РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 438/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 май 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 998/2003 относно ветеринарно-санитарните изисквания, които са приложими при движение с нетърговска цел на домашни любимци
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 и член 168, параграф 4, буква б) от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 998/2003 на Европейския парламент и на Съвета (3) се установяват ветеринарно-санитарните изисквания, прилагани спрямо движението с нетърговска цел на домашни любимци, както и правилата относно проверките на това движение.
(2)
В член 5 от Регламент (ЕО) № 998/2003 са определени разпоредбите, които се прилагат за движението между държавите-членки на кучета, котки и порове, както са посочени в части А и Б от приложение I към него. Съгласно член 5, параграф 1, буква а) от посочения регламент въпросните домашни любимци трябва да бъдат идентифицирани посредством електронна идентификационна система (импулсен приемо-предавател). По време на осемгодишния преходен период, считано от датата на влизане в сила на посочения регламент, домашните любимци се смятат за идентифицирани и когато имат ясно четлива татуировка.
(3)
В член 4, параграф 1 и член 14 от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда, че когато импулсният приемо-предавател не съответства на стандарт по ISO 11784 или на приложение А към стандарт по ISO 11785, собственикът на домашния любимец или физическото лице, отговорно от името на собственика, трябва да предостави средствата за разчитане на импулсния приемо-предавател по време на всяка инспекция.
(4)
С цел да се избегнат ненужните усложнения, по-специално по отношение на движението на домашни любимци от трети страни, е необходимо да бъдат прецизирани позоваванията на посочените стандарти по ISO, преди използването на импулсни приемо-предаватели да стане задължително. Целесъобразно е, поради техническото естество на тези позовавания, те да бъдат включени в приложение към Регламент (ЕО) № 998/2003, а членове 4 и 14 от посочения регламент да бъдат съответно изменени.
(5)
Освен това в член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда, че кучетата, котките и поровете трябва да бъдат придружени от паспорт, издаден от ветеринар, оправомощен от компетентния орган, с който се удостоверява ваксинация против бяс съгласно препоръките на лабораторията производител, направена на въпросното животно с инактивирана ваксина против бяс от поне една антигенна единица на доза (стандарт на СЗО). След приемането на Регламент (ЕО) № 998/2003 за целите на ваксинацията против бяс се появиха на разположение и рекомбинантни ваксини.
(6)
С цел да се позволи движението на кучета, котки и порове, ваксинирани с рекомбинантни ваксини, и по-специално на тези, идващи от трети страни, следва също да се предвиди разпоредба, разрешаваща за целите на Регламент (ЕО) № 998/2003 използването на такива ваксини в съответствие с някои от техническите изисквания, установени в приложение към посочения регламент.
(7)
Ако са сложени в държава-членка, ваксините следва да имат разрешение за търговия в съответствие с Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (4) или с Регламент (ЕО) № 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (5).
(8)
Ако са сложени в трета страна, ваксините следва да отговарят на минималните стандарти за безопасност, установени в съответната глава от Ръководството за диагностични тестове и ваксини за сухоземни животни на Световната организация за здравеопазване на животните.
(9)
Освен това следва да бъдат приети правила, основани на научни доказателства и подобни на тези, установени за беса. С тях следва да се предвидят превантивни здравни мерки за движението на домашни любимци по отношение на други болести, които могат да засегнат посочените животни, ако тези превантивни мерки са пропорционални на риска от разпространение на тези болести в резултат от такова движение.
(10)
В член 6 от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда влизането на кучета и котки в Ирландия, Малта, Швеция и Обединеното кралство да подлежи на допълнителни изисквания предвид особената обстановка в посочените държави-членки по отношение на беса. Тази разпоредба се прилага като преходна мярка до 30 юни 2010 г.
(11)
Съгласно тези допълнителни изисквания влизащите на територията на посочените държави-членки кучета и котки трябва да бъдат идентифицирани посредством импулсен приемо-предавател, освен ако в държавата-членка на местоназначение не е разрешено животното да бъде идентифицирано посредством ясно четлива татуировка. Освен това посочените изисквания включват задължително титруване за антитела преди влизането на посочените домашни любимци на територията на посочените държави-членки, което има за цел да потвърди защитното ниво на антителата против бяс.
(12)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с превантивни здравни мерки относно болести, различни от бяс, и изменения на техническите изисквания за идентификацията на животните и ваксинацията против бяс, както е посочено в приложенията, добавени съгласно настоящия регламент към Регламент (ЕО) № 998/2003. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на подготвителната си работа, включително на експертно равнище.
(13)
В член 8 от Регламент (ЕО) № 998/2003 се определят условията за движението на кучета, котки и порове от трети страни в зависимост от преобладаващата обстановка по отношение на беса в третата страна на произход и в държавата-членка по местоназначение.
(14)
В член 8, параграф 1, буква а), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда в случаите, когато домашните любимци се придвижват от някои трети страни до Ирландия, Малта, Швеция и Обединеното кралство, да се прилагат допълнителните изисквания, предвидени в член 6 от посочения регламент. Тези трети страни са посочени в раздел 2 от част Б и в част В от приложение II към посочения регламент.
(15)
В член 8, параграф 1, буква б), подточка ii) от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда в случаите, когато домашните любимци се придвижват от други трети страни, те да се поставят под карантина, освен ако не са приведени в съответствие с изискванията на член 6 от посочения регламент след тяхното влизане в Съюза.
(16)
Освен това в член 16 от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда, че Финландия, Ирландия, Малта, Швеция и Обединеното кралство - по отношение на ехинококозата, и Ирландия, Малта и Обединеното кралство - по отношение на кърлежите, могат да подчинят влизането на домашни любимци на тяхна територия на специалните правила, приложими към датата на влизане в сила на посочения регламент. Тази разпоредба се прилага като преходна мярка до 30 юни 2010 г.
(17)
В член 23 от Регламент (ЕО) № 998/2003 се предвижда, че Комисията, след като получи становището на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) относно необходимостта от поддържане на серологичния тест, предоставя на Европейския парламент и на Съвета доклад, основан на получения опит и оценка на риска, заедно с подходящи предложения за определяне на режима, който да влезе в сила от 1 юли 2010 г. по отношение на членове 6, 8 и 16 от посочения регламент.
(18)
С цел определяне на посочения режим Комисията извърши оценка на въздействието въз основа на различни скорошни консултации и на доклада на Комисията, приет на 8 октомври 2007 г. във връзка с член 23 от Регламент (ЕО) № 998/2003, и взе предвид препоръките на ЕОБХ.
(19)
На 11 декември 2006 г. ЕОБХ прие становище, озаглавено „Оценка на риска от въвеждане на бяс в Обединеното кралство, Ирландия, Швеция и Малта като последица от премахването на серологичния тест за измерване на защитните антитела против бяс“ (6).
(20)
Въз основа на данни от 2005 г. ЕОБХ установи, че в някои държави-членки разпространението на бяс сред домашните любимци никак не е незначително. Освен това ЕОБХ препоръча прилагането на мерки за ограничаване на риска по отношение на движението на домашни любимци от страните, където разпространението на бяс сред домашните любимци не е незначително.
(21)
Бесът в тези държави-членки е предимно горски бяс. Събраните на място доказателства показват, че с елиминирането на горския бяс посредством интензивни програми за перорална ваксинация на дивите животни намаляват и случаите на заболяването при домашните животни.
(22)
Общността е одобрила редица програми за ликвидиране, контрол и мониторинг на беса в тези държави-членки в изпълнение на член 24, параграф 5 от Решение 90/424/ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно разходите във ветеринарната област (7). Комисията предвижда приключването на подкрепата от ЕС за националните програми на територията на тези държави-членки до края на 2011 г.
(23)
Предвид становището от 11 декември 2006 г. на ЕОБХ, и подкрепяните от Общността програми за ликвидиране на беса в някои държави-членки преходната мярка, предвидена в член 6 от Регламент (ЕО) № 998/2003, следва да бъде продължена до 31 декември 2011 г.
(24)
На 18 януари 2007 г. ЕОБХ прие становище, озаглавено „Оценка на риска от въвеждане на ехинококоза в Обединеното кралство, Ирландия, Швеция, Малта и Финландия като последица от премахването на националните правила“ (8).
(25)
На 8 март 2007 г. ЕОБХ прие становище, озаглавено „Оценка на риска от въвеждане на кърлежи в Обединеното кралство, Ирландия и Малта като последица от премахването на националните правила“ (9).
(26)
От посочените становища личи, че наличните данни не позволяват на ЕОБХ да докаже ясно обособен статус за петте държави-членки, прилагащи преходните мерки, по отношение на някои кърлежи и на тенията Echinococcus multilocularis, нито да определи количествено риска от въвеждането на патогени посредством движението с нетърговска цел на домашни любимци.
(27)
С цел да се гарантира последователността по отношение на преходните мерки, е целесъобразно преходната мярка, предвидена в член 16 от Регламент (ЕО) № 998/2003, да бъде продължена до 31 декември 2011 г.
(28)
Поради това Регламент (ЕО) № 998/2003 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 998/2003 се изменя, както следва:
1.
Член 4, параграф 1, втора алинея се заменя със следното:
„В случая, посочен в буква б) от първа алинея, когато импулсният приемо-предавател не отговаря на изискванията, установени в приложение Ia, собственикът на домашния любимец или физическото лице, отговорно от името на собственика, трябва да предостави средствата за разчитане на импулсния приемо-предавател по време на всяка инспекция.“;
2.
Член 5, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква б) се заменя със следното:
„б)
да бъдат придружени от паспорт, издаден от ветеринар, оправомощен от компетентния орган, който удостоверява, че:
i)
на въпросното животно е поставена валидна ваксина против бяс в съответствие с приложение Iб,
ii)
въпросното животно е било подложено на превантивни здравни мерки за други болести, когато това е необходимо.“;
б)
добавя се следната алинея:
„С цел да се гарантира контрол на болестите, различни от бяс, които могат да се разпространят в резултат на движението на домашни любимци, Комисията може да приеме, чрез делегирани актове в съответствие с член 19б и ако са спазени условията по членове 19в и 19г, превантивните здравни мерки, посочени в буква б), подточка ii) от първа алинея. Тези мерки са научно обосновани и са пропорционални на риска от разпространение на тези болести в резултат на такова движение.“;
3.
В член 6, параграф 1, първа алинея уводният текст и първото тире се заменят със следното:
„1. До 31 декември 2011 г. влизането на домашните любимци, изброени в част А от приложение I, на територията на Ирландия, Малта, Швеция и Обединеното кралство се подчинява на следните изисквания:
-
те трябва да са идентифицирани в съответствие с член 4, параграф 1, първа алинея, буква б), освен ако до края на осемгодишния преходен период, предвиден в член 4, параграф 1, държавата-членка по местоназначение признава също и идентификацията в съответствие с член 4, параграф 1, първа алинея, буква а), и“;
4.
Член 8, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква а), подточка ii) се заменя със следното:
„ii)
до 31 декември 2011 г. в една от държавите-членки, посочени в приложение II, част А, или директно, или след транзит през една от териториите, посочени в приложение II, част Б, отговарят на изискванията на член 6.“
б)
буква б), подточка ii) се заменя със следното:
„ii)
до 31 декември 2011 г. в една от държавите-членки, посочени в приложение II, част А, или директно, или след транзит през една от териториите, посочени в приложение II, част Б, да бъдат поставени под карантина, освен ако не са приведени в съответствие с изискванията на член 6 след тяхното влизане в Съюза.“;
5.
В член 14 втората алинея се заменя със следното:
„В случая, посочен в член 4, параграф 1, първа алинея, буква б), когато импулсният приемо-предавател не отговаря на изискванията, установени в приложение Ia, собственикът на домашния любимец или физическото лице, отговорно от името на собственика, трябва да предостави средствата за разчитане на импулсния приемо-предавател по време на всяка инспекция.“;
6.
Член 16 се заменя със следното:
„Член 16
До 31 декември 2011 г. Финландия, Ирландия, Малта, Швеция и Обединеното кралство - по отношение на ехинококозата, и Ирландия, Малта и Обединеното кралство - по отношение на кърлежите, могат да подчинят влизането на домашни любимци на тяхната територия на специални правила, приложими към датата на влизане в сила на настоящия регламент.“;
7.
Вмъкват се следните членове:
„Член 19а
1. С оглед отразяване на техническия прогрес Комисията може да приеме изменения на техническите изисквания за идентификацията, установени в приложение Iа, посредством делегирани актове в съответствие с член 19б и при спазване на условията по членове 19в и 19г.
2. С оглед отразяване на научно-техническите постижения по отношение на ваксинацията против бяс Комисията може да приеме изменения на техническите изисквания за ваксинацията против бяс, установени в приложение Iб, посредством делегирани актове в съответствие с член 19б и при спазване на условията по членове 19в и 19г.
3. При приемането на подобни делегирани актове Комисията действа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Член 19б
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 5, параграф 1 и член 19а, се предоставят на Комисията за срок от 5 години след 18 юни 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от 6 месеца преди края на 5-годишния срок. Делегирането на правомощия се удължава автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент и Съветът не го оттеглят в съответствие с член 19в.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 19в и 19г.
Член 19в
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, параграф 1 и член 19а, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 19г
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегирания акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.“;
8.
Вмъкват се приложения Iа и Iб съгласно установеното в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 19 май 2010 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 438/2010
(2010. gada 19. maijs),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 998/2003 par dzīvnieku veselības prasībām, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu un 168. panta 4. punkta b) apakšpunktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
apspriedušies ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 998/2003 (3) noteiktas dzīvnieku veselības prasības, kas piemērojamas lolojumdzīvnieku nekomerciālai pārvietošanai, un noteikumi, kas attiecas uz šādas pārvietošanas pārbaudēm.
(2)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. pantā paredzēti noteikumi, kas piemērojami regulas I pielikuma A un B daļā uzskaitīto suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanai dalībvalstīs. Atbilstoši minētās regulas 5. panta 1. punkta a) apakšpunktam šos lolojumdzīvniekus identificē ar elektroniskās identifikācijas sistēmu (“uztvērējraidītāju”). Astoņu gadu pārejas periodā no regulas spēkā stāšanās dienas šādus dzīvniekus uzskata par identificētiem arī tad, ja tiem ir skaidri salasāms tetovējums.
(3)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 4. panta 1. punktā un 14. pantā noteikts, ka gadījumos, ja uztvērējraidītājs neatbilst ISO standartam 11784 vai ISO standarta 11785 A pielikumam, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamos līdzekļus, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.
(4)
Lai izvairītos no nevajadzīgiem traucējumiem, it īpaši saistībā ar lolojumdzīvnieku pārvietojumiem no trešām valstīm, jāprecizē atsauces uz minētajiem ISO standartiem, pirms uztvērējraidītāju izmantošana kļuvusi par obligātu prasību. Šādu atsauču tehnisko īpašību dēļ ir lietderīgi tās iekļaut Regulas (EK) Nr. 998/2003 pielikumā un attiecīgi grozīt minētās regulas 4. un 14. pantu.
(5)
Turklāt Regulas (EK) Nr. 998/2003 5. panta 1. punkta b) apakšpunktā noteikts, ka suņiem, kaķiem un baltajiem seskiem līdzi jābūt pasei, kuru izdevis kompetentas iestādes pilnvarots veterinārārsts un kurā apstiprināta derīga vakcinācija pret trakumsērgu saskaņā ar ražošanas laboratorijas ieteikumiem, kas veikta attiecīgajam dzīvniekam ar neaktīvu trakumsērgas vakcīnu vismaz ar vienu antigēnu vienību vienā devā (PVO standarts). No Regulas (EK) Nr. 998/2003 pieņemšanas brīža vakcinācijai pret trakumsērgu kļuvušas pieejamas arī rekombinantās vakcīnas.
(6)
Lai atļautu ar rekombinanto vakcīnu vakcinētu suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanu, jo īpaši no trešām valstīm, Regulā (EK) Nr. 998/2003 jāiestrādā pants, ar kuru atļauts šādu vakcīnu izmantojums atbilstoši dažām minētās regulas pielikumā paredzētām tehniskām prasībām.
(7)
Dalībvalstī ir izmantojamas vakcīnas, kurām būtu piešķirtas tirdzniecības atļaujas saskaņā ar vai nu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/82/EK (2001. gada 6. novembris) par Kopienas kodeksu, kas attiecas uz veterinārajām zālēm (4), vai Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (5).
(8)
Trešās valstīs ir izmantojamas vakcīnas, kuras atbilstu Pasaules Dzīvnieku veselības organizācijas (OIE) Sauszemes dzīvnieku slimību diagnostikas un vakcinācijas rokasgrāmatas attiecīgajā nodaļā paredzētajiem obligātajiem drošības standartiem.
(9)
Turklāt vajadzētu pieņemt zinātniski pamatotus noteikumus, kas līdzīgi tiem, kādi izstrādāti par trakumsērgu. Ar tiem būtu jāparedz preventīvi veselības pasākumi lolojumdzīvnieku pārvietošanai saistībā ar citām slimībām, kuras var skart šādus dzīvniekus, lai šādi preventīvi pasākumi būtu samērīgi ar šādas pārvietošanas izraisīto saslimšanas risku.
(10)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 6. pantā noteikts, ka suņu un kaķu ievešanai Īrijā, Maltā, Zviedrijā un Apvienotajā Karalistē nosaka papildu nosacījumus, ņemot vērā īpašo situāciju šajās dalībvalstīs saistībā ar trakumsērgu. Minēto noteikumu kā pārejas pasākumu piemēro līdz 2010. gada 30. jūnijam.
(11)
Atbilstoši šiem papildu nosacījumiem minētajās dalībvalstīs ievedamos suņus un kaķus identificē ar uztvērējraidītāju, ja vien dalībvalsts neatzīst, ka dzīvnieku var identificēt arī ar skaidri salasāmu tetovējumu. Turklāt šajās prasībās iekļauta arī obligāta antivielu titrēšana pirms šo lolojumdzīvnieku ievešanas minēto dalībvalstu teritorijā, lai apstiprinātu trakumsērgas antivielu aizsarglīmeni.
(12)
Komisija būtu jāpilnvaro saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu pieņemt deleģētus aktus attiecībā uz preventīviem veselības pasākumiem saistībā ar slimībām, kas nav trakumsērga, un izmaiņas pielikumos izklāstītajās tehniskajās prasībās, kuras attiecas uz dzīvnieku identifikāciju un vakcināciju pret trakumsērgu un kuras saskaņā ar šo regulu ir iekļautas Regulā (EK) Nr. 998/2003. Ir īpaši būtiski, lai Komisija savā sagatavošanas darbā atbilstīgi apspriestos, tostarp ekspertu līmenī.
(13)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. pantā noteikti nosacījumi suņu, kaķu un balto sesku pārvietošanai no trešām valstīm atkarībā no trakumsērgas situācijas izcelsmes trešā valstī un galamērķa dalībvalstī.
(14)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) punktā noteikts, ka gadījumos, kad lolojumdzīvniekus no noteiktām trešām valstīm pārvieto uz Īriju, Maltu, Zviedriju un Apvienoto Karalisti, piemēro minētās regulas 6. pantā noteiktās papildu prasības. Šādas trešās valstis uzskaitītas minētās regulas II pielikuma B daļas 2. iedaļā un C daļā.
(15)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 8. panta 1. punkta b) apakšpunkta ii) punktā noteikts, ka gadījumos, kad lolojumdzīvniekus pārvieto no citām trešām valstīm, tos ievieto karantīnā, ja vien pēc ievešanas Savienībā tie neatbilst minētās regulas 6. panta prasībām.
(16)
Turklāt Regulas (EK) Nr. 998/2003 16. pantā noteikts, ka Somija, Īrija, Malta, Zviedrija un Apvienotā Karaliste attiecībā uz ehinokokozi un Īrija, Malta un Apvienotā Karaliste attiecībā uz ērcēm drīkst noteikt, ka lolojumdzīvniekus var ievest valsts teritorijā, ievērojot īpašos noteikumus, kurus attiecīgajā valstī piemēro minētās regulas spēkā stāšanās dienā. Minēto noteikumu kā pārejas pasākumu piemēro līdz 2010. gada 30. jūnijam.
(17)
Regulas (EK) Nr. 998/2003 23. pantā noteikts, ka Komisija, pēc Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) atzinuma saņemšanas par seroloģiskā testa saglabāšanas nepieciešamību un pamatojoties uz gūto pieredzi un riska novērtējumu, iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu līdz ar atbilstošiem priekšlikumiem režīma noteikšanai, kas būtu piemērojams minētās regulas 6., 8. un 16. pantam no 2010. gada 1. jūlija.
(18)
Lai noteiktu šādu režīmu, Komisija, balstoties uz dažādām pēdējā laikā veiktām konsultācijām un uz 2007. gada 8. oktobrī pieņemto Komisijas ziņojumu saistībā ar Regulas (EK) Nr. 998/2003 23. pantu, veica ietekmes novērtējumu un ņēma vērā EPNI izteiktos ieteikumus.
(19)
EPNI 2006. gada 11. decembrī pieņēma atzinumu “Novērtējums par trakumsērgas ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Zviedrijā, Maltā, kas radies trakumsērgas antivielu seroloģiskā testa mērījumu atcelšanas rezultātā” (6).
(20)
Pamatojoties uz 2005. gada datiem, EPNI konstatēja, ka dažās dalībvalstīs lolojumdzīvnieku vidū ir vērā ņemama trakumsērgas izplatība. Turklāt EPNI rosināja no valstīm ar vērā ņemamu trakumsērgas izplatību pārvietojamiem lolojumdzīvniekiem piemērot pasākumus riska mazināšanai.
(21)
Trakumsērga minētajās dalībvalstīs galvenokārt izplatīta mežos. Pieejamie dati liecināja, ka, veicot intensīvas savvaļas dzīvnieku orālās vakcinācijas programmas un tādējādi izskaužot trakumsērgu mežos, samazinājās mājdzīvnieku saslimšana ar šo slimību.
(22)
Saskaņā ar 24. panta 5. punktu Padomes Lēmumā 90/424/EEK (1990. gada 26. jūnijs) par izdevumiem veterinārijas jomā (7) Kopiena pieņēmusi vairākas programmas trakumsērgas izskaušanai, kontrolei un uzraudzībai minētajās dalībvalstīs. Komisija plāno līdz 2011. gada beigām pārtraukt ES atbalstu valsts programmām minētajās dalībvalstīs.
(23)
Ņemot vērā EPNI 2006. gada 11. decembra atzinumu un Kopienas atbalstītas programmas trakumsērgas izskaušanai dažās dalībvalstīs, Regulas (EK) Nr. 998/2003 6. pantā paredzētais pārejas pasākums būtu jāpagarina līdz 2011. gada 31. decembrim.
(24)
EPNI 2007. gada 18. janvārī pieņēma atzinumu “Novērtējums par ehinokokozes ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā, Zviedrijā, Maltā un Somijā, kas radies nacionālo noteikumu atcelšanas rezultātā” (8).
(25)
EPNI 2007. gada 8. martā pieņēma atzinumu “Novērtējums par ērču ievešanas risku Apvienotajā Karalistē, Īrijā un Maltā, kas radies nacionālo noteikumu atcelšanas rezultātā” (9).
(26)
Minētie atzinumi parāda to, ka pieejamie dati neļāva EPNI norādīt dalībvalstīm, kuras piemēro pārejas režīmu attiecībā uz dažām ērcēm un lenteni Echinococcus multilocularis, īpašu statusu un noteikt kvantitatīvo risku saistībā ar slimības izraisītāju ievešanu nekomerciālos lolojumdzīvnieku pārvadājumos.
(27)
Lai nodrošinātu konsekvenci attiecībā uz pārejas pasākumiem, ir lietderīgi pagarināt Regulas (EK) Nr. 998/2003 16. pantā noteikto pārejas pasākumu līdz 2011. gada 31. decembrim.
(28)
Tāpēc attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 998/2003,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 998/2003 groza šādi.
1.
Regulas 4. panta 1. punkta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
“Gadījumā, kas minēts pirmās daļas b) apakšpunktā, ja uztvērējraidītājs neatbilst Ia pielikumā noteiktajām prasībām, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamo līdzekli, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.”
2.
Regulas 5. panta 1. punktu groza šādi:
a)
punkta b) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:
“b)
tiem līdzi jābūt pasei, kuru izdevis kompetentas iestādes pilnvarots veterinārārsts un kurā apstiprināts, ka:
i)
konkrētajam dzīvniekam veikta derīga vakcinācija pret trakumsērgu saskaņā ar Ib pielikumu;
ii)
vajadzības gadījumā konkrētajam dzīvniekam veikti preventīvi veselības pasākumi attiecībā uz citām slimībām.”;
b)
pievieno šādu daļu:
“Lai kontrolētu citas slimības, kas nav trakumsērga un var izplatīties lolojumdzīvnieku pārvietošanas dēļ, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt preventīvus veselības pasākumus, kas minēti pirmās daļas b) apakšpunkta ii) punktā. Minētie pasākumi ir zinātniski pamatoti un samērīgi šādas pārvietošanas izraisītas minēto slimību izplatīšanās riskam.”
3.
Regulas 6. panta 1. punkta pirmajā daļā ievaddaļu un pirmo ievilkumu aizstāj ar šādu:
“1. Līdz 2011. gada 31. decembrim I pielikuma A daļā uzskaitītos lolojumdzīvniekus drīkst ievest Īrijas, Maltas, Zviedrijas un Apvienotās Karalistes teritorijā, ja ir izpildītas šādas prasības:
-
tiem jābūt identificētiem saskaņā ar 4. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktu, ja vien līdz 4. panta 1. punktā noteiktajam astoņu gadu pārejas periodam arī galamērķa dalībvalsts neatzīst identificēšanu saskaņā ar 4. panta 1. punkta pirmās daļas a) apakšpunktu, un”.
4.
Regulas 8. panta 1. punktu groza šādi:
a)
punkta a) apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu punktu:
“ii)
vienā no II pielikuma A daļā minētajām dalībvalstīm līdz 2011. gada 31. decembrim tieši vai pēc tranzīta caur vienu no II pielikuma B daļā uzskaitītajām teritorijām, atbilst 6. panta prasībām;”;
b)
punkta b) apakšpunkta ii) punktu aizstāj ar šādu punktu:
“ii)
vienā no II pielikuma A daļā minētajām dalībvalstīm līdz 2011. gada 31. decembrim tieši vai pēc tranzīta caur vienu no II pielikuma B daļā uzskaitītajām teritorijām, tos ievieto karantīnā, ja vien pēc to ievešanas Savienībā nav panākta to atbilstība 6. pantā noteiktajām prasībām.”
5.
Regulas 14. panta otro daļu aizstāj ar šādu daļu:
“Gadījumā, kas minēts 4. panta 1. punkta pirmās daļas b) apakšpunktā, ja uztvērējraidītājs neatbilst Ia pielikumā noteiktajām prasībām, īpašnieks vai privātpersona, kura īpašnieka vārdā ir atbildīga par lolojumdzīvnieku, nodrošina nepieciešamo līdzekli, lai jebkuras pārbaudes laikā nolasītu uztvērējraidītāju.”
6.
Regulas 16. pantu aizstāj ar šādu pantu:
“16. pants
Līdz 2011. gada 31. decembrim Apvienotā Karaliste, Īrija, Malta, Somija un Zviedrija attiecībā uz ehinokokozi un Apvienotā Karaliste, Īrija un Malta attiecībā uz ērču kontroli drīkst noteikt, ka lolojumdzīvniekus var ievest valsts teritorijā, ievērojot īpašos noteikumus, kurus piemēro šīs regulas spēkā stāšanās dienā.”
7.
Iekļauj šādus pantus:
“19.a pants
1. Lai ņemtu vērā tehnikas attīstību, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt Ia pielikumā noteikto tehnisko prasību identifikācijai grozījumus.
2. Lai ņemtu vērā zinātnes un tehnikas attīstību attiecībā uz vakcināciju pret trakumsērgu, Komisija, izmantojot deleģētus aktus atbilstoši 19.b pantam un saskaņā ar 19.c un 19.d pantā paredzētajiem nosacījumiem, var pieņemt Ib pielikumā noteikto tehnisko prasību vakcinācijai pret trakumsērgu grozījumus.
3. Pieņemot šādus deleģētus aktus, Komisija rīkojas saskaņā ar šīs regulas noteikumiem.
19.b pants
1. Pilnvaras pieņemt šīs regulas 5. panta 1. punktā un 19.a pantā minētos deleģētos aktus Komisijai ir piešķirtas uz piecu gadu laikposmu no 2010. gada 18. jūnija. Komisija iesniedz ziņojumu par deleģētajām pilnvarām ne vēlāk kā sešus mēnešus pirms piecu gadu laikposma beigām. Pilnvaru deleģēšana tiek automātiski pagarināta uz tāda paša ilguma laikposmiem, ja vien Eiropas Parlaments vai Padome to neatsauc saskaņā ar 19.c pantu.
2. Tiklīdz Komisija pieņem deleģēto aktu, tā par to paziņo vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
3. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot 19.c un 19.d pantā izklāstītos nosacījumus.
19.c pants
1. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt pilnvaru deleģēšanu, kas minēta 5. panta 1. punktā un 19.a pantā.
2. Iestāde, kura ir uzsākusi iekšēju procedūru, lai pieņemtu lēmumu par to, vai atsaukt pilnvaru deleģēšanu, pirms galīgā lēmuma pieņemšanas par to savlaicīgi informē otru iestādi un Komisiju, norādot, kuras deleģētās pilnvaras varētu atsaukt un šīs atsaukšanas iespējamos iemeslus.
3. Ar atsaukšanas lēmumu izbeidzas minētajā lēmumā norādīto pilnvaru deleģēšana. Lēmums stājas spēkā nekavējoties vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošo deleģēto aktu derīgumu. To publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
19.d pants
1. Eiropas Parlaments vai Padome var izteikt iebildumus pret deleģēto aktu divu mēnešu laikā no tā paziņošanas dienas.
Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo periodu pagarina par diviem mēnešiem.
2. Ja pēc minētā termiņa beigām ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus pret deleģēto aktu, to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tas stājas spēkā dienā, kas tajā noteikta.
Deleģēto aktu var publicēt Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī un tas var stāties spēkā pirms minētā termiņa beigām, ja gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par to, ka ir nolēmuši neizteikt iebildumus.
3. Ja Eiropas Parlaments vai Padome izsaka iebildumus pret deleģēto aktu, tas nestājas spēkā. Iestāde, kas izsaka iebildumus attiecībā uz deleģēto aktu, iebildumus pamato.”
8.
Regulai pievieno Ia un Ib pielikumu, kā noteikts šīs regulas pielikumā.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2010. gada 19. maijā