РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 февруари 2011 година
относно условията за предоговаряне на Паричното споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако
(2011/190/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 219, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът е компетентен в областта на паричните и валутните въпроси от датата на въвеждането на еврото.
(2)
Съветът определя условията за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутния режим.
(3)
На 26 декември 2001 г. бе сключено Парично споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако (1) (наричано по-долу „споразумението“).
(4)
Франция има дълготрайни парични връзки с Княжество Монако (наричано по-долу „Монако“) - факт, отразен в редица правни инструменти. Финансовите институции, разположени в Монако, имат право да се рефинансират от френската национална банка (Banque de France), като също така участват в някои френски системи за плащания при същите условия като френските банки.
(5)
В заключенията от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за монетни емисии.
(6)
В Съобщение относно действието на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана Комисията заключи, че е необходимо съществуващото споразумение да бъде изменено с оглед осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Съюза и държавите, с които има подписано парично споразумение.
(7)
Следователно споразумението следва да бъде предоговорено с оглед корекция на тавана за монетни емисии, избиране на компетентна юрисдикция при уреждане на евентуални спорове и корекция на формàта с цел по-голямо доближаване до новия общ образец на парични споразумения. Споразумението следва да остане в сила до сключването на предоговорено споразумение между страните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Франция уведомява Монако относно необходимостта от изменение на споразумението при първа възможност и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Съюзът си поставя за цел внасянето на следните изменения при предоговарянето на споразумението:
а)
предоговореното споразумение се сключва между Съюза, представляван от правителството на Френската република и Комисията, и правителството на Негова светлост принца на Монако;
б)
преразглежда се методът за определяне на тавана за изсичаните от Монако евромонети. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ непроменлива част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Монако, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислена, като средното емитиране на монети на човек от населението във Франция в годината n-1 се умножи по броя на жителите на Монако. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, предоговореното споразумение определя за евромонетите на Монако, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, минимален дял от 80 % от ежегодно изсечените евромонети;
в)
Съдът на Европейския съюз („Съдът“) се избира за орган, компетентен при уреждане на споровете, които могат да възникнат при прилагане на споразумението. Ако Съюзът или Монако считат, че другата страна не е изпълнила задължение по предоговореното споразумение, те могат да отнесат въпроса към Съда. Решението на Съда ще бъде задължително за страните, които ще вземат необходимите мерки, за да го изпълнят в определен от Съда срок. Ако Съюзът или Монако не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в срок, другата страна може незабавно да прекрати предоговореното споразумение;
г)
коригира се форматът на предоговореното споразумение.
Член 3
Преговорите с Монако се водят от Франция и Комисията, действащи от името на Съюза. Европейската централна банка (ЕЦБ) участва пълноценно в преговорите, като е необходимо съгласието ѝ в областите на нейната компетентност. Франция и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
Франция и Комисията имат право да сключат предоговореното споразумение от името на Европейския съюз, освен ако ИФК или ЕЦБ считат, че предоговреното споразумение следва да бъде отнесено до Съвета.
Член 5
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Член 6
Адресати на настоящото решение са Френската република, Комисията и Европейската централна банка.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 2011 година.
PADOMES LĒMUMS
(2011. gada 25. februāris)
par kārtību atkārtotām sarunām par Monetāro nolīgumu starp Francijas Republikas valdību Eiropas Kopienas vārdā un Viņa Augstības Monako prinča valdību
(2011/190/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 219. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
ņemot vērā Eiropas Centrālās Bankas atzinumu,
tā kā:
(1)
No euro ieviešanas dienas monetārie un valūtas kursa jautājumi ir Savienības kompetencē.
(2)
Padomei ir jānosaka kārtība sarunām uz tādu nolīgumu apspriešanu un noslēgšanu, kas skar monetārā vai ārvalstu valūtas kursa režīma jautājumus.
(3)
Monetārais nolīgums starp Francijas Republikas valdību un Viņa Augstības Monako prinča valdību (1) (turpmāk “nolīgums”) tika noslēgts 2001. gada 26. decembrī.
(4)
Francijai ar Monako Firstisti (turpmāk “Monako”) ir ilglaicīga monetārā saikne, kas atspoguļota dažādos juridiskos instrumentos. Finanšu iestādēm, kas atrodas Monako, ir tiesības izmantot Banque de France refinansēšanas sistēmu, un tās piedalās dažās Francijas maksājumu sistēmās ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Francijas bankas.
(5)
Padome 2009. gada 10. februāra secinājumā aicināja Komisiju pārskatīt esošo monetāro nolīgumu darbību un apsvērt monētu emisijas maksimālā apjoma varbūtēju palielinājumu.
(6)
Paziņojumā par monetāro nolīgumu ar Monako, Sanmarīno un Vatikānu darbību Komisija secināja, ka nolīgums pašreizējā formā ir jāgroza, lai nodrošinātu konsekventāku pieeju attiecībās starp Savienību un valstīm, kuras parakstījušas monetāro nolīgumu.
(7)
Tādēļ būtu jārisina atkārtotas sarunas par nolīgumu, lai pielāgotu monētu emisijas maksimālo apjomu, noteiktu tiesas piekritību iespējamai strīdu izšķiršanai un pielāgotu nolīguma formātu, lai to tuvinātu jaunajam kopējam monetāro nolīgumu modelim. Nolīgumam būtu jāpaliek spēkā līdz pārskatītā nolīguma noslēgšanai starp līgumslēdzējām pusēm,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Francija paziņo Monako par vajadzību pēc iespējas drīzāk grozīt nolīgumu un piedāvā risināt atkārtotas sarunas par attiecīgajiem nolīguma noteikumiem.
2. pants
Atkārtotajās sarunās par nolīgumu Savienība tiecas panākt šādas izmaiņas:
a)
pārskatīto nolīgumu noslēdz starp Savienību, ko pārstāv Francijas Republikas valdība un Komisija, un Viņa Augstības Monako prinča valdību;
b)
pārskata Monako euro monētu emisijas maksimālā apjoma noteikšanas metodi. Jauno maksimālo apjomu aprēķina pēc metodes, kurā apvienota fiksēta daļa, kuras mērķis ir novērst numismātu pārmērīgu spekulāciju ar Monako monētām, apmierinot kolekcionāru monētu tirgus pieprasījumu, un mainīga daļa, ko aprēķina, vidējo Francijas monētu emisijas apjomu uz vienu iedzīvotāju n-1 gadā reizinot ar Monako iedzīvotāju skaitu. Neskarot kolekcionāriem domāto monētu emisiju, pārskatītajā nolīgumā nosaka, ka Monako euro monētu minimālā daļa, ko ievieš apritē ar nominālvērtību, ir 80 % no katru gadu emitēto euro monētu skaita;
c)
Eiropas Savienības Tiesu (“Tiesa”) izrauga par iestādi, kas risina strīdus, kuri var rasties nolīguma piemērošanas gaitā. Ja Savienība vai Monako uzskata, ka otra līgumslēdzēja puse nav izpildījusi kādu no pārskatītā nolīguma uzliktajiem pienākumiem, tā var celt prasību Tiesā. Tiesas spriedums pusēm ir saistošs, un tās veic nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas sprieduma prasības spriedumā noliktajā laikposmā. Ja Savienība vai Monako neveic nepieciešamos pasākumus, lai noliktajā laikposmā izpildītu sprieduma prasības, otra līgumslēdzēja puse var pārskatīto nolīgumu nekavējoties izbeigt;
d)
pielāgo pārskatītā nolīguma formātu.
3. pants
Sarunas ar Monako risina Francija un Komisija Savienības vārdā. Eiropas Centrālā banka (ECB) pilnībā iesaistās sarunās, un tās piekrišanu lūdz jautājumos, kas ir tās kompetences jomā. Francija un Komisija iesniedz pārskatītā nolīguma projektu Ekonomikas un finanšu komitejai (EFK), lai tā sniegtu atzinumu.
4. pants
Francija un Komisija ir pilnvarotas noslēgt pārskatīto nolīgumu Savienības vārdā, ja vien EFK vai ECB neuzskata, ka pārskatītais nolīgums būtu jāiesniedz Padomei.
5. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā paziņošanas dienā.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai, Komisijai un Eiropas Centrālajai bankai.
Briselē, 2011. gada 25. februārī