РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 април 2011 година
относно мерките, приведени в действие от Дания C 2/03 за TV2/Danmark
(нотифицирано под номер C(2011) 2612)
(само текстът на датски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/839/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 5 април 2000 г. Комисията получи жалба от датското търговско телевизионно дружество SBS Broadcasting SA/TVDanmark (наричано по-долу „SBS/TVDanmark“) относно държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2/Danmark (наричан по-долу „TV2“ (3)). На 2 май 2000 г. се състоя среща с жалбоподателя. С писма от 28 февруари 2001 г., 3 май 2001 г. и 11 декември 2001 г. жалбоподателят внесе допълнителна информация.
(2)
С писмо от 5 юни 2002 г. Комисията поиска информация от датските органи, които отговориха с писмо от 10 юли 2002 г. На 25 октомври 2002 г. и на 19 ноември 2002 г. бяха проведени две срещи в датските органи. Допълнителна информация беше получена с писма от 19 ноември 2002 г. и 3 декември 2002 г.
(3)
С писмо от 24 януари 2003 г. (4) Комисията информира Дания, че е решила да започне процедурата, посочена в член 108, параграф 2 од Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2.
(4)
Решението на Комисията за започване на процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 14 март 2003 г. (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно мерките.
(5)
С писмо от 24 март 2003 г. Комисията получи коментари от датските органи. Комисията получи и менения от няколко заинтересовани страни. TVDanmark предостави мнение с писмо от 14 април 2003 г. Асоциацията на търговските телевизии в Европа (ACT) изпрати мнение в писмо от 14 април 2003 г. Търговските телевизионни станции Antena 3 TV и Gestevisión Telecinco предоставиха мнения на 16 април 2003 г. Търговската станция TV3 предостави мнение в писмо от 14 април 2003 г. Комисията препрати тези мнения на Дания, която отговори с писмо от 12 септември 2003 г.
(6)
Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателя с писма от 15 декември 2003 г. и 6 януари 2004 г. На 17 декември 2003 г. беше проведена среща между жалбоподателя и службите на Комисията с цел да бъде изяснена информацията, предоставена в писмо от жалбоподателя от 15 декември 2003 г. Комисията препрати информацията на датското правителство, която отговори с писмо от 15 март 2004 г. На 9 февруари 2004 г. се състоя среща между датските органи и службите на Комисията.
(7)
На 19 май 2004 г. Комисията прие решение относно публичното финансиране, предоставено на TV2 между 1995 г. и 2002 г., под формата на ресурси от лицензионни такси и други мерки (6). Решението постановява, че помощта е несъвместима с общия пазар с изключение на 628,2 милиона DKK (около 84,3 милиона EUR), които трябва да бъдат възстановени заедно с лихва („решението за възстановяване“).
(8)
Впоследствие TV2 и датските органи, както и частните радио- и телевизионни оператори Viasat и SBS/TVDanmark, предявиха съдебни искове в Съда на Европейските общности срещу решението за възстановяване на Комисията.
(9)
Датските органи приведоха в действие решението за възстановяване на Комисията. Всъщност TV2 върна 1 050 милиона DKK (7).
(10)
Възстановяването на тази сума доведе до финансова криза в TV2. Впоследствие през 2004 г. Дания нотифицира за предприета рекапитализация на TV2.
(11)
С решение от 6 октомври 2004 г. (8) Комисията одобри решението на датското правителство за рекапитализация на TV2 чрез увеличение на капитала му с 440 милиона DKK и преобразуване на държавен заем от 394 милиона DKK в капитал („мерки за рекапитализация“). Както SBS, така и Viasat предявяват съдебни искове срещу това решение.
(12)
На 22 октомври 2008 г. (9), като потвърди обхвата на мисията за обществена услуга на TV2, Първоинстанционният съд (понастоящем Общият съд) отмени решението за възстановяване на Комисията („решението на Съда“). Няма депозирана жалба срещу решението.
(13)
Вследствие от решението на Съда Комисията трябва да приеме ново решение, тъй като е трябвало да открие повторно официална процедура по разследване за периода 1995-2002 г.
(14)
Освен това Съдът издаде определение (10) („определението“) по делото за рекапитализация, в което се казва, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество. В съображение 35 от мотивите Съдът установи съществуването на тясна връзка между решението за възстановяване и решението за рекапитализация. Съдът постанови, че отмяната на решението за възстановяване лишава решението за рекапитализация от съдържание и смисъл. Той посочи, че: „… въпреки че конкретните обстоятелства по настоящото дело дадоха повод на Комисията да приеме две решения, тези две решения представляват две страни на един и същ правен въпрос, свързан с класификацията като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и съответно с определянето на съвместимостта с общия пазар на преведените в действие мерки от Кралство Дания в полза на TV2 и впоследствие на TV2 A/S“ (11). По тази причина отмяната на решението за възстановяване наложи „ново разглеждане на всички мерки, приведени в действие от Кралство Дания за TV2“. Определението не е обжалвано.
(15)
В съответствие с определението на Съда, в своята оценка в настоящото решение Комисията трябва да вземе под внимание мерките, приведени в действие от датските органи през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено от отмененото решения за възстановяване.
(16)
От съображения 13, 14 и 15 следва, че настоящото решение засяга само мерките, предприети от държавата в полза на TV2 за периода 1995-2000 г., но съгласно определението на Съда в оценката си в настоящото решение Комисията ще трябва също така да вземе предвид и мерките за рекапитализация, предприети през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено с отмененото решение за възстановяване.
(17)
С писмо от 20 март 2009 г. Комисията покани датските органи да предоставят своя анализ на последствията от решението на Съда по случая.
(18)
След като поискаха няколко удължавания на срока, датските органи изпратиха своя коментар на 26 юни 2009 г. Като приложение към писмото си те предоставиха и мнението на TV2.
(19)
Проведени бяха редица срещи с датските органи и/или TV2, inter alia на 25 август 2009 г., 7 февруари 2011 г. и 4 март 2011 г.
(20)
Комисията изпрати допълнителни искания за информация, inter alia на 22 септември 2010 г., 28 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 14 януари 2011 г., на които датските органи отговориха на 17 ноември 2010 г., 30 ноември 2010 г., 3 февруари 2011 г., 24 февруари 2011 г. и 7 март 2011 г. През март и април 2011 г. датските органи предоставиха още информация.
(21)
Комисията получи и мнения от трети страни, по-специално от SBS/TVDanmark на 7 февруари 2011 г.
(22)
На 4 август 2008 г. Комисията прие решение да не повдига възражения срещу помощта за оздравяване, предназначена за TV2 под формата на заем от 1 000 милиона DKK (12). Срещу решението е внесена жалба от MTG/Viasat, конкурент на TV2. Общият съд реши да спре производството до решението на Комисията по делото за преструктуриране (13).
(23)
На 4 февруари 2009 г. Дания представи на Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС план за преструктуриране във връзка TV2 Danmark A/S (наричан по-нататък „дело по преструктуриране“). С писмо от 2 юли 2009 г. Комисията информира Дания, че е открила процедура във връзка с делото за помощ за преструктуриране (14).
(24)
Разследването на Комисията по делото за преструктурирането се проведе паралелно с нейната оценка по настоящото дело и решението ѝ по делото за преструктуриране ще бъде прието успоредно и едновременно с настоящото решение.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
II.1. НАЦИОНАЛЕН КОНТЕКСТ
II.1.1. ДАТСКИЯТ ПАЗАР НА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(25)
През периода 1995-2002 г. в Дания действат двама обществени радио- и телевизионни оператори, а именно Danmarks Radio („DR“) и TV2. DR е почти изцяло финансиран чрез лицензионната такса. TV2 е финансиран частично чрез лицензионната такса, но също така и чрез приходи от реклама.
(26)
TV2 е създаден през 1986 г. (15) като независима автономна институция, финансирана с държавни заеми. Дружеството започва национално радио- и телевизионно разпространение на 1 октомври 1988 г. Излъчва чрез наземния канал TV2, а през 2000 г. започва и излъчване чрез сателитния канал TV2 Zulu. В края на 2002 г. от обществен канал TV2 Zulu става търговски платен телевизионен канал. В допълнение правителството одобрява осем станции като регионални станции на TV2. TV2 трябва да пренася сигнала от регионалните станции на TV2 върху своя национален наземен канал.
(27)
Между 1995 г. и 2002 г. освен обществените оператори на датския национален телевизионен пазар са активни и двама търговски оператори - TVDanmark и TV3/3+. Търговските оператори се конкурират с TV2 на националния телевизионен рекламен пазар. TVDanmark е част от SBS Broadcasting S.A. и излъчва два канала в Дания. От 1997 г. излъчва канал TVDanmark2 чрез мрежа от 10 местни търговски телевизионни станции, а от 2000 г. излъчва и лицензирания в Обединеното кралство сателитен канал, TVDanmark1. През 1992 г. започва излъчването на сателитните канали TV3 и 3+. Те са част от Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ЗАКОНОВИ ИЗИСКВАНИЯ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(28)
Законовите разпоредби, управляващи обществената услуга в периода на разследването от 1995 г. до 2002 г., са предвидени в последователни версии на Закона за радио- телевизионна дейност (наричан по-долу „Закон за радиото и телевизията“) (16).
(29)
Мисията на TV2 е да осигурява и разпространява национални и регионални телевизионни програми. Разпространението може да се осъществява чрез радиооборудване, включително сателитни или кабелни системи. Министърът на културата издава правилника относно задълженията на TV2.
(30)
TV2 има задължение, свързано с обществена услуга. Съгласно Закона на радиото и телевизията (1994 г. - версията, валидна през въпросния период) (17), TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е осигуряване и разпространение на национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставяните програми трябва да е насочен най-вече към качество, многостранност и разнообразие. При планирането на програми за регионалните станции на TV2 трябва да бъде даден приоритет на регионалното значение.
(31)
Както се посочва в Решението на Съда (18), точното определение на мисията за обществена услуга на TV2 е претърпяло промени във времето, но всички определения в различните етапи от разследвания период изискват „качество, многостранност и разнообразие“, които са основните качествени изисквания към възложената на TV2 дейност за обществената услуга.
(32)
По-подробно определение на мисията за обществена услуга може да бъде намерено в устава на TV2. Например в устава са посочени задълженията за излъчване на TV2 що се отнася до изкуството и културата, датското филмово производство, програми за деца, младежи и етнически малцинства. TV2 е длъжен също така да излъчва предупреждения към населението при бедствия и аварии.
(33)
Дейностите на TV2, свързани с предлагането на обществена услуга, се финансират чрез неговия дял от телевизионните лицензионни такси, чрез приходи от реклама и чрез други приходи. Съгласно условията на Закона за радиото и телевизията в сила от 1994 г. (19) цялостната дейност на TV2 се финансира с ресурси, прехвърлени от Фонд TV2 в съответсвие с рамковите бюджети, определени от Министъра на културата, с приходи от продажба на програми и чрез други вноски, субсидии и т.н. Трябва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 е получил своя дял от лицензионните такси и прихода от реклама от специален фонд (Фонд TV2) (20).
(34)
Разпоредбите за излъчване от търговските телевизионни станции извън пределите на една зона са предвидени в глава 5 от Закона за радиото и телевизията. Глава 6 разглежда местните радио- и телевизионни услуги. Основното изискване е получаването на лиценз за излъчване. Програмните изисквания за притежателите на лиценз са предвидени в Изпълнителна заповед № 874 относно европейското съдържание и Изпълнителна заповед № 1349 относно местните радио и телевизия (21). Съгласно тези определения станциите в мрежа, които получават лиценз за местно телевизионно излъчване, трябва да предават местни програми поне един час на ден и да произвеждат значителен дял от своята програма на датски или за датска аудитория. Тъй като TV3, 3 + и първи канал на TVDanmark са излъчвани с британски лиценз, тези правила са приложими само за TVDanmark2.
II.1.3. ТЪРГОВСКИ ДЕЙНОСТИ НА TV2
(35)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 участва в редица търговски дейности, като за тази цел от 1 януари 1997 г. му е предоставено отделно правно основание (22), позволяващо му, освен другото, да използва техническото си оборудване, да учредява нови дружества или да прави капиталови инвестиции в съществуващи дружества. Между 1995 г. и 2002 г. тези дейности включват реклама, продажба на програми, отдаване на антенни мачти, търговия, интернет дейности, препродажба на права за излъчване на спортни събития и др.
(36)
От януари 2001 г. TV2 е длъжен да води отделна счетоводна отчетност за предоставяните от него обществени услуги и за „всички други дейности“, които надхвърлят 5 % от оборота и 3 милиона DKK годишно. Въведено е задължение за осчетоводяване на всички разходи, за ценообразуване на необществените услуги/продукти по пазарна стойност, а прехвърлянето на капитал между предприятията, предоставящи обществена услуга, и останалите следва да се извършва в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не може да включва ресурси от лицензионни такси (23).
II.2. МЕРКИТЕ
(37)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 получава приходи от лицензионни такси.
(38)
Министърът на културата определя размера на лицензионната такса, дължима от собствениците на радио- и телевизионни приемници за една или повече години наведнъж (24). Телевизионната лицензионна такса се събира от DR, а след това приходите се разпределят между DR и TV2, според решението на Министъра на културата съгласно медийно споразумение с датския парламент.
(39)
Министърът на културата определя правилата за това кога влиза в сила и кога се прекратява задължението за плащане на лицензионни такси, какви са сроковете за плащане и принудително събиране, за таксите за напомняне и др. Върху закъснелите плащания се начислява лихва според закона за лихвите. Събирането на неплатените такси и начисления може да бъде изпълнявано от Hypotekenbank (датска ипотечна банка). Неплатените суми могат например да бъдат удържани от заплатата на съответното лице в съответсвие с правилата за събиране на данъци от физическите лица, съгласно Закона за удържане на данъка при източника.
(40)
До 1997 г. TV2 получава своето финансиране (приходи от реклама и лицензионни такси) чрез Фонд TV2. От 1997 г. TV2 получава своя дял от приходите от лицензионни такси директно от DR.
(41)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходи от реклама от Фонд TV2 (25).
(42)
TV2 получава и 58 милиона DKK от Фонд „Радио“ за нараснала ангажираност в датското филмопроизводство.
(43)
Освен това, когато през 1997 г. Фонд TV2 е закрит, TV2 получава 167 милиона DKK от Фонда за инвестиции в цифровизация на системите си за продукция и 50 милиона DKK за покриване на оперативни разходи.
(44)
TV2 е освободен от плащане на корпоративен данък съгласно Търговския закон. През януари 2001 г. датската държава въвежда механизъм за неутрализиране на ефекта от освобождаването от данъчно облагане на търговските дейности на TV2. TV2 трябва да прехвърли 30 % от годишния излишък от дейностите, които не са свързани с обществената услуга, към дейностите, свързани с предлагането им. Този процент отговаря на стандартния размер на корпоративния данък, който Дания въвежда през 2000 г.
(45)
Държавните заеми финансират първоначалните разходи и оперативния дефицит на TV2 през периода на започване на дейността му. Съгласно първоначалните споразумения за заем TV2 трябва да заплати лихва върху главницата и да погаси изцяло заемите. Въпреки това през целия разследван период TV2 е освободен от плащане на лихви и се ползва от мораториум върху погасяването на заемите. Предимството в резултат от безлихвените и освободени от погасяване първоначален заем и оперативни заеми за разследвания период е 341,8 милиона DKK.
(46)
До края на 1996 г. правителството издава гаранции за заемите от Фонд TV2 с цел финансиране на работата на TV2. При закриването на Фонда размерът на гарантираните заеми е прехвърлен на TV2. Предимството за TV2 в резултат от тази гаранция е 9,8 милиона DKK.
(47)
През разследвания период Дания има достъп до три национални наземни честоти, които са запазени за обществените радио- и телевизионни оператори. Една честота е запазена за TV2, втора за DR и трета за цифрова телевизия.
(48)
TV2 плаща такса за използването на запазената национална честота за излъчване на Националната агенция за информационни технологии и телекомуникации, държавен орган към Министерството на изследванията, технологиите и развитието (26). Размерът на таксата е предвиден в датския финансов закон. През разследвания период TV2 заплаща между 2 и 4 милиона DKK годишно такси за ефирна честота.
(49)
Дания има и честоти само за регионално покритие. През 1997 г. правителството въвежда възможността за свързване на регионалните честоти за постигане на по-голямо покритие (създаване на мрежи). Между 1998 г. и 2001 г. местни търговски телевизионни станции, лицензирани за излъчване в мрежова конфигурация, трябва да заплащат годишна такса на държавата (27). Регионалните услуги на TV2 не са обвързани с плащане на таксата, тъй като тези услуги се излъчват в „блокове“ от националната честота на TV2. Търговската телевизионна станция TVDanmark е единственият оператор, заплатил тази такса за втория си канал. Общият размер на таксите, които операторът заплаща, възлиза на 85,0 милиона DKK.
(50)
Собствениците на колективни антенни инсталации имат задължение да препредават програмите от обществената услуга на TV2 чрез своите инсталации (задължителен пренос).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И НА ДАНИЯ
(51)
Първоначално след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи различни мнения от заинтересованите страни. Основните точки са обобщени по-долу.
(52)
TVDanmark счита, че предоставянето от страна на държавата на предавателна честота с национално покритие представлява държавна помощ, тъй като държавата се отказва от приход върху този оскъден актив. В най-добрия случай конкурентите има едва 77 % покритие. TVDanmark твърди, че тъй като таксата за участие в мрежа, наложена само върху TVDanmark2 и не върху местните станции на TV2, въпреки че икономически и търговски операторите са в едно и също положение, тя представлява държавна помощ за местните станции на TV2. Според ACT, Antena 3 TV и Telecinco, принципът на ЕО за неутралитет по отношение на средствата за ретранслиране изисква налагането на такса за всякакъв вид мрежа.
(53)
По отношение на освобождаването от корпоративен данък ACT, Antena 3 TV и Telecinco коментират, че задължението на TV2 да прехвърля 30 % от печалбата от търговски си дейности в обществените си дейности не може да се счита за равностойно на плащането на корпоративен данък на държавата, тъй като нарушава конкуренцията на пазара на радио- и телевизионно разпространение.
(54)
Няколко трети страни поддържат мнението, че определението за мисията за обществената услуга на TV2 не е законосъобразно. Те оспорват изпълнението на условията, свързани с преноса на задачи, и условията за пропорционалност. По-специално, TVDanmark твърди, че при изчисляване на свръхкомпенсацията Комисията трябва да вземе предвид ползата за TV2 от освобождаването му от корпоративен данък, неговите безлихвени и безвъзмездни първоначални заеми, държавната гаранция за оперативни заеми и свободното използване на честота на предаване. TVDanmark твърди, че като цяло пазарните колебания в прихода от телевизионна реклама са ограничени и не оправдават натрупването на капитал от страна на TV2.
(55)
Що се отнася до рекламния пазар, TVDanmark твърди, че ценовите практики на TV2 не са позволили на търговските оператори да възстановят обособените си разходи. TVDanmark е трябвало да остойности своите TRP с около 30-40 % под тези на TV2, за да има място на пазара (TRP и GRP на TV2 са по-ценни, защото покритието им е по-добро) (28). Благодарение на уникалната позиция на TV2 по отношение на покритие и програмен бюджет, даден рекламодател винаги би разпределил част от своя бюджет в TV2, така че с определен бюджет да получи максимално въздействие по отношение на броя контакти, обхванатата целева аудитория и/или честота. TVDanmark представи цифри, илюстриращи, че неговата дейност е понесла загуби между 1997 г. и 2002 г., твърдейки, че нелоялната конкуренция на TV2 е възпрепятствала TVDanmark от генериране на достатъчно приходи. TVDanmark предостави и анализ на ценообразуването за телевизионна реклама на датския пазар, изготвен от Copenhagen Economics. Анализът сравнява средни и пределни цени на пазара и заключава, че е имало конкуренция само за остатъчното търсене и че по тази причина всяко сравнение следва да се базира на пределни цени. Освен това TVDanmark предостави информация, сравняваща рекламните цени на TV2 с тези за други видове медии, както и цени в други страни.
(56)
TV3 твърди, че е трябвало да предостави много високи отстъпки за своите рекламни слотове, за да намери място на пазара, тъй като TV2 е предлагал допълнителни пределни отстъпки върху неусвоения бюджет за телевизионна реклама на рекламодателя, ако този бюджет бъде използван за реклама отново в TV2.
(57)
На второ място, след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи и мнението на датските органи. Основните точки са обобщени по-долу.
(58)
Датските органи са счели, че честотите на излъчване за TV2 не могат да се разглеждат като предимство, тъй като местните телевизионни станции също имат запазени за тях честоти на излъчване. Следователно TV2 не е получил специален режим. TV2 е трябвало, както други станции, да плаща такса за използване на честотата.
(59)
Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък датските органи са на мнение, че печалбата от търговски дейности е много ограничена и методът, избран да неутрализира ефекта от освобождаването на TV2 от корпоративен данък върху търговските му дейности означава, че то не е извлякло никаква финансова полза от освобождаването.
(60)
Що се отнася до въпроса за пропорционалността датските органи заявяват, че прехвърлянето на 167 милиона DKK от Фонд TV2 е било предназначено за цифровизация на мрежата за радиоразпръскване. Следователно не може да бъде описано като свободен капитал.
(61)
Датските органи заявиха също така, че излишъкът за периода 1995-2002 г. е довел до приемливо ниво на възвръщаемост по отношение на оборота на TV2. Освен това капиталът е бил необходим като буфер в случай на внезапен спад в прихода от реклами и според закона на TV2 не е било позволено да взема заеми, надхвърлящи 4 % от годишния оборот. В допълнение, според датските органи държавата е действала в съответствие с „принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика“, тъй като собственият капитал на TV2 не е надвишил размера, който един типичен пазарен инвеститор би внесъл. Този капитал не е в противоречие с Договора, при условие че е не е използван за кръстосано субсидиране на търговската дейност на TV2.
(62)
Относно поведението на TV2 на рекламния пазар датските органи посочиха, че TV2 последователно е определял цените си, така че да увеличи максимално приходите. Цените са определяни единствено според предлагането и търсенето. Цените са определяни годишно въз основа на прогнозите на рекламния отдел на TV2 за търговския дял на аудиторията (на възраст 21-50 години), програмната схема, икономическите промени и конкурентното положение на пазара. Нито оперативните разходи на TV2, нито размерът на приходите от лицензионни такси са били фактор в прогнозата. Цените на TV2 са били най-високите на датския пазар, следователно не става въпрос за подбиване на цените, което да доведе до по-голяма нужда от държавно финансиране.
(63)
Датските органи предоставиха доклад за конкуренцията на датския пазар на телевизионната реклама, изготвен от RBB Economics. В доклада е направено заключение, че средните нетни цени на TV2 всъщност са по-високи от цените на неговите конкуренти и че разликите в рекламните ставки на TV2 и TVDanmark се обясняват с разликите в относителната им сила по отношение на програмите и способността за привличане на аудитория.
(64)
На трето място, след решението на Съда Комисията покани датските органи да представят техен анализ на последиците от решението по случая.
(65)
Датските органи изпратиха своя коментар и предоставиха също така и мнението на TV2. Основните точки са обобщени по-долу.
(66)
Относно приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. датските органи и TV2 твърдят, че датската държава не е имала влияние върху техния размер, така че те не трябва да се считат за ресурси на държавата. Датските органи не потвърдиха цифрите, изнесени от Комисията, но обясниха, че при изчисленията на приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. е трябвало да бъде отчетен фактът, че част от средствата от Фонд TV2 са използвани за финансиране на регионалните станции на TV2 и че тази част е можела да бъде финансирана единствено от лицензионните такси. Въпреки това датските органи твърдят, че при всички случаи приходите от реклама трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на нетните разходи за възложената мисията за обществена услуга и че представляват приход, генериран от дейности, свързани с предлагането на обществена услуга.
(67)
Датските органи и TV2 се позовават и на решението на Съда като доказателство, че са спазени условията на решението по дело Altmark от 24 юли 2003 г. (29) Те припомнят, че както при дело Bupa (30), обстоятелствата по дело TV2 са налице преди датата на решението по дело Altmark. Те поддържат становището, че когато се прилагат критериите по делото Altmark, характерът и целта на критериите трябва да бъдат спазени, така че да бъдат взети предвид фактите по конкретния случай. Според тях от решението следва, че единственото изискване, което Съдът е наложил на датската държава е, че тя трябва, по същество, да спази условията, постановени в решението по дело Altmark.
(68)
По-конкретно датските органи и TV2 поддържат становището, че процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, е била прозрачна и е отговаряла на изискванията на втория критерий по делото Altmark, поне по същество, и според тях в контекста на решението на Съда това е достатъчно. Те считат, че третият критерий също е спазен доколкото на TV2 е имал правото да задържи приемлива печалба. Що се отнася до четвъртото условие по делото Altmark, те подчертават сериозния контрол, прилаган спрямо TV2, и твърдят, че делото BUPA и решението на Съда подкрепят тяхното твърдение, че в този конкретен случай тестът следва да е по-облекчен или да бъде изпълнен само по същество. Като цитират делото Chronopost (31), те посочват и че на практика не е възможно TV2 да бъде сравнен с едно типично добре управлявано предприятие. В допълнение датските органи потвърдиха своето мнение, че съгласно теста за инвеститор в условията на пазарна икономика компенсацията трябва да бъде одобрена.
(69)
По-нататък датските органи и TV2 твърдят, че държавната помощ трябва да бъде обявена за съвместима. Те обясняват процеса, довел до натрупване на капитал в TV2, и посочват различните причини, поради които този капитал е бил необходим на TV2, за да изпълни задачите си по обществената услуга.
(70)
След решението на Съда някои трети страни също предоставиха мнения. По същество те твърдят, че не трябва да бъде постановено, че са изпълнени условията по делото Altmark, по-специално, защото икономическите доклади, на които се позовава Съдът, са недостатъчни да докажат, че вторият и четвъртият критерии са изпълнени. Те са на мнение и че Комисията трябва да отстоява своето заключение в отмененото решение за възстановяване, т.е. че помощта не е съвместима.
IV. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
IV.1. ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(71)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(72)
Комисията трябва да прецени дали описаните по-горе мерки представляват държавна помощ по смисъла член 107, параграф 1 от ДФЕС.
IV.1.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТГОВОРНОСТ
(73)
Комисията трябва да прецени дали въпросните мерките, включват държавни ресурси.
(74)
Що се отнася до лицензионната такса Комисията взема под внимание съображенията на Съда в неговото решение (32). По-конкретно сумата е определена от датските органи; задължението за плащане на лицензионната такса не произтича от договорните взаимоотношения между TV2 и лицето, дължащо плащането, но само поради факта, че притежава телевизионен или радиоприемник; където е необходими, лицензионната такса се събира в съответствие с режима за събиране на данъци от физическите лица; и, накрая, датските органи са тези, които определят дела на TV2 от приходите от лицензионни такси. Съдът заключава, че ресурсите от лицензионни такси са на разположение и под контрола на датските органи и следователно представляват държавни ресурси.
(75)
Що се отнася до приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. в своето решение Съдът посочва, че лицензионната такса и приходите от реклама са различни по характер (33).
(76)
В своето решение Съдът постановява, (34) че Комисията не е посочила достатъчно причини защо приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. трябва да бъдат счетени за държавни ресурси.
(77)
В контекста на решението по дело PreussenElektra (35) Комисията следва да докаже, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. могат да бъдат класифицирани като държавни ресурси. За целта тя трябва да прецени дали тези приходи са били под контрола на датската държава.
(78)
В тази връзка, за да реши дали приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г.представлява държавни ресурси, Комисията взема под внимание следните фактори.
(79)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходите от реклама от Фонд TV2, който от своя страна получава приходите от реклама от TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame е отделно отделна държавна структура, независима от TV2. Дружеството е създадено като посредник за продажбата на реклами по TV2 на търговска основа (36). TV2 Reklame е в договорни взаимоотношения със своите клиенти рекламодатели.
(81)
Няма задължение за прехвърляне на приходи от TV2 Reklame към Фонд TV2. Вместо това прехвърлянето е по решение на датската държава (37). Министърът на културата решава каква част от печалбата на TV2 Reklame следва да бъде прехвърлена във Фонд TV2. Решението е взето за една или повече години наведнъж с одобрението на датския парламент (Комисията по финанси). Министърът на културата е можел да реши непрехвърлената печалба да бъде използвана за погасяване на издадената по-рано държавна гаранция за TV2 Reklame или за културни цели.
(82)
На практика през 1995 г. и 1996 г. пълният размер на печалбата на TV2 Reklame е прехвърлен във Фонд TV2.
(83)
Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Управляван е от бордът на директорите на TV2.
(84)
Няма задължение за прехвърляне на средства от Фонд TV2 Reklame към TV2 всяка година. По-скоро прехвърлянето на средства към TV2 е по решение на датската държава. Тъй като по закон Фонд TV2 е длъжен да прехвърля средства към TV2 в съответствие с рамковите бюджети, определяни от Министъра на културата (38).
(85)
На практика през 1995 г. и 1996 г.TV2 не получава целите приходи от реклама от Фонд TV2.
(86)
Освен това в счетоводните отчети на Фонд TV2 не се прави разлика между приходи от реклама и ресурси от лицензионни такси. Приходите, които не са прехвърляни към TV2 се натрупват във Фонд TV2. След закриването на Фонд TV2 приходите са прехвърлени на TV2.
(87)
Според TV2 и датските органи приходите от реклама принадлежат на TV2 и по закон TV2 има право върху тях. Те се позовават на писмо от Министъра на правосъдието от 22 ноември 2003 г., в което се посочва, че ресурсите от Фонд TV2 мога да се използват единствено за покриване на дейностите на TV2. Следователно, според TV2 и датските органи, в крайна сметка е налице правно задължение за прехвърляне на приходите от реклама от Фонд TV2 към TV2. Въпреки това, както е посочено по-горе, по закон няма задължение за прехвърляне на целите приходи от реклама на TV2 и е трябвало Министърът да вземе конкретно решение за това дали да бъдат прехвърлени средства на TV2 и, ако е така, в какъв размер.
(88)
Що се отнася до TV2 трябва да се добави, че операторът не е имал договорни взаимоотношения с рекламодателите, както и влияние върху рекламните дейности (39). Датското правителство потвърждава, че очакваните приходи от реклама за предстоящата година са определени независимо от TV2.
(89)
Въз основа на информацията по-горе Комисията счита, че Министърът е имал контрол върху средствата в TV2 Reklame и Фонд TV2. По-специално, Комисията отбелязва, че: i) датската държава е тази, която е решила дали част от или целите приходи от реклама да бъдат прехвърлени във Фонд TV2 и TV2; ii) през 1995 г. и 1996 г. TV2 не получава целите приходи от реклама, и iii) непрехвърлените приходи от реклама са натрупани във Фонд TV2, където на практика те са смесени с лицензионните такси.
(90)
По тези причини Комисията счита, че в този конкретен случай приходите от реклами за 1995 г. и 1996 г., които не са били прехвърлени на TV2 чрез TV2 Reklame и Фонд TV2, представляват държавни ресурси.
(91)
Но дори приходите от реклами да не бяха квалифицирани като държавни ресурси (quod non), това нямаше да бъде от значение за размера на държавната помощ, която би могла да бъде счетена за съвместима. В съответсвие с постоянната практика на Комисията и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (40), приходите от дейност по обществената услуга като приходи от реклама трябва да се отчитат при изчисляване на нетните разходи за обществената услуга, което означава, че тези приходи, дори и ако не се считат за държавни ресурси, намаляват нуждата от публично финансиране. Датските органи споделят това мнение (41).
(92)
Специалното прехвърляне на средства към TV2 от Фонд „Радио“ включва приходите от лицензионни такси, които са предоставени на TV2 след решение на държавата. Същото важи и за специалното прехвърляне от Фонд TV2 след неговото закриване, тъй като въпреки факта, че датската държава е упражнявала контрол върху Фонд TV2, както бе споменато по-рано, средствата от Фонд TV2 са предоставени на TV2 с решение на държавата. Щом тези ресурси остават под обществен контрол те трябва да се считат за държавни ресурси. И тъй като приходите от реклама се считат за държавни ресурси, а решението за прехвърлянето им в TV2 при закриването на Фонда е взето от държавата, твърдението на датските органи, че общата сума, прехвърлена на TV2 при закриването на Фонд TV2, е получена изключително от приходи от реклама, не променя това заключение.
(93)
Що се отнася до държавните мерки Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък представлява използване на публични ресурси, тъй като горепосочените данъчни приходи са равностойни на потреблението на държавни ресурси под формата на данъчни разходи (42).
(94)
Предоставените на TV2 безлихвени и безвъзмездни заеми са пряко осигурени от държавата и разпределени от държавния бюджет. Като се отказва от лихвата и погасяването на тези заеми датската държава се отказва от приход и следователно тези средства представляват държавни ресурси. Освен това самата датска държава гарантира оперативните заеми. Ползата от държавна гаранция е, че рискът, свързан с гаранцията, се поема от държавата. Фактът, че държавата поема риска нормално би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия. Когато държавата се отказва от премията, е налице предимство за TV2 и изтичане на ресурси от държавата (43).
(95)
Освен това държавата е запазила национална честота на излъчване за TV2, за което TV2 заплаща такса честота на определен държавен орган. Годишната такса, която TV2 плаща през разследвания период, варира от 2 милиона DKK и 4 милиона DKK.
(96)
Поради липса на база за сравнение за таксата, платена за национална честота, тя може да бъде сравнена само с таксата, платена за разрешение за достигане до по-голям дял от населението чрез мрежова конфигурация. Таксата за честота, платена от TV2 за национално покритие, е значително по-ниска от таксата за мрежа, наложена на TVDanmark, която варира от 5 милиона DKK през 1997 г. до 30 милиона DKK през 2001 г. въпреки че чрез мрежата си от регионални честоти TVDanmark постига само 77 % покритие. Така TV2 успява да достигне до по-голям дял от датското население на по-ниска цена.
(97)
Затова Комисията счита, че таксата за честота не отразява пазарните условия и без да поиска пазарната цена на актива държавата се е отказала от приходи, които би следвало да постъпят в държавния бюджет.
(98)
От друга страна, TV2 не е длъжен да плаща такса мрежа, тъй като не излъчва посредством конфигурация от местни честоти, така че да създаде национална мрежа. Тъй като държавата не е упълномощена няма право да събира тази такса от TV2, тя не се отказва от приходи и следователно в този случай не са намесени държавни ресурси.
(99)
По същия начин, Комисията не може да установи никакъв елемент на държавни ресурси в законовото задължение на собствениците на колективни антенни инсталации да препредават програмите от обществената услуга чрез тези инсталации (задължителен пренос), тъй като държавата нито се отказва от някакъв приход, нито прехвърля активно средства към тези оператори. Това правило за достъп не поставя TV2 в по-благоприятно финансово положение от държавни ресурси (44).
(100)
Всички гореспоменати мерки са свързани с датската държава, тъй като, както е описано по-горе, по един или друг начин те включват решение на датската държава.
IV.1.2. СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(101)
Комисията счита, че приходите от лицензионни такси, прехвърлянето на средства от Фонд TV2 (включително приходи от реклама за 1995 г. и 1996 г.) и Фонд „Радио“, освобождаването от корпоративен данък, безлихвените и безвъзмездни заеми, заедно с достъпа до национална честота при благоприятни условия са дали на TV2 икономическо и финансово предимство, облекчавайки оперативните разходи, които той иначе би трябвало да поеме със своя бюджет. Освен това конкурентите на TV2 не са получили същите средства.
(102)
Въпреки това държавните мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи от общ икономически интерес (SGEI), не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени четирите условия, постановени от Съда на Европейските общности по делото Altmark (45):
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани;
-
второ, параметрите въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимото равнище на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(103)
Както ще бъде описано по-подробно в раздела от настоящото решение относно съвместимостта на мерките (съображение 160 и следващите от настоящото решение), от решението на Съда следва, че е изпълнено първото условие по делото Altmark.
(104)
Що се отнася до втория критерий по делото Altmark, където параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин, Комисията трябва да прецени законовите и икономическите условия, при които през разследвания период са определяни приходите от лицензионни такси, дължими на TV2. В тази връзка Комисията отбелязва, че процедурата е следната.
(105)
Съгласно точки 29 и 30 от писмото на датските органи от 24 март 2003 г. в действащия през разглеждания период Закон за радиото и телевизията (46) е посочен начинът на финансиране на станция TV2 като цяло (ресурси от лицензионни такси, приходи от реклама и други източници на приходи), а на Министъра на културата е възложена отговорността за определяне на дела от лицензионните такси за на TV2 и DR, а от там и на размера на компенсацията, която да бъде предоставена на TV2. Следва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 получава своя дял от лицензионната такса от Фонд TV2.
(106)
В съответсвие с установената практика, размерът на компенсацията е определен от Министъра на обсъждане с комисията по финанси на датския парламент в рамките на медийно споразумение, сключено с мнозинство от представените в парламента политически партии. Във въпросния момент са налице 3 медийни споразумения: медийното споразумение за периода 1994-1997 г., сключено на 16 септември 1993 г., медийното споразумение за периода 1997-2000 г., сключено на 10 май 1996 г., и медийното споразумение за периода 2001-2004 г., сключено на 28 март 2000 г.
(107)
Така приходите от лицензионни такси са фиксирани за сравнително дълго време. През разследвания период предоставената на TV2 компенсация не е била предмет на последващо разглеждане, дори когато приходите на TV2 намаляват. Например въпреки че през 1999 г. приходите от реклами на TV2 претърпяват значителен спад, компенсацията не е променена така че да отрази този факт.
(108)
Според датските органи компенсацията е определена чрез индексиране на цените и заплатите в бюджета и счетоводните отчети на TV2 и чрез икономически анализи.
(109)
През 1995 г. и 1996 г. са направени задълбочени икономически анализи от KPMG, одиторска фирма. За доклада за 1999 г. KPMG е подпомогната от допълнителна група, състояща се от представители на водещи участници в пазара, включително конкуренти на TV2. Особено внимание е отделено на информацията за потенциалния приход от източници, различни от лицензионната такса като приходите от реклама.
(110)
В точки 164 и 165 от тяхното писмо от 24 март 2003 г. датските органи посочват, че консултантските проучвания на KPMG, предназначени да прогнозират вероятната тенденция в рекламния оборот на датския рекламен пазар и източниците на приходи на TV2, и да определят свързаните с тези прогнози, несигурности са изготвени с цел датското правителство и парламент да получат по-добра основа за определяне и разпределяне на приходите от лицензионни такси при преговорите върху медийната политика.
(111)
Според датските органи документите, използвани за определяне на компенсацията, са били обществено достъпни. Медийните споразумения са публикувани с прессъобщения и в официалните протоколи от работата на парламента (Folketingstidende). Законодателството, прилагано към медийните споразумения, е публикувано в датския държавен вестник (Lovtidende). Финансовите отчети на TV2 също са публикувани, заедно с гореспоменатите икономически анализи.
(112)
В контекста на решението на Съда Комисията трябва да прецени дали, предвид описаната по-горе процедура, може да бъде заключено, че е изпълнен вторият критерий от делото Altmark.
(113)
От една страна Комисията взема под внимание факта, че в своето решение (47), Съдът постановява, че: „… горната процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, платими на TV2, може да бъде счетена за обективна и прозрачна, като се има предвид по-специално че в нея участва Датският парламент, че е базирана на икономически анализи, изготвени от одиторска фирма със съдействието на допълнителна група експерти, включваща конкуренти на TV2, и че тези анализи са публикувани, както и годишните финансови отчети на TV2. Следователно не може да се изключи, че един сериозен анализ на тази процедура може да доведе до заключението, че още преди условията по дело Altmark да бъдат постановени от Съда на ЕО Кралство Дания е изпълнило второто от тези условия по същество“. Съдът постанови също че: „размерът на прихода от лицензионни такси, дължими на TV2, е изчислен въз основа на конкретното предположение, че TV2 ще продължи да се ползва от тези други държавни мерки“ (48) (т.е. освобождаване от данъчно облагане и др.).
(114)
Комисията счита, че участието на датския парламент в процеса за определяне на лицензионната такса осигурява определена степен на прозрачност и обективност. Още повече че медийните споразумения, определящи размера на ресурсите от лицензионни такси, които трябва да бъдат разпределени на TV2, са сключени предварително за няколко години и след това компенсацията за TV2 никога не е коригирана през разглеждания период.
(115)
Въпреки това икономическите доклади, изготвени от KPMG, дават прогнози само за размера на приходите от реклама на TV2 (т.е. приходната страна). В тях не се споменава нищо са разходната страна при изчисляване на компенсацията и Комисията остава с впечатлението, че медийните споразумения са въз основа единствено на индексиране на разходите на TV2 от предишните години. Всъщност датските органи твърдят, че компенсацията е определена въз основа на индексиране на цените и заплатите в бюджетите и отчетите на TV2 и въз основа на икономическите анализи, които оценяват само приходната страна, а не разглеждат периода, обхвана от медийното споразумение, сключено 16 септември 1993 г.
(116)
В допълнение, няма индикация за параметрите, които да бъдат използвани при изчисляване на компенсацията. Размерът на компенсацията е определен предварително, но вторият критерий по делото Altmark изисква самите параметри, използвани за изчисляване на компенсацията, да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(117)
В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен. В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен.
(118)
Съгласно четвъртия критерий по делото Altmark: „доставчикът на обществена услуга трябва да бъде избран според процедура за възлагане на обществена поръчка или необходимото равнище на компенсация [трябва да] бъде определено въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие, така че да може да изпълни тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията“.
(119)
В настоящия случай доставчикът на обществена услуга TV2 не е избран след процедура за възлагане на обществена поръчка. Следователно Комисията трябва да прецени дали равнището на компенсация е определено въз основа на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.
(120)
Икономическите и правните условия, в които е определена компенсацията за TV2, са описани по-горе. В контекста на решението на Съда и предвид неговата констатация, че използваната от Кралство Дания процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, дължими на TV2 между 1995 г. и 2002 г. включва, inter alia, икономически анализи, изготвени със съдействието на конкурентите на TV2, когато прави оценка дали разходите на TV2 са били съпоставени с тези на един типичен добре управляван оператор, Комисията трябва да вземе под особено внимание докладите на KPMG от 1995 г. и 1999 г.
(121)
В докладите на KPMG са разгледани различни сценарии за това как би могъл да се развие рекламният пазар през периодите на съответните лицензионни такси. В докладите не се съдържа информация за TV2 като такъв (например за финансовото му положение или оперативните му разходи); в тях е показано как могат да се развият приходите от реклама и каква част от общият рекламен пазар може да донесе до приходи за TV2. Като предвиждат най-вероятните промени в рекламният оборот на датския рекламен пазар и посочат несигурностите, свързани с тези прогнози, докладите са част от процедурата, използвана от датските органи за определяне на лицензионната такса, която да бъде предоставена на TV2.
(122)
Докладите на KPMG не оценяват разходите на TV2 или разходите на други оператори, ограничавайки се до разглеждане на тенденциите на рекламния пазар и до дела на приходите от реклама на TV2. Трябва да се отбележи и, че в докладите не са включени първите години от разследвания период, обхванат от медийното споразумение от 1993 г.
(123)
В известна степен конкурентите са участвали в изготвянето на тези доклади. В доклада от 1995 г. е посочено, че са участвали „много заинтересовани страни“, но от доклада не става ясно кои са те. В доклада на KPMG от 1999 г. е спомената допълнителна група експерти, в която наистина участват конкуренти на TV2. Въпреки това фактът, че тези икономически доклади до някаква степен са изготвени с помощта на конкуренти на TV2, не доказва само по себе си, че е направен анализ на разходите на конкурентите.
(124)
С други думи докладите не включват анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задължения, свързани с обществена услуга, а вместо това разглеждат по-общия въпрос за перспективите на рекламния пазар, както и за размера на бъдещите приходи от реклама на TV2. Трябва да се добави също така, че цените на рекламния пазар се определят от различни фактори като например дялове от аудиторията, а не само въз основа на разходите.
(125)
Датските органи и TV2 изтъкват също така правни и фактически аргументи във връзка с четвъртото условие по делото Altmark.
(126)
Първо, Дания цитира делото Bupa, твърдейки, че четвъртото условие Altmark не се прилага задължително или поне Комисията, в контекста на решението на Съда, трябва само да преценява дали условието е изпълнено по същество. Комисията счита, че ситуацията по делото BUPA е доста специфична, защото за разлика от другите сектори, предлагащи обществена услуга, въпросната схема за предоставяне на здравни услуги не е свързана с разходите, а се базира на рисковите профили на клиентите. Така че в този случай операторът не е имал възможност да подобри ефикасността чрез разходите си. Що се отнася до обществените радио- и телевизионни оператори, обаче, компенсацията може да бъде изчислена въз основа на разходи и приходи.
(127)
Второ, като се позовава на делото Chronopost (49) Дания твърди, че един доставчик на обществена услуга като TV2 не може да бъде сравняван с частен оператор. Все пак Комисията счита, че за разлика от разглеждания в делото Chronopost въпрос за разпределяне на разходите в контекста на оценка за съвместимост, същността на четвъртия критерий по делото Altmark е именно, че при липса на тръжна процедура разходите за предоставяната обществена услуга трябва да се съпоставят с тези на едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие.
(128)
Освен това Дания твърди, че Националната сметна палата (Rigsrevision) е провеждала финансови и управленски одити на счетоводните отчети на TV2 като част от рутинните си оценки на TV2 и че са извършвани рутинни проверки, включително и на ефективността. Въпреки това Комисията не счита, че фактът, че счетоводните отчети на TV2 са внесени за одобрение от Министъра на културата, е достатъчно доказателство, че разходите на TV2 са такива на едно добре управлявано предприятие. Освен това, не е ясно дали, при положение че преди да бъде определена компенсацията не е направен анализ на разходите, последващи проверки могат да са от значение за изпълнението на четвъртия критерий.
(129)
Датските органи посочват специално доклада от 2000 г. на Датската национална сметна палата, в който промяната на продуктивността на TV2 е до известна степен сравнена с тази на DR и определени чуждестранни обществени радио- и телевизионни оператори (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ и Norsk Riksringkastning „NRK“). В доклада Националната сметна палата установява, че и DR и TV2 са подобрили продуктивността си между 1990 г. и 1999 г. DR намалява повече почасовите си разходи за първо излъчване в сравнение с TV2, но през 1999 г. тези разходи са все още 53 % по-високи от тези на TV2. Общите почасови разходи за излъчване на DR през 1999 г. са приблизително 29 % по-високи от тези на TV2. Националната сметна палата установява също така, че подобрената продуктивност на DR и TV2 са по-голяма или равна на увеличената продуктивност на другите три обществени радио- и телевизионни оператори.
(130)
И все пак този доклад не е достатъчно доказателство за изпълнение на четвъртото условие.
(131)
Всъщност докладът е изготвен след медийните споразумения, които определят размера на компенсацията, и затова в него не е посочено, че компенсацията е била определена въз основа на разходите, които би направило едно типично предприятие при изпълнение на своята мисия за обществена услуга.
(132)
Освен това в доклада е направено сравнение с други обществени радио- и телевизионни оператори и затова не е разгледан въпроса за разходите на един „типичен“ оператор. Например, в доклада не е установено, че разходите на DR, който няма право да генерира приход чрез реклама и чието равнище на компенсация е определено съгласно същото медийно споразумение, както при TV2, са разходи на едно типично предприятие. Ето защо от сравнението с разходите на DR е невъзможно да бъдат направени заключения що се отнася до изпълнението на четвъртия критерий по делото Altmark.
(133)
Що се отнася до сравнението с чуждестранните радио- и телевизионни оператори в доклада е сравнена само промяната в продуктивността на TV2 спрямо един от другите радио- и телевизионни оператори, но не се споменава нищо за нивото на ефективност като такова, а от там и за самите разходи. По-специално, по-слабото увеличение на продуктивността може да се дължи на много фактори, например по-висока ефективност в началото на периода или невъзможност на радио- и телевизионния оператор да увеличи времето за излъчване. Например, в точка 51 от доклада се казва, че: „През въпросния период BBC и SVT отбелязват почти идентично увеличение на разходите, реално с приблизително 50 %, докато разходите на NRK се увеличават реално с приблизително 60 %. Както бе споменато по-горе, разходите на DR се увеличават реално с 23 %, а на TV2 с 63 %. Тъй като, както вече беше казано, времето за излъчване на SVT и BBC не нараства толкова колкото на другите радио- и телевизионни оператори, това увеличение на разходите означава, че SVT и BBC не са подобрили своята продуктивност по същия начин като другите трима радио- и телевизионни оператори“.
(134)
Комисията отбелязва и че в точка 50 от доклада се казва, че: „Тъй като Националната сметна палата не е проверила по-подробно счетоводните отчети на чуждестранните радио- и телевизионни оператори, може би съществуват разлики в дейностите на тези радио- и телевизионни оператори и в методите на изчисление, използвани за отделните счетоводни позиции. Това означава, че използваните разходи и произтичащите от тях разходи за единица продукция не принадлежат задължително към едни и същи дейности и не са задължително изчислени по едни и същи счетоводни принципи. В резултат на това нивата на разходи за единица продукция не могат да бъдат сравнение еднозначно. Тъй като целта на включването на чуждестранни радио- и телевизионни оператори е по-скоро да се сравни „промяната“ в продуктивността, а не нивото на продуктивност като такова, Националната сметна палата счита, че въпреки това данните от чуждестранните радио- и телевизионни оператори, в текущата си форма, могат да послужат като приемлив индикатор за промяна“. В точка 53 от доклада се посочва и че: „Националната сметна палата не е проучила по-подробно причините за горните промени, тъй като, както беше казано по-горе, промяната в посочените разходи за единица продукция зависи от предлаганите от радио- и телевизионните оператори програми, и защото анализът предполага, че при всички случаи качеството остава непроменено. Тъй като това представлява непосредствена трудност що се отнася до правенето на сравнения между въпросните обществени радио- и телевизионни оператори, заключенията от анализа трябва да се тълкуват с известна предпазливост. В тази връзка министерството на културата е заявило, че приема описаните промени в разходите за единица продукция и че сравнението на разходите за единица продукция на DR, TV2 и чуждестранните обществени радио- и телевизионни оператори трябва да се тълкува с известна предпазливост“.
(135)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че в доклада не е посочено, че разходите на TV2 са такива, каквито би направило едно типично добре управлявано предприятие при изпълнение на възложените му мисиите за обществена услуга.
(136)
В заключение, с оглед на казаното по-горе, Комисията счита, че четвъртият критерий по Altmark не е изпълнен и тъй като тези критерии са кумулативни, предоставената на TV2 компенсация не удовлетворява условията, постановени от Съда в решението по делото Altmark. При всички случаи, както ще бъде посочено по-долу, Комисията намира, че компенсацията може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(137)
Комисията също така трябва да прецени дали въпросните мерки биха могли да покрият „критерия за инвестиции в условията на пазарна икономика“ („критерий за MEIP“). Датските органи и TV2 твърдят, че мерките не представляват държавна помощ, тъй като не са изпълнени условията на критерия за MEIP. По-специално, те поддържат становището, че съгласно критерият за MEIP е напълно оправдано излишъкът да остане при TV2 с цел натрупване на капитал.
(138)
В този смисъл на първо място трябва да се отбележи, че въпросът дали мерките са основателни съгласно критерият за MEIP не е равнозначен с въпроса дали те могат да се считат за необходими за изпълнението на дейности по обществената услуга (в.ж оценката за съвместимост по-долу), тъй като фактът, че TV2 е трябвало задължително да разполага с определено ниво резерв и капитал за изпълнение на своите дейности по обществената услуга не означава, че един частен инвеститор би внесъл средства в дружеството и не би се стремил към възвращаемост.
(139)
Комисията, в съответсвие с установената съдебна практика, трябва да определи дали при подобни обстоятелства от един частен инвеститор с мащаб, съпоставим с органите, управляващи публичния сектор, може да се очаква да бъде склонен да направи капиталови инжекции от такъв порядък (50). Въпреки че в сравнение с публичния инвеститор поведението на един частен инвеститор не трябва да бъде поведение на обикновен инвеститор, който инвестира капитал с оглед реализиране на печалба в относително краткосрочен план, а да бъде най-малко поведението на частно холдингово дружество или на група от частни предприятия, осъществяващи структурна политика и водени от перспективата за рентабилност в дългосрочен план.
(140)
Освен това, според утвърдената съдебна практика, критерият за MEIP трябва да се прилага в момента на вземане на решението, а не впоследствие (51).
(141)
В този случай, тъй като Дания е единственият вложител в TV2, тя е първият и последният кредитор, чийто разходи трябва да бъдат възстановени в случай на фалит на дружеството. Така от инвеститорска гледната точка датската държава би могла да се стреми към възвръщаемост на своята инвестиция чрез искане да ѝ бъдат възстановени разходите или под формата на лихва върху заем, или на връщане на дял от капитала.
(142)
Комисията отбелязва, че през въпросния период Дания се е отказала от правото си на лихва върху заемите и разрешава мораториум върху погасяването им. Нещо повече, датската държава не е поискала някакво възнаграждение от натрупания в TV2 капитал. Следователно датската държава не е потърсила съответната възвръщаемост на своята инвестиция, както нормално би направил всеки кредитор или собственик на дружество.
(143)
Освен това датските органи не са предоставили никакви валидни аргументи, обясняващи защо от стратегическа гледна точка би имало смисъл да бъде реинвестиран излишъка в TV2 вместо да бъде поискано възнаграждение под формата на лихва или дивиденти. Нормално един инвеститор би взел такова решение, само ако мисли, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция.
(144)
В настоящия случай не е установено наличие на бизнес план или ясна цялостна бизнес стратегия, които да подсказват, че случаят е бил такъв. Както няма и други индикации, че TV2 е планирал да развие своята дейност за произвеждане на такава добавена стойност. По този начин Комисията не се опитва да използва формалистични аргументи, за да опровергае аргумента на датските органи за критерия за MEIP, а единствено да прецени дали инвеститорът в условията на пазарна икономика би решил да остави средствата в TV2 въз основа на информацията, с която разполага в момента на вземане на решението си. И все пак, като взема предвид, че наличната информация към момента, в който средствата са оставени в TV2 (52), и като оставя настрана всякакви съображения относно дейностите по обществената услуга на TV2, които един частен инвеститор би взел предвид, Комисията счита, че не са били налице нито бизнес план, нито инвестиционен проект или някакъв друг елемент, въз основа на който един рационално мислещ частен инвеститор би преценил, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция и затова ще реши да остави парите в TV2 вместо да поиска някакъв вид възнаграждение.
(145)
Освен това датските органи използват възвръщаемостта на оборота като критерий за сравнение, за да покажат, че са действали като частен инвеститор при реинвестирането на средства в TV2. Въпреки това в настоящия случай, трябва да бъде подчертано, че датското правителство вече действа като орган, финансиращ TV2, и като такъв му осигурява значителни средства за покриване на оперативните му разходи. Размерът на тези средства има пряк ефект върху резултатите, които TV2 може да генерира. На практика това съотношение може да бъде подкрепено само с увеличаване на размера на държавно финансиране. И все пак, тъй като обикновено излишното финансиране също води до неефективност, а от там и до по-голямо изтичане на държавни ресурси, съвсем не е сигурно, че увеличеното финансиране осигурява съответно подобряване на резултатите.
(146)
Следователно не може да се твърди, че датските органи са действали като инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки това Комисията намира, че компенсацията може да бъде счетена за съвместима, както ще бъде обяснено подробно по-долу. Както вече беше споменато, въпросът относно критерия за MEIP е различен от въпроса дали датската държава основателно е позволила на TV2 задържи излишъка, така че да натрупа капитала, необходим му за изпълнението на неговите задачи за обществена услуга.
(147)
В заключение Комисията счита, че през разследвания период TV2 се е възползвал от мерките. На телевизионния пазар TV2 се конкурира с други оператори, които не са получили същото предимство. Следователно мерките трябва да се считат за селективни и нарушаващи конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1от ДФЕС.
IV.1.3. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(148)
Държавните мерки са предмет на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото засягат търговията между държавите-членки. Това е така винаги, когато съответните дейности са предмет на търговия в рамките на Общността.
(149)
Европейският съд е разработил широко тълкуване на това понятие. В установената съдебна практика, когато помощта засилва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се в търговията в рамките на Общността, тези предприятия трябва да бъдат разглеждани като засегнати от помощта (53). Фактът, че въпросното предприятие не извършва експортна дейност, не изключва възможността да бъде засегната търговията. Когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, неговата дейност на местна територия може да бъде подпомогната или дори повишена благодарение на помощта, което от своя страна намалява възможностите за други предприятия да се установят на пазара. В следствие на това помощта дава възможност на получателя да си запази пазарен дял, който в противен случай би бил зает от конкуренти от други държави-членки (54).
(150)
В параграф 18 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, позовавайки се на съдебната практика на Съда, Комисията заявява, че „По принцип може да се счита, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори засяга търговията между държавите-членки. Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. Също така рекламната дейност в случая на обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на търговските радио- и телевизионни оператори може да се разпростира в повече от една държава-членка.“
(151)
В дадения случай Комисията отбелязва, че TV2 работи на международния пазар и обменя телевизионни програми (55). Той е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост. Предоставените на TV2 финансови ресурси му дават конкурентно предимство по отношение на закупуването на телевизионни права и инвестирането в програми, които в последствие биха могли да бъдат продадени. Освен това мерките за помощ поставят TV2 в благоприятна позиция в сравнение с конкурентите му в Европейския съюз, като намалява техните възможности за установяване в Дания.
(152)
Следователно Комисията прави заключение, че мерките, предоставени на TV2, са оказали въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на члрн 107, праграф 1 от ДФЕС.
IV.1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(153)
Тъй като са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията прави заключение, че гореописаните мерки в полза на TV2 се определят като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(154)
Тъй като TV2 започва радио- и телевизионно разпространение през 1989 г., всичките мерки за TV2 са били взети след присъединяването на Дания към Европейския съюз. В следствие на това мерките, включително ресурсите за таксата за лиценз, представляват по-скоро нова държавна помощ, отколкото съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
IV.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(155)
Комисията счита, че член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3, букви а), б), в) и г) от ДФЕС очевидно не са приложими и нито датските органи, нито TV2 са изложили някакъв аргумент във тази връзка.
(156)
Следователно Комисията направи оценка дали може да се приложи член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(157)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС гласи: „Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(158)
За да се възползва дадена мярка от тази дерогация, трябва да бъдат изпълнени всички следни условия:
-
въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция);
-
държавата-членка трябва изрично да е възложила на въпросното предприятие предоставянето на тази услуга (възлагане);
-
прилагането на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на конкретните задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (пропорционалност).
(159)
Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (56) определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага, за да гарантира съответствието с условията, изложени по-горе.
IV.2.1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
(160)
Съгласно Закона за радиото и телевизията (1994 г.) (57) TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е да създава и разпространява национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставените програми по принцип трябва да бъде фокусиран върху качеството, многофункционалността и разнообразието. Във връзка с регионалното съответствие приоритет трябва да бъде даван също така и на планирането на програмите за регионалните станции на TV2. Мисията за обществена услуга е описана по-подробно в Устава на TV2, който гласи, че TV2 трябва да предоставя програми, включващи новинарски емисии, информационни предавания и програми за изкуство и култура, предназначени за цялото население в Дания (58).
(161)
Комисията отбелязва, че в решението си Съдът разглежда обществената услуга, която TV2 е задължен да предоставя по закон (59).
(162)
На първо място Съдът припомня, че държавите-членки разполагат с голяма свобода на преценка, когато определят това, което имат предвид под услуги от общ икономически интерес. По този начин определението на такива услуги от дадена държава-членка може да бъде поставено под въпрос от страна на Комисията само в случай на явна грешка (60).
(163)
Освен това съгласно параграф 33 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, задължение на държавите-членки е да определят мисията за обществена услуга на даден обществен радио- и телевизионен оператор.
(164)
По-конкретно във връзка с УОИИ в сферата на радио- и телевизионното разпространение съдебната практика на Съда признава, че държавите-членки имат законно право да определят дадена УОИИ, за да осигурят радио- и телевизионното разпространение на пълната гама програми (61).
(165)
Когато в Протокола от Амстердам (62) държавите-членки казват, че „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“ те правят директна препратка към системите за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, които са въвели, и към организациите, на които е възложено разпространение на пълната гама телевизионни програми в полза на цялото население на тези държави.
(166)
В решението си Съдът се произнася, че не може да бъде оспорвано нито правото на държавата-членка да определя услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес в широко качествено отношение с цел постигане на радио- и телевизионно разпространение на богата гама програми, нито свободата на държавата-членка да използва приходите от реклами за финансиране на такива услуги от общ икономически интерес (63).
(167)
Предоставената на държавите-членки възможност да определят подробно услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес за осигуряване на радио- и телевизионно разпространение на пълната гама програми не може да бъде поставено под съмнение поради факта, че общественият радио- и телевизионен оператор осъществява и търговски дейности, в частност продажба на рекламно пространство. Всъщност въпросът за определянето на мисията за обществена услуга не трябва да бъде бъркан с този за финансовия механизъм, избран да осигури тази услуга. (64).
(168)
Освен това Съдът пояснява, че Комисията не трябва да сравнява програмите на TV2 с тези на търговските станции. Ако чрез сравнителен анализ на програмите определението на мисията за обществена услуга стане зависимо от широката гама от програми, предлагани от търговските оператори, това би лишило държавите-членки от правото им да определят обществената услуга. В крайна сметка определението би зависило от търговските оператори и техните решения дали да разпространяват определени радио- и телевизионни програми или да не го правят.
(169)
Съдът (65) също така потвърждава, че задълженията, възложени на търговските радио- и телевизионни оператори, не могат да се сравняват с възложените на TV2 във връзка с обществена услуга. Целта на тези задължения, свързани с обществена услуга, е да се предоставят на цялото датско население разнообразни програми, които задоволяват изискванията за качество, многофункционалност и разнообразие. Тези задължения, свързани с обществена услуга, определят всички дейности за радио- и телевизионно разпространение на TV2 и са много по-стриктни от минималните задължения, предвидени от закона в Дания за предоставяне на лиценз за радио- и телевизионно разпространение.
(170)
В следствие на това Съдът прави заключение (66), че „… определението, избрано от датските органи, е широкообхватно, тъй като поради предимно качествения си характер, дава свобода на радио- и телевизионните оператори да създават своя собствена гама от програми. То в никакъв случай не би могло да бъде определено като неточно. За разлика от това, мисията на TV2 е изключително ясна и точна: да предлага на цялото население на Дания разнообразна телевизионна програма, която има за цел да осигурява качество, широкообхватност и разнообразие.“
(171)
Предвид гореизложеното и с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, че едно „широкообхватно“ определение, задължаващо даден оператор да осигурява балансирани и разнообразни програми в съответствие с неговата мисия, е основателно по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение би могло да се счита за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и гарантира плурализъм, включително културно и езиково многообразие.
(172)
Следователно, въз основа на гореизложеното, Комисията счита, че определението на обществената услуга, предоставена от TV2, може да бъде прието.
(173)
Следва да бъде добавено, че през разглеждания период TV2 поддържа интернет страница като част от неговата мисия за обществена услуга. Интернет страницата информира потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2. Комисията може да приеме, че интернет страницата, която се ограничава до информиране на потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, спада към дейностите на TV2 за предоставяне на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Следователно разглеждането на функционирането на тази интернет страница като част от мисията за обществена услуга не може да бъде считано за явна грешка. В допълнение TV2 поддържа търговска интернет страница с игри и др. Тази търговска интернет услуга следва да бъде разглеждана като чисто търговска дейност, тъй като предлага интерактивни продукти срещу индивидуална заявка като игри или „чат стаи“, които не се отличават от подобни търговски продукти. Следователно тези последно изброени дейности са извън обхвата на мисията за обществена услуга на TV2.
IV.2.2. ВЪЗЛАГАНЕ
(174)
За да се възползва от изключението съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, мисията за обществена услуга трябва да бъде възложена на TV2 посредством официален законодателен акт. Комисията отбелязва, че Законът за радиото и телевизията (67) официално възлага на TV2 мисия за обществена услуга телевизионно разпространение. Комисията също така се позовава на решението на Съда, в което се постановява „и) очевидно е, че на TV2 е била възложена такава мисия (за обществена услуга)“ (68).
(175)
Въпреки че от определението в закона не става достатъчно ясно какви други видове услуги са позволени като обществени, официална мисия трябва да бъде давана преди всякакви допълнителни дейности, които TV2 иска да извършва като обществена услуга. Комисията отбелязва, че TV2 не е предложил никакви други услуги извън неговата мисия за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение през разглеждания период. Интернет страницата, предлагаща други услуги като игри, е функционирала като търговска дейност, докато страницата, която само е информирала потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, може да бъде считана за част от неговата мисия за публична услуга радио- и телевизионно разпространение, тъй като не може да бъде отделена от услугата радио- и телевизионно разпространение. Следователно Комисията прави заключение, че в разглеждания период мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение е била възложена на TV2 законосъобразно.
(176)
От друга страна, обществената услуга трябва не само да бъде възложена на радио- и телевизионния оператор, но и да бъде реализирана според разпоредбите на закона, по чиято сила е възложена, както е посочено в параграфи 41 и 43 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. Тъй като Комисията не е тази, която преценява дали са постигнати определени стандарти за качество, за целта е желателно да има подходящ контролен орган. В задълженията на държавата-членка е да избере механизма, по който да гарантира ефективния контрол, при условие че органът е независим от предприятието, на което е възложена услугата.
(177)
В тази връзка Комисията отбелязва, че през 2000 г. Националната сметна палата е извършила конкретно проучване за предмета и естеството на задълженията за обществена услуга на TV2 и за тяхното осъществяване на практика. При проучването не е установена невъзможност от страна на TV2 да изпълнява задълженията си за обществена услуга. Освен това между 2001 г. и 2002 г. е съществувал Съвет за обществени услуги, който да гарантира, че TV2 изпълнява задълженията си за обществена услуга, въпреки че този орган никога не е публикувал каквито и да било доклади по този въпрос през краткото си съществуване. Комисията не открива и никакви признаци, че TV2 не е успял да изпълни задълженията си, нито че е работил по начин, по който дейностите му да не могат повече да бъдат считани за УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(178)
По отношение на финансовия контрол на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение Комисията отбелязва, че Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2 през целия разглеждан период. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2.
(179)
Комисията обаче има право да оценява пропорционалността на държавната помощ. Комисията отбелязва, че Директивата за прозрачност е транспонирана в Дания. Комисията е получила също така данни от датските органи, които ѝ дават възможност да оцени дали държавното финансиране е пропорционално.
IV.2.3. ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
(180)
С оглед решението на Съда и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. оценката на пропорционалността, която Комисията трябва да направи, е в две посоки.
(181)
На първо място Комисията трябва да изчисли нетните разходи за мисията за обществена услуга, възложена на TV2, и да провери дали тези разходи са свръхкомпенсирани спрямо нуждите на TV2 за изпълнение на дейностите му, свързани с обществената услуга.
(182)
На второ място Комисията трябва да анализира поведението на TV2 на рекламния пазар. В Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. се посочва, че ако държавната помощ покрива спад в приходите, даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да си понижи цените на рекламите или на други търговски дейности на пазара, така че да намали приходите на конкурентите. Поради това Комисията счита, че когато даден обществен радио- и телевизионен оператор подбие цените на неговите дейности, които не са свързани с обществената услуга, под необходимото ниво за покриването на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, това показва наличие на свръхкомпенсиране на задълженията за обществената услуга.
1. Размер на държавната помощ и оценка на свръхкомпенсациите
(183)
Съгласно Директивата за прозрачност (69) от държавите-членки се изисква да водят отделни счетоводни сметки за обществената услуга и за дейностите, които не са свързани с нея. Разходите и приходите трябва да бъдат разпределени правилно на базата на ясно установени и обективни счетоводни принципи.
(184)
Комисията защитава позицията, че разделянето на счетоводните сметки в сектора на радио- и телевизионното разпространение може да не е еднозначно или дори да е неприложимо към разходите, тъй като различни дейности използват едни и същи ресурси. В този сектор държавите-членки могат да считат цялата дейност по изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация (70).
(185)
В настоящото решение Комисията на първо място трябва да установи разходите за УОИИ, направени от TV2.
(186)
Тъй като TV2 осъществява също и търговски дейности, той трябва да води отделни счетоводни сметки за различните си дейности. От 2001 г. TV2 е задължен по закон да води отделни счетоводни сметки за обществените си услуги и за търговските дейности.
(187)
Когато изчислява нетните разходи, Комисията трябва да приспадне от брутните разходи за обществената услуга всички нетни печалби от търговската експлоатация на дейността за обществена услуга. Датските органи са предоставили данни, показващи изпълнението TV2 на търговските дейности и на публичната услуга, в съответствие с метода, посочен в параграф 56 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми. Данните показват, че повечето от търговските дейности на TV2 използват едни и същи ресурси като дейностите за обществена услуга. В следствие на това не може да бъде направено никакво смислено разпределение на разходите за тези търговски дейности. В такива случаи Комисията приспада нетните приходи от търговската дейност, за да изчисли нетните разходи за обществена услуга. Търговските интернет дейности са единствените, които могат да се считат за отделими от дейностите за обществена услуга. Загубите, които TV2 генерира от търговските си дейности по интернет, започнали през 1997 г., възлизат на DKK […] (71) милиона.
(188)
След това Комисията приспада приходите, генерирани от дейностите за обществена услуга (приходи от реклама и други търговски дейности) от брутните разходи за обществена услуга, за да се получат нетните разходи за обществена услуга. Държавното финансиране впоследствие е приспаднато от нетните разходи за обществена услуга. Изчислението е показано в таблицата по-долу.
(189)
Трябва да се отбележи, че въпреки многобройните запитвания от страна на Комисията за предоставяне на точната сума на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г., датските органи и TV2 не са могли да дадат ясни и недвусмислени данни.
(190)
В отговора си от 26 юни 2009 г. датските органи казват, че не са могли да потвърдят, че приходите от реклама, които TV2 получава от Фонд TV2, възлизат на 400,1 милиона DKK през 1995 г. и на 337,7 милиона DKK през 1996 г.
(191)
В отговора си TV2 посочва, че през 1995 г. и 1996 г. i) Фонд TV2 е получил приходи от реклама от TV2 Reklame (824 млн. DKK и 904,5 млн. DKK) и лицензионни такси от държавата (330,3 млн. DKK и 356,3 млн. DKK) и ii) Фонд TV2 е превел 730,4 млн. DKK и 694 млн. DKK на TV2 и 269,6 млн. DKK и 275 млн. DKK на регионалните TV2. Целта на сумите, преведени на Фонд TV2, е била да бъдат покрити нуждите от финансиране на TV2 и неговите регионални станции.
(192)
В отговорите си от 26 юни 2009 г., 17 ноември 2010 г. и 30 ноември 2010 г. датските органи потвърждават твърдението на TV2, че в отсъствието на други финансови приходи, регионалните станции на TV2 де факто са били изцяло финансирани от лицензионни такси и че всички средства, превеждани годишно на регионалните станции на TV2, следователно биха могли да произхождат единствено от приходите от лицензионни такси, превеждани на Фонд TV2. Това означава, че приходите от лицензионни такси, превеждани на TV2, могат да бъдат считани за равни на максималната сума от приходи от лицензионни такси, която е била превеждана на Фонд TV2 през всичките въпросни години, като се приспаднат сумите, превеждани на регионалните станции на TV2. Датските органи и TV2 твърдят, че това означава, че големият размер на финансирането, преведено от Фонд TV2 на TV2 през 1995 г. и 1996 г., е бил от нетни приходи от реклама. Според датските органи тези аргументи показват, че TV2 е получил 60,7 млн. DKK от лицензионни такси (нетна стойност след приспадане на преводите на регионалните станции) и 669,7 млн. DKK от приходи от реклама (нетна стойност) през 1995 г., както и 81,3 млн. DKK от лицензионни такси и 612,7 млн. DKK от приходи от реклама през 1996 г.
(193)
Аргументите на TV2 и на датските органи относно сумата на приходите от реклама за периода 1995-1996 г. не удовлетворяват Комисията. По-конкретно Комисията отбелязва, че Фонд TV2 не е водил отделни счетоводни сметки за приходите от реклама и за лицензионните такси и следователно тези приходи са били смесени. Комисията изразява съжаление от факта, че датските органи не са предоставили ясни и недвусмислени данни за сумите на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. От друга страна, в този конкретен случай тя счита, че не е необходимо да продължава да разследва въпроса, тъй като това не поставя значителен проблем, след като Комисията, както вече бе заявено, счита, че приходите от реклама за периода 1995-1996 г. представляват държавни средства, които във всички случаи трябва да бъдат приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. В таблицата по-долу приходите от реклама, преведени от Фонд TV2 за 1995 г. и 1996 г., съответно са показани в една и съща колона с лицензионните такси.
(194)
Трябва също така да бъде отбелязано, че за периода от 1997 г. до 2002 г. Комисията е включила лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции на TV2 чрез TV2. Комисията счита, че, тъй като тези суми са били получени от TV2 и след това предени на регионалните станции, те трябва да бъдат включени в изчисленията както като приходи, така и като разходи, което на практика означава, че не засягат изчисленията на Комисията по-долу.
(195)
Що се отнася до вливането на капитали в TV2 за цифровизация, това е отразено през 1997 г. като приход. Съответните намаления са взети предвид като разходи, когато са били правени инвестиции. Разходите за цифровизация са разходи за обществена услуга. За да не се отчитат едни и същи разходи два пъти, амортизациите, съответстващи на направените инвестициите, са приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. Въпреки критиките на TV2 по този въпрос, Комисията е на мнение, съгласно постоянната ѝ практика при изчисляване на държавна компенсация, че приходите от държавата или от обществен фонд трябва да бъдат вземани предвид в годината, в която са били предоставени, а не в годината, през която за били разходвани или използвани.
Таблица 1
Разходи за обществена услуга и компенсационни мерки 1995-2002 г. на базата на счетоводните отчети
(в млн. DKK)
Година
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Брутни разходи за обществена услуга
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Инвестиции в цифровизация
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Нетни приходи от реклама, получени директно от TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Други приходи
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Нетни разходи за обществена услуга
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Лицензионни такси и нетни приходи от реклама, получени през 1995-1996 г. от Фонд TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд „Радио“
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Общо i) лицензионните такси и приходите от Фондовете TV2 и „Радио“, посочени по-горе, и ii) нетните разходи за обществена услуга
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Източник: Годишен счетоводен отчет за приходи и разходи на TV2.
(196)
Както може да се види в таблицата по-горе, финансирането надвишава разходите с 628,2 млн. DKK (84,4 млн. евро).
(197)
Комисията отбелязва факта, че TVDanmark счита, че другите мерки, от които се ползва TV2, като освобождаването му от лихви и данъци, както и достъпа до честота на предаване на сигнала на територията на цялата страна при благоприятни условия, следва да бъдат взети под внимание при оценката на свръхкомпенсациите. Тези ползи са обобщени в таблицата по-долу:
Таблица 2
Прогнозни ползи от освобождаването от корпоративен данък и лихви и от честотата за предаване на сигнал
(в млн. DKK)
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Освобождаване от корпоративен данък
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Начислени лихви върху заем за създаване на дружеството
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Държавни гаранции по заеми за оперативни разходи
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Такса за честота на предаване на сигнала (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Общо
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Комисията е съгласна, че тези мерки трябва да бъдат взети предвид в настоящото проучване. От друга страна, при определяне на свръхкомпенсациите, не е подходящо те да бъдат включвани в изчисленията в таблица 1. Съгласно позицията на Комисията по RAI (73), тези допълнителни ползи могат да бъдат считани за компенсации за разходи, които в отсъствието на компенсации, би трябвало да бъдат финансирани. Следователно при оценяване на пропорционалността на държавното финансиране на разходи за обществена услуга тези допълнителни предимства не следва да бъдат включвани, тъй като заплащането на въпросните разходи води до съответно увеличаване на първоначалните разходи за обществената услуга, възложена на TV2. По отношение на нетния резултат това няма значение. Трябва обаче да се гарантира, че от тези предимства се ползват само дейностите, свързани с обществената услуга, и не се прилагат към търговските дейности. Този въпрос се разглежда в съображения 234-237 по-долу.
(199)
Датските органи и TV2 излагат различни аргументи за да обосноват свръхфинансирането, изчислено в съображение 196. По-конкретно, с оглед на решението на Съда, Комисията трябва да оцени дали свръхфинансирането всъщност е било необходимо за да може TV2 да изпълни мисията си за обществена услуга.
(200)
Във връзка с това на първо място трябва да се отбележи, че Протоколът от Амстердам (74) поставя акцент върху спецификата на сектора на радио- и телевизионно разпространение в сравнение с други УОИИ, тъй като „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“. Тези характерни особености следва да бъдат взети предвид в оценката на съвместимостта на Комисията в настоящото решение.
(201)
Освен това в предишни решения Комисията приема, че определена капиталова база е обоснована с цел гарантиране на предоставянето на обществена услуга от даден радио- и телевизионен оператор. По делото на Австрия за радио- и телевизионно разпространение (75) например Комисията се произнася, че „По силата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно тълкуването на Протокола от Амстердам, държавите-членки принципно могат да предоставят толкова публично финансиране, колкото е необходимо за да се гарантира изпълнението на обществената услуга. Това се отнася не само за текущите разходи за изпълнение на УОИИ, но също и за собствения капитал“.
(202)
В решението си Съдът се произнася, че (76) „… Комисията не може да основава решението за възстановяване на всички суми, които според Кралство Дания са представлявали резерви, предназначени за нуждите на обществената услуга, на липсата на подходящ контрол, тъй като, предвид наличната информация в Комисията, е било напълно възможно да бъдат разгледани сериозно всички законови и икономически условия, управлявали натрупването на тези резерви през разглеждания период, а без такъв контрол съответно невъзможно да бъде взето законосъобразно решение дали всъщност тези резерви, като цяло или дори само част от тях, са били необходими, за да бъде предоставена обществената услуга“.
(203)
Съдът добавя (77), че чисто формалните изисквания като задължението резервите да бъдат конкретни и прозрачни, не би могло да обоснове дадено определение за възстановяване и фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва своите резерви, не подкрепя заключението, че тези резерви би следвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга. (78).
(204)
Следователно Комисията трябва да оцени всички фактори, взети предвид от датските органи, при определяне на компенсациите, предоставени на TV2 за периода 1995-2002 г., и при вземане на решение за натрупване на резерви. Във връзка с това Комисията се позовава на предишна своя оценка на процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, в съображение 105.
(205)
Относно съображенията, накарали датските органи да натрупат резерви за изпълнението на мисията за обществена услуга TV2, следва да бъдат взети под внимание цитираните от тях фактори по-долу.
(206)
При създаването на TV2 през 1988 г. не е вливан никакъв капитал. Неговите дейности са били финансирани единствено от заем за новосъздадено предприятие, възлизащ на 510,8 млн. DKK, което е дало възможност на TV2 да закупи производственото си оборудване, сградите и др. Следователно TV2 е бил слабо капитализиран, тъй като е бил капитализиран с необичайно високи заеми и необичайно нисък капитал. В резултат на това TV2 бързо се е сблъскал с финансови трудности.
(207)
Националната сметна палата, която е независима институция към Парламента на Дания, има задача да извършва одити както на счетоводните сметки, така и на управлението. През 1995 г. тя е направила заключение, че значителна част от финансовите проблеми на TV2, биха могли да бъдат отдадени на това, че станцията е създадена без вливане на капитал (79). Основната препоръка на Националната сметна палата била, че държавата трябвало да влее капитал от приблизително 530 млн. DKK в TV2 чрез преобразуване на заемите за новосъздадено предприятие. Това би трябвало да даде на TV2 капитал от приблизително 350 милиона DKK и коефициент на платежоспособност около 50 %. Препоръчителният коефициент на платежоспособност от приблизително 50 % е бил равен на този на частните дружества като TV2 Norge (Норвегия) и TV4 (Швеция).
(208)
В резултат на този доклад държавните одитори от Парламента, определени да извършват, наред с останалите им задължения, критичен одит на счетоводните отчети на държавните дружества, са се обърнали към Министерството на финансите за становището му по въпроса дали TV2 би следвало да натрупва капитал. През август 1995 г. в отговор на предложението на Националната сметна палата да бъде влят капитал в TV2, Министерството на финансите е заявило, че „… както при създаване на нови дружества, така и при преобразуване на такива, които са държавна собственост, те трябва да имат нужната капиталова база. В същото време държавата не трябва да влива твърде големи капитали на първо място, защото това би означавало един ненужен разход за държавата и на второ място, защото би дало на дружеството несправедливо конкурентно предимство. Предприятието не трябва да е нито недостатъчно капитализирано, нито свръхкапитализирано“. Въз основа на това Дания е счела, че в TV2 трябва да се натрупа капитал. Решено било обаче, че държавата не следва да влее капитала наведнъж. Вместо това TV2 би трябвало сам да натрупа необходимия капитал чрез текущия излишък.
(209)
Изискването за капиталова база е включено в устава на TV2 през 1997 г. От тогава уставът TV2 ясно определя, че от 2001 г. насам свободният капитал на TV2 трябва да възлиза на поне 200 милиона DKK и че той трябва да бъде използван да компенсира оперативната загуба на радио- и телевизионния оператор (80). Изпълнителната заповед от 18 август 1997 г. предвижда, че за финансиране на всяка вероятна оперативна загуба, свободният капитал, т.е. капиталът минус резервите и други свързани източници, за дейности, осъществявани на територията на цялата страна, следва да възлиза на минимум 200 милиона DKK до края на 2000 г. Трябва да бъде натрупан свободен капитал, възлизащ на общо на 50 милиона DKK до края на 1998 г. и на минимум 100 милиона DKK до края на 1999 г. От 2001 г. свободният капитал по всяко време следва да бъде минимум 200 милиона DKK на база на последните счетоводни отчети. Ако се очаква капиталът да спадне под тези цифри, въпросът следва да бъде отнесен към Министерството на културата. В специални случаи Министърът на културата може да одобри по-ниска стойност на капитала и да приложи специфични условия, след консултация с Националната сметна палата.
(210)
Изпълнителната заповед на Министъра от 1997 г., определяща минималния свободен капитал, е публикувана в Държавния вестник на Дания (Lovtidende). В допълнение от 1998 г. насам натрупването на капитал в съответствие с изискването на устава се отбелязва конкретно в публикуваните годишни счетоводни отчети на TV2.
(211)
Според датските органи невъзможността TV2 да спази минималният изискуем капитал от 200 млн. DKK съгласно Устава му се очаква да доведе до поставянето му под държавно управление.
(212)
Комисията счита, че основната задача е да се определи дали и до каква степен капиталовата база, постигната чрез компенсациите, всъщност е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(213)
Като взе предвид горното описание на процедурата и причините, довели до натрупването на резервите на TV2 под формата на капиталова база, и с оглед решението на Съда, Комисията счита, че натрупването на резерв в действителност е било необходимо, за да може TV2 да изпълнява мисията си за обществена услуга.
(214)
От друга страна, Комисията си задава въпроса дали целият размер на резервите е настина обоснован и необходим, т.е. дали цялата сума на капиталовата база, натрупана до края на 2002 г., действително е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(215)
От гледна точка на Комисията размерът на капиталовата база, която би могла да се счита за пропорционална и необходима да гарантира предоставянето на обществената услуга, зависи от фактите и от законовата рамка на всеки отделен случай.
(216)
Цифрите относно капиталовата база на TV2, с които Комисията разполага, са показани в таблицата по-долу:
в милиони DKK
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Целеви капитал (цифровизация)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Свободен капитал
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Общо капитал
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Общо пасиви
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Коефициент на платежоспособност (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
Към 31 декември 2002 г. TV2 е натрупал капитал от 550,5 милиона DKK, включително 72 милиона DKK целеви капитал (цифровизация), което съответства на коефициент на платежоспособност 34 %. Размерът на свободния капитал в края на 2002 г. е бил 478,5 млн. DKK.
(218)
На първо място Комисията отбелязва, че част от капитала не е била свободен капитал. Всъщност съгласно годишните счетоводни отчети на TV2 за 1997 г. (82), медийната комисия е решила, че TV2 трябва да цифровизира своето производствено оборудване преди края на 2000 г. 300 милиона DKK са били използвани целево за цифровизация на TV2 и на регионалните станции. През 1997 г. на TV2 са били преведени 167 млн. DKK за тази цел. Следователно Комисията счита, че сумата е била необходима за нуждите на публичната услуга на TV2. Фактът, че средствата, които не са били инвестирани в цифровизация до 1 януари 2003 г. (остатък от 72 млн. DKK) накрая са били освободени, не променя това заключение, тъй като през разглеждания период тези суми са ясно отразени в счетоводните отчети на TV2 като целеви капитал, който би могъл да се използва само за целите на цифровизацията, и, съгласно постановеното в решението на Съда, фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва резерва, не подкрепя заключението, че този резерв е трябвало да бъде считан за непропорционален на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга (83).
(219)
Следва да бъде отбелязано и че към 31 декември 1994 г. (в началото на периода, разглеждан в настоящото решение) капиталът на TV2 е бил отрицателен (минус почти 156 млн. DKK), както и че през 1995 г. и 1996 г. TV2 е имал отрицателен коефициент на платежоспособност и отрицателен капитал, което обяснява защо общият капитал в края на 2002 г. е бил по-малък от получените компенсации. Чак в края на 2000 г. свободният капитал на TV2 е нараснал над необходимия минимален праг от 200 млн. DKK.
(220)
За да покаже, че нивото на капитала в TV2 е било обосновано, датските органи са внесли становище, изготвено от PricewaterhouseCoopers на 18 ноември 2002 г. Това становище гласи, че коефициентът на платежоспособност на TV2 към края на разглеждания период е бил по-нисък в сравнение с този на останалите скандинавски радио- и телевизионни оператори по отношение на размер, дейности, структура и пазари, на които оперират. Например коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на TV2 Norge (36 %) и значително по-малък от този на TV4 (Швеция), чийто коефициент на платежоспособност е бил 65 %, т.е. почти два пъти по-висок от коефициента на TV2. Съгласно становището коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на другите радио- и телевизионни оператори и следователно не може да бъде считан за прекомерен. Становището посочва също така, че няма причина да се вярва, че структурата на капитала на тези съпоставими радио- и телевизионни оператори не е била оптимизирана. PricewaterhouseCoopers също така посочват, че коефициент на платежоспособност от по-малко от 30 % във времето би бил необичаен и би направил дружеството уязвимо към колебанията в приходите.
(221)
Сравнението с други оператори следва да бъде тълкувано внимателно, тъй като те не извършват същите дейности за обществена услуга като TV2, не са финансирани по същия начин и нямат същия правен статут. Въпреки това становището дава някои насоки и може да бъде взето предвид заедно с останалите елементи.
(222)
В тази връзка Комисията отбелязва, че датските органи са предоставили информация, която показва, че през последната част от разглеждания период са планирали да преобразуват TV2 в акционерно дружество и да го приватизират. Като част от процеса на преобразуване е бил направен и анализ на това как да бъде преустановено финансирането от лицензионни такси, тъй като датските органи са възнамерявали да премахнат финансирането чрез лицензионни такси след приватизацията на TV2.
(223)
С тази цел през юни 2002 г. датското правителство сключва споразумение с парламентарно мнозинство относно либерализацията на медийната политика на Дания. Съгласно споразумението TV2 е трябвало да бъде преобразуван от гледна точка на приватизацията възможно най-бързо. Направен е бил анализ на финансовата база за преобразуване на TV2 в акционерно дружество. През лятото на 2002 г. Министърът на културата е назначил ръководна група с представители от Министерството на културата, Министерството на финансите и Генералния адвокат (Kammeradvoka) с цел изясняване на икономическата база за приватизиране на TV2 и преобразуването му в акционерно дружество. Ръководната група ангажира в своя помощ одиторска фирма и финансов съветник, за да може например да изчисли нивото на капитала, от който се нуждае TV2. Одиторската фирма прави заключение, че капиталът на TV2 следва да бъде установен на 640 милиона DKK.
(224)
Финансовата комисия към Парламента на Дания е одобрила преобразуването на TV2 в акционерно дружество и установяването на капитала му. Преобразуването на TV2 в акционерно дружество се е извършило със задна дата, считано от 1 януари 2003 г. Непосредствено след промяната на правния статут на TV2 и преобразуването му в дружество са били премахнати голям брой мерки в негова полза като например освободените от лихви и погасяване заеми и освобождаването от данъци. През 2005 г. приватизацията бива отложена, но след 2004 г. TV2 повече не получава лицензионни такси.
(225)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че един от факторите, който трябва да вземе предвид при оценката на съвместимостта на резервите, е фактът, че през последната част от разглеждания период датските органи вече са били планирали да променят правния статут на TV2, което създава необходимостта от капиталова база.
(226)
Практиката на Комисията при вземане на решения е по-принцип да се отнася благосклонно към схеми за преобразуване в акционерни дружества на държавни фирми, които се конкурират с търговски предприятия, тъй като това може да намали нарушаването на конкуренцията чрез заместване на неограничените държавни предимства с капитал в ограничен размер и чрез създаване на ясно разграничение между ролята на държавата като публична власт и ролята ѝ на предприемач, търсещ възвращаемост на инвестициите си.
(227)
В допълнение, наред с другите фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, Комисията счита, че нивото на резервите на TV2 следва да бъде разглеждано с оглед на колебанията в приходите от рекламния пазар.
(228)
TV2 всъщност е бил уязвим от колебанията в приходите, които са неизбежен аспект на рекламния пазар. Например за една година (1998-1999 г.) TV2 претърпява спад от приблизително на 104 млн. DKK от приходите от реклама. Според датските органи единственият начин за TV2 да може се справи със спадове с такъв размер е наличието на значителен по размер свободен капитал, тъй като приходите от лицензионни такси са били предварително фиксирани за няколко години. Макар че TV2 е зависил по-малко от приходи от реклама отколкото TV2 Norge и TV4, които не получават лицензионни такси, финансирането чрез реклама, въпреки всичко представлява важен източник на средства за дейностите на TV2 през въпросния период.
(229)
Във връзка с това Комисията отбелязва, че Съдът ясно се е произнесъл в своето решение (84), че „… фактът, че TV2 не е трябвало да използва своите резерви през 1999 г. не подкрепя заключението, че тези резерви е трябвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществена услуга. Същинският смисъл на натрупания резерв за справяне с несигурността е, че той не трябва непременно да бъде използван.“
(230)
Комисията е съгласна с датските органи, че при оценяване на нуждите на TV2 трябва също да вземе предвид и факта, че TV2 бележи значителни колебания в ликвидността както за отделна календарна година, така и за една година спрямо следващата, тъй като големи спортни събития като Олимпийските игри се провеждат през интервал от няколко години и телевизионните програмни права за излъчване обикновено се предлагат в многогодишни договори. Например в годишния отчет за 1995 г. (85) може да се види, че излишъкът за 1995 г. е бил прехвърлен в 1996 г., за да покрие очаквания дефицит за тази година, когато е имало особено високи разходи във връзка с Олимпийските игри и световните първенства по футбол.
(231)
В допълнение трябва също да се добави, че през разглеждания период използването на обикновени заеми за финансиране на TV2 е било спряно. Инвестиционни заеми са били разрешени в размер на до 4 % от приходите на базата на последните счетоводни отчети. На TV2 е било забранено да взема всякакви други видове заеми, гаранции или да поема задължения по финансови лизинги с изключение на общия оперативен кредит. Ограничените възможности за финансиране на TV2 със заем означава, че по принцип неговите потребности от ликвидни средства е трябвало да бъдат покрити от операции за предоставяне на ликвидност.
(232)
В заключение нивото на капитала е показано в публикуваните счетоводни отчети. През въпросния период Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2. Както Съдът се произнася в своето решение (86), фактът, че този одитиращ орган не е имал право да предотвратява свръхкомпенсациите, не води до заключението, че датските органи не са осъществявали контрол. Точно обратно, датските органи са отбелязали, че Националната сметна палата е направила заключение, че капиталовата база е била твърде голяма, което би могло например да доведе до намаляване на източниците от лицензионни такси, плащани на TV2, в следващото медийно споразумение.
(233)
Предвид гореизложените съображения като цяло, относно първата част на оценката на пропорционалността, Комисията счита, че в конкретния случай, съгласно Протокола от Амстердам и решението на Съда, размерът на натрупания капитал в края на 2002 г. (т.е. 550 милиона DKK) е бил необходим на TV2 за изпълнение на мисията му за обществена услуга. Сумата от 628 млн. DKK, получена за тази цел, следователно е задоволила критериите за пропорционалност и необходимост съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(234)
Въпреки че настоящото решение не прави оценка на вероятната държавна помощ, различна от мерките за рекапитализация, предоставена на TV2 през 2003 г. и 2004 г., Комисията отбелязва също, че датските органи са предоставили информация, документираща факта, че през 2004 г. капиталът на TV2 е възлизал на 640 милиона DKK. Сумата от 96 милиона DKK е била инвестирана в търговски дейности и не може да бъде установено дали това е било финансирано от капитала или от външно финансиране. Приемайки, че е бил използван само капиталът, това би означавало, че 544 милиона DKK от капитала са били на разположение на TV2 да осъществява неговите радио- и телевизионни дейности за обществената услуга.
(235)
Във връзка с твърдението в съображение 198 по-горе следва да се отбележи, че TV2 извършва също и известен брой търговски дейности. Те са относително малко на фона на всички дейности на TV2. Разходите за тези търговски дейности са определени въз основа на метода, описан в Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (87), според който, противно на общоприетия подход в другите сектори на комуналните услуги, разходи, изцяло свързани с дейности за обществена услуга и в същото време подпомагащи търговски дейности, не трябва да бъдат разделяни пропорционално между двата вида, а могат изцяло да бъдат разпределени към дейностите за обществена услуга. Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. обръща внимание на риска от превръщане на стриктното разбиване на такива разходи между двата вида дейности в условно и лишено от смисъл. Доколкото се отнася до предимството, което TV2 получава от достъпа си до честотата за предаване на сигнала, Комисията отбелязва, че това е неразделна част от мисията за обществена услуга. Комисията счита също така, че съгласно Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, финансовите разходи (лихвени предимства) могат изцяло да бъдат причислени към дейностите за обществена услуга.
(236)
За да се неутрализира ефектът от освобождаването от данъци, от който се ползват дейностите за обществена услуга, 30 % от печалбата от търговски дейности се прехвърлят към публичната услуга. Това се прави от 2001 г. Следователно Комисията счита, че може да е имало нарушаване на пазара на радио- и телевизионното разпространение поради това, че TV2 не е трябвало да взема предвид ставките на корпоративния данък при определяне на търговските си цени. В бъдеще обаче това предимство няма повече да съществува, като се приеме, че делът на прехвърлените средства съответства на действителната ставка на данъчното облагане благодарение на този „механизъм на неутрализирането“. Що се отнася до миналия период, установяването на свръхкомпенсациите не представлява проблем, тъй като общите приходи от търговски дейности са били използвани за намаляване на нетните разходи за дейностите за обществена услуга.
(237)
TV2 се е ангажирал с търговски интернет дейности, генериращи загуба. Тъй като тези дейности са извън мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение, не е възможно никакво държавно финансиране. Освен това, тъй като не са извършвани никакви други услуги на индивидуална основа, няма излишък от търговски дейности, който да покрие загубите от интернет дейностите.
2. Оценка на поведението на TV2 на рекламния пазар
(238)
Параграф 58 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми гласи, че „… даден публичен радио- и телевизионен разпространител, доколкото по-ниски приходи са покрити от държавната помощ, може да се изкуши да понижи цените на рекламите или на други дейности, които не са свързани с публична услуга на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (…). Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга …)“.
(239)
TVDanmark е предоставил информация, показваща, че не може да покрие всички разходи за телевизионните си дейности, взети отделно, с цените за реклама, които TV2 налага. TVDanmark сравнява разходите си цените за реклама TRP 21-50, които е налагал TV2.
(240)
За да бъде обосновано това сравнение, Комисията трябва на първо място да установи дали може да се счита, че TVDanmark се намира в подобна на TV2 ситуация и дали е ефективен оператор.
(241)
На първо място Комисията трябва да оцени дали TVDanmark е в подобна на TV2 ситуация. Комисията отбелязва следното. През разглеждания период делът на аудиторията на TV2 е била в порядъка на 35 %, а съответната стойност за TVDanmark е била приблизително 15 %. Дяловете им от рекламния пазар също значително са се различавали. Пазарният дял на TV2 е бил в порядъка на 60 %, докато на TVDanmark’s е бил около 8 %. Оборотът на TV2 от реклама е бил приблизително пет пъти по-голям от този на TVDanmark. Освен това TV2 е единствената станция, която достига до 100 % от населението, докато покритието на TVDanmark2 е 77 %, а на TVDanmark1 дори по-малко. Предвид гореизложеното Комисията счита, че TVDanmark не може да бъде сравнявана с TV2 директно.
(242)
На второ място Комисията трябва да установи дали TVDanmark е ефективен пазарен оператор. Даден ефективен оператор може да бъде определен чрез анализ на обичайно използвани финансово-счетоводни коефициенти и чрез сравняване на резултатите на оператора спрямо средните резултати в държавата-членка. Анализът трябва да вземе под внимание различния размер на предприятията и специфичната им структура на разходите. От друга страна, както беше отбелязано по-рано, не би могло да се каже, че операторите на пазара в Дания в позиция на съпоставимост, така че да се даде възможност за пряко сравняване на коефициентите им на ефективност. Следователно Комисията е на мнение, че анализ на такива коефициенти на датския пазар, е неподходящ в настоящия случай.
(243)
Вместо това Комисията е анализирала данните от финансовите резултати на TVDanmark и SBS Broadcasting. В резултат на своя анализ Комисията не може да установи със сигурност дали понесените загуби произтичат от факта, че TVDanmark е имал високи първоначални разходи за стартиране на дружеството, които все още не е могъл да възстанови, или че всъщност не работи добре. Въпреки неколкократните запитвания, Комисията не можа да получи данните за финансовите резултати на третия оператор, TV3, което да позволи сравняване с третия оператор на пазара. В следствие на това Комисията не може да направи заключение със сигурност дали загубите на TVDanmark са в резултат на ценовата политика на TV2 или се дължат на други фактори, над които самият TVDanmark има някакъв контрол.
(244)
Тъй като не може със сигурност да бъде установено дали TVDanmark е ефективен оператор и след като не е възможно директно сравняване на двамата оператори, Комисията е на мнение, че всяка такава оценка е неокончателната в настоящия случай.
(245)
По тази причина Комисията е взела решение да направи по-подробен анализ на ценовите политики на TV2 и на наличните данни, отнасящи се до рекламния пазар, за да направи оценка на това дали TV2 е действал от гледна точка на увеличаване до най-голяма степен на приходите си от реклама през разглеждания период.
(246)
На първо място Комисията е сравнила цените на двамата оператори и е анализирала ценовите политики на TV2. Анализът е бил фокусиран върху периода 1998-2002 г., през който жалбоподателят твърди, че TV2 е започнал да прилага „дъмпингови“ цени на рекламния пазар. На второ място Комисията е анализирала разходите за реклама в Дания в контекста на ЕС и в частност в сравнение с другите скандинавски държави. На трето място е бил направен анализ на цените за контакти с аудиторията във всички скандинавски държави и видове медии.
(247)
Комисията отбелязва, че поведението на TV2 на рекламния пазар е било проучено от компетентните органи в Дания. На 21 декември 2005 г. Датският съвет за защита на конкуренцията се е произнесъл, че TV2 е нарушил член 102 от ДФЕС и съответните национални закони, прилагайки отстъпки за лоялност на рекламния пазар. Това решение е отменено от Трибунала по обжалване на спорове във връзка с конкуренцията на 1 ноември 2006 г., а по-късно потвърдено след обжалване пред Висшия съд на Източна Дания на 22 юни 2009 г. Решението на Висшия съд на Източна Дания е обжалвано пред Върховния съд, който го потвърждава на 18 март 2011 г. след решение на Съвета за защита на конкуренцията от 29 ноември 2000 г., което определя, че отстъпките, направени от TV2 за 2000 г., представляват злоупотреба с господстващо положение. В тази връзка Комисията отбелязва, че проучването на датските институции за защита на конкуренцията разглежда периода 2000-2005 г., с други думи само последните години от периода, разглеждан в настоящото решение. Най-важното е, че дадена отстъпка за лоялност не означава непременно наличие на кръстосано субсидиране по смисъла на Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. („Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга“). Всъщност, както е обяснено по-долу, TV2 налага средно значително по-високи цени от конкурентите си. Освен това отстъпките за лоялност са предпоставка клиентите да отделят по-голяма част от годишните си бюджети за реклама в TV2, отколкото биха отделили при други обстоятелства. Следователно може да се твърди, че TV2 е увеличил приходите си от реклама с помощта на схемата за отстъпки, което би довело всъщност до намаляване на нуждата от финансирането му чрез лицензионни такси. Във всички случаи Комисията не е обвързана с решенията на датските институции за защита на конкуренцията.
(248)
Делът и съставът на аудиторията, съдържанието на програмите, правилата за рекламно време и механизмът на финансиране на станциите са фактори, които засягат естеството на конкуренцията на рекламния пазар. Това води до разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори. Станциите продават също и богата гама от диференцирани „продукти“, които се предлагат на различни цени (88).
(249)
Цените, които станциите определят, включват значителни отстъпки. Следователно не е удачно да се сравняват обявените цени за телевизионни реклами. По-голямата част от телевизионните реклами (приблизително 90 % от рекламите в цялата страна) се управляват от годишни договори, съгласно които телевизионните канали предоставят годишни отстъпки. В допълнение има много други отстъпки (за нови рекламодатели, по-непривлекателно място в програмата за реклама, допълнителни отстъпки за обем и др.) Споразуменията се договарят от т.нар. медийни агенции, които спомагат и за изпълнението им.
(250)
За да могат да бъдат сравнявани различните станции, трябва да бъде определена средна цена на база на различните предлагани цени. Таблицата по-долу показва средните цени на целевите рейтинг точки за целевата аудитория 21-50 (TRP 21-50). Средните цени са получени като съответният оборот на станциите от национални спотове се раздели на броя на достигнатите национални TRP 21-50 (89):
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
TVDanmark
283 евро
270 евро
252 евро
251 евро
211 евро
TV2
480 евро
409 евро
364 евро
381 евро
325 евро
Разлика
197 евро
139 евро
112 евро
130 евро
114 евро
CPP на TVDanmark CPP като дял от CPP на TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Средна CPP на TV2 за TRP 21-50, измерена за покритие (по 0,7)
336 евро
286 евро
255 евро
267 евро
228 евро
CPP на TVDanmark като дял от измерената CPP на TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
От горните цифри може да се види, че цената на TRP 21-50 на TVDanmark е била около 30-40 % по ниска от тази на TV2. Както Комисията се е произнесла в решението си относно държавната помощ за France 2 и France 3, съотношението между средния брой контакти с аудиторията и средната нетна цена на контакт на телевизионния рекламен пазар е положително (91). По този начин всяка разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори би могла да се обясни с относителната сила на станциите по отношение на способността им да привличат зрители. В такава ситуация е уместно да се установи дали действителната разлика в цената отразява условията на пазара.
(252)
За разлика от ситуацията във Франция в настоящия случай могат да бъдат анализирани само наблюденията върху двама оператори. Обхватът на линейната регресия следователно трябва да бъде изчислен на базата на цените на тези двама оператори и би имал слабо статистическо значение. Следователно не би било възможно да се направи никакво заключение за това дали обхватът на линейната регресия е „удачен“.
(253)
За да се потвърди дали би могло да се каже, че действителната разлика в цените на двамата оператори отразява пазарните условия, е бил приложен коефициент на корекция в опит да се неутрализира по-силната позиция на TV2 на пазара. Коефициентът за претегляне е бил получен от изчисления, направени от медийни агенции, и отразява разликата в покритието на желаната целева група, което може да бъде достигнато чрез закупуване на 100 TRP 21-50 от TVDanmark и от TV2. Средното покритие на TVDanmark е малко под 70 % от това на TV2 (при закупуване на 100 TRP 21-50). Прилагането на този фактор води до уеднаквяване на цените, въпреки че цената на TV2 все още е малко по-висока от тази на TVDanmark. По този начин е по-вероятно разликата в цените да отразява пазарните условия. Този резултат обаче трябва да се разглежда внимателно, тъй като следва да се има предвид, че подобен коефициент на корекция няма как да отчита всички разлики между станциите.
(254)
Комисията отбелязва също, че жалбоподателят твърди, че конкуренцията на телевизионния рекламен пазар всъщност не се определя нито от обявените цени, нито от средните цени на GRP или TRP, представени по-горе. TVDanmark по-скоро твърди, че операторите се конкурират в т.нар. пределни цени. Твърди се, че тези пределни цени, произтичат от по-силната позиция на TV2 на пазара. За да могат рекламодателите да постигнат целите на рекламните си кампании, трябва да закупят определена квота рейтингови точки, единствено от TV2. Тъй като не е имало никаква конкуренция за тези т.нар. подпределни единици, TV2 е имал възможност да генерират по-голяма печалба от тях. В резултат на това операторите са се конкурирали в остатъчните рейтингови точки и следователно в пределните цени. TVDanmark твърди, че тези цени са били дори по-ниски от средните, показни в таблицата по-горе.
(255)
Оставяйки настрана въпросът дали това твърдение е вярно, Комисията счита, че такова поведение би било възможно предвид силната позиция на TV2 на пазара. От друга страна настоящото проучване трябва да установи дали чрез поведението си на рекламния пазар TV2 се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен. По този въпрос не би могло да се реши, че имало вероятност TV2 да е държал цените си ниски, за да поддържа висок пазарен дял, но това не означава, че не се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен.
(256)
Гореизложеното показва, че цените на TV2 са били по-високи от тези на TVDanmark през разглеждания период. Ясно е също, че, въпреки увеличенията в обявените цени, действителното ниво на цените е намалявало през този период. TV2 значително е увеличил отстъпките си.
(257)
Не е възможно обаче да се установи от един анализ на цените дали тенденцията в цените в действителност е довела до намаляване на общите приходи от реклама, увеличавайки по този начин необходимостта от държавно финансиране. Във връзка с този въпрос Комисията анализира ценовата политика на TV2 и нейното въздействие върху общото ниво на приходите му от реклама.
(258)
Както показват съображенията по-долу, през разглеждания период TV2 е направил неколкократни увеличения и намаления на цените (чрез предоставяне на по-големи отстъпки). Таблицата по-долу представя преглед на тенденцията в общото ниво на приходите от реклама (млн. DKK) от 1998 г. до 2002 г. - периодът, през който жалбоподателят твърди, че TV2 насилствено е свалял цените на датския пазар:
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Национални приходи от реклама
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
През 1997 г. TV2 е взел стратегическото решение да не увеличава използването на капацитета, а да увеличи цените си през 1998 г. Друго увеличение на цените е било направено през 1999 г. Датските органи твърдят, че до 1999 г. конкуренцията е станала толкова силна, че TV2 е пострадал в резултат на увеличението на цените и приходите му от реклама са спаднали с около 10 % от предходната година.
(260)
През 2000 г. TV2 е очаквал конкуренцията да се засили и не е повишавал цените си. Действителните цени всъщност са спаднали, поради въведената от TV2 нова схема за отстъпки. В резултат на това TV2 е увеличил използвания си капацитет с 33 % спрямо предходната година. От друга страна мерките за определяне на цените са довели до 8,4 % увеличение на оборота му от реклама в цялата страна. През 2001 г. TV2 отново е увеличил цените. Въпреки увеличението на цените приходите му от реклама и използването на капацитета са спаднали до нивото от 1999 г. През 2002 г. TV2 е намалил цените отново и е отбелязал лек спад в общия оборот. Целият оборот на рекламния пазар обаче се е свил още повече.
(261)
От казаното по-горе може да се направи заключение, че използването на големи отстъпки са довели до намаляване на действителното ниво на цените. TV2 е успял да компенсира спадът в цените чрез увеличаване на използвания си капацитет. Тъй като неговите конкуренти не са имали същия резерв от капацитет, те не са имали такава възможност. За да имат място на пазара, те е трябвало да се съобразяват с водещата позиция на TV2. През годините, когато TV2 е увеличавал цените, общият му оборот от реклама е намалявал. Противно на това, когато TV2 е намалявал цените, той е успявал да увеличи общия си оборот. Следователно Комисията прави заключение, че намаляването на цените от TV2 в действителност е довело до по-високи приходи. Следователно не може да се каже, че с ценовата си политика TV2 не се е стремил към увеличаване на приходите в най-голяма степен.
(262)
Сравняването на цените между датските оператори и анализът на ценовата политика на TV2 по никакъв начин не показва дали всички цени на датския пазар на телевизионната реклама са били твърде ниски. Това, че TV2 е използвал по-силната си позиция, за да намали общото ниво на разходите за телевизионна реклама под това, което би било при нормална конкуренция, може да доведе до намалено ниво на цените.
(263)
Във връзка с този въпрос Комисията е анализирала икономическите данни на рекламния пазар във всички държави от ЕС и ги е сравнила с Дания. Тъй като датската телевизионна реклама е най-близка за сравнение с други скандинавски държави, Комисията е съпоставила също и данните за Дания и другите скандинавски страни (Финландия, Швеция и Норвегия) (92). Основните показатели за разходите за реклама, които са били анализирани, са следните: 1. разходи за телевизионна реклама като процент от общите разходи за реклама; 2. разходи за реклама на глава от населението; 3. разходи за реклама като част от БВП. Таблицата по-долу прави преглед на тези основни показатели:
Основни показатели на разходите за телевизионна реклама в Дания, ЕС и други скандинавски държави
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
Разходи за телевизионна реклама като % от общите разходи за реклама
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ЕС
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
скандинавски държави
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Разходи за телевизионна реклама на глава от населението (млн. евро)
DK
39
44
48
51
46
47
44
ЕС
37
40
45
49
53
60
58
скандинавски държави
32
36
41
44
45
54
49
Разходи за телевизионна реклама като ‰ от БВП
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ЕС
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
скандинавски държави
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Източник: Европейска аудиовизуална обсерватория, EuroStat.
(264)
Таблицата по-горе показва, че телевизионната реклама представлява по-малка част от общите разходи за телевизионна реклама в Дания (27 %) от средното за ЕС (37 %). От друга страна данните показват, че в Европа има принципно разделение между северните и южните държави (93). В южните държави-членки разходите за телевизионни реклами са значително по-високи от тези в северните (94). Същият модел може да се види за разходите за телевизионна реклама като част от БВП (95). Разходите за телевизионна реклама на глава от населението също показва забележителна разлика между държавите-членки (96). Гледайки данните за скандинавските държави, моделът на разходите на Дания е в съответствие с този на другите скандинавски страни.
(265)
Предвид гореизложеното Комисията прави заключение, че няма ясно, недвусмислено доказателство, че датският пазар на телевизионни реклами е бил системно и постоянно стесняван в резултат на ценовата политика на TV2.
(266)
Жалбоподателят е представил също и сравнителни данни за цените за контакти с аудиторията (изразени в CPM (97)) от други държави за един вид медия и за всички видове медии в една конкретна страна. Данните, представени от жалбоподателя, посочват разходите за осъществяване на контакт с 1 000 човека на реклама както чрез печатни медии, така и по телевизията в Дания, Норвегия и Швеция (98).
(267)
Данните показват, че телевизионната реклама в Дания е по-евтина от тази в Швеция и Норвегия (99), докато за печатните медии е валидно обратното (100).
(268)
Комисията обаче не може да потвърди надеждността на предоставени данни и няма такава публично достъпна информация. Тъй като информацията е доста ограничена и не взема предвид вероятните културни различия, Комисията не може да направи никакви обосновани заключения относно нивото на цените за контакти с аудиторията за различните медии в скандинавските държави.
(269)
Следователно Комисията прави заключение, че цената на TV2 била най-висока на датския пазар през разглеждания период, тъй като е имал възможност да определя цена на продукта си с 15-40 % по-висока от тази на конкурентите му в зависимост от достигнатите резултати в съответната целева аудитория. В сравнение с Швеция и Норвегия цените в Дания са по-ниски с приблизително 20 %.
(270)
С оглед на горните анализи Комисията прави заключение, че от гледна точка на държавната помощ няма ясно доказателство, че TV2 не се опитал да увеличи приходите си от реклама в най-голяма степен, или че поведението му на рекламния пазар не е довело до увеличаване на необходимостта от държавно финансиране.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че Дания е превела в действие въпросната помощ неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
От друга страна с оглед на решението на Съда и въз основа на съображенията, изложени по-горе, Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
С оглед на определението на Съда трябва да се разгледа въпросът дали горната констатация може да доведе до свръхкомпенсация на TV2, след като поисканата през 2004 г. от Дания сума от 628 млн. DKK, която да бъде върната заедно с лихвата от TV2, сега се счита за съвместима с вътрешния пазар и може да бъде платена обратно на TV2 от държавата. Плащането на тази сума вероятно би могло да доведе до свръхкомпенсация от гледна точка на мерките за рекапитализация, които всъщност са били приведени в действие през 2004 г. (дело № 313/2004), поради финансовите нужди на TV2 след връщането на горепосочените средства. Както указват параграфи 34 и 35 от определението на Съда, задължението за възстановяване на средствата всъщност е било необходима предпоставка за мерките за рекапитализация от 2004 г., предвид факта, че датските органи са решили да не позволяват на TV2 да претърпи банкрут. Както Съдът се произнася в параграф 43 от заповедта си: „… въпреки че специфичните обстоятелства на настоящото дело са накарали Комисията да вземе две решения (решението за анулиране на възстановената сума и решението за рекапитализация), очевидно е, че тези решения представляват две страни на един и същ юридически казус, отнасящ се до класифицирането като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и съответно до определянето на съвместимостта на мерките, приведени в действие от Кралство Дания за TV2 и съответно за TV2 A/S, с общия пазар. Отменянето на Решение 2006/217/ЕО следователно налага Комисията да разгледа отново всички мерки, приложени от Кралство Дания към TV2 и съответно към TV2 A/S“. Поради тясната връзка помежду ум, дължаща се на въпроса относно възстановяването на средства, мерките за рекапитализация от 2004 г. в полза на TV2 трябва да се разглеждат във връзка с държавната помощ, предоставена в периода между 1995 г. и 2002 г., за да се гарантира, че не съществува риск TV2 да получи свръхкомпенсации.
Във връзка с това Комисията отбелязва следното: След решението за възстановяване на средства датските органи действително са възстановили 1 050 млн. DKK (т.е. повече от сумата от 628 млн. DKK заедно с лихвата). Както е отбелязано в съдебната заповед, последвала отменянето от Съда на решението за възстановяване на средства, основанието за възстановяване на 628 млн. DKK заедно с лихвата остава. От друга страна датските органи са внесли декларация, оповестяваща намеренията им да не върнат сумата, възстановена от TV2, или, в случай че са изпълнени определени комулативни условия, да върнат на TV2 сума, равна най-много на разликата между сумата (включително лихвата), която действително е била възстановена от TV2 за периода 1995-2002 г. и сумата за мерките за рекапитализация. Съгласно определението на Съда, предвид горния ангажимент, не съществува риск от това TV2 да бъде свръхкомпенсиран по отношение на държавната помощ за периода 1995-2002 г., разглеждано във връзка с мерките за рекапитализация от 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, приведени в действие от Дания в полза на TV2/Danmark в периода между 1995 г. и 2002 г. под формата на ресурси от лицензионни такси и другите мерки, разгледани в настоящото решение, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Дания.
Съставено в Брюксел на 20 април 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 20. aprīlis)
par Dānijas īstenotajiem pasākumiem (C 2/03) attiecībā uz TV2/Danmark
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2612)
(Autentisks ir tikai teksts dāņu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/839/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (1) un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc aicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (2) un, ņemot vērā no tām saņemtās piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2000. gada 5. aprīlī saņēma vēstuli no Dānijas komerciālās televīzijas raidorganizācijas SBS Broadcasting SA/TvDanmark (turpmāk - “SBS/TvDanmark”) ar sūdzību par valsts finansējuma piešķiršanu Dānijas sabiedriskajai televīzijas raidorganizācijai TV2/Danmark (turpmāk - “TV2”) (3). Tikšanās ar sūdzības iesniedzēju notika 2000. gada 3. maijā. Sūdzības iesniedzējs 2001. gada 28. februāra, 2001. gada 3. maija un 2001. gada 11. decembra vēstulē sniedza papildu informāciju.
(2)
Komisijas dienesti 2002. gada 5. jūnija vēstulē Dānijas iestādēm nosūtīja informācijas pieprasījumu, uz kuru Dānijas iestādes atbildēja 2002. gada 10. jūlija vēstulē. Ar Dānijas iestādēm notika divas tikšanās, proti, 2002. gada 25. oktobrī un 2002. gada 19. novembrī. Papildu informācija tika saņemta 2002. gada 19. novembra un 2002. gada 3. decembra vēstulē.
(3)
Komisija 2003. gada 24. janvāra vēstulē (4) informēja Dāniju par lēmumu uzsākt Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz valsts finansējumu Dānijas sabiedriskajai televīzijas raidorganizācijai TV2.
(4)
Komisijas lēmumu uzsākt procedūru 2003. gada 14. martā publicēja Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (5). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes attiecībā uz minētajiem pasākumiem.
(5)
Komisija 2003. gada 24. marta vēstulē saņēma Dānijas iestāžu piezīmes. Turklāt Komisija saņēma vairāku ieinteresēto personu piezīmes. TvDanmark iesniedza piezīmes 2003. gada 14. aprīļa vēstulē. Eiropas komerctelevīzijas uzņēmumu apvienība (Association of Commercial Television in Europe, turpmāk - “ACT”) savas piezīmes iesniedza 2003. gada 14. aprīļa vēstulē. Komerciālās raidorganizācijas Antena 3 TV un Gestevisión Telecinco iesniedza piezīmes 2003. gada 16. aprīlī. Komerciālā televīzijas raidorganizācija TV3 iesniedza piezīmes 2003. gada 14. aprīļa vēstulē. Komisija šīs piezīmes nosūtīja Dānijai, kas uz tām atbildēja 2003. gada 12. septembra vēstulē.
(6)
Komisija 2003. gada 15. decembra un 2004. gada 6. janvāra vēstulē saņēma papildu informāciju no sūdzības iesniedzēja. Lai precizētu sūdzības iesniedzēja 2003. gada 15. decembra vēstulē sniegto informāciju, 2003. gada 17. decembrī tika organizēta sūdzības iesniedzēja un Komisijas dienestu tikšanās. Komisija šo informāciju nosūtīja Dānijas valdībai, kas uz to atbildēja 2004. gada 15. marta vēstulē. Dānijas iestāžu un Komisijas dienestu tikšanās notika 2004. gada 9. februārī.
(7)
Komisija 2004. gada 19. maijā pieņēma lēmumu par valsts finansējumu, kas TV2 piešķirts laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam licenču maksu un citu pasākumu veidā (6). Lēmumā tika secināts, ka atbalsts bija saderīgs ar kopējo tirgu, izņemot DKK 628,2 miljonus (aptuveni EUR 84,3 miljoni), kas bija jāatgūst kopā ar procentiem (turpmāk - “lēmums par atgūšanu”).
(8)
Pēc tam TV2, Dānijas iestādes, kā arī privātās raidorganizācijas Viasat un SBS/Tv Danmark pārsūdzēja Komisijas lēmumu par atgūšanu.
(9)
Dānijas iestādes īstenoja Komisijas lēmumu par atgūšanu. Praksē TV2 atmaksāja DKK 1 050 miljonus (7).
(10)
Faktiskās atgūšanas rezultātā TV2 iestājās finanšu krīze. Tāpēc 2004. gadā Dānija paziņoja par TV2 rekapitalizāciju.
(11)
Ar 2004. gada 6. oktobra lēmumu (8) Komisija apstiprināja Dānijas valdības lēmumu rekapitalizēt TV2, palielinot TV2 kapitālu par DKK 440 miljoniem un pārvēršot valsts aizdevumu DKK 394 miljonu apmērā par pašu kapitālu (turpmāk - “rekapitalizācijas pasākumi”). Gan SBS, gan Viasat šo lēmumu pārsūdzēja.
(12)
Pirmās instances tiesa (tagad - Vispārējā tiesa) 2008. gada 22. oktobrī (9), apstiprinot TV2 sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma darbības jomu, atcēla Komisijas lēmumu par atgūšanu (turpmāk - “spriedums”). Šo spriedumu neapstrīdēja.
(13)
Pēc šā sprieduma Komisijai ir jāpieņem jauns lēmums, jo atkal ir uzsākta formālā izmeklēšanas procedūra, kas attiecas uz laikposmu no 1995. līdz 2002. gadam.
(14)
Turklāt Tiesa rekapitalizācijas lietā 2009. gada 24. septembrī izdeva rīkojumu (10) (turpmāk - “rīkojums”), kurā bija noteikts, ka prasībai lietā T-12/05 vairs nav pamata. Saskaņā ar Tiesas rīkojuma 35. punktu patiešām ir cieša saikne starp lēmumu par atgūšanu un rekapitalizācijas lēmumu. Tāpēc lēmuma par atgūšanu atcelšanas dēļ Vispārējā tiesa izlēma, ka rekapitalizācijas lēmumam nebija priekšmeta un nozīmes. Tā norādīja, ka “lai gan pašreizējās lietas konkrētie apstākļi mudināja Komisiju pieņemt divus lēmumus, ir acīmredzams, ka abi lēmumi ir saistīti ar vienas un tās pašas tiesvedības diviem aspektiem attiecībā uz valsts atbalsta klasifikāciju EK līguma 87. panta 1. punkta izpratnē un tādā gadījumā attiecībā uz to saderības noteikšanu ar kopējo tirgu saistībā ar Dānijas Karalistes īstenotajiem pasākumiem attiecībā uz TV2, vēlāk - TV2 A/S (11)”. Tāpēc saistībā ar lēmuma par atgūšanu atcelšanu “ir no jauna jāizskata visi Dānijas Karalistes īstenotie pasākumi attiecībā uz TV2”. Šo rīkojumu neapstrīdēja.
(15)
Saskaņā ar Tiesas rīkojumu Komisijai savā novērtējumā šajā lietā jāņem vērā pasākumi, ko Dānijas iestādes īstenoja 2004. gadā pēc atgūšanas, kura bija paredzēta atceltajā lēmumā par atgūšanu.
(16)
Tāpēc saskaņā ar iepriekš minēto 13., 14. un 15. apsvērumu šis lēmums attiecas tikai uz valsts pasākumiem TV2 labā laikposmā no 1995. līdz 2000. gadam un - saskaņā ar Tiesas rīkojumu - Komisija savā novērtējumā šā lēmuma ietvaros ņems vērā 2004. gada rekapitalizācijas pasākumus, ko piemēroja saistībā ar atgūšanu, kuru paredzēja atceltais lēmums par atgūšanu.
(17)
Komisija 2009. gada 20. marta vēstulē lūdza Dānijas iestādēm veikt analīzi attiecībā uz lietas sprieduma ietekmi.
(18)
Pēc vairāku termiņa pagarinājumu pieprasīšanas Dānijas iestādes 2009. gada 26. jūnijā atsūtīja savas piezīmes. Savas vēstules pielikumā Dānijas iestādes pievienoja arī TV2 piezīmes.
(19)
Ar Dānijas iestādēm un/vai TV2 organizēja vairākas tikšanās, tostarp 2009. gada 25. augustā, 2011. gada 7. februārī un 2011. gada 4. martā.
(20)
Komisija arī nosūtīja papildu pieprasījumus pēc informācijas, tostarp 2010. gada 22. septembrī, 2010. gada 28. oktobrī, 2010. gada 19. novembrī un 2011. gada 14. janvārī, uz ko Dānijas iestādes atbildēja 2010. gada 17. novembrī, 2010. gada 30. novembrī, 2011. gada 3. februārī, 2011. gada 24. februārī un 2011. gada 7. martā. Dānijas iestādes dažādus datus iesniedza arī 2011. gada martā un aprīlī.
(21)
Komisija arī saņēma trešo personu piezīmes, tostarp 2011. gada 7. februārī no SBS/Tv Danmark.
(22)
Jāatzīmē arī, ka 2008. gada 4. augustā Komisija pieņēma lēmumu necelt iebildumus pret glābšanas atbalstu TV2, kas piešķirams kredīta veidā DKK 1 000 miljonu apmērā (12). Šo lēmumu apstrīdēja konkurents MTG/Viasat. Vispārējā tiesa izlēma atlikt tiesas procesu līdz Komisijas lēmuma pieņemšanai pārstrukturēšanas lietā (13).
(23)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 108. panta 3. punktu Dānija 2009. gada 4. februārī informēja Komisiju par pārstrukturēšanas plānu attiecībā uz TV2 Danmark A/S (turpmāk - “pārstrukturēšanas lieta”). Komisija ar 2009. gada 2. jūlija vēstuli informēja Dāniju, ka tā ir sākusi procedūru attiecībā uz pārstrukturēšanas lietu (14).
(24)
Komisijas izmeklēšana pārstrukturēšanas lietā notika paralēli novērtējumam pašreizējā lietā, un Komisijas lēmumu pārstrukturēšanas lietā pieņems paralēli un vienlaikus ar pašreizējo lēmumu.
II. DETALIZĒTS APRAKSTS
II.1. PAMATINFORMĀCIJA PAR VALSTI
II.1.1. DĀNIJAS APRAIDES TIRGUS LAIKPOSMĀ NO 1995. LĪDZ 2002. GADAM
(25)
Laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam Dānijā darbojās divas sabiedriskās raidorganizācijas, proti, Danmarks Radio (turpmāk - “DR”) un TV2. DR gandrīz pilnībā finansēja ar ieņēmumiem no licenču maksām. TV2 daļēji finansēja ar ieņēmumiem no licenču maksām, daļēji - ar ieņēmumiem no reklāmas.
(26)
TV2 tika dibināts 1986. gadā (15) kā neatkarīgs, ar valsts aizdevumiem finansēts uzņēmums. Uzņēmums 1988. gada 1. oktobrī sāka raidīt visā valstī. Tas raidīja virszemes apraides kanālā TV2 un 2000. gadā sāka raidīt arī satelītkanālā TV2 Zulu. Savukārt 2002. gada beigās TV2 Zulu no sabiedriskās raidorganizācijas tika pārveidots par maksas televīzijas komerckanālu. Valdība turklāt ir apstiprinājusi arī astoņas reģionālās TV2 raidstacijas. TV2 bija jāraida reģionālo TV2 raidstaciju programmas savā valsts mēroga virszemes apraides kanālā.
(27)
Laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam papildus sabiedriskajām raidorganizācijām Dānijas valsts mēroga televīzijas apraides tirgū darbojās arī divas komerciālās raidorganizācijas, proti, TvDanmark un TV3/3+. Komerciālās raidorganizācijas bija TV2 konkurenti valsts mēroga televīzijas reklāmas tirgū. TvDanmark ietilpst “SBS Broadcasting S.A.” un Dānijā raida divos kanālos. Kopš 1997. gada tas TvDanmark2 raida tīklā, kurā raida 10 vietējās komerctelevīzijas raidstacijas, un kopš 2000. gada tas TvDanmark1 raida Apvienotās Karalistes licencētā satelītkanālā. Satelītkanāli TV3 un 3 + sāka raidīt 1992. gadā. Tie pieder uzņēmumam Modern Times Group (“MTG”).
II.1.2. JURIDISKĀS PRASĪBAS LAIKPOSMĀ NO 1995. LĪDZ 2002. GADAM
(28)
Izmeklēšanas periodā no 1995. līdz 2002. gadam sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma juridiskās prasības bija noteiktas Radio un televīzijas apraides likumā (16) (turpmāk - “Apraides likums”) ar turpmākiem grozījumiem.
(29)
TV2 uzdevums ir veidot un raidīt valsts mēroga un reģionālos televīzijas raidījumus. Apraidei var izmantot radioiekārtas, ieskaitot satelītu vai kabeļu sistēmas. Noteikumus par TV2 saistībām pieņem kultūras ministrs.
(30)
TV2 ir sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Saskaņā ar Apraides likumu (atbilstīgi tā 1994. gada redakcijai) (17) TV2 ir neatkarīgs uzņēmums, kura mērķis ir ar neatkarīgām programmām veidot un raidīt valsts mēroga un reģionālos televīzijas raidījumus. Jānodrošina augsta veidoto raidījumu kvalitāte, vispusība un daudzveidība. Plānojot TV2 reģionālo raidstaciju raidījumus, prioritāti piešķir arī reģiona vajadzībām.
(31)
Kā minēts spriedumā (18), TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma definīcija laika gaitā ir attīstījusies, bet jebkurā gadījumā visas šīs sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību definīcijas, kas TV2 bija saistošas dažādajos izmeklēšanas periodos, paredz “augstu kvalitāti, vispusību un daudzveidību”, un tās ir būtiskākās kvalitātes prasības attiecībā uz TV2 uzticēto sabiedriskās apraides pakalpojumu.
(32)
Plašāka sabiedriskā pakalpojuma definīcija ir sniegta TV2 statūtos. Piemēram, tajos ir noteiktas TV2 apraides saistības attiecībā uz mākslas un kultūras raidījumiem, dāņu filmu veidošanu, kā arī bērnu, jauniešu un etnisko minoritāšu programmām. TV2 pienākums ir arī pārraidīt iedzīvotājiem brīdinājumus par ārkārtas situācijām.
(33)
TV2 sabiedriskos pakalpojumus finansē ar TV2 daļu no licenču maksām, ienākumiem no reklāmu izvietošanas TV2 un citiem ienākumiem. Apraides likuma redakcijā, kas bija spēkā 1994. gadā (19), bija noteikts, ka TV2 kopējās darbības finansē ar līdzekļiem, kuri tiek pārskaitīti no TV2 fonda saskaņā ar kultūras ministra noteiktajiem pamatbudžetiem, un ar ienākumiem no programmu tirdzniecības un citām iemaksām, subsīdijām utt. Jāatzīmē, ka par 1995. un 1996. gadu TV2 savu licenču maksas daļu un reklāmas ieņēmumus saņēma no īpaša fonda (TV2 fonds) (20).
(34)
Prasības raidīt komerctelevīzijas raidstacijās, pārsniedzot vienas vietējās teritorijas robežas, ir noteiktas Apraides likuma 5. nodaļā. Savukārt 6. nodaļa attiecas uz vietējā mēroga radio un televīzijas pakalpojumiem. Šīs prasības galvenokārt attiecas uz licences iegūšanu. Programmu prasības, ko piemēro licenču turētājiem, ir noteiktas izpildrīkojumā Nr. 874 par Eiropas saturu un izpildrīkojumā Nr. 1349 par vietēja mēroga radio un televīziju (21). Saskaņā ar minētajiem izpildrīkojumiem tīkla raidstacijām, kas iegūst vietējā mēroga televīzijas licenci, vismaz vienu stundu dienā ir jāraida vietējās programmas, un būtiskai to veidoto programmu daļai jābūt dāņu valodā vai paredzētai dāņu auditorijai. Tā kā TV3, 3 + un TvDanmark pirmais kanāls tiek translēts saskaņā ar Apvienotajā Karalistē izdotu licenci, šie noteikumi attiecas tikai uz TvDanmark2.
II.1.3. TV2 KOMERCDARBĪBAS
(35)
Laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam TV2 īstenoja vairākas komercdarbības, jo, sākot no 1997. gada 1. janvāra (22), tam šādam nolūkam tika piešķirts īpašs tiesiskais pamats, kas cita starpā ietvēra tehniskā aprīkojuma izmantošanu, jaunu uzņēmumu izveidi vai kapitāla ieguldījumus esošajos uzņēmumos. Laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam šādas komercdarbības bija, piemēram, reklāmu izvietošana, programmu tirdzniecība, aprīkojuma iznomāšana, preču tirdzniecība, interneta aktivitātes, sporta tiesību tālākpārdošana utt.
(36)
Sākot ar 2001. gada janvāri, TV2 bija pienākums grāmatvedības atskaitēs nošķirt sabiedriskos pakalpojumus no “jebkādas cita veida darbības”, ja šo cita veida darbību apgrozījums pārsniedz 5 % no apgrozījuma un DKK 3 miljonus gadā. Bija jāveic visu izdevumu uzskaite; to pakalpojumu/preču cenas, kas neietilpst sabiedrisko pakalpojumu kategorijā, bija jānosaka, pamatojoties uz tirgus noteikumiem; un kapitāla plūsmai starp sabiedriskajiem pakalpojumiem un citām darbībām bija jāpiemēro tirgus ekonomikas ieguldītāja princips, turklāt šiem nolūkiem nedrīkstēja izmantot licenču maksas līdzekļus (23).
II.2. PASĀKUMI
(37)
Laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam TV2 guva ieņēmumus no licenču maksām.
(38)
Kultūras ministrs uz vienu vai vairākiem gadiem nosaka licenču maksas apmēru, kas jāmaksā visiem iedzīvotājiem, kuriem pieder radio vai televīzijas uztvērēji (24). Televīzijas licences maksu iekasē DR, un atbilstīgi kultūras ministra lēmumam saskaņā ar plašsaziņas līdzekļu nolīgumu ar Dānijas parlamentu ieņēmumi no licenču maksām tiek sadalīti starp DR un TV2.
(39)
Kultūras ministrs izdod noteikumus par pienākuma maksāt licences maksu piemērošanu un atbrīvošanu no tā, par maksājumu termiņiem un iekasēšanu, kā arī par maksām, ko piemēro gadījumos, kad ir jānosūta atgādinājums, utt. Saskaņā ar Likumu par procentu aprēķināšanu nokavēta maksājuma gadījumos aprēķina procentus. Nesamaksātās maksas un summas var iekasēt Dānijas Hipotēku banka. Nesamaksāto summu var, piemēram, atskaitīt no parādnieka algas saskaņā ar iedzīvotāju nodokļu iekasēšanas noteikumiem, kā paredzēts Likumā par nodokļu ieturēšanu no ienākumu avota.
(40)
Līdz 1997. gadam TV2 visus savus ieņēmumus (ieņēmumi no reklāmas un licenču maksām) saņēma ar TV2 fonda starpniecību. Sākot no 1997. gada, TV2 savu licenču maksu ieņēmumu daļu saņēma tieši no DR.
(41)
TV2 1995. un 1996. gadā no TV2 fonda saņēma ieņēmumus no reklāmas (25).
(42)
Turklāt TV2 no Radio fonda saņēma DKK 58 miljonus, lai sniegtu lielāku ieguldījumu dāņu filmu veidošanā.
(43)
Tāpat 1997. gadā, kad TV2 fondu likvidēja, TV2 no TV2 fonda saņēma DKK 167 miljonus ieguldīšanai savu producēšanas sistēmu digitalizācijā un DKK 50 miljonus darbības izmaksu segšanai.
(44)
TV2 turklāt ir atbrīvots no uzņēmumu ienākuma nodokļa saskaņā ar Uzņēmumu likumu. Izmeklēšanas periodā TV2 ieguvums no šā atbrīvojuma bija DKK 159,4 miljoni. Dānijas valdība 2001. gada janvārī ieviesa mehānismu, lai kompensētu nodokļa atbrīvojuma ietekmi uz TV2 komercdarbībām. TV2 bija jānovirza 30 % no savas gada peļņas no pakalpojumiem, kas nav sabiedriskie pakalpojumi, uz savām sabiedrisko pakalpojumu darbībām. Šī likme atbilst parastam uzņēmumu ienākuma nodoklim, ko Dānija ieviesa 2000. gadā.
(45)
Darbības sākumposmā TV2 dibināšanas izmaksas un darbības deficītu nodrošināja ar valsts aizdevumiem. Saskaņā ar sākotnējiem aizdevumu līgumiem TV2 bija jāmaksā procenti par saņemto kapitālu un jāatmaksā visa aizdevumu summa. Taču visā izmeklēšanas laikposmā TV2 ir bijis atbrīvots no procentu maksājumiem un drīkstēja atlikt par aizdevumiem veicamās iemaksas. Ieguvums no dibināšanas un darbības kapitāla aizdevumiem, par kuriem nebija jāmaksā procenti un nebija jāveic iemaksas, izmeklēšanas laikposmā veido DKK 341,8 miljonus.
(46)
Līdz 1996. gada beigām valsts nodrošināja garantijas aizdevumiem, ko TV2 fonds saņēma TV2 darbības finansēšanai. Pēc TV2 fonda slēgšanas garantētos aizdevumus nodeva TV2. No šīs garantijas izrietošā priekšrocība TV2 ir DKK 9,8 miljoni.
(47)
Izmeklēšanas laikposmā Dānijai bija piekļuve trim valsts mēroga virszemes raidīšanas frekvencēm, kas bija rezervētas sabiedriskajām raidorganizācijām. Viena frekvence bija rezervēta TV2, otra - DR, savukārt trešā - ciparu televīzijai.
(48)
Par iespēju lietot rezervēto valsts mēroga apraides frekvenci TV2 maksāja nodevu Valsts informācijas tehnoloģiju un telekomunikāciju aģentūrai, kas ir Pētniecības, tehnoloģiju un attīstības ministrijas pakļautībā esoša valsts struktūra (26). Šīs nodevas apmērs bija noteikts Dānijas Finanšu likumā. Izmeklēšanas laikposmā TV2 gadā par frekvenču nodevām maksāja no 2 līdz 4 miljoniem DKK.
(49)
Dānijai ir arī piekļuve frekvencēm, kam ir tikai reģionāla mēroga segums. Valdība 1997. gadā piedāvāja iespēju savienot reģionālās frekvences, lai iegūtu plašāku pārklājumu (tīklu). Laikposmā no 1998. līdz 2001. gadam vietējām komerctelevīzijas raidstacijām, kas saņēmušas licences apraidei tīkla konfigurācijā, bija valstij jāmaksā gada nodeva (27). TV2 reģionālajiem pakalpojumiem nepiemēroja nodevas, jo šos pakalpojumus raida TV2 valsts mēroga frekvences “logos”. Komerciālā raidorganizācija TvDanmark bija vienīgais operators, kas maksāja šo nodevu par savu otro kanālu. Kopējā TvDanmark iemaksātā summa ir DKK 85 miljoni.
(50)
Visiem kopīgo antenu īpašniekiem ir pienākums raidīt TV2 sabiedrisko pakalpojumu televīzijas programmas, izmantojot savas iekārtas.
III. IEINTERESĒTO PERSONU UN DĀNIJAS PIEZĪMES
(51)
Pēc lēmuma uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija saņēma vairākas ieinteresēto personu piezīmes. Turpmāk sniegts šo piezīmju galveno elementu kopsavilkums.
(52)
TvDanmark uzskata, ka tas, ka valsts nodrošināja valsts mēroga raidīšanas frekvenci, ir valsts atbalsts, jo valsts negūst ienākumus no šā ierobežotā resursa. Konkurentu daļa nav lielāka par 77 %. TvDanmark piezīmēja, ka tas, ka raidtīkla nodeva tika pieprasīta vienīgi no TvDanmark2 un ne no TV2 vietējām raidstacijām, lai gan ekonomikas un uzņēmējdarbības ziņā tās ir vienlīdzīgā situācijā, ir valsts atbalsts TV2 vietējām raidstacijām. Savukārt ACT, Antena 3 TV un Telecinco” uzskata, ka saskaņā ar EK raidstaciju neitralitātes principu nodeva būtu jāmaksā ikvienam raidtīklam.
(53)
Turklāt attiecībā uz atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa “ACT”, “Antena 3 TV” un “Telecinco” piebilda, ka pienākumu novirzīt 30 % no komercdarbību peļņas uz TV2 sabiedrisko pakalpojumu darbībām nevar uzskatīt par vienlīdzīgu šā nodokļa iemaksai valsts kasē, jo tādā veidā tiek izkropļota konkurence apraides tirgū.
(54)
Vairākas trešās personas uzskatīja, ka TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma definīciju nevar atzīt par likumīgu. Tika apšaubīts arī tas, vai ir nodrošināti pilnvarojuma un proporcionalitātes nosacījumi. It sevišķi TvDanmark piezīmēja, ka Komisijas aprēķinā attiecībā uz pārmērīgu kompensāciju jāņem vērā TV2 ieguvums no uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojuma, no atbrīvojuma attiecībā uz dibināšanas kapitāla aizdevuma procentiem un iemaksām, valsts garantijas aizdevumiem darbības nodrošināšanai un no bezmaksas raidīšanas frekvences. TvDanmark argumentēja, ka televīzijas reklāmas ienākumu vispārīgās tirgus svārstības ir ierobežotas un nepamato TV2 pašu kapitāla uzkrāšanu.
(55)
Turklāt attiecībā uz reklāmas tirgu TvDanmark piezīmēja, ka TV2 cenu noteikšanas prakse komercoperatoriem rada apstākļus, kuros viņi nespēj segt vienkāršās izmaksas. TvDanmark bija spiests pazemināt savu mērķa reitinga punktu (turpmāk - “TRP”) cenu par apmēram 30-40 % salīdzinājumā ar TV2 cenu (TV2 TPR un bruto reitinga punktiem (turpmāk - “GRP”) ir lielāka vērtība, jo tam ir labāks pārklājums) (28), lai gūtu atsaucību tirgū. Tā kā TV2 ir ekskluzīvs pārklājums un programmu budžets, reklāmdevējs vienmēr ieguldīs daļu sava reklāmai atvēlētā budžeta TV2, lai sasniegtu maksimālu ietekmi, t. i., lielāku skaitu sasniegto iedzīvotāju, plašāku auditoriju un/vai attiecīgo frekvenci budžeta ietvaros. TvDanmark iesniedza datus, parādot, ka tā darbības ir cietušas zaudējumus laikposmā no 1997. līdz 2002. gadam, un apgalvojot, ka TV2 negodīgā konkurence nav ļāvusi TvDanmark gūt pietiekamus ieņēmumus. TvDanmark arī iesniedza Copenhagen Economics izstrādātu analītisku pētījumu par cenu noteikšanu Dānijas televīzijas reklāmas tirgū. Ziņojumā salīdzinātas vidējās un marginālās cenas tirgū un secināts, ka konkurence pastāv tikai attiecībā uz atlikušo pieprasījumu, tāpēc salīdzinājuma pamatā jābūt marginālajām cenām. TvDanmark turklāt sniedza arī informāciju, kurā TV2 reklāmas cenas salīdzinātas ar citiem plašsaziņas līdzekļu veidiem un cenām citās valstīs.
(56)
TV3 norādīja, ka bija spiests piedāvāt ļoti lielas reklāmlaika cenu atlaides, lai noturētos reklāmas tirgū, jo TV2 piedāvāja marginālas papildu atlaides reklāmdevēju televīzijas reklāmām atvēlētā budžeta atlikušajai daļai, ja viņi arī šo atlikušo daļu reklāmas izvieto TV2.
(57)
Pēc lēmuma uzsākt formālu izmeklēšanas procedūru Komisija saņēma arī piezīmes no Dānijas iestādēm. Turpmāk sniegts šo piezīmju galveno elementu kopsavilkums.
(58)
Dānijas iestādes argumentēja, ka TV2 piešķirtās raidīšanas frekvences nevar uzskatīt par priekšrocību, jo arī vietējām televīzijas raidstacijām ir rezervētas raidīšanas frekvences. Tāpēc TV2 nav saņēmis nekādu īpašu attieksmi. TV2 - tāpat kā citas raidstacijas - ir maksājis nodevu par frekvences izmantošanu.
(59)
Saistībā ar uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojumu Dānijas iestādes piezīmēja, ka peļņa no komercdarbībām bija samērā ierobežota un ka metode, kas tika izvēlēta TV2 komercdarbību uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojuma neitralizēšanai, neļāva šīm darbībām gūt finansiālu ieguvumu no šā atbrīvojuma.
(60)
Jautājumā par proporcionalitāti Dānijas iestādes atzīmēja, ka no TV2 fonda pārskaitītie DKK 167 miljoni tika piešķirti raidtīkla pāriešanai uz ciparu sistēmu. Tādēļ šos līdzekļus nevar uzskatīt par brīvi lietojamu pašu kapitālu.
(61)
Dānijas iestādes arī norādīja, ka pārpalikums laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam atspoguļoja saprātīgu peļņu no TV2 apgrozījuma. Šis kapitāls turklāt bija nepieciešams kā rezerve neparedzēta reklāmas ieņēmumu krituma gadījumā, un TV2 saskaņā ar likumu nebija atļauti aizdevumi, kas pārsniedz 4 % no gada apgrozījuma. Dānijas iestādes arī apgalvoja, ka valsts rīkojās saskaņā ar tirgus ekonomikas ieguldītāja principu, jo TV2 pašu kapitāls nepārsniedza apjomu, ko parasts tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu ieguldījis. Šāds kapitāls nav pretrunā Līgumam, ciktāl šo kapitālu neizmanto TV2 komercdarbību šķērssubsīdijām.
(62)
Attiecībā uz TV2 rīcību reklāmas tirgū, Dānijas iestādes norādīja, ka TV2 vienmēr ir noteicis cenas tā, lai gūtu pēc iespējas lielākus ieņēmumus. Cenas noteica, pamatojoties tikai un vienīgi uz piedāvājumu un pieprasījumu. Katru gadu cenas noteica, ņemot vērā TV2 reklāmas nodaļas aplēses par skatītāju komerciāli aktīvo grupu (vecumā no 21 līdz 50 gadiem), kā arī programmu plānojumu, ekonomikas tendences un konkurenci tirgū. Aplēsēs neņēma vērā TV2 darbības izmaksas un licenču maksu summas. TV2 bija augstākās cenas Dānijas tirgū, tāpēc nav pamata aplūkot cenu samazināšanu, kas būtu palielinājusi nepieciešamību pēc papildu valsts finansējuma.
(63)
Dānijas iestādes iesniedza RBB Economics ziņojumu par konkurenci Dānijas televīzijas reklāmas tirgū. Šajā ziņojumā secināts, ka TV2 piemērotās vidējās neto cenas faktiski ir augstākas par konkurentu cenām, un TV2 un TvDanmark reklāmas cenu starpības pamatā ir relatīvais pieprasījums pēc to programmām un spēja piesaistīt skatītājus.
(64)
Pēc sprieduma pieņemšanas Komisija pieprasīja Dānijas iestādēm veikt analīzi attiecībā uz sprieduma ietekmi uz lietu.
(65)
Dānijas iestādes iesniedza savas piezīmes, kā arī TV2 piezīmes. Turpmāk sniegts šo piezīmju galveno elementu kopsavilkums.
(66)
Attiecībā uz reklāmas ieņēmumiem par 1995. un 1996. gadu Dānijas iestādes un TV2 apgalvoja, ka Dānijas valstij nebija kontroles pār šīm summām, tāpēc tās nevar uzskatīt par valsts līdzekļiem. Attiecībā uz skaitļiem Dānijas iestādes neapstiprināja Komisijas iesniegtās summas, bet paskaidroja, ka reklāmas ieņēmumu aprēķinā par 1995. un 1996. gadu jāņem vērā tas, ka daļu no TV2 fonda iegūtās naudas izmantoja, lai finansētu TV2 reģionālās raidstacijas, un ka šo daļu varēja finansēt tikai ar licenču maksām. Tomēr Dānijas iestādes piekrita, ka jebkurā gadījumā reklāmas ieņēmumi ir jāņem vērā, aprēķinot sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevuma neto izmaksas, un ka reklāmas ieņēmumi ir ieņēmumi, kas gūti no sabiedriskā pakalpojuma darbībām.
(67)
Turklāt Dānijas iestādes un TV2 atsaucās uz Tiesas spriedumu, apgalvojot, ka 2003. gada 24. jūlijaAltmark sprieduma (29) nosacījumi ir izpildīti. Šajā kontekstā Dānijas iestādes atgādināja, ka - tāpat kā BUPA lieta (30) - TV2 lieta ir saistīta ar apstākļiem, kas pastāvēja jau pirms Altmark sprieduma. Dānijas iestādes uzskatīja, ka Altmark nosacījumi ir jāpiemēro saskaņā ar minēto nosacījumu būtību un mērķi, lai varētu ņemt vērā lietas konkrētos faktus. Iestādes uzskatīja, ka saskaņā ar spriedumu, vienīgā Tiesas piemērotā prasība Dānijas valstij paredz, ka tai ir “pēc būtības” jāievēro Altmark nosacījumi.
(68)
Proti, Dānijas iestādes un TV2 uzskatīja, ka licences maksas noteikšanai piemērotā procedūra bija pārredzama un saskaņā ar Altmark 2. kritērija prasībām (vismaz pēc būtības), kas, viņuprāt, ir pietiekami, pamatojoties uz Tiesas spriedumu. Dānijas iestādes un TV2 uzskatīja, ka bija atbilstība arī 3. kritērijam, ciktāl TV2 bija atļauts paturēt saprātīgu peļņu. Attiecībā uz Altmark 4. nosacījumu Dānijas iestādes un TV2 uzsvēra dažādos kontroles pasākumus, ko piemēroja TV2, kā arī minēja BUPA judikatūru un Tiesas spriedumu, apgalvojot, ka šajā konkrētajā gadījumā šis kritērijs jāpadara elastīgāks vai atbilstība tam jānodrošina tikai pēc būtības. Pamatojoties uz Chronopost lietu (31), tie arī norādīja, ka praksē nav iespējams TV2 salīdzināt ar tipisku, labi vadītu uzņēmumu. Dānijas iestādes arī apgalvoja, ka kompensācija ir jāapstiprina saskaņā ar tirgus ekonomikas ieguldītāja kritēriju.
(69)
Turklāt Dānijas iestādes un TV2 uzskatīja, ka valsts atbalsts ir atzīstams par saderīgu. Tie paskaidroja procesu, kura rezultātā palielināja TV2 pašu kapitālu, un uzsvēra dažādos iemeslus, kādēļ šis pašu kapitāls bija vajadzīgs, lai TV2 varētu pildīt savus sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas uzdevumus.
(70)
Dažas trešās personas iesniedza piezīmes arī pēc Tiesas sprieduma. Būtībā tās paskaidroja, ka Altmark kritērijus nevar uzskatīt par izpildītiem, it sevišķi tādēļ, ka Tiesas minētie ekonomikas ziņojumi ir nepietiekami, lai parādītu, ka ir izpildīts 2. un 4. kritērijs. Tās arī norādīja, ka Komisijai jāsaglabā secinājums, kas bija tās atceltajā lēmumā par atgūšanu, proti, ka atbalsts nebija saderīgs.
IV. PASĀKUMU NOVĒRTĒJUMS
IV.1. VALSTS ATBALSTA ESĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(71)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(72)
Komisijai jānovērtē, vai iepriekš aprakstītie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
IV.1.1. VALSTS LĪDZEKĻI UN ATTIECINĀMĪBA UZ VALSTI
(73)
Komisijai jānovērtē, vai attiecīgie pasākumi ir saistīti ar valsts līdzekļiem.
(74)
Attiecībā uz licenču maksām Komisija atzīmē, kādus secinājumus Tiesa šai saistībā ir izdarījusi savā spriedumā (32). Summu nosaka Dānijas iestādes; pienākums maksāt licences maksu neizriet no līgumiskām attiecībām starp TV2 un maksātāju, bet vienīgi no īpašumtiesībām uz televīzijas vai radio uztvērēju; vajadzības gadījumā licences maksu iekasē saskaņā ar iedzīvotāju nodokļu iekasēšanas noteikumiem; un, visbeidzot, tieši Dānijas iestādes nosaka TV2 daļu no licenču maksu ienākumiem. Tiesa secināja, ka licenču maksas līdzekļi ir pieejami Dānijas iestādēm, kas tos kontrolē, un ka tādēļ tie ir valsts līdzekļi.
(75)
Attiecībā uz reklāmas ieņēmumiem par 1995. un 1996. gadu Tiesa savā spriedumā norādīja, ka licenču maksas un reklāmas ieņēmumi pēc būtības ir atšķirīgi (33).
(76)
Šajā saistībā Tiesa savā spriedumā (34) norādīja, ka Komisija nebija sniegusi pietiekamu pamatojumu, kādēļ reklāmas ieņēmumi par 1995. un 1996. gadu jāuzskata par valsts līdzekļiem.
(77)
Ņemot vērā Preussen Elektra spriedumu (35), Komisijai ir jāparāda, vai reklāmas ieņēmumus par 1995. un 1996. gadu var uzskatīt par valsts līdzekļiem. Šai nolūkā tai jānovērtē, vai Dānijas valsts kontrolēja šos reklāmas ieņēmumus.
(78)
Šajā saistībā Komisija atzīmē šādus elementus, kas ir būtiski, izlemjot, vai reklāmas ieņēmumi par 1995. un 1996. gadu ir valsts līdzekļi.
(79)
TV2 1995. un 1996. gadā saņēma reklāmas ieņēmumus no TV2 fonda, kas savukārt tos saņēma no TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame bija atsevišķa, valstij piederoša sabiedrība, kas bija neatkarīga no TV2. Šo sabiedrību izveidoja, lai tā darbotos kā reklāmas pārdošanas aģents, pamatojoties uz TV2 komercdarbībām (36). TV2 Reklame bija līgumiskas attiecības ar reklāmdevējiem.
(81)
Nebija nekāda pienākuma pārskaitīt TV2 Reklame ieņēmumus TV2 fondam. Lēmumu par pārskaitījumu pieņēma Dānijas valsts (37). Kultūras ministram bija jāpieņem lēmums par TV2 Reklame peļņas daļu, kas jāpārskaita TV2 fondam. Šādu lēmumu pieņēma par vienu vai vairākiem gadiem vienlaikus, saņemot Dānijas parlamenta (parlamenta pastāvīgās Finanšu komitejas) apstiprinājumu. Kultūras ministrs varēja pieņemt lēmumu, ka nepārskaitītā peļņa - saņemot Finanšu komitejas apstiprinājumu - jāizmanto iepriekš izdotas valsts garantijas TV2 Reklame segšanai vai kultūras vajadzībām.
(82)
Praksē 1995. un 1996. gadā visa TV2 Reklame ieņēmumi tika pārskaitīti TV2 fondam.
(83)
TV2 fondu izveidoja ar mērķi nodrošināt TV2 licenču maksu ienākumus un reklāmas ieņēmumus. TV2 fonds piederēja TV2 grupai. To vadīja TV2 direktoru valde.
(84)
Nebija nekāda pienākuma reizi gadā pārskaitīt TV2 fonda līdzekļus TV2. Lēmumu par pārskaitījumu TV2 pieņēma Dānijas valsts. TV2 fondam patiešām bija juridisks pienākums pārskaitīt līdzekļus TV2 saskaņā ar kultūras ministra noteiktajiem pamatbudžetiem (38).
(85)
Praksē 1995. un 1996. gadā TV2 no TV2 fonda nesaņēma visus reklāmas ieņēmumus.
(86)
Turklāt TV2 fondam nebija atsevišķas uzskaites par reklāmas ieņēmumiem un licenču maksām. Ieņēmumi, kas netika pārskaitīti TV2, uzkrājās TV2 fondā. Tos pārskaitīja TV2, kad TV2 fondu slēdza.
(87)
Saskaņā ar TV2 un Dānijas iestāžu sniegto informāciju reklāmas ieņēmumi piederēja TV2, kam uz tiem bija juridiski pamatotas tiesības. TV2 un Dānijas iestādes atsaucās uz tieslietu ministra 2003. gada 22. novembra vēstuli, kurā tika norādīts, ka TV2 fonda līdzekļus drīkst izmantot tikai TV2 darbībām. Tāpēc saskaņā ar TV2 un Dānijas iestāžu sniegto informāciju pastāvēja juridisks pienākums galu galā TV2 fonda reklāmas ieņēmumus pārskaitīt TV2. Tomēr, kā norādīts iepriekš, nebija tiesību aktos paredzēta noteikuma pārskatīt visus reklāmas ieņēmumus TV2, un ministram bija jāpieņem konkrēts lēmums par to, vai un cik daudz līdzekļu jāpārskaita TV2.
(88)
Attiecībā uz TV2 arī jānorāda, ka TV2 nebija līgumisku attiecību ar reklāmdevējiem un TV2 nevarēja ietekmēt reklāmas darbības (39). Dānijas valdība apstiprināja, ka reklāmas ieņēmumu prognozes par nākamo gadu noteica neatkarīgi no TV2.
(89)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstīto informāciju, Komisija uzskata, ka ministrs kontrolēja summas, kas bija TV2 Reklame un TV2 fondā. It sevišķi i) Dānijas valsts izlēma, vai daļa vai visi reklāmas ieņēmumi ir jāpārskaita TV2 fondam un TV2; ii) 1995. un 1996. gadā TV2 nesaņēma visus reklāmas ieņēmumus; un iii) nepārskaitītie reklāmas ieņēmumi uzkrājās TV2 fondā, kur praksē tie tika glabāti kopā ar licenču maksām.
(90)
Tādēļ Komisija uzskata, ka šajā konkrētajā gadījumā reklāmas ieņēmumi par 1995. un 1996. gadu, ko TV2 pārskaitīja ar TV2 Reklame un TV2 fonda starpniecību, ir valsts līdzekļi.
(91)
Jebkurā gadījumā valsts atbalsta summa, ko varētu atzīt par saderīgu, neatšķirtos, ja reklāmas ieņēmumus neuzskatītu par valsts līdzekļiem (quod non). Saskaņā ar Komisijas pastāvīgo praksi un 2001. gada Apraides paziņojumu (40) ieņēmumi no tādiem sabiedriskajiem pakalpojumiem kā reklāma ir jāņem vērā, aprēķinot sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksas, t. i., pat ja tos neuzskatītu par valsts līdzekļiem, šie ieņēmumi mazinātu vajadzību pēc valsts finansējuma. Dānijas iestādes uzskata tāpat (41).
(92)
Jāpiebilst, ka līdzekļu ad hoc pārskaitījums TV2 no Radio fonda attiecas uz licenču maksu ieņēmumiem, kas bija pieejami TV2 saskaņā ar valsts lēmumu. Tas pats attiecas uz līdzekļu ad hoc pārskaitījumu no TV2 fonda, kad to likvidēja, jo - papildus iepriekš minētajam, ka Dānijas valstij bija kontrole pār TV2 - līdzekļi no TV2 fonda tika nodrošināti TV2 tikai saskaņā ar valsts lēmumu. Tāpēc, tā kā valsts joprojām kontrolēja šos līdzekļus, tie ir jāuzskata par valsts līdzekļiem. Tā kā reklāmas ieņēmumus uzskata par valsts līdzekļiem un tā kā jebkurā gadījumā lēmumu par pārskaitījumu TV2 minētā fonda likvidēšanas laikā pieņēma valsts, šo secinājumu neietekmē Dānijas iestāžu apgalvojums, ka vienreizējas summas pārskatījums TV2, ko veica saistībā ar likvidēšanu, izriet tikai un vienīgi no reklāmas ieņēmumiem.
(93)
Attiecībā uz citiem valsts pasākumiem Komisija uzskata, ka runa ir par valsts līdzekļu izmantošanu saistībā ar atbrīvojumu no uzņēmumu ienākuma nodokļa, jo nodokļu ieņēmumu zaudējums ir līdzvērtīgs valsts līdzekļu patēriņam fiskālo izdevumu formā (42).
(94)
TV2 piešķirto atbrīvojumu no aizdevuma procentiem un iemaksām tieši nodrošina valsts un piešķir no valsts budžeta. Atsakoties no procentiem un iemaksām par šiem aizdevumiem, Dānijas valsts zaudē ienākumus, tāpēc šīs summas ir valsts līdzekļi. Turklāt tieši Dānijas valsts garantē aizdevumus darbības nodrošināšanai. Ieguvums no valsts garantijas ir tāds, ka ar garantiju saistīto risku uzņemas valsts. Šāda riska uzņemšanos valstij parasti atlīdzina ar atbilstīgu prēmiju. Ja valsts atsakās no šādas prēmijas, TV2 ir ieguvējs, savukārt valsts zaudē līdzekļus (43).
(95)
Turklāt valsts ir raidorganizācijai TV2 rezervējusi valsts mēroga raidīšanas frekvenci, par ko TV2 valsts struktūrai maksā frekvences nodevu. Izmeklēšanas periodā TV2 samaksātā gada nodeva bija no 2 līdz 4 miljoniem Dānijas kronu.
(96)
Tā kā trūkst pamata salīdzinājumam attiecībā uz samaksātajām nodevām par valsts mēroga frekvenci, šo nodevu var salīdzināt tikai ar nodevu, kas samaksāta par atļauju translēt lielākai iedzīvotāju daļai, izmantojot tīkla konfigurāciju. TV2 frekvences nodeva par valsts mēroga pārklājumu ir būtiski zemāka nekā tīkla nodeva, ko piemēroja TvDanmark un kas bija diapazonā no DKK 5 miljoniem 1997. gadā līdz DKK 30 miljoniem 2001. gadā, lai gan TvDanmark reģionālo frekvenču tīkla pārklājums ir tikai 77 %. Tādējādi TV2 varēja sasniegt lielāku Dānijas iedzīvotāju daļu par zemāku cenu.
(97)
Tāpēc Komisija uzskata, ka frekvences nodeva neatspoguļo tirgus nosacījumus un ka, nepieprasot tirgus likmi par šo resursu, valsts zaudēja ieņēmumus, ko varēja iekasēt valsts budžetā.
(98)
Savukārt, tā kā TV2 neraida, izmantojot vietējo frekvenču konfigurāciju, lai izveidotu valsts mēroga tīklu, TV2 nav jāmaksā tīkla nodeva. Tā kā valsts nebūtu varējusi likumīgi iekasēt šo nodevu no TV2, tā nezaudēja ieņēmumus, kas būtu iekasējami valsts budžetā, un tāpēc tas nav saistīts ar valsts līdzekļiem.
(99)
Tāpat Komisija nav konstatējusi valsts līdzekļus saistībā ar juridisko noteikumu, kas paredz pienākumu kopīgo antenu iekārtu īpašniekiem raidīt sabiedriskā pakalpojuma programmas, izmantojot šīs iekārtas ( must-carry ), jo valsts neatsakās no ienākumiem, ne arī aktīvi pārskaita līdzekļus šiem operatoriem. Tādējādi, izmantojot piekļuves noteikumus, TV2 negūst finansiālas priekšrocības no valsts līdzekļiem (44).
(100)
Visi iepriekš aprakstītie pasākumi ir attiecināmi uz Dānijas valsti, jo, kā aprakstīts iepriekš, tie kaut kādā veidā ir saistīti ar Dānijas valsts lēmumu.
IV.1.2. SELEKTĪVA PRIEKŠROCĪBA UN KONKURENCES IZKROPĻOŠANA
(101)
Komisija uzskata, ka licenču maksas ieņēmumi, pārskaitījumi no TV2 fonda (tostarp reklāmas ieņēmumi par 1995. un 1996. gadu) un no Radio fonda, atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa, atbrīvojums no aizdevuma procentiem un iemaksām, kā arī valsts garantija aizdevumiem darbības nodrošināšanai un piekļuve valsts mēroga frekvencei saskaņā ar labvēlīgiem nosacījumiem nodrošina ekonomisku un finansiālu priekšrocību TV2, kas to atbrīvo no darbības izmaksām, kuras pretējā gadījumā būtu jāsedz no tā budžeta. Turklāt TV2 konkurenti šādus līdzekļus nesaņēma.
(102)
Tomēr valsts pasākumi, ar ko kompensē vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma (turpmāk - “VTNP”) papildu izmaksas nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, ja ir izpildīti četri nosacījumi, kas izklāstīti Tiesas Altmark spriedumā (45):
-
pirmkārt, saņēmējuzņēmumam faktiski ir jābūt uzliktām sabiedrisko pakalpojumu pildīšanas saistībām un šīm saistībām jābūt skaidri definētām,
-
otrkārt, kompensācijas aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš noteiktiem objektīvā un pārredzamā veidā,
-
treškārt, kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai nosegtu visus vai daļu izdevumu, kas radušies, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un saprātīgu peļņu saistībā ar šo saistību izpildi,
-
ceturtkārt, ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām konkrētajā gadījumā nav izvēlēts sabiedrisko iepirkumu procedūras rezultātā, kas ļautu izvēlēties pretendentu, kurš spēj šos pakalpojumus piedāvāt par sabiedrībai viszemāko cenu, kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir labi vadīts un adekvāti nodrošināts ar transporta līdzekļiem, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi.
(103)
Kā tiks plašāk izskatīts šā lēmuma daļā, kas attiecas uz saderību (sk. šā lēmuma 160. apsvērumu un turpmākos apsvērumus), no Tiesas sprieduma izriet, ka Altmark 1. kritērijs ir izpildīts.
(104)
Attiecībā uz Altmark 2. kritēriju, saskaņā ar kuru sabiedriskā pakalpojuma kompensācijas aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš noteiktiem objektīvā un pārredzamā veidā, Komisijai ir jānovērtē juridiskie un ekonomiskie apstākļi, kādos izmeklēšanas periodā tika noteikti licences maksas ieņēmumi, kādi jāsaņem TV2. Šajā saistībā Komisija norāda, ka procedūra atbilda turpmāk aprakstītajam.
(105)
Saskaņā ar Dānijas iestāžu 2003. gada 24. marta vēstules 29. un 30. punktu Radio un televīzijas apraides likumā, kas bija spēkā izmeklēšanas periodā (46), bija noteikts, kā finansējama TV2 raidstacija kopumā (licences maksa, reklāmas ieņēmumi un citi ieņēmumu avoti), un paredzēts, ka kultūras ministrs nosaka TV2 un DR licences maksu daļu, tātad attiecīgi arī TV2 piešķiramās kompensācijas summu. Jāatzīmē, ka par 1995. un 1996. gadu TV2 savu licenču maksu daļu saņēma no TV2 fonda.
(106)
Atbilstīgi iedibinātai praksei šo kompensācijas summu noteica ministrs, apspriežoties ar Dānijas parlamenta Finanšu ministriju, atbilstīgi plašsaziņas līdzekļu nolīgumam, kas noslēgts ar lielāko daļu Dānijas parlamenta politisko partiju. Attiecīgajā periodā bija noslēgti 3. plašsaziņas līdzekļu nolīgumi: plašsaziņas līdzekļu nolīgums par 1994.-1997. gadu, kas noslēgts 1993. gada 16. septembrī, plašsaziņas līdzekļu nolīgums par 1997.-2000. gadu, kas noslēgts 1996. gada 10. maijā, un plašsaziņas līdzekļu nolīgums par 2001.-2004. gadu, kas noslēgts 2000. gada 28. martā.
(107)
Tādējādi licences maksu ieņēmumi bija noteikti uz samērā ilgu laikposmu. Izmeklēšanas periodā TV2 piešķirto kompensāciju nevienu reizi nepārskatīja - pat tad, kad TV2 ieņēmumi sāka samazināties. Piemēram, lai gan TV2 reklāmas ieņēmumi 1999. gadā krasi samazinājās, kompensācija netika pielāgota, lai to atspoguļotu.
(108)
Dānijas iestādes informēja, ka kompensāciju noteica, pamatojoties uz cenām un algu indeksāciju saskaņā ar TV2 budžetu un pārskatiem, kā arī uz ekonomikas analīzi.
(109)
Revidentu uzņēmums KPMG 1995. un 1999. gadā veica padziļinātas ekonomikas analīzes. KPMG palīdzēja uzraudzības grupa, kuras sastāvā bija vadošo tirgus dalībnieku pārstāvji, tostarp TV2 konkurenti saistībā ar 1999. gada ziņojumu. It sevišķi uzmanību pievērsa iespējamiem ieņēmumiem no citiem ienākumu avotiem, kas nebūtu licenču maksas, piemēram, no reklāmas ieņēmumiem.
(110)
Dānijas iestādes savas 2003. gada 24. marta vēstules 164. un 165. punktā norādīja, ka KPMG konsultatīvie pētījumi, kuru mērķis bija prognozēt reklāmas apgrozījuma iespējamākās tendences Dānijas reklāmas tirgū un TV2 ienākumu avotus, kā arī konstatēt ar šīm prognozēm saistītās nenoteiktības, tika izstrādāti, lai nodrošinātu labāku pamatu Dānijas valdībai un Dānijas parlamentam sarunu par plašsaziņas līdzekļu politiku laikā noteikt un sadalīt licenču maksas ieņēmumus.
(111)
Dānijas iestādes informēja, ka dokumenti, ko izmantoja kompensācijas noteikšanai, bija publiski pieejami. Plašsaziņas līdzekļu nolīgumi bija publicēti paziņojumos presei un parlamenta protokolu formālajā ziņojumā (Folketingstidende). Tiesību akti, ar kuriem bija paredzēts īstenot plašsaziņas līdzekļu nolīgumus, tika publicēti Dānijas oficiālajā laikrakstā Lovtidende. Kopā ar iepriekš minētajām ekonomikas analīzēm publicēja arī TV2 pārskatus.
(112)
Ņemot vērā Tiesas spriedumu, Komisijai jānovērtē, vai, balstoties uz iepriekš aprakstīto procedūru, var izdarīt secinājumu, ka Altmark 2. kritērijs ir izpildīts.
(113)
No vienas puses, Komisija atzīmē, ka savā spriedumā (47) Tiesa norādīja, ka “[…] ka nevar izslēgt, ka iepriekš minētie nosacījumi pat licenču līdzekļu daļu, kas pienākas TV2, var būt objektīvi un pārskatāmi, jo tajos cita starpā paredzēta Dānijas Parlamenta līdzdalība, tie ir balstīti uz ekonomiskām analīzēm, kuras ir izstrādājis revīzijas uzņēmums, kam palīdzēja ekspertu uzraudzības grupa, kurā esot piedalījušies TV2 konkurenti, un ka šīs analīzes, tāpat kā TV2 grāmatvedības atskaites, tika publicētas. Tātad nevar izslēgt, ka nopietna šo nosacījumu analīze attiecīgajā gadījumā liktu izdarīt secinājumu, ka Dānijas Karaliste, pat pirms Tiesa noteica Altmark kritērijus, būtībā bija nodrošinājusi otrā kritērija nodrošināšanu”. Turklāt Tiesa arī sprieda, “ka licenču līdzekļu daļa, kas pienākas TV2, tika aprēķināta, balstoties uz pieņēmumu, ka TV2 turpinātu gūt labumu no citiem valsts pasākumiem (48)” (t. i., nodokļa atbrīvojums utt.).
(114)
Komisija uzskata, ka Dānijas parlamenta iesaistīšanās procesā, kura rezultātā noteica licenču maksu, nodrošināja zināmu pārredzamību un objektivitāti. Turklāt par plašsaziņas līdzekļu nolīgumiem, kuros bija noteiktas licenču maksu summas, kas jāsaņem TV2, lēmums tika pieņemts par vairākiem gadiem uz priekšu, un izmeklēšanas periodā TV2 kompensācija netika vēlāk pārskatīta.
(115)
Tomēr KPMG sagatavotajos ekonomikas ziņojumos bija prognozēta tikai tā reklāmas ieņēmumu summa, ko TV2 uzkrāj (t. i., ienākumi). Attiecībā uz izmaksām saistībā ar kompensācijas noteikšanu šajos ekonomikas ziņojumos netika pausta nostāja, un Komisijai šķiet, ka plašsaziņas līdzekļu nolīgumu pamatā bija vienīgi TV2 iepriekšējo gadu izmaksu indeksācija. Dānijas iestādes patiesi norādīja, ka kompensāciju noteica, pamatojoties uz cenu un algu indeksāciju saskaņā ar TV2 budžetu un pārskatiem, kā arī uz ekonomikas analīzēm, kurās novērtēja tikai ienākumus un kuras neattiecās uz 1993. gada 16. septembrī noslēgtajā plašsaziņas līdzekļu nolīgumā ietverto periodu.
(116)
Turklāt nebija nekādu norāžu par to, saskaņā ar kādiem kritērijiem kompensācija aprēķināma. Kompensācijas summa tika noteikta iepriekš, taču Altmark 2. kritērijs paredz, ka kompensācijas aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš noteiktiem objektīvā un pārredzamā veidā.
(117)
Pamatojoties uz iepriekšminēto, Komisija uzskata, ka Altmark 2. kritērijs nav izpildīts. Jebkurā gadījumā Altmark kritēriji ir kumulatīvi, un Komisija uzskata, ka 4. kritērijs nav izpildīts (skatīt turpmāk).
(118)
Saskaņā ar Altmark 4. kritēriju “ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām konkrētajā gadījumā nav izvēlēts sabiedrisko iepirkumu procedūras rezultātā, kas ļautu izvēlēties pretendentu, kurš spēj šos pakalpojumus piedāvāt par sabiedrībai viszemāko cenu, kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir labi vadīts un adekvāti nodrošināts ar transporta līdzekļiem, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi”.
(119)
Konkrētajā gadījumā sabiedrisko pakalpojumu sniedzējs TV2 netika izvēlēts publiskā iepirkuma procedūras ietvaros. Tā kā nebija konkursa, Komisijai ir jānovērtē, vai kompensācijas līmenis tika noteikts, pamatojoties uz izmaksām, ar kādām saskartos tipisks, labi vadīts un ar ražošanas līdzekļiem atbilstīgi nodrošināts uzņēmums, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības.
(120)
Ekonomikas un juridiskie nosacījumi, kas bija pamatā TV2 kompensācijas noteikšanai, ir aprakstīti iepriekš. Ņemot vērā Tiesas spriedumu un to, ka Tiesa minēja, ka Dānijas Karalistes ieviestā procedūra, lai noteiktu TV2 maksājamos licenču maksu ienākumus laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam, cita starpā bija saistīta ar ekonomikas analīžu sagatavošanu ar TV2 konkurentu palīdzību, Komisijai it sevišķi jāņem vērā KPMG 1995. un 1999. gada ziņojumi, lai novērtētu, vai tika veikts TV2 izmaksu salīdzinājums ar tipiska, labi vadīta uzņēmuma izmaksām.
(121)
Ziņojumos, ko sagatavoja ar KPMG palīdzību, izskatīja dažādus scenārijus attiecībā uz reklāmas tirgus attīstību konkrētajos licenču maksas periodos. Ziņojumos nav ietverta nekāda informācija par pašu TV2 (piemēram, par tā finansiālo stāvokli vai darbības izmaksām), bet tajos ir atspoguļots, kā reklāmas ieņēmumi varēja attīstīties un kāda vispārējā reklāmas tirgus daļa varēja nodrošināt ieņēmumus TV2. Šie ziņojumi, kuros bija prognozēta iespējamākā reklāmas apgrozījuma attīstība Dānijas reklāmas tirgū un noteiktas ar šīm prognozēm saistītās nenoteiktības, bija daļa no procedūras, ko Dānijas iestādes izmantoja, lai noteiktu TV2 piešķiramo licences maksu.
(122)
KPMG ziņojumos nav novērtētas TV2 vai citu operatoru izmaksas. Tajos izskatīta tikai reklāmas tirgus attīstība un TV2 daļa reklāmas ieņēmumos. Jāatzīmē arī, ka šie ziņojumi nav saistīti ar izmeklēšanas perioda pirmajiem gadiem, uz kuriem attiecās 1993. gada plašsaziņas līdzekļu nolīgums.
(123)
Zināmā mērā šo ziņojumu izstrādē bija iesaistīti konkurenti. Attiecībā uz 1995. gada ziņojumu ir norādīts, ka bija iesaistītas “daudzas ieinteresētās personas”, bet ziņojumā nav skaidri norādīts, kas tieši. KPMG 1999. gada ziņojumā ir minēta ekspertu uzraudzības grupa, kurā patiešām piedalījās TV2 konkurenti. Tomēr tas, ka šos ziņojumus zināmā mērā sagatavoja ar TV2 konkurentu palīdzību, pats par sevi nenozīmē, ka tika veikta konkurentu izmaksu analīze.
(124)
Turklāt šajos ziņojumos nav analīzes par izmaksām, ar kādām saskartos tipisks, labi vadīts un ar ražošanas līdzekļiem atbilstīgi nodrošināts uzņēmums, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, bet drīzāk izskatīts vispārīgāks jautājums par reklāmas tirgus prognozēm, kā arī par TV2 reklāmas ieņēmumu apmēru nākotnē. Jāpiebilst arī, ka reklāmas tirgus cenas tika noteiktas, pamatojoties uz tādiem dažādiem elementiem kā skatītāju daļa, nevis tikai uz izmaksām.
(125)
Dānijas iestādes un TV2 arī izvirzīja juridiskus un uz faktiem balstītus argumentus saistībā ar Altmark 4. kritēriju.
(126)
Pirmkārt, Dānija atsaucās uz BUPA lietu un apgalvoja, ka Komisijai nav obligāti jāpiemēro Altmark 4. kritērijs vai ka vismaz, ņemot vērā Tiesas spriedumu, jānovērtē tikai, vai tas ir izpildīts pēc būtības. Komisija uzskata, ka BUPA lietā situācija bija ļoti specifiska, jo attiecīgā shēma, kas bija saistīta ar veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu, nebija saistīta ar izmaksām, kā tas ir sabiedrisko pakalpojumu nozarēs, bet sistēmas pamatā bija klientu riska profili. Šādā situācijā uzņēmumam nebija iespējas uzlabot efektivitāti, balstoties uz savām izmaksām. Savukārt sabiedriskajām raidorganizācijām ir iespējams aprēķināt kompensāciju, pamatojoties uz izmaksām un ieņēmumiem.
(127)
Otrkārt, atsaucoties uz Chronopost lietu (49), Dānija argumentē, ka tādu sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju kā TV2 nevar salīdzināt ar privātu uzņēmumu. Tomēr Komisija uzskata, ka - pretēji izmaksu sadalījuma jautājumam saistībā ar saderības novērtējumu, ko veica Chronopost lietā - Altmark 4. kritērija būtība tieši paredz, ka, ja nav rīkots konkurss, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēja izmaksas jāsalīdzina ar tipiska, labi vadīta un ar ražošanas līdzekļiem atbilstīgi nodrošināta uzņēmuma izmaksām.
(128)
Turklāt Dānija apgalvoja, ka saistībā ar regulārām TV2 pārbaudēm Valsts revīzijas birojs veica finanšu un vadības revīzijas attiecībā uz TV2 pārskatiem un ka tika piemēroti regulāri kontroles pasākumi, kas aptvēra arī efektivitātes aspektus. Tomēr Komisija uzskata, ka tas, ka TV2 pārskati tika iesniegti apstiprināšanai Kultūras ministrijai, nav pietiekami, lai parādītu, ka TV2 izmaksas atbilst tipiska, labi vadīta uzņēmuma izmaksām. Turklāt ir apšaubāms, ka ex post kontroles pasākumi ir būtiski, lai nodrošinātu 4. kritērija izpildi, ja pirms kompensācijas noteikšanas netika veikta izmaksu analīze.
(129)
Tāpat Dānijas iestādes jo īpaši atsaucās uz Dānijas Valsts revīzijas biroja 2000. gada ziņojumu, kurā TV2 produktivitātes tendences zināmā mērā salīdzinātas ar DR un ārvalstu sabiedrisko raidorganizāciju (Lielbritānijas apraides korporācijas “BBC”, Sveriges Television“SVT” un Norsk Riksringkastning“NRK”) produktivitātes tendencēm. Šajā ziņojumā Valsts revīzijas birojs secināja, ka gan DR, gan TV2 uzlaboja produktivitāti laikposmā no 1990. līdz 1999. gadam. DR lielākā mērā nekā TV2 samazināja stundas izmaksas, kas saistītas ar pirmajām translācijām, taču 1999. gadā DR stundas izmaksas par pirmajām translācijām vienalga bija par 53 % augstākas nekā TV2 izmaksas. DR stundas apraides izmaksas 1999. gadā bija par aptuveni 29 % augstākas nekā TV2 izmaksas. Valsts revīzijas birojs arī uzskatīja, ka DR un TV2 produktivitātes tendences bija labākas nekā trīs citu sabiedrisko raidorganizāciju produktivitātes tendences vai līdzvērtīgas tām.
(130)
Tomēr ar šo ziņojumu nepietiek, lai apliecinātu, ka 4. kritērijs ir izpildīts.
(131)
Ziņojums patiešām tika izstrādāts tikai pēc plašsaziņas līdzekļu nolīgumiem, kuros noteikta kompensācijas summa, tāpēc tas neapliecina, ka kompensācija tika noteikta, pamatojoties uz izmaksām, ar kādām būtu saskāries tipisks uzņēmums, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumus.
(132)
Turklāt ziņojumā tiek veikts salīdzinājums ar citām sabiedriskajām raidorganizācijām, tāpēc tas nav par “tipisku” raidorganizāciju. Piemēram, nav noteikts, ka DR izmaksas, kuram nav atļauts gūt finansējumu no reklāmas un kura kompensācijas līmenis ir noteikts tajā pašā plašsaziņas līdzekļu nolīgumā, kur noteikts TV2 kompensācijas līmenis, ir tipiska uzņēmuma izmaksas. Tāpēc saskaņā ar Altmark 4. kritēriju nav iespējams izdarīt secinājumus no salīdzinājuma ar DR izmaksām.
(133)
Turklāt, runājot par salīdzinājumu ar ārvalstu sabiedriskajām raidorganizācijām, ziņojumā TV2 produktivitātes tendences ir salīdzinātas tikai ar vienu citu sabiedrisko raidorganizāciju, bet netiek pausts viedoklis par efektivitāti kā tādu, tādēļ viedoklis nav pausts arī par izmaksām. Zemākas produktivitātes prognozes var izraisīt vairāki cēloņi, tostarp arī tas, ka efektivitāte kā tāda bija augstāka perioda sākumā, vai tas, ka raidorganizācija nespēja palielināt savu raidlaiku. Piemēram, ziņojuma 51. punktā norādīts, ka “konkrētajā laikposmā BBC un SVT bija gandrīz identiska izmaksu attīstība, t. i., apmēram 50 % pieaugums reālā izteiksmē, savukārt NRK izmaksas palielinājās par aptuveni 60 % reālā izteiksmē. Kā minēts iepriekš, DR izmaksas palielinājās par 23 % reālā izteiksmē, savukārt TV2 - par 63 %. Tā kā BBC un SVT raidlaiks nepalielinājās tikpat lielā mērā, cik pārējo raidorganizāciju raidlaiks, kā jau norādīts iepriekš, šī izmaksu attīstība nozīmēja, ka SVT un BBC neuzlaboja savu produktivitāti tāpat, kā to darīja pārējās trīs sabiedriskās raidorganizācijas”.
(134)
Komisija arī atzīmē, ka ziņojuma 50. punktā ir sacīts, ka “tā kā Valsts revīzijas birojs nav sīkāk izskatījis ārvalstu sabiedrisko raidorganizāciju pārskatus, ir iespējamas atšķirības starp šo raidorganizāciju darbībām un starp aprēķinu metodēm, kas izmantotas atsevišķiem pārskata posteņiem. Tas nozīmē, ka izmantotās izmaksas un no tām izrietošās vienību izmaksas ne vienmēr attiecas uz identiskām darbībām un ka tās ne vienmēr ir aprēķinātas saskaņā ar identiskiem uzskaites principiem. Rezultātā vienību izmaksu līmeņi nav piemēroti salīdzināšanai. Tā kā ārvalstu raidorganizācijas ziņojumā ir iekļautas, lai varētu salīdzināt produktivitātes “attīstību”, nevis produktivitātes līmeni kā tādu, Valsts revīzijas birojs uzskata, ka ar ārvalstu televīzijas raidorganizācijām saistītie dati pašreizējā formā tomēr var tikt izmantoti kā pamatots attīstības rādītājs”. Ziņojuma 53. punktā ir arī norādīts, ka “Valsts revīzijas birojs nav sīkāk izskatījis iepriekš aprakstītās attīstības cēloņus, jo, kā norādīts iepriekš, noteikto vienības izmaksu attīstība ir atkarīga no raidorganizāciju programmu piedāvājuma, un analīzē jebkurā gadījumā pieņem, ka kvalitāte nav mainījusies. Tā kā tas sarežģī salīdzinājumus starp attiecīgajām sabiedriskajām raidorganizācijām, analīzes konstatējumi ir jāinterpretē, ievērojot zināmu piesardzību. Šajā saistībā Kultūras ministrija ir paziņojusi, ka piekrīt aprakstītajai izmaksu attīstībai un ka DR, TV2 un ārvalstu sabiedrisko raidorganizāciju vienības izmaksas jāinterpretē, ievērojot zināmu piesardzību”.
(135)
Iepriekš minēto iemeslu dēļ Komisija uzskata, ka ziņojumā nav norādīts, ka TV2 izmaksas bija tādas, ar kurām saskartos tipisks, labi vadīts uzņēmums, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus.
(136)
Visbeidzot, pamatojoties uz iepriekšminēto, Komisija uzskata, ka Altmark 4. kritērijs nav izpildīts, un, tā kā šie kritēriji ir kumulatīvi, TV2 piešķirtā kompensācija neatbilst Tiesas kritērijiem Altmark spriedumā. Jebkurā gadījumā, kā tiks parādīts turpmāk, Komisija uzskata, ka kompensāciju var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
(137)
Komisijai jānovērtē arī, vai attiecīgie pasākumi varētu atbilst tirgus ieguldītāja principam. Dānijas iestādes un TV2 argumentēja, ka pasākumi nav uzskatāmi par valsts atbalstu, jo ir izpildīts tirgus ieguldītāja princips. Tās it sevišķi uzskata, ka saskaņā ar tirgus ieguldītāja principu bija pilnīgi pamatoti pārpalikumu atstāt TV2, lai uzkrātu pašu kapitālu.
(138)
Šajā saistībā vispirms jāatzīmē, ka jautājums par to, ciktāl pasākumi izpildīja tirgus ieguldītāja principu, atšķiras no jautājuma par to, ciktāl pasākumus varētu uzskatīt par vajadzīgiem, lai pildītu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus (sk. saderības novērtējumu turpmāk), t. i., tas, ka varētu būt nepieciešamas zināmas rezerves un pašu kapitāls, lai TV2 varētu pildīt savus sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus, nenozīmē, ka privāts ieguldītājs būtu atstājis šos naudas līdzekļus uzņēmumā un nebūtu pieprasījis dividendes.
(139)
Komisijai saskaņā ar iedibināto judikatūru ir jānosaka, vai līdzīgos apstākļos no privāta ieguldītāja, kura lielums būtu pielīdzināms struktūrām, kas pārvalda valsts sektoru, varētu sagaidīt tādas pašas kapitāla iemaksas (50). Lai gan privāta ieguldītāja rīcībai, ar kuru jāsalīdzina valsts sektora ieguldītājs, nav jābūt tāda parasta ieguldītāja rīcībai, kas iegulda, lai samērā īsā laikā gūtu peļņu, tai jābūt vismaz tādas privātas kontrolakciju sabiedrības vai privātas uzņēmumu grupas rīcībai, kura īsteno struktūrpolitiku un vadās pēc rentabilitātes perspektīvām ilgākā termiņā.
(140)
Turklāt saskaņā ar iedibināto judikatūru vērtējums par to, vai kritērijs ir izpildīts, jāveic lēmuma pieņemšanas laikā, nevis ex post (51).
(141)
Šajā gadījumā Dānija ir vienīgais TV2 akcionārs un gan pirmais, gan pēdējais kreditors, kam jāsaņem kompensācija uzņēmuma bankrota gadījumā. Tāpēc, skatoties no ieguldītāja perspektīvas, Dānijas valsts varētu censties gūt peļņu no sava ieguldījuma, vai nu pieprasot atlīdzinājumu procentu veidā no aizdevuma, vai peļņu no pašu kapitāla ieguldījuma.
(142)
Šajā saistībā Komisija atzīmē, ka konkrētajā periodā Dānija atteicās no savām tiesībām uz procentu maksājumiem un pieļāva, ka par aizdevumiem neveic iemaksas. Turklāt Dānijas valsts nav pieprasījusi nekādu atlīdzību par TV2 uzkrāto kapitālu. Tātad Dānijas valsts nepieprasīja normālu peļņu no sava ieguldījuma, kā parasti rīkotos kreditors vai uzņēmuma īpašnieks.
(143)
Turklāt Dānijas iestādes nav minējušas derīgus pamatojumus, kādēļ stratēģiski būtu saprātīgi pārpalikumu no jauna ieguldīt TV2, nevis pieprasīt atlīdzību procentu vai dividenžu veidā. Šādu lēmumu ieguldītājs parasti pieņemtu tikai tad, ja uzskatītu, ka atkārtots ieguldījums paaugstinās sākotnējā ieguldījuma vērtību.
(144)
Šajā gadījumā nav konstatēts, ka būtu pastāvējis uzņēmējdarbības plāns vai konkrēta uzņēmējdarbības stratēģija, kas apliecinātu iepriekš sacīto. Tāpat nav bijušas nekādas citas norādes, ka TV2 plānoja attīstīt savas darbības, lai nodrošinātu šādu vērtības pieaugumu. Šādi Komisija necenšas paļauties uz formāliem argumentiem, lai atspēkotu Dānijas iestāžu argumentu par tirgus ieguldītāju principu, bet tikai lai novērtētu, vai tirgus ekonomikas ieguldītājs būtu izlēmis līdzekļus atstāt TV2, pamatojoties uz informāciju, kas bija tā rīcībā laikā, kad tas pieņēma šo lēmumu. Tomēr, ņemot vērā informāciju, kura bija pieejama laikā, kad līdzekļus atstāja TV2 (52), neatkarīgi no apsvērumiem, kas saistīti ar TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumiem un ko privāts ieguldītājs nebūtu ņēmis vērā, Komisija uzskata, ka nebija ne uzņēmējdarbības plāna, ne ieguldījumu projekta, ne arī kāda cita elementa, uz kura pamata saprātīgs privātais ieguldītājs būtu uzskatījis, ka atkārtots ieguldījums palielinātu vērtību tā sākotnējam ieguldījumam, un tādēļ būtu izlēmis līdzekļus atstāt TV2, nevis pieprasīt atlīdzību.
(145)
Turklāt Dānijas iestādes ir izmantojušas peļņu no apgrozījuma kā kritēriju, lai parādītu, ka tās rīkojās kā privāts ieguldītājs, atkārtoti ieguldot līdzekļus TV2. Tomēr šajā gadījumā ir jāuzsver, ka Dānijas valdība jau ir TV2 finansējuma nodrošinātājs, jo tā tam nodrošina būtiskus ieņēmumus, lai segtu daļu no darbības izmaksām. Šo ieņēmumu apmēram ir tieša ietekme uz rezultātiem, ko TV2 var sasniegt. Praksē rezultātu koeficientu var uzlabot, vienkārši palielinot valsts finansējuma apmēru. Tomēr, tā kā pārmērīgs finansējums parasti arī sekmē neefektivitāti, kā rezultātā tiek patērēts vēl vairāk valsts līdzekļu, noteikti nevar uzskatīt, ka lielāks finansējums vienmēr nodrošina labākus rezultātus.
(146)
Tādējādi Dānijas iestāžu rīcību nevar uzskatīt par tirgus ekonomikas ieguldītāja rīcību. Jebkurā gadījumā, kā tiks parādīts turpmāk, Komisija uzskata, ka kompensāciju var uzskatīt par saderīgu. Kā jau minēts, jautājums par tirgus ieguldītāja principu atšķiras no jautājuma par to, vai Dānijas valsts lēmums atstāt pārpalikumu TV2, lai uzkrātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumiem vajadzīgo pašu kapitālu, bija pamatots.
(147)
Visbeidzot, Komisija uzskata, ka izmeklēšanas periodā TV2 šie pasākumi nodrošināja priekšrocības. Televīzijas apraides tirgū TV2 konkurē ar citām raidorganizācijām, kas nesaņēma tādas pašas priekšrocības. Tāpēc pasākumi jāuzskata par selektīviem un par tādiem, kas izkropļo konkurenci, LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
IV.1.3. IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU
(148)
Uz valsts pasākumiem attiecas LESD 107. panta 1. punkts, ciktāl tie ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tā tas ir gadījumos, kad attiecīgās darbības ir saistītas ar tirdzniecību Kopienā.
(149)
Tiesa ir izstrādājusi plašu šā jēdziena interpretāciju. Saskaņā ar Tiesas judikatūru, ja atbalsts nostiprina uzņēmuma pozīcijas salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kas konkurē tirdzniecības jomā Kopienā, jāuzskata, ka minētais atbalsts ietekmē šādu tirdzniecību (53). Tas, ka attiecīgais uzņēmums neiesaistās eksportā, nenozīmē, ka tirdzniecība nav skarta. Ja dalībvalsts piešķir atbalstu uzņēmumam, ir iespējams saglabāt vai pat palielināt tā iekšzemes darbības, kas savukārt samazina citu uzņēmumu iespējas nostiprināties tirgū. Attiecīgi atbalsts ļauj saņēmējam paturēt tirgus daļu, ko pretējā gadījumā varēja iegūt konkurenti no citām dalībvalstīm (54).
(150)
Komisija Apraides paziņojuma 18. punktā, atsaucoties uz Tiesas judikatūru, norāda, ka “tādēļ sabiedrisko raidorganizāciju valsts finansējums būtībā ietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību. Tas skaidri attiecas uz programmu tiesību pārņemšanu un pārdošanu, kas bieži vien notiek starptautiskā līmenī. Arī reklāmai to sabiedrisko raidorganizāciju gadījumā, kurām atļauts pārdot reklāmas laiku, ir pārrobežu ietekme, jo īpaši viendabīgos valodu reģionos, kas pārsniedz valsts robežas. Turklāt komerciālo raidorganizāciju īpašnieku struktūra var pārsniegt vienas dalībvalsts robežas”.
(151)
Šajā gadījumā Komisija atzīmē, ka TV2 darbojas starptautiskajā tirgū un apmainās ar televīzijas programmām (55). Tas tieši konkurē ar komerciālajām raidorganizācijām, kas darbojas starptautiskajā apraides tirgū un kam ir starptautiska īpašumtiesību struktūra. TV2 piešķirtie finanšu līdzekļi ir tam nodrošinājuši konkurētspējas priekšrocību, lai nopirktu audiovizuālās tiesības un ieguldītu programmās, ko pēc tam var pārdot. Turklāt atbalsta pasākumi ir TV2 nodrošinājuši labvēlīgu situāciju salīdzinājumā ar tā konkurentiem Eiropas Savienībā, samazinot konkurentu iespējas nostiprināties Dānijas tirgū.
(152)
Tāpēc Komisija secina, ka TV2 piešķirtie pasākumi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
IV.1.4. SECINĀJUMS
(153)
Tā kā ir izpildīti visi LESD 107. panta 1. punkta nosacījumi, Komisija secina, ka TV2 piešķirtie un iepriekš aprakstītie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
(154)
Tā kā TV2 sāka raidīt 1989. gadā, visi pasākumi par labu TV2 ir īstenoti pēc Dānijas pievienošanās Eiropas Savienībai. Tādēļ pasākumi, tostarp licences maksa, ir jauns valsts atbalsts (nevis pastāvošs atbalsts LESD 108. panta 1. punkta izpratnē).
IV.2. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(155)
Komisija uzskata, ka nav acīmredzama pamata piemērot LESD 107. panta 2. punktu un 107. panta 3. punkta a), b), c) un d) apakšpunktu, un ne Dānijas iestādes, ne TV2 nav šajā saistībā izvirzījuši argumentus.
(156)
Tāpēc Komisija izvērtēs, vai būtu piemērojams LESD 106. panta 2. punkts.
(157)
Saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu “uz uzņēmumiem, kam uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumos ietvertie noteikumi un jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērojums de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Tie nedrīkst ietekmēt tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm”.
(158)
Lai pasākumam varētu piemērot šo izņēmumu, jāizpilda šādi nosacījumi:
-
attiecīgajam pakalpojumam jābūt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumam (turpmāk - “VTNP”), un dalībvalstij tas skaidri jāformulē (definīcija),
-
attiecīgajam uzņēmumam jābūt dalībvalsts tieši pilnvarotam izpildīt šādu pakalpojumu (pilnvarojums),
-
ja tiktu piemēroti Līguma konkurences noteikumi, tas traucētu uzņēmumam uzdoto konkrēto uzdevumu izpildi, un atbrīvojums no šādu noteikumu ievērošanas nedrīkst ietekmēt tirdzniecības norisi tiktāl, ka tas būtu pretrunā Savienības interesēm (“proporcionalitātes kritērijs”).
(159)
Komisijas 2001. gada Apraides paziņojumā (56) ir izklāstīti principi un metodes, ko Komisija ir paredzējusi piemērot apraides nozarē, lai nodrošinātu atbilstību iepriekš minētajiem nosacījumiem.
IV.2.1. DEFINĪCIJA
(160)
Saskaņā ar Apraides likumu (atbilstīgi tā 1994. gada redakcijai) (57) TV2 ir neatkarīgs uzņēmums, kura mērķis ir, īstenojot neatkarīgas programmu darbības, veidot un raidīt valsts mēroga un reģionālos televīzijas raidījumus. Jānodrošina raidījumu augsta kvalitāte, vispusība un daudzveidība. Plānojot TV2 reģionālo raidstaciju raidījumus, prioritāti piešķir arī reģiona vajadzībām. Sabiedriskās apraides pakalpojums ir sīkāk izklāstīts TV2 statūtos, kuros noteikts, ka TV2 jānodrošina programmas, kas ietver ziņas, vispārēju informāciju, izglītības, mākslas un izklaides pārraides visiem Dānijas iedzīvotājiem (58).
(161)
Komisija atzīmē, ka Tiesa savā spriedumā (59) pauda viedokli par sabiedriskajiem pakalpojumiem, kurus sniegt ir likumā noteikts TV2 pienākums.
(162)
Pirmkārt, Tiesa atgādināja, ka dalībvalstīm ir liela rīcības brīvība, nosakot, ko tās uzskata par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, tāpēc Komisija šādas definīcijas var apšaubīt tikai acīmredzamas kļūdas gadījumā (60).
(163)
Turklāt, kā noteikts Apraides paziņojuma 33. punktā, tieši dalībvalstis nosaka sabiedriskas raidorganizācijas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu.
(164)
Proti, attiecībā uz VTNP apraides jomā Eiropas Savienības Tiesas judikatūra atzīst, ka dalībvalstis var likumīgi noteikt tādu VTNP, kas ietver programmu vispusīga klāsta apraidi (61).
(165)
Turklāt, Amsterdamas protokolā (62) nosakot, “ka sabiedriskās apraides sistēma dalībvalstīs ir tieši saistīta ar katras valsts sabiedrības demokrātijas, sociālajām un kultūras vajadzībām un vajadzību saglabāt plašsaziņas līdzekļu plurālismu”, dalībvalstis tieši atsaucas uz sabiedriskās apraides sistēmām, ko tās ir ieviesušas un kam tās ir uzticējušas nodrošināt televīzijas programmu vispusīgu klāstu visiem šo valstu iedzīvotājiem.
(166)
Savā spriedumā Tiesa noteica, ka nevar apstrīdēt dalībvalstu pilnvaras noteikt apraides VTNP plašā un kvalitatīvā nozīmē, lai nodrošinātu programmu vispusīga klāsta apraidi, kā arī nevar apstrīdēt dalībvalstu rīcības brīvību attiecībā uz reklāmas ieņēmumu izmantošanu, lai finansētu šādus VTNP (63).
(167)
Dalībvalstīm doto iespēju plaši noteikt apraides VTNP, lai nodrošinātu programmu vispusīga klāsta apraidi, nevar apšaubīt ar to, ka sabiedriskā raidorganizācija ir iesaistīta arī komercdarbībās, it sevišķi reklāmlaika pārdošanā. Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma noteikšana patiešām ir jānošķir no jautājuma par šo pakalpojumu sniegšanai izvēlētajiem finansēšanas mehānismiem (64).
(168)
Turklāt Tiesa skaidri norādīja, ka Komisijai nav jāsalīdzina TV2 programmas ar komerciālo kanālu programmām. Ja apraides VTNP noteikšana būtu atkarīga -, t. i., veicot programmu salīdzinošu analīzi - no komerciālo raidorganizāciju piedāvātajām programmām, dalībvalstīm tiktu atņemtas pilnvaras noteikt šo sabiedrisko pakalpojumu. Faktiski galīgajā analīzē VTNP noteikšana būtu atkarīga no komerciālajiem operatoriem un to lēmumiem par to, vai pārraidīt konkrētas programmas.
(169)
Tiesa (65) arī apstiprināja, ka komerciālajām raidorganizācijām piemērotās saistības nav salīdzināmas ar TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām. Šo sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību mērķis ir Dānijas iedzīvotājiem nodrošināt tādu programmu dažādību, kas apmierina kvalitātes, vispusības un daudzveidības prasības. Ar šīm sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām nosaka visas TV2 apraides darbības, un tas ir daudz neelastīgāks nosacījums kā Dānijas tiesību aktos aprakstītās obligātās saistības apraides atļaujas piešķiršanai.
(170)
Tāpēc Tiesa secināja (66), ka “Dānijas iestāžu izvēlētā definīcija ir plaša, jo, tā kā tā būtībā ir kvalitatīva rakstura, tā atstāj raidorganizācijas ziņā tās programmu klāsta izstrādi. Tomēr prasītāju apgalvotais iebildums par neprecizitāti nav atbilstošs. Gluži pretēji - TV2 uzdevums ir pilnībā skaidrs un precīzs, proti, piedāvāt visiem Dānijas iedzīvotājiem augstas kvalitātes, vispusīgus un daudzveidīgus televīzijas raidījumus”.
(171)
Pamatojoties uz iepriekšminēto un ņemot vērā apraides nozares specifiku, Komisija uzskata, ka “plaša” definīcija attiecībā uz līdzsvarota un daudzveidīga programmu klāsta nodrošināšanas uzticēšanu konkrētai raidorganizācijai saskaņā ar tās uzdevumu, ņemot vērā protokola skaidrojošos noteikumus, ir likumīga saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu. Šāda definīcija būtu saskaņā ar mērķi nodrošināt konkrētas sabiedrības demokrātijas, sociālās un kultūras vajadzības, kā arī garantēt plurālismu, tostarp kultūru un valodu daudzveidību.
(172)
Tāpēc, pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem faktoriem, Komisija uzskata, ka var pieņemt definīciju attiecībā uz sabiedriskajiem pakalpojumiem, kas jāsniedz TV2.
(173)
Jāpiebilst, ka aplūkotajā periodā TV2 saistībā ar savu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu izmantoja interneta vietni. Šajā interneta vietnē lietotāji saņem informāciju par TV2 sabiedriskajām televīzijas programmām. Komisija piekrīt, ka TV2 interneta vietne, kurā lietotāji var iegūt informāciju tikai par TV2 sabiedriskajām televīzijas programmām, ietilpst TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumā. Tāpēc šīs vietnes izmantošanas iekļaušana sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumā nav uzskatāma par acīmredzamu kļūdu. Turklāt TV2 izmantoja komerciālu interneta vietni ar spēlēm utt. Šī TV2 komerciālā interneta vietne jāuzskata tikai un vienīgi par komercdarbību, jo tajā tiek piedāvāti interaktīvi produkti pēc individuāla pieprasījuma, piemēram, spēles vai “tērzēšanas” iespējas, kas neatšķiras no līdzīgiem komerciāliem produktiem. Tāpēc šīs minētās komercdarbības neietilpst TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma jomā.
IV.2.2. PILNVAROJUMS
(174)
Lai varētu piemērot LESD 106. panta 2. punktā paredzēto atbrīvojumu, sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevums TV2 ir jāuztic, pieņemot formālu aktu. Komisija atzīmē, ka Apraides likumā (67) TV2 ir formāli pilnvarots pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu. Komisija arī atzīmē, ka spriedumā Tiesa noteica, ka “ir acīmredzams, ka TV2 ir uzdota šāda uzdevuma [sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma] izpilde” (68).
(175)
Tomēr, tā kā juridiskā definīcija pietiekami skaidra nenorāda, kādi citi pakalpojumu veidi ir atļauti kā sabiedriskie pakalpojumi, sabiedriskajai raidorganizācijai ir vajadzīgs formāls iepriekšējs pilnvarojums attiecībā uz katru papildu darbību, ko TV2 vēlas ietvert sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumā. Komisija atzīmē, ka aplūkotajā laikposmā TV2 nesniedza šādus citus pakalpojumus papildus saviem sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumiem. Tādējādi interneta vietne, kas piedāvāja citus pakalpojumus, piemēram, spēles, bija komerciāls pakalpojums, savukārt interneta vietni, kurā lietotāji varēja saņemt informāciju tikai par TV2 sabiedriskajām televīzijas programmām, var uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma daļu, jo to nevar nošķirt no apraides pakalpojuma. Tāpēc Komisija secina, ka aplūkotajā laikposmā sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevums bija pareizi uzticēts TV2.
(176)
Tomēr, kā noteikts 2001. gada Apraides paziņojuma 41.-43. punktā, sabiedrisko pakalpojumu pilnvaras ir ne tikai vienkārši formāli jānodod raidorganizācijai, bet arī jāīsteno, kā noteikts aktā, ar kuru šīs pilnvaras tiek piešķirtas. Tā kā Komisija nevar spriest par to, vai ir izpildīti kvalitātes standarti, ir vēlams, lai šim nolūkam būtu atbilstīga uzraudzības iestāde, jo dalībvalsts ziņā ir izvēlēties mehānismu, lai nodrošinātu efektīvu uzraudzību, ar nosacījumu, ka šī iestāde ir neatkarīga no pilnvarotā uzņēmuma.
(177)
Šajā kontekstā Komisija atzīmē, ka Valsts revīzijas birojs 2000. gadā veica īpašu izmeklēšanu par TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību saturu un būtību, kā arī par to, kā tās tika īstenotas praksē. Šajā izmeklēšanā neatklāja, ka TV2 nebūtu ievērojis savas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Turklāt laikposmā no 2001. līdz 2002. gadam darbojās Sabiedrisko pakalpojumu padome, lai nodrošinātu, ka TV2 ievēroja savas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, lai gan šī struktūra savā īsajā pastāvēšanas laikā šajā saistībā nepublicēja nevienu ziņojumu. Tāpat Komisijas rīcībā nav norādes, ka TV2 nepildīja savas saistības vai tas darbojās tā, ka raidorganizācijas darbību vairs nevarētu uzskatīt par VTNP saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu.
(178)
Attiecībā uz sabiedriskā apraides pakalpojuma finanšu kontroli Komisija atzīmē, ka Valsts revīzijas birojs visā izmeklēšanas laikposmā ir veicis TV2 pārskatu revīzijas. Šīs revīzijas ietvēra gan finanšu revīzijas, gan vadības revīzijas, lai gan Valsts revīzijas birojs nebija pilnvarots novērst TV2 sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksu pārmērīgu kompensāciju.
(179)
Attiecībā uz valsts atbalsta proporcionalitāti Komisija ir pilnvarota veikt šo novērtējumu. Komisija atzīmē, ka Dānijā ir ieviesta Pārredzamības direktīva. Komisija ir saņēmusi datus no Dānijas iestādēm, lai tā varētu novērtēt, vai valsts atbalsts ir proporcionāls.
IV.2.3. PROPORCIONALITĀTE
(180)
Ņemot vērā Tiesas spriedumu un 2001. gada Apraides paziņojumu, Komisijai jāvērtē, vai proporcionalitātes prasība ir izpildīta, ņemot vērā divus aspektus.
(181)
Pirmkārt, Komisijai jāaprēķina TV2 uzticētā sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma neto izmaksas un jāpārbauda, vai šīs izmaksas ir pārmērīgi kompensētas, ņemot vērā uzņēmuma pienākumu īstenot savus sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus.
(182)
Otrkārt, Komisijai jāanalizē TV2 rīcība reklāmas tirgū. Patiešām, saskaņā ar 2001. gada Apraides paziņojumu sabiedriskā raidorganizācija, ciktāl zemākus ieņēmumus sedz valsts atbalsts, var vēlēties samazināt reklāmas vai citu komerciālu pakalpojumu cenas tirgū, lai tādējādi samazinātu konkurentu ieņēmumus. Tāpēc Komisija uzskata, ka gadījumos, kad sabiedriska raidorganizācija nosaka tik zemas komercpakalpojumu cenas, ka tās nesedz vienkāršās izmaksas, kādas būtu jāsedz efektīvam komerciālam operatoram līdzīgā situācijā, šāda prakse norāda uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību pārmērīgu kompensēšanu.
1. Valsts atbalsta apmērs un pārmērīgas kompensācijas novērtējums
(183)
Dalībvalstīm saskaņā ar Pārredzamības direktīvu (69) par sabiedriskajiem pakalpojumiem un komerciālajiem pakalpojumiem ir jāveic atsevišķa uzskaite. Izmaksas un ieņēmumus atbilstīgi attiecina, pamatojoties uz skaidri noteiktiem, objektīviem izmaksu uzskaites principiem.
(184)
Komisija uzskata, ka apraides nozarē izmaksu uzskaites nošķiršana var būt sarežģīta vai pat neiespējama, jo dažādām darbībām vajadzīgi vieni un tie paši ieguldījumi. Šajā nozarē dalībvalstis var uzskatīt visu raidorganizācijas programmu klāstu par sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu, vienlaicīgi pieļaujot to komerciālu izmantošanu (70).
(185)
Šajā lēmumā Komisijai vispirms jānosaka TV2 sniegto VTNP izmaksas.
(186)
Tā kā TV2 īsteno arī komercdarbības, tam jāveic atsevišķa uzskaite par savām atšķirīgajām darbībām. Kopš 2001. gada TV2 ir juridisks pienākums veikt atsevišķu uzskaiti par saviem sabiedriskajiem pakalpojumiem un atsevišķu - par komercdarbībām.
(187)
Aprēķinot neto izmaksas, Komisijai no sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas bruto izmaksām jāatskaita visi neto ieguvumi no sabiedrisko pakalpojumu komerciālās izmantošanas. Dānijas iestādes ir iesniegušas datus saskaņā ar Apraides paziņojuma 56. punktā izklāstīto metodi, lai parādītu TV2 rezultātus komerciālo darbību un sabiedrisko pakalpojumu jomā. Skaitļi liecina, ka lielākajai daļai TV2 komerciālo darbību bija vajadzīgi tādi paši ieguldījumi, kā sabiedriskajiem pakalpojumiem. Tādēļ uz šīm komercdarbībām nav attiecinātas nekādas būtiskas izmaksas. Šādā gadījumā Komisija atskaita komerciālās darbības neto ieņēmumus, lai aprēķinātu sabiedrisko pakalpojumu izmaksas. Komercdarbības interneta vietnē ir vienīgās darbības, ko var uzskatīt par nošķiramām no sabiedriskā pakalpojuma. TV2 interneta vietnes komercdarbību zaudējumi kopš šo darbību sākšanas 1997. gadā ir DKK […] (71) miljoni.
(188)
Pēc tam Komisija no sabiedriskā pakalpojuma bruto izmaksām ir atskaitījusi ieņēmumus, kas gūti no sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas (reklāmas ieņēmumi un citi komerciālie ieņēmumi), lai iegūtu sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksas. Pēc tam no sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksām atskaitīts valsts finansējums. Šis aprēķins ir attēlots tabulā turpmāk tekstā.
(189)
Jāatzīmē, ka, neraugoties uz vairākiem Komisijas pieprasījumiem norādīt precīzus reklāmas ieņēmumus 1995. un 1996. gadā, Dānijas iestādes un TV2 nav snieguši skaidrus un nepārprotamus skaitļus.
(190)
Savā 2009. gada 26. jūnija atbildē Dānijas iestādes norādīja, ka nevar apstiprināt, ka reklāmas ieņēmumi, ko TV2 saņēma no TV2 fonda, bija DKK 400,1 miljons 1995. gadā un DKK 337,7 miljoni 1996. gadā.
(191)
Savā atbildē TV2 norādīja, ka i) TV2 fonds 1995. un 1996. gadā, pirmkārt, saņēma reklāmas ieņēmumus no TV2 Reklame (attiecīgi DKK 824 miljonus un DKK 904,5 miljonus) un, otrkārt, licenču maksas no valsts (attiecīgi DKK 330,3 miljonus un DKK 356,3 miljonus), kā arī, ka ii) TV2 fonds 1995. un 1996. gadā pārskaitīja attiecīgi DKK 730,4 miljonus un DKK 694 miljonus TV2 un DKK 269,6 miljonus un DKK 275 miljonus - TV2 reģionālajām raidstacijām. TV2 fondam pārskaitīto summu mērķis bija segt TV2 un tā reģionālo raidstaciju vajadzības.
(192)
Turklāt savās 2009. gada 26. jūnija, 2010. gada 17. novembra un 2010. gada 30. novembra atbildēs Dānijas iestādes apstiprināja, ka, tā kā TV2 reģionālajām raidstacijām nebija citu komerciālu ieņēmumu, tās de facto pilnībā finansēja ar licenču maksām, tāpēc TV2 reģionālajām raidstacijām ik gadu pārskaitītās summas varēja izrietēt tikai no licenču maksu līdzekļiem, kurus pārskaitīja TV2 fondam. Šāds pamatojums norāda uz to, ka TV2 pārskaitītos licenču maksu līdzekļus var uzskatīt par līdzvērtīgiem maksimālajai licenču maksu summai, kas visos aplūkotajos gados tika pārskaitīta TV2 fondam pēc TV2 reģionālajām raidstacijām pārskaitīto summu atskaitīšanas. Tādēļ Dānijas iestādes un TV2 apgalvo, ka tas nozīmē, ka lielākā daļa finansējuma, ko 1995. un 1996. gadā no TV2 fonda pārskaitīja TV2, sastāvēja no reklāmas neto ienākumiem. Šāds pamatojums, kā norāda Dānijas iestādes, nozīmētu, ka 1995. gadā TV2 saņēma DKK 60,7 miljonus kā licenču maksas (atlikums pēc reģionālajām raidstacijām piešķirto līdzekļu atskaitīšanas) un DKK 669,7 miljonus kā reklāmas ieņēmumus (atlikums), savukārt 1996. gadā - DKK 81,3 miljonus kā licenču maksas un DKK 612,7 miljonus kā reklāmas ieņēmumus.
(193)
Komisiju nepārliecina TV2 un Dānijas iestāžu pamatojums attiecībā uz reklāmas ieņēmumu summu 1995. un 1996. gadā. Komisija it sevišķi atzīmē, ka TV2 fondā nebija nošķirtas uzskaites starp reklāmas ieņēmumiem un licenču maksām, tāpēc šie ieņēmumi bija apvienoti. Komisija pauž nožēlu, ka Dānijas iestādes nesniedza skaidrus un nepārprotamus skaitļus par reklāmas ieņēmumu summām 1995. un 1996. gadā. Tomēr Komisija uzskata, ka šajā konkrētajā gadījumā nav jāturpina šā jautājuma izskatīšana, jo tas nerada lielu problēmu un jo, kā jau minēts iepriekš, Komisija uzskata, ka 1995. un 1996. gada reklāmas ieņēmumi ir valsts līdzekļi, kas jebkurā gadījumā jāatskaita no sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas bruto izmaksām. Tāpēc turpmākajā tabulā TV2 fonda par 1995. un 1996. gadu pārskaitītie reklāmas ieņēmumi ir norādīti tajā pašā rindā kā licenču maksas.
(194)
Jāatzīmē arī, ka Komisija ir ietvērusi arī 1997.-2002. gada licenču maksas, ko TV2 pārskaitīja TV2 reģionālajām raidstacijām. Komisija uzskata, ka, tā kā šīs summas saņēma TV2, kas tās pēc tam pārskaitīja reģionālajām raidstacijām, šīs summas jāietver aprēķinos gan kā ieņēmumi, gan kā izdevumi, un tas faktiski norāda, ka tās neietekmē Komisijas aprēķinu, kas izklāstīts turpmāk.
(195)
Kapitāla iemaksa, ko raidorganizācijai TV2 pārskaitīja digitalizācijas vajadzībām, 1997. gadā ir uzrādīta kā ienākumi. Attiecīgie samazinājumi ir ņemti vērā kā izmaksas ieguldījumu veikšanas laikā. Patiešām, digitalizācijas izmaksas ir sabiedrisko pakalpojumu izmaksas. Lai vienas un tās pašas izmaksas neattiecinātu divas reizes, ar ieguldījumiem saistītā amortizācija ir atskaitīta no sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas bruto izmaksām. Neraugoties uz TV2 pausto kritiku šajā saistībā Komisija uzskata, ka saskaņā ar pastāvīgo praksi attiecībā uz valsts kompensācijas aprēķināšanu ieņēmumi no valsts vai no valsts fonda jāņem vērā tajā gadā, kad tie ir piešķirti, nevis gadā, kad tie ir iztērēti vai izmantoti.
1. tabula
Pārskatu dati par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas izmaksām un kompensācijas pasākumiem 1995.-2002. gadā
(miljonos DKK)
Gads
1995.
1996.
1997.
1998.
1999.
2000.
2001.
2002.
Kopā
Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas bruto izmaksas
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Ieguldījumi digitalizācijā
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
TV2 tieši saņemtie reklāmas neto ieņēmumi
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Citi ieņēmumi
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas neto izmaksas
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Licenču maksas un reklāmas neto ieņēmumi, kas 1995.-1996. gadā saņemti no TV2 fonda
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Pārskaitījums Radio fonda likvidēšanas laikā
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Pārskaitījums TV2 fonda likvidēšanas laikā
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Kopā i) iepriekš minētās licenču maksas un ieņēmumi no TV2 fonda un Radio fonda un ii) sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas neto izmaksas
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Avots: TV2 gada peļņas un zaudējumu pārskati
(196)
Kā izriet no tabulas iepriekš, finansējums pārsniedz izmaksas par DKK 628,2 miljoniem (EUR 84,4 miljoni).
(197)
Komisija atzīmē, ka TvDanmark uzskata, ka pārmērīgas kompensācijas novērtējumā jāņem vērā arī citi pasākumi par labu TV2, piemēram, atbrīvojums no procentu maksājumiem un nodokļa, kā arī piekļuve valsts mēroga raidīšanas frekvencei uz labvēlīgiem nosacījumiem. Turpmākajā tabulā sniegts šo ieguvumu kopsavilkums.
2. tabula
Paredzamie ieguvumi no uzņēmumu ienākuma nodokļa atbrīvojuma, procentu atbrīvojuma un raidīšanas frekvences
(miljonos DKK)
1995. gads
1996. gads
1997. gads
1998. gads
1999. gads
2000. gads
2001. gads
2002. gads
Kopā
Atbrīvojums no uzņēmumu ienākuma nodokļa
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Uzkrātie procenti par dibināšanas kapitāla aizdevumu
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Valsts garantija aizņēmumam darbības nodrošināšanai
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Raidīšanas frekvences nodeva (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Kopā
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komisija piekrīt, ka šajā izmeklēšanā šie pasākumi ir jāņem vērā. Tomēr, aprēķinot pārmērīgu kompensāciju, nav atbilstīgi tos ietvert 1. tabulā attēlotajā aprēķinā. Saskaņā ar Komisijas nostāju RAI lietā (73) šos papildu ieguvumus var uzskatīt par kompensējošām izmaksām, kas pretējā gadījumā būtu jāsedz. Tādējādi, lai aprēķinātu valsts finansējuma proporcionalitāti attiecībā pret sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevuma izmaksām, šīs papildu priekšrocības nedrīkst ietvert, jo, ja attiecīgās izmaksas būtu jāsedz, proporcionāli palielinātos TV2 uzticētā sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas sākotnējās izmaksas. Tas nekādi neietekmē neto rezultātu. Tomēr ir jānodrošina, ka šīs priekšrocības nodrošina ieguvumus tikai sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumam, nevis arī komercdarbībām. Pēdējais minētais jautājums ir aplūkots 234.-237. apsvērumā turpmāk.
(199)
Dānijas iestādes un TV2 izvirzīja vairākus argumentus, lai pamatotu pārmērīgu finansējumu, kas aprēķināts 196. apsvērumā. Ņemot vērā Tiesas spriedumu, Komisijai it sevišķi jānovērtē, vai pārmērīgs finansējums patiešām bija vajadzīgs, lai TV2 varētu pildīt savus sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus.
(200)
Šai saistībā pirmām kārtām jāatzīmē, ka Amsterdamas protokolā (74) ir uzsvērta apraides nozares specifika salīdzinājumā ar citiem VTNP, jo “sabiedriskās apraides sistēma dalībvalstīs ir tieši saistīta ar katras valsts sabiedrības demokrātijas, sociālajām un kultūras vajadzībām un vajadzību saglabāt plašsaziņas līdzekļu plurālismu”. Šī specifika ir jāņem vērā Komisijas novērtējumā par saderību, ko veic šā lēmuma ietvaros.
(201)
Turklāt iepriekšējos lēmumos Komisija ir pieņēmusi, ka ir pamatoti izmantot konkrētu pašu kapitāla struktūru, lai raidorganizācijas turpinātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu. Piemēram, Austrijas apraides lietā (75) Komisija noteica, ka “saskaņā ar EK līguma 86. panta 2. punktu, kā interpretēts Amsterdamas protokolā, dalībvalstis principā sabiedriskām raidorganizācijām var nodrošināt tik lielu valsts finansējumu, kāds vajadzīgs, lai nodrošinātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu. Tas attiecas ne tikai uz VTNP sniegšanas kārtējām izmaksām, bet arī uz pašu kapitālu”.
(202)
Kā Tiesa noteica savā spriedumā (76), “Komisija nevar balstīties uz iespējamo kontroles nepietiekamību, lai izdotu rīkojumu atgūt visas summas, kuras Dānijas Karaliste apzīmē kā sabiedriskajiem pakalpojumiem vajadzīgo rezervi, jo bija pilnīgi iespējams veikt visu juridisko un ekonomisko nosacījumu, kas pamatoja šīs rezerves ieviešanu izmeklēšanas laikposmā, nopietnu pārbaudi, ņemot vērā faktisko un tiesisko informāciju, kas bija Komisijas rīcībā, un šādai pārbaudei neesot, nav iespējams tiesiski lemt par to, vai šī rezerve bija pilnībā vai vismaz daļēji faktiski vajadzīga sabiedriskajiem pakalpojumiem”.
(203)
Tiesa piebilda (77), ka pēc būtības pilnībā formālas prasības, piemēram, prasība, ka rezervēm jābūt konkrētām un pārredzamām, nevar pamatot atgūšanas rīkojumu, un tas, ka TV2 praksē neizmantoja savas rezerves, nepamato secinājumu, ka šīs rezerves jāuzskata par neproporcionālām attiecībā pret finansējumu, kas vajadzīgs, lai sniegtu sabiedrisko pakalpojumu (78).
(204)
Tāpēc Komisijai jānovērtē visi elementi, ko Dānijas iestādes izmantoja tam, lai noteiktu TV2 piešķiramo kompensāciju par 1995.-2002. gadu un lai pieņemtu lēmumu par rezervju izveidošanu. Šajā saistībā iepriekš 105. apsvērumā ir novērtēta procedūra, saskaņā ar kuru noteica licences maksu.
(205)
Attiecībā uz elementiem, kuru rezultātā Dānijas iestādes izlēma izveidot rezerves TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu īstenošanai, jāņem vērā turpmāk sniegtā Dānijas iestāžu informācija.
(206)
TV2 dibināšanas laikā 1988. gadā netika ieguldīts nekāds kapitāls. TV2 darbības finansēja tikai ar piešķirto dibināšanas kapitāla aizdevumu DKK 510,8 miljonu apmērā, pateicoties kam TV2 varēja iegādāties ražošanai vajadzīgo aprīkojumu, ēkas utt. Tādējādi TV2 bija trūcīgs kapitāls, jo to nodrošināja neparasti lieli aizdevumi un neparasti mazs pašu kapitāls. Rezultātā TV2 ātri saskārās ar finansiāliem sarežģījumiem.
(207)
Gan pārskatu revīziju, gan administratīvo revīziju bija uzdots veikt Valsts revīzijas birojam (Rigsrevisionen), kas ir neatkarīga Dānijas parlamentam pakļauta struktūra. Šis birojs 1995. gadā secināja, ka lielu daļu TV2 finansiālo sarežģījumu var attiecināt uz to, ka raidstacija ir izveidota bez kapitāla ieguldījuma (79). Valsts pārskatu revīzijas birojs pirmām kārtām ieteica valstij TV2 ieguldīt aptuveni DKK 530 miljonus pašu kapitāla veidā, konvertējot darbības sākšanas aizdevumus. Tas TV2 nodrošinātu pašu kapitālu aptuveni DKK 350 miljonu apmērā un maksātspējas koeficientu aptuveni 50 % apmērā. Ieteiktais maksātspējas koeficients aptuveni 50 % apmērā bija līdzvērtīgs privātu uzņēmumu, piemēram, TV2 Norge (Norvēģija) un TV4 (Zviedrija), maksātspējas koeficientiem.
(208)
Pēc šā ziņojuma valsts revidenti - Dānijas parlamenta deputāti, kas norīkoti kā atbildīgās personas par kritisku revīziju cita starpā attiecībā uz valstij piederošu uzņēmumu pārskatiem - aicināja finanšu ministru sagatavot paziņojumu par to, vai TV2 vajadzētu uzkrāt pašu kapitālu. Finanšu ministrs savā 1995. gada augustā sniegtajā paziņojumā, atbildot uz Valsts revīzijas biroja priekšlikumu, ka TV2 būtu vajadzīgs pašu kapitāls, norādīja, ka “gan saistībā ar jaunu uzņēmumu izveidi, gan esošu valstij piederošu uzņēmumu pārveidošanu jānodrošina, ka uzņēmumam ir vajadzīgais pašu kapitāls. Bet tajā pašā laikā ir jānodrošina, ka valsts neveic pārāk lielu kapitāla ieguldījumu, jo, pirmkārt, tie būs nevajadzīgi izdevumi valstij, un, otrkārt, tas varētu nodrošināt uzņēmumam nepamatotu konkurētspējas priekšrocību. Jānodrošina, ka uzņēmums nesaņem pārāk mazu vai pārāk lielu kapitālu”. Pamatojoties uz iepriekš aprakstīto, Dānijas valsts uzskatīja, ka ir jāuzkrāj TV2 pašu kapitāls. Tomēr tika pieņemts lēmums, ka valsts visu kapitālu nenodrošinās uzreiz. Tā vietā TV2 pats uzkrātu vajadzīgo pašu kapitālu, pateicoties kārtējiem pārpalikumiem.
(209)
Prasība par pašu kapitālu bija noteikta TV2 statūtos, sākot no 1997. gada. Kopš 1997. gada TV2 statūtos bija skaidri noteikts, ka, sākot ar 2001. gadu, TV2 brīvajam pašu kapitālam jābūt vismaz DKK 200 miljoni un ka šī summa jāizmanto, lai kompensētu raidorganizācijas darbības zaudējumus (80). Kā norādīts 1997. gada 18. augusta izpildrīkojumā, 2000. gada 31. decembrī iespējamo darbības zaudējumu finansēšanai TV2 brīvajam pašu kapitālam -, t. i., pašu kapitālam, no kā atskaita rezervētos līdzekļus un citus iedalītus līdzekļus - jābūt vismaz DKK 200 miljoniem. Brīvo pašu kapitālu veidoja tā, lai tas būtu vismaz DKK 50 miljoni 1998. gada 31. decembrī un vismaz DKK 100 miljoni 1999. gada 31. decembrī. Sākot no 2001. gada, brīvajam pašu kapitālam jebkurā laikā jābūt vismaz DKK 200 miljoniem saskaņā ar jaunākajiem pārskatiem. Ja ir sagaidāms, ka pašu kapitāls samazināsies un būs mazāks par minētajām summām, jāinformē kultūras ministrs. Kultūras ministrs īpašos gadījumos pēc apspriešanās ar Valsts revīzijas biroju var akceptēt zemāku pašu kapitāla līmeni, piemērojot tam īpašus nosacījumus.
(210)
Ministra 1997. gada izpildrīkojums, kurā tika norādīts obligātais brīvais pašu kapitāls, tika publicēts Dānijas oficiālajā laikrakstā Lovtidende. Turklāt, sākot no 1998. gada, pašu kapitāla veidošanu saskaņā ar statūtiem it sevišķi atspoguļoja publicētajos TV2 gada pārskatos.
(211)
Saskaņā ar Dānijas iestāžu sniegto informāciju, ja netiktu izpildītas obligātās kapitāla prasības DKK 200 miljonu apmērā atbilstīgi statūtiem, TV2 pakļautu valsts pārvaldībai.
(212)
Komisija uzskata, ka svarīgākais jautājums ir tas, vai un kādā mērā pašu kapitāla bāze, ko ieguva, pateicoties kompensācijai, patiešām bija vajadzīga TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu pildīšanai.
(213)
Ņemot vērā iepriekš aprakstīto procedūru un iemeslus, kuru rezultātā izveidoja TV2 rezerves pašu kapitāla veidā, un ņemot vērā Tiesas spriedumu, Komisija uzskata, ka rezerves izveidošana patiešām bija vajadzīga, lai TV2 varētu pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus.
(214)
Tomēr Komisija nav pārliecināta, vai patiešām bija pamatota un vajadzīga visa rezervju summa, t. i., vai visa pašu kapitāla summa, kas bija izveidota 2002. gada beigās, patiešām bija vajadzīga, lai pildītu TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus.
(215)
Komisija uzskata, ka pašu kapitāla bāzes līmenis, ko varētu uzskatīt par proporcionālu un vajadzīgu, lai nodrošinātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, ir atkarīgs no faktiem un tiesiskā regulējuma katrā atsevišķā gadījumā.
(216)
Attiecībā uz TV2 pašu kapitāla bāzi Komisijas rīcībā ir turpmāk norādītie dati.
(Miljonos DKK)
1995. gads
1996. gads
1997. gads
1998. gads
1999. gads
2000. gads
2001. gads
2002. gads
Piesaistītais pašu kapitāls (digitalizācija)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Brīvais pašu kapitāls
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Kopējais pašu kapitāls
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Kopējās saistības
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Maksātspējas koeficients (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
TV22002. gada 31. decembrī bija uzkrājis pašu kapitālu DKK 550,5 miljonu apmērā, tostarp DKK 72 miljonus piesaistītā pašu kapitāla (digitalizācija), kas atbilst maksātspējas koeficientam 34 % apmērā. Brīvā pašu kapitāla summa 2002. gada beigās bija DKK 478,5 miljoni.
(218)
Komisija pirmām kārtām atzīmē, ka daļa kapitāla nebija brīvais kapitāls. Patiešām, saskaņā ar TV2 1997. gada pārskatu (82) Plašsaziņas līdzekļu valde Medieforliget bija pieņēmusi lēmumu, ka TV2 ir jāveic sava producēšanas aprīkojuma digitalizācija līdz 2000. gada beigām. TV2 un reģionālo raidstaciju digitalizācijai rezervēja DKK 300 miljonus. Šim nolūkam 1997. gadā raidorganizācijai TV2 pārskaitīja DKK 167 miljonus. Tāpēc Komisija uzskata, ka šī summa bija nepieciešama TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas vajadzībām. Tas, ka 2003. gada 1. janvārī beidzot atbrīvoja līdzekļus, kas nebija ieguldīti digitalizācijā (t. i., atlikumu DKK 72 miljonu apmērā), nemaina šo secinājumu, jo izmeklēšanas periodā šīs summas TV2 kontos bija nepārprotami rezervētas kā piesaistītais kapitāls un tās varēja izmantot tikai un vienīgi digitalizācijai, un tas, kā Tiesa norādījusi spriedumā, ka TV2 praksē neizmantoja šo rezervi, nepamato secinājumu, ka šīs rezerves jāuzskata par neproporcionālām attiecībā pret finansējumu, kurš vajadzīgs, lai sniegtu sabiedrisko pakalpojumu (83).
(219)
Jānorāda arī, ka 1994. gada 31. decembrī (t. i., šā lēmuma aptvertā perioda sakumā) TV2 pašu kapitāls bija negatīvs par gandrīz DKK 156 miljoniem un ka 1995. un 1996. gadā TV2 bija negatīvs maksātspējas koeficients un negatīvs pašu kapitāls, kas izskaidro, kādēļ kopējais pašu kapitāls 2002. gada beigās bija mazāks par saņemto kompensāciju. Tikai 2000. gada beigās TV2 brīvais pašu kapitāls bija lielāks par obligāto slieksni DKK 200 miljonu apmērā.
(220)
Lai parādītu, ka TV2 pašu kapitāla līmenis bija pamatots, Dānijas iestādes iesniedza PricewaterhouseCoopers sagatavotu 2002. gada 18. novembra atzinumu. Šajā atzinumā ir norādīts, ka TV2 maksātspējas līmenis izmeklēšanas perioda beigās bija zemāks nekā citu tādu Skandināvijas valstu raidorganizāciju maksātspēja, kuru izmērs, darbības, struktūra un darbības tirgi ir salīdzināmi ar TV2. Piemēram, TV2 maksātspējas līmenis bija zemāks par TV2 Norge maksātspēju (36 %) un būtiski zemāks par TV4 (Zviedrija) maksātspēju, jo tās maksātspējas līmenis bija 65 % - gandrīz divreiz lielāks nekā TV2. Saskaņā ar minēto atzinumu TV2 maksātspējas līmenis bija zemāks par salīdzināmu uzņēmumu maksātspēju, tādēļ to nevar uzskatīt par pārmērīgu. Atzinumā ir arī norādīts, ka nav iemesla uzskatīt, ka salīdzināmo raidorganizāciju kapitāla struktūra netika optimizēta. PricewaterhouseCoopers arī norādīja, ka maksātspējas koeficients, kas mazāks par 30 %, laika gaitā būtu neparasts un padarītu uzņēmumu mazaizsargātu pret ienākumu svārstībām.
(221)
Šis salīdzinājums ar citiem operatoriem jāizmanto piesardzīgi, jo šie operatori nesniedz tādus pašus sabiedriskos pakalpojumus kā TV2, netiek finansēti tādā pašā veidā un tiem nav tāds pats juridiskais statuss. Tomēr šajā atzinumā sniegtas norādes, ko kopā ar citiem elementiem var ņemt vērā vērtējumā.
(222)
Komisija šajā saistībā atzīmē, ka Dānijas iestādes iesniedza informāciju, kas parāda, ka šīs izmeklēšanas perioda pēdējā posmā tās plānoja mainīt TV2 juridisko statusu, pārveidojot to par akciju sabiedrību un privatizējot to. Saistībā ar TV2 pārveidošanu tika arī analizēts, kā pakāpeniski samazināt licenču maksas, jo Dānijas iestādes vēlējās pēc TV2 privatizācijas pārtraukt finansējumu no licenču maksām.
(223)
Lai sasniegtu šos mērķus, Dānijas valdība 2002. gada jūnijā noslēdza vienošanos ar parlamenta vairākumu par Dānijas plašsaziņas līdzekļu politikas pilnīgu liberalizāciju. Saskaņā ar šo vienošanos bija paredzēta TV2 pārveidošana, lai to pēc iespējas ātrāk privatizētu. Tika veikta analīze attiecībā uz finansiālo pamatu saistībā ar TV2 pārveidošanu par sabiedrību ar ierobežotu atbildību. Kultūras ministrs 2002. gada vasarā norīkoja vadības grupu, kurā bija pārstāvji no Kultūras ministrijas, Finanšu ministrijas un Ģenerālprokuratūras, lai precizētu TV2 privatizācijas ekonomisko pamatu un pārveidotu TV2 par akciju sabiedrību. Lai atbalstītu savu darbu, vadošā grupa iesaistīja revidentu uzņēmumu un finanšu konsultantu ar mērķi, piemēram, aprēķināt TV2 vajadzīgo pašu kapitālu. Revidentu uzņēmums secināja, ka TV2 pašu kapitāls jānosaka DKK 640 miljonu apmērā.
(224)
Dānijas parlamenta Finanšu komiteja apstiprināja TV2 pārveidošanu par akciju sabiedrību. TV2 juridiskā statusa maiņa un tā pārveidošana par akciju sabiedrību tika īstenota ar atpakaļejošu datumu, proti, 2003. gada 1. janvāri. TV2 juridiskā statusa maiņas un tā pārveidošanas sākumposmā tika atcelti vairāki pasākumi par labu TV2, piemēram, aizdevumi bez procentiem un iemaksām, kā arī nodokļu atbrīvojums. Privatizāciju 2005. gadā atlika, bet TV2 pēc 2004. gada vairs nesaņēma licenču maksas.
(225)
Tāpēc, pamatojoties uz iepriekšminēto, Komisija uzskata, ka tai papildus citiem faktoriem savā novērtējumā par rezervju saderību jāņem vērā tas, ka šīs izmeklēšanas perioda pēdējā posmā Dānijas iestādes jau plānoja mainīt TV2 juridisko statusu, kas nozīmē vajadzību pēc pašu kapitāla.
(226)
Saskaņā ar savu lēmumu pieņemšanas praksi Komisija principā ir labvēlīgi noskaņota pret tādu valsts uzņēmumu, kas konkurē ar komerciāliem uzņēmumiem, pārveidošanu par akciju sabiedrībām, jo šāda pārveidošana var samazināt konkurences izkropļojumus, aizstājot valsts neierobežotās priekšrocības ar ierobežotu pašu kapitāla summu un skaidri nošķirot valsts kā publiskas iestādes lomu no valsts kā ieguldītāja lomu, kam vajadzīga peļņa no ieguldījuma.
(227)
Turklāt papildus citiem elementiem, kas jāņem vērā, Komisija uzskata, ka TV2 rezervju līmenis jāaplūko, ņemot vērā reklāmas tirgus ieņēmumu svārstības.
(228)
TV2 patiešām bija neaizsargāts pret ieņēmumu svārstībām, kas reklāmas tirgū ir nenovēršamas. Piemēram, viena gada laikā, proti, 1998.-1999. gadā, TV2 reklāmas ieņēmumi samazinājās par aptuveni DKK 104 miljoniem. Saskaņā ar Dānijas iestāžu sniegto informāciju TV2 var pārvarēt problēmas saistībā ar tik lielu ieņēmumu samazinājumu tikai ar būtisku brīvo pašu kapitāla summu, jo licenču maksas ieņēmumi bija noteikti par vairākiem gadiem uz priekšu. Lai gan TV2 bija mazāk atkarīgs no reklāmas ieņēmumiem nekā TV2 Norge un TV4, kas nesaņēma licenču maksas, finansējums ar reklāmas ieņēmumu starpniecību konkrētajā periodā tomēr bija svarīgs finansējuma avots TV2 darbībām.
(229)
Šajā saistībā Komisija atzīmē, ka savā spriedumā (84) Tiesa norādīja, ka “fakts, ka TV2 nav bijis jāizmanto šīs rezerves 1999. gadā, neliek secināt, ka šīs rezerves ir jāuzskata par nesamērīgām ar TV2 sabiedrisko pakalpojumu vajadzībām. Faktiski pašas rezerves raksturs ir tāds, ka tās tiek izveidotas, lai nodrošinātos vajadzības gadījumam, nevis lai noteikti tās izmantotu”.
(230)
Komisija piekrīt Dānijas iestādēm, ka TV2 vajadzību novērtējumā turklāt jāņem vērā tas, ka TV2 likviditāte būtiski svārstījās gada laikā un starp gadiem, jo tādi būtiski sporta notikumi kā Olimpiskās spēles notiek tikai reizi vairākos gados un programmu tiesības parasti piedāvā saskaņā ar daudzgadu līgumiem. Piemēram, 1995. gada pārskatā (85) redzams, ka 1995. gada pārpalikumu pārnesa uz 1996. gadu, lai segtu šajā gadā prognozēto deficītu, jo tad bija īpaši lieli izdevumi saistībā ar Olimpiskajām spēlēm un Eiropas futbola čempionātu.
(231)
Turklāt jānorāda arī, ka izmeklēšanas periodā TV2 nebija pieejams finansējums parastu aizdevumu veidā. Bija atļauti ieguldījumu aizdevumi līdz 4 % apmērā no ieņēmumiem saskaņā ar jaunākajiem pārskatiem. TV2 bija aizliegti visi pārējie aizdevumu veidi, garantijas un finanšu līzinga saistības, izņemot parastu kredītu darbības nodrošināšanai. Tā kā TV2 bija ierobežotas iespējas piesaistīt finansējumu aizdevumu veidā, tā likviditātes vajadzības principā bija jāsedz ar darbības likviditāti.
(232)
Visbeidzot, publicētajos pārskatos ir skaidri norādīts pašu kapitāla apjoms. Konkrētajā periodā Valsts revīzijas birojs veica TV2 pārskatu revīziju. Šīs revīzijas ietvēra gan finanšu revīzijas, gan vadības revīzijas, lai gan Valsts revīzijas birojs nebija pilnvarots novērst TV2 sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas izmaksu pārmērīgu kompensāciju. Kā savā spriedumā (86) noteica Tiesa, tas, ka revīzijas struktūra pati nebija pilnvarota novērst pārmērīgu kompensāciju, neļauj secināt, ka Dānijas iestādes neveica pārbaudes. Gluži pretēji - Dānijas iestādes norādīja, ka, ja Valsts revīzijas birojs būtu secinājis, ka kapitāla bāze ir pārāk liela, tā rezultātā, piemēram, nākamajā plašsaziņas līdzekļu nolīgumā varēja samazināt TV2 maksājamos licenču maksu līdzekļus.
(233)
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem kopumā, Komisija uzskata, ka attiecībā uz pirmo proporcionalitātes novērtējuma daļu šajā konkrētajā gadījumā un, ņemot vērā Amsterdamas protokolu un Tiesas spriedumu, līdz 2002. gada beigām uzkrātā pašu kapitāla summa (t. i., DKK 550 miljoni) bija vajadzīga, lai pildītu TV2 sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumus. Tāpēc šim nolūkam saņemtie DKK 628 miljoni bija proporcionāla un vajadzīga summa saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu.
(234)
Lai gan šajā lēmumā netiek novērtēts iespējamais valsts atbalsts, kas piešķirts TV2 2003. un 2004. gadā, izņemot rekapitalizācijas pasākumus, Komisija arī atzīmē, ka Dānijas iestādes sniedza informāciju, dokumentējot to, ka 2004. gadā TV2 pašu kapitāls bija DKK 640 miljoni. Summu DKK 96 miljonu apmērā ieguldīja komercdarbībās, un nav iespējams noteikt, vai to finansēja ar pašu kapitālu vai ārēju finansējumu. Ja uzskata, ka izmantoja tikai pašu kapitālu, tas nozīmētu, ka TV2 bija pieejams pašu kapitāls DKK 544 miljonu apmērā, lai veiktu sabiedriskās apraides darbības.
(235)
Saistībā ar 198. apsvērumu jānorāda, ka TV2 arī īsteno vairākas komercdarbības. Ņemot vērā TV2 darbības kopā, komercdarbību apjoms ir visai margināls. Šo komercdarbību izmaksas ir attiecinātas, pamatojoties uz 2001. gada Apraides paziņojumā (87) izklāstīto metodi, kas paredz, ka pretēji citās pakalpojumu nozarēs parasti piemērotajai pieejai izmaksas ir pilnībā attiecināmas uz sabiedrisko pakalpojumu darbībām, vienlaikus gūstot labumu arī no komercdarbībām, tās nav jādala starp šiem diviem darbības veidiem un var pilnībā attiecināt uz sabiedriskajiem pakalpojumiem. Minētajā 2001. gada Apraides paziņojumā pauda nostāju, ka šo izmaksu pilnīga sadalīšana starp šiem diviem darbības veidiem būtu patvaļīga un nevajadzīga. Attiecībā uz TV2 priekšrocībām saistībā ar piekļuvi raidīšanas frekvencei Komisija atzīmē, ka tā ir nesaraujami saistīta ar sabiedrisko pakalpojumu. Komisija arī uzskata, ka saskaņā ar Apraides paziņojumu finansēšanas izmaksas (procentu ieguvumi) var pilnībā attiecināt uz sabiedrisko pakalpojumu darbībām.
(236)
Lai neitralizētu ietekmi, ko rada sabiedrisko pakalpojumu darbībām piešķirtais nodokļa atbrīvojums, 30 % no komercdarbības peļņas novirza uz sabiedrisko pakalpojumu darbībām. Tā rīkojās tikai kopš 2001. gada. Tādējādi Komisija atzīst, ka apraides tirgū bija iespējami izkropļojumi, jo TV2, nosakot savas komerciālās cenas, nebija ņēmis vērā uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi. Tomēr nākotnē priekšrocība vairs nepastāvēs, ņemot vērā, ka novirzīšanas daļa atbilst faktiskajai nodokļa likmei, pateicoties šim “neitralizēšanas” mehānismam. Attiecībā uz pagātni tas neapgrūtina pārmērīgās kompensācijas summas noteikšanu, jo šo komercdarbību kopējie ienākumi ir izmantoti, lai samazinātu sabiedriskā pakalpojuma neto izmaksas.
(237)
TV2 īstenoja komercdarbības internetā, kas tam radīja zaudējumus. Tā kā šīs darbības neietilpst sabiedriskās apraides uzdevumā, valsts finansējums nav iespējams. Turklāt tā kā nav citu darbību, ko īstenoja par vienkāršajām izmaksām, komercdarbības nerada pārpalikumus, ar ko varētu segt interneta darbību zaudējumus.
2. TV2 rīcības reklāmas tirgū novērtējums
(238)
Apraides paziņojuma 58. punktā sacīts, ka “sabiedriska raidorganizācija, ciktāl zemāki ieņēmumi tiek segti ar valsts atbalstu, varētu censties tirgū pazemināt reklāmas vai citu nesabiedrisku pakalpojumu sniedzēju darbību cenas, lai samazinātu konkurentu ieņēmumus. […] Ja sabiedriska raidorganizācija nosaka cenas par nesabiedrisku pakalpojumu sniedzēja darbībām zemāk nekā efektīvam uzņēmējam līdzīgā gadījumā būtu nepieciešams vienkāršo izmaksu segšanai, šāda rīcība norāda uz sabiedrisku pakalpojumu sniedzēja saistību pārmērīgu kompensāciju […]”.
(239)
TvDanmark iesniedza informāciju, kas parādīja, ka tas nespēj segt savu televīzijas darbību vienkāršās izmaksas ar reklāmas cenām, kādas piemēro TV2. TvDanmark savas izmaksas salīdzināja ar TRP 21-50 reklāmas cenām, kādas piemēroja TV2.
(240)
Lai šo salīdzinājumu varētu ņemt vērā, Komisijai vispirms jānosaka, vai var uzskatīt, ka TvDanmark ir līdzīgā situācijā kā TV2 un vai tā darbība ir efektīva.
(241)
Pirmkārt, Komisijai jānovērtē, vai TvDanmark ir līdzīgā situācijā kā TV2. Komisija atzīmē turpmāk norādīto. Izmeklēšanas periodā TV2 skatītāju daļa bija aptuveni 35 %, savukārt atbilstošā TvDanmark daļa - aptuveni 15 %. Būtiski atšķiras arī reklāmas tirgus daļas. TV2 tirgus daļa bija 60 %, savukārt TvDanmark daļa - aptuveni 8 %. TV2 reklāmas apgrozījums bija aptuveni piecas reizes lielāks par TvDanmark apgrozījumu. Turklāt TV2 ir vienīgā raidstacija, ka sasniedz 100 % visus iedzīvotājus, savukārt TvDanmark2 - 77 % un TvDanmark1 - vēl mazāk. Pamatojoties uz iepriekš aprakstīto, Komisija uzskata, ka TvDanmark nevar tieši salīdzināt ar TV2.
(242)
Otrkārt, Komisijai jānosaka, vai TvDanmark ir efektīvs tirgus operators. Efektīvu operatoru var noteikt, analizējot parasti izmantotos grāmatvedības koeficientus un salīdzinot operatora rezultātus ar dalībvalsts vidējiem rezultātiem. Analīzē jāņem vērā uzņēmumu dažādie izmēri un konkrētā izmaksu struktūra. Tomēr Dānijas tirgus operatoru situāciju nevar uzskatīt par līdzīgu, lai varētu veikt rezultātu koeficientu tiešu salīdzinājumu. Tāpēc Komisija uzskata, ka šajā gadījumā nav piemēroti analizēt šādus koeficientus Dānijas tirgū.
(243)
Tā vietā Komisija ir analizējusi datus par TvDanmark un SBS Broadcasting finanšu rezultātiem. Šīs analīzes rezultātā Komisija nevar droši noteikt, vai radušies zaudējumi izriet no augstām sākotnējām izmaksām, ar ko bija saistītas uzsākšanas darbības un ko TvDanmark vēl nav spējis atgūt, vai TvDanmark tomēr strādā neefektīvi. Neraugoties uz vairākiem pieprasījumiem, Komisijai neizdevās apkopot datus par trešā operatora TV3 finanšu datiem, lai būtu iespējams salīdzinājums ar tirgus trešo operatoru. Tādējādi Komisija nevar droši noteikt, vai TvDanmark zaudējumi izriet no TV2 cenu politikas, vai arī šos zaudējumus ir radījuši citi faktori, ko TvDanmark pats var ietekmēt.
(244)
Tā kā nav iespējams droši noteikt, vai TvDanmark darbība ir efektīva, un tā kā nav iespējams šo abu operatoru tiešs salīdzinājums, Komisija uzskata, ka šāds vērtējums šajā gadījumā nav noteicošs.
(245)
Tāpēc Komisija ir izlēmusi veikt detalizētāku TV2 cenu politikas un par reklāmas tirgu pieejamo datu analīzi, lai novērtētu, vai TV2 rīkojās tā, lai izmeklēšanas periodā maksimāli palielinātu savus reklāmas ieņēmumus.
(246)
Pirmkārt, Komisija ir salīdzinājusi abu operatoru cenas un analizējusi TV2 cenu politiku. Analīzē uzmanība ir koncentrēta uz 1998.-2002. gadu, kas ir periods, kurā, kā apgalvo sūdzības iesniedzējs, TV2 uzsāka cenu “dempingu” reklāmas tirgū. Otrkārt, Komisija ir analizējusi Dānijas reklāmas izdevumus ES un it sevišķi citu Skandināvijas valstu kontekstā. Treškārt, ir salīdzinātas kontaktcenas [kontaktcena - maksa par 30 sekunžu raidlaiku 1 000 televīzijas skatītājiem] Skandināvijas valstīs un starp plašsaziņas līdzekļu veidiem.
(247)
Komisija atzīmē, ka Dānijas konkurences iestādes ir izmeklējušas TV2 rīcību reklāmas tirgū. Dānijas Konkurences padome 2005. gada 21. decembrī pieņēma lēmumu, ka TV2 ir pārkāpis LESD 102. pantu un attiecīgos valsts tiesību aktu noteikumus, piemērojot lojalitāti veicinošas atlaides reklāmas tirgū. Konkurences apelācijas tiesa šo lēmumu anulēja 2006. gada 1. novembrī, bet pēc tam, 2009. gada 22. jūnijā, to pārsūdzēja Austrumdānijas Augstajā tiesā. Pēdējo minēto spriedumu pārsūdzēja Augstākajā tiesā, kas 2011. gada 18. martā apstiprināja Augstās tiesas spriedumu. Dānijas Konkurences padome bija agrāk, 2000. gada 29. novembrī, lēmusi, ka TV2 piedāvātās atlaides 2000. gadā ir ļaunprātīga prakse. Šajā saistībā Komisija atzīmē, ka Dānijas konkurences iestāžu izmeklēšana attiecas uz 2000.-2005. gadu, tātad tikai uz pēdējiem šā lēmuma izmeklēšanas perioda gadiem. Īpaši jāatzīmē, ka lojalitātes atlaides uzreiz nenozīmē, ka būtu ietvertas šķērssubsīdijas 2001. gada Apraides paziņojuma izpratnē (t. i., “ja sabiedriska raidorganizācija nosaka cenas par nesabiedrisku pakalpojumu sniedzēja darbībām zemāk nekā efektīvam uzņēmējam līdzīgā gadījumā būtu nepieciešams vienkāršo izmaksu segšanai, šāda rīcība norāda uz sabiedrisku pakalpojumu sniedzēja saistību pārmērīgu kompensāciju”.). Patiesībā, kā paskaidrots turpmāk, vidēji TV2 reklāmas pakalpojumu cenas bija būtiski augstākas par konkurentu cenām. Turklāt lojalitātes atlaides nozīmē, ka klienti TV2 izmantoja lielāku daļu gada reklāmas budžeta, nekā būtu izmantojuši citos apstākļos. Tāpēc apgalvojums netieši norāda, ka TV2 palielināja savus reklāmas ieņēmumus ar atlaižu shēmu, kas patiesībā būtu samazinājis licenču maksu nepieciešamību. Jebkurā gadījumā Dānijas konkurences iestāžu lēmumi Komisijai nav saistoši.
(248)
Skatītāju daļas un struktūra, programmu saturs, regulējumā noteiktais reklāmlaika ierobežojums un raidstaciju finansējuma mehānisms ir faktori, kas ietekmē konkurences iezīmes reklāmas tirgū. Rezultātā dažādām raidorganizācijām ir dažādas cenas. Raidstacijas arī pārdod daudzveidīgus produktus, kam turklāt ir atšķirīgas cenas (88).
(249)
Raidstaciju piemērotās cenas ietver būtiskas atlaides. Tāpēc nav atbilstīgi salīdzināt televīzijas reklāmas pakalpojuma cenrāžu cenas. Lielākā daļa televīzijas reklāmu (apmēram 90 % no visām valsts mēroga reklāmām) tiek īstenotas saskaņā ar gada līgumiem, pamatojoties uz kuriem televīzijas kanāli piešķir gada atlaides. Turklāt ir vairāki citi atlaižu veidi (jauniem reklāmdevējiem, mazāk pievilcīgiem reklāmlaikiem, papildu kvantitātes atlaides utt.). Sarunas par līgumiem ved un līgumus slēdz tā dēvētās plašsaziņas līdzekļu aģentūras.
(250)
Lai varētu salīdzināt dažādas raidstacijas, jānosaka dažādo cenu vidējais rādītājs. Turpmākajā tabulā ir norādītas vidējās cenas mērķa grupai TRP 21-50. Šīs cenas iegūtas, dalot attiecīgo raidstaciju valsts mēroga reklāmas pakalpojumu apgrozījumu ar sasniegto TRP 21-50 skaitu, kā norādīts turpmāk (89).
1998. gads
1999. gads
2000. gads
2001. gads
2002. gads
TVDanmark
EUR 283
EUR 270
EUR 252
EUR 251
EUR 211
TV2
EUR 480
EUR 409
EUR 364
EUR 381
EUR 325
Starpība
EUR 197
EUR 139
EUR 112
EUR 130
EUR 114
TvDanmark CPP kā daļa no TV2 CPP (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
TV2 vidējais CCP uz TRP 21-50, svērtais rādītājs segumam (ar 0,7)
EUR 336
EUR 286
EUR 255
EUR 267
EUR 228
TvDanmark CPP kā daļa no TV2 svērtā CPP
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Saskaņā ar iepriekš izklāstītajiem datiem TvDanmark TRP 21-50 cena bija par aptuveni 30-40 % zemāka nekā TV2 cena. Kā Komisija norādīja savā lēmumā par valsts atbalstu France2 un France 3 (91), starp vidējo pakalpojumu skaitu un vidējo neto cenu par televīzijas reklāmas pakalpojumu ir novērojama pozitīva sakarība. Tāpēc cenu atšķirības starp raidorganizācijām var izskaidrot ar raidstaciju relatīvo spēju piesaistīt skatītājus. Šādā situācijā būtiski izvērtēt, vai faktiskās cenu atšķirības atspoguļo tirgus apstākļus.
(252)
Atšķirībā no Francijas gadījuma šajā gadījumā ir iespējams analizēt novērojumus tikai attiecībā uz diviem operatoriem. Tādēļ lineārās regresijas līknes rādītājus var aprēķināt pēc šo divu pakalpojumu operatoru cenām, un šādam rezultātam nav pārāk lielas statistiskas vērtības. Tādā veidā nav iespējams noteikt, cik lielā mērā līknes rādītāji ir precīzi.
(253)
Tāpēc, lai pārbaudītu, vai faktiskās cenu atšķirības starp šiem diviem operatoriem atspoguļo situāciju tirgū, tika piemērots korekcijas faktors ar mērķi neitralizēt TV2 noteicošo lomu tirgū. Svēršanas faktoru ieguva no plašsaziņas līdzekļu aģentūru aprēķiniem, kas atspoguļo atšķirību starp skatītāju daļu, kuru var sasniegt attiecībā uz vēlamo mērķa auditoriju, iegādājoties 100 TRP 21-50 no TvDanmark un no TV2. TvDanmark rādītāji vidēji ir nedaudz zem 70 % no TV2 skatītāju daļas (iegādājoties 100 TRP 21-50). Piemērojot šo faktoru, cenu atšķirība samazinās. Jāpiemin, ka TV2 cena joprojām ir nedaudz augstāka par TvDanmark cenu. Tāpēc var secināt, ka cenu atšķirības atspoguļo tirgus apstākļus. Taču šis secinājums jāapsver piesardzīgi, jo nedrīkst aizmirst, ka šādā korekcijas faktorā nav iespējams ņemt vērā visas atšķirības starp raidstacijām.
(254)
Turklāt Komisija atzīmē, ka sūdzības iesniedzējs apgalvo, ka faktiskā konkurence televīzijas reklāmu tirgū nenotiek par pakalpojuma cenrāžu cenām, ne arī par vidējām GRP un TRP cenām, kā tika minēts iepriekš. TvDanmark apgalvo, ka operatori konkurē tā saucamo marginālo cenu ziņā. Šīs marginālās cenas izrietot no TV2 noteicošās pozīcijas tirgū. Lai sasniegtu reklāmas kampaņas mērķi, reklāmdevējiem jāiegādājas konkrēta daļa reitingu punktu tikai no TV2. Šīm tā saucamajām inframarginālajām vienībām nebija konkurences, un tāpēc TV2 varēja gūt lielāku peļņu. Rezultātā operatori konkurēja par atlikušajiem reitinga punktiem un par marginālajām cenām. TvDanmark apgalvo, ka šīs cenas bija zemākas pat par vidējām cenām, kas norādītas tabulās iepriekš.
(255)
Neņemot vērā jautājumu par šā apgalvojuma patiesumu, Komisija uzskata, ka šāda rīcība būtu bijusi iespējama, pateicoties TV2 spēcīgajai pozīcijai tirgū. Tomēr šajā izmeklēšanā ir jānosaka, vai šāda TV2 rīcība reklāmas tirgū ir bijusi pamatota ar mērķi maksimāli palielināt ieņēmumus. Šajā saistībā nevar izslēgt, ka TV2 saglabāja zemu cenu līmeni, lai saglabātu lielu tirgus daļu, taču šī rīcība nav pretrunā centieniem maksimāli palielināt ieņēmumus.
(256)
No iepriekš aprakstītā izriet, ka izmeklēšanas periodā TV2 cenas bija augstākas par TvDanmark cenām. Ir arī acīmredzams, ka, neraugoties uz pakalpojumu cenrāžu cenu pieaugumu, faktiskais cenu līmenis periodā pazeminājās. TV2 būtiski palielināja savu piešķirto atlaižu līmeni.
(257)
Tomēr, pamatojoties uz cenu analīzi, nevar noteikt, vai cenu attīstība patiešām veicināja reklāmas kopējo ienākumu samazinājumu, tādējādi palielinot vajadzību pēc valsts finansējuma. Lai risinātu šo jautājumu, Komisija ir turpmāk analizējusi TV2 cenu noteikšanas politiku un šīs politikas sekas attiecībā uz TV2 gūtajiem kopējiem reklāmas ieņēmumiem.
(258)
Kā paskaidrots turpmāk, izmeklēšanas periodā TV2 īstenoja vairākus cenu paaugstinājumus un pazeminājumus (piešķirot lielākas atlaides). Turpmāk tabulā sniegts pārskats par TV2 kopējo reklāmas ieņēmumu attīstību 1998.-2002. gadā, kas ir periods, kad, kā apgalvo sūdzības iesniedzējs, TV2 samazināja cenas Dānijas tirgū (miljonos DKK).
1998. gads
1999. gads
2000. gads
2001. gads
2002. gads
Reklāmas ieņēmumi valstī
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
TV2 1997. gadā pieņēma stratēģisku lēmumu nepalielināt kapacitātes izmantojumu, bet 1998. gadā paaugstināt savas cenas. Cenas vēlreiz paaugstināja 1999. gadā. Dānijas iestādes argumentē, ka 1999. gadā konkurences situācija bija kļuvusi tik saspringta, ka cenu paaugstināšanās rezultātā TV2 radās problēmas un TV2 reklāmas ieņēmumi samazinājās par aptuveni 10 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu.
(260)
TV2 prognozēja, ka 2000. gadā konkurence būtiski palielināsies un cenas nepaaugstināja. Patiesībā faktiskās cenas pazeminājās, pateicoties jaunai TV2 atlaižu shēmai. Rezultātā TV2 savu kapacitātes izmantojumu paplašināja par 33 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. Tomēr cenu pasākumu rezultātā par 8,4 % palielinājās TV2 reklāmas apgrozījums visā valstī. TV2 vēlreiz paaugstināja savas cenas 2001. gadā. Neraugoties uz cenu paaugstināšanos, TV2 reklāmas ieņēmumi un kapacitātes izmantojums samazinājās līdz 1999. gada līmenim. TV2 2002. gadā vēlreiz samazināja cenas un saskārās ar nelielu kopējā apgrozījuma samazinājumu. Taču kopējais apgrozījums reklāmas tirgū samazinājās vēl vairāk.
(261)
No iepriekš aprakstītā var secināt, ka plašu atlaižu izmantošana ir novedusi pie faktiskā cenu līmeņa samazināšanās. TV2 šo cenu samazinājumu varēja kompensēt, paplašinot kapacitātes izmantojumu. Tā kā konkurenti nebija izmantojuši tādas pašas kapacitātes rezerves, tiem nebija tādu pašu iespēju. Lai spētu konkurēt tirgū, tiem bija jārīkojas tāpat kā TV2. Laikposmā, kad TV2 paaugstināja savas cenas, samazinājās tā kopējais reklāmas apgrozījums. Savukārt, kad TV2 samazināja savas cenas, tas spēja palielināt kopējo apgrozījumu. Tāpēc Komisija secina, ka TV2 īstenotie cenu samazinājumi patiesībā ir nodrošinājuši lielākus kopējos ienākumus. Tāpēc TV2 cenu politika nenorāda, ka uzņēmums necentās maksimāli palielināt savus ieņēmumus.
(262)
Dānijas operatoru cenu salīdzinājums un TV2 cenu politikas analīze nesniedz norādes par to, vai Dānijas televīzijas reklāmas tirgus vispārējās cenas ir bijušas pārāk zemas. Tik zems cenu līmenis varētu norādīt uz to, ka TV2 bija izmantojis savu noteicošo pozīciju, lai samazinātu televīzijas reklāmu izdevumu vispārējo līmeni zemāk par līmeni, kāds būtu normālos konkurētspējas apstākļos
(263)
Lai noskaidrotu šo jautājumu, Komisija ir analizējusi visu ES valstu reklāmas tirgu ekonomikas datus un salīdzinājusi tos ar Dānijas datiem. Tā kā Dānijas televīzijas reklāmas tirgu vislabāk var salīdzināt ar Ziemeļeiropas valstu situāciju, Komisija salīdzināja arī Dānijas un citu Ziemeļvalstu (Somijas, Zviedrijas un Norvēģijas) datus (92). Tika apskatīti galvenie dati par televīzijas reklāmas izdevumiem šādās kategorijās: 1) televīzijas reklāmas izdevumu daļa kopējos reklāmas izdevumos, 2) televīzijas reklāmas izdevumi uz vienu iedzīvotāju, un 3) televīzijas reklāmas izdevumu daļa no IKP. Turpmāk tabulā sniegts pārskats par šiem galvenajiem datiem.
Galvenie dati par televīzijas reklāmas izdevumiem Dānijā, ES un citās Ziemeļvalstīs
1995. gads
1996. gads
1997. gads
1998. gads
1999. gads
2000. gads
2001. gads
Televīzijas reklāmas izdevumi kā daļa no kopējiem reklāmas izdevumiem (%)
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ES
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
Ziemeļvalstis
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Televīzijas reklāmas izdevumi uz vienu iedzīvotāju (EUR)
DK
EUR 39
EUR 44
EUR 48
EUR 51
EUR 46
EUR 47
EUR 44
ES
EUR 37
EUR 40
EUR 45
EUR 49
EUR 53
EUR 60
EUR 58
Ziemeļvalstis
EUR 32
EUR 36
EUR 41
EUR 44
EUR 45
EUR 54
EUR 49
Televīzijas reklāmas izdevumi kā daļa no IKP (‰)
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ES
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
Ziemeļvalstis
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Avots: Eiropas Audiovizuālās nozares novērošanas centrs, EuroStat.
(264)
No tabulas iepriekš izriet, ka televīzijas reklāmas daļa reklāmas kopējos izdevumos Dānijā (27 %) ir bijusi mazāka par ES vidējo rādītāju (37 %). Dati tai pat laikā norāda uz to, ka pastāv atšķirība starp Ziemeļeiropas un Dienvideiropas valstīm (93). Dienvidu dalībvalstīs televīzijas reklāmas izdevumi ir daudz augstāki nekā ziemeļu dalībvalstīs (94). Tā pati tendence vērojama attiecībā uz televīzijas reklāmas izdevumiem kā daļu no IKP (95). Arī dati par televīzijas reklāmas izdevumiem uz iedzīvotāju liecina par lielu atšķirību starp dalībvalstīm (96). Salīdzinot Ziemeļvalstu datus, var secināt, ka Dānijas izdevumu līmenis ir tāds pats kā pārējās Ziemeļvalstīs.
(265)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka nav noteiktas un neapšaubāmas norādes uz to, ka Dānijas reklāmas tirgus cenas sistemātiski un nepārtraukti ietekmēja TV2 cenu politika.
(266)
Sūdzības iesniedzējs arī iesniedza datus, salīdzinot viena plašsaziņas līdzekļa kontaktcenas (izteiktas CMP (97)) dažādās valstīs un starp dažādiem plašsaziņas līdzekļu veidiem vienā konkrētā valstī. Sūdzības iesniedzēja nodrošinātajos datos ir salīdzinātas izmaksas, kas vajadzīgs, lai ar reklāmu sasniegtu 1 000 iedzīvotājus, izmantojot vai nu drukātus materiālus, vai televīziju Dānijā, Norvēģijā un Zviedrijā (98).
(267)
Šie dati liecina, ka Dānijas televīzijas reklāmas cenas ir zemākas par cenām Zviedrijā un Norvēģijā (99), savukārt situācija ir pretēja drukāto plašsaziņas līdzekļu jomā (100).
(268)
Komisija nevar pārbaudīt sniegto datu uzticamību, un tie nav pieejami publiski. Tāpēc, ņemot vērā samērā ierobežoto informāciju un to, ka tajā nav ņemtas vērā iespējamās kultūras atšķirības, Komija nevar izdarīt pamatotus secinājumus par kontaktcenu līmeni dažādiem plašsaziņas līdzekļu veidiem Skandināvijas valstīs.
(269)
Tādējādi Komisija secina, ka TV2 cena bija augstākā cena Dānijas tirgū izmeklēšanas periodā, jo tas spēja saviem produktiem noteikt par 15-40 % augstāku cenu nekā tā konkurenti atkarībā no attiecīgās mērķa grupas sasniegšanas līmeņa. Salīdzinājumā ar Zviedriju un Norvēģiju Dānijā cenas ir par aptuveni 20 % zemākas.
(270)
Ņemot vērā iepriekš aprakstītās dažādās analīzes, Komisija secina, ka, skatoties no valsts atbalsta perspektīvas, nav skaidru liecību, kas parādītu, ka TV2 necentās maksimāli palielināt savus reklāmas ieņēmumus un ka tā rīcība reklāmas tirgū veicināja lielāku nepieciešamību pēc valsts finansējuma.
V. SECINĀJUMS
Komisija konstatē, ka Dānija ir nelikumīgi īstenojusi attiecīgo atbalstu, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu.
Tomēr, ņemot vērā Tiesas spriedumu un pamatojoties uz iepriekšminēto, Komisija uzskata, ka atbalsts ir saderīgs ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punktu.
Ņemot vērā Tiesas spriedumu, ir jāpārbauda, vai šā secinājuma rezultātā varētu rasties pārmērīga kompensācija TV2, jo DKK 628 miljoni, ko Dānijas valsts 2004. gadā ar procentiem atguva no TV2, tagad tiek uzskatīti par saderīgiem ar iekšējo tirgu, un valsts to varētu atmaksāt TV2. Pastāv iespēja, ka šāda atmaksa būtu saistīta ar pārmērīgas kompensācijas risku, ņemot vērā rekapitalizācijas pasākumus, ko praksē piemēroja 2004. gadā (lieta N 313/2004) TV2 finansiālo vajadzību dēļ pēc atgūšanas. Kā var secināt no Tiesas rīkojuma 34. un 35. punkta, tā kā Dānijas iestādes izvēlējās nepieļaut TV2 bankrotu, atgūšanas pienākums patiešām bija svarīgs priekšnoteikums 2004. gada rekapitalizācijas pasākumiem. Kā Tiesa ir noteikusi sava rīkojuma 43. punktā, “lai gan pašreizējās lietas konkrētie apstākļi mudināja Komisiju pieņemt divus lēmumus [atceltais lēmums par atgūšanu un rekapitalizācijas lēmums], ir acīmredzams, ka abi lēmumi ir saistīti ar vienas un tās pašas tiesvedības diviem aspektiem attiecībā uz to, ciktāl Dānijas Karalistes īstenotie pasākumi attiecībā uz TV2, vēlāk - TV2A/S -, bija valsts atbalsts EK līguma 87. panta 1. punkta izpratnē un vai tādā gadījumā šis valsts atbalsts bija saderīgs ar kopējo tirgu.” To ciešās saiknes dēļ saistībā ar atgūšanas jautājumu 2004. gada rekapitalizācijas pasākumi par labu TV2 ir jāaplūko saistībā ar 1995.-2002. gadā piešķirto valsts atbalstu, lai garantētu, ka nepastāv pārmērīgas kompensācijas risks TV2.
Šajā saistībā Komisija norāda turpmāko. Pēc atgūšanas lēmuma Dānijas iestādes atguva DKK 1 050 miljonus (t. i., vairāk nekā DKK 628 miljonus un procentus). Kā norādīts Tiesas rīkojumā, pēc tam, kad Tiesa atcēla atgūšanas lēmumu, vairs nav iemesla atgūt DKK 628 miljonus ar procentiem. Tomēr Dānijas iestādes iesniedza nekavējoties paziņojumu, norādot, ka ir apņēmušās atgūto naudu neatmaksāt TV2, vai, ja tiktu izpildīti konkrēti kumulatīvi nosacījumi, atmaksāt TV2 summu, kas atbilstu ne vairāk kā starpībai starp reāli no TV2 atgūto summu (ietverot procentus) par 1995.-2002. gadu un rekapitalizācijas pasākumu summu. Saskaņā ar Tiesas rīkojumu, pamatojoties uz šo apņemšanos, nav pārmērīgas kompensācijas nodrošināšanas riska TV2 saistībā ar valsts atbalstu par 1995.-2002. gadu, ko aplūko kopā ar 2004. gada rekapitalizācijas pasākumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Pasākumi, ko Dānija īstenoja par labu TV2/DANMARK laikposmā no 1995. līdz 2002. gadam licenču maksas līdzekļu un citu pasākumu veidā, kuri aplūkoti šajā lēmumā, ir saderīgi ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta izpratnē.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Dānijas Karalistei.
Briselē, 2011. gada 20. aprīlī