РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 550/2011 НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2011 година
за определяне съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета на някои ограничения, приложими за използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за технологични газове
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 11а, параграф 9 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Крайната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменение на климата (РКООНИК), която беше одобрена с Решение 94/69/ЕО на Съвета от 15 декември 1993 г. за сключване на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (2), е да стабилизира концентрациите на парникови газове в атмосферата на равнище, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. С оглед постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не трябва да е повече от 2 °C в сравнение със стойностите преди началото на индустриализацията, както бе прието на Конференцията по изменението на климата в Канкун през декември 2010 г. и в Копенхагенската спогодба. Последният доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (IPCC) показва, че за постигането на тази цел емисиите на парникови газове в световен мащаб трябва да достигнат върхова стойност и да престанат да се увеличават най-късно до 2020 г. Това предполага повишаване на усилията в световен мащаб на всички страни с големи емисии.
(2)
Пазарите за права на емисии ще трябва да изиграят ключова роля, за да можем да посрещнем това предизвикателство. Те ще осигурят възможност за постигане на целите ни на по-ниска цена и за насърчаване на по-голяма амбиция. Освен това пазарите за права на емисии могат да бъдат ефективен начин за прехвърляне на финансови средства към развиващите се страни, така че да постигнем международния финансов пакет от 100 млрд. USD, договорен в Копенхаген. Това е свързано със сериозно увеличаване на мащаба на съществуващите механизми, в т.ч. реформа на Механизма за чисто развитие (CDM), с цел по-широко използване на стандартизирани базови линии и създаване на нови пазарни механизми.
(3)
Протоколът от Киото, който е одобрен с Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 г. за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от нея (3), определи целите за намаляване на емисиите на парникови газове за 39 страни по конвенцията за периода 2008-2012 г. и въведе два механизма за създаване на международни кредити за намалени емисии, които страните по конвенцията могат да използват за компенсиране на своите емисии. При съвместното изпълнение (JI) се създават единици редуцирани емисии (ERU), а при Механизма за чисто развитие (CDM) - съответно сертифицирани единици редуцирани емисии (CER).
(4)
JI и CDM са познати като „чисто компенсационни механизми“, при които намаляването на емисиите на парникови газове с един тон дава право за емитиране на един тон парникови газове на друго място. Въпреки че подобни системи като цяло помагат за понижаване на цената на снижаване на емисиите в световен мащаб, като позволяват действия в страни, където това е икономически по-целесъобразно, те не помагат за такова намаляване на емисиите, което е необходимо за постигане на целта за ограничаване на глобалното затопляне до 2 °C.
(5)
За да се ограничи глобалното затопляне до не повече от 2 °C, ЕС прие позицията, че ангажиментите на индустриализираните страни следва да бъдат допълнени от подходящи действия за смекчаване на последиците от страна на развиващите се страни, особено най-напредналите измежду тях. Паралелно с това постепенно следва да се създаде широк международен пазар за права на емисии на парникови газове (carbon market), който да може да доведе до необходимото глобално намаляване на емисиите по ефикасен начин, като се генерират международни кредити за намалявания на емисии под специфичен показател (benchmark), определен така, че да е под прогнозните емисии при липса на мерки за тяхното снижаване. Това изисква подходящи действия на развиващите се страни за смекчаване на въздействието върху климата. Въпреки че участието на най-слабо развитите страни в CDM би следвало да се засили, по-напредналите измежду развиващите се страни следва постепенно да преминат към участие в секторни пазарни механизми, а накрая и към системи за лимити и търговия с емисии (4).
(6)
Участието в JI и CDM, както и решенията за позволяване на използването на придобити по такива механизми кредити в системите за търговия с емисии, е доброволно. Следователно има разлика между кредитите за намалени емисии, които могат да бъдат генерирани в системите за търговия с емисии, и кредитите за намалени емисии, които страните по Протокола от Киото може да са решили да разрешат да бъдат използвани съгласно своето национално законодателство. Във връзка с това с Директива 2003/87/ЕО вече бе изключено използването на предписани емисионни единици, а с Директива 2004/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) бе разрешено използването на някои кредити по JI и CDM, но с хармонизирани ограничения относно използването на международни кредити за намалени емисии по проекти от областта на ядрената енергетика, земеползването и горскостопанските дейности, и беше предвидена възможност държавите-членки да могат да позволяват на операторите да използват определени количества други видове международни кредити за намалени емисии. Директива 2003/87/ЕО предвижда да бъдат приети хармонизирани разпоредби за прилагане по отношение на ограниченията за използване на международни кредити за намалени емисии.
(7)
Използването на международни кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за трифлуорометана (HFC-23) и диазотния оксид (N2O) от производството на адипинова киселина (по-долу „проекти, отнасящи се за технологични газове“), следва да бъде ограничено. Това е в съответствие със заключенията на Европейския съвет от октомври 2009 г. за насърчаване на развиващите се страни, и по-специално по-напредналите измежду тях, да предприемат подходящи действия за смекчаване на въздействието. По-голямата част от проектите, отнасящи се за технологични газове, се осъществяват в напредналите развиващи се страни, които имат достатъчно възможности сами да финансират тези нескъпоструващи намаления на емисии, а вече придобитите приходи от тези проекти в миналото би следвало да са достатъчни за тяхното по-нататъшно финансиране. Въвеждането на ограничения за използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове, по-специално ако то е последвано от съответните решения на международно равнище, би следвало да доведе до по-равномерно географско разпределение на ползите от механизмите, създадени по Протокола от Киото.
(8)
Проектите, отнасящи се за технологични газове, повдигат въпроси относно опазването на околната среда. Извънредно високите нива на възвращаемост от разграждането на HFC-23 водят до стимулиране на продължаващото производство и използване на хлородифлуорометан (HCFC-22) - вещество със силно разрушително действие върху озоновия слой, което представлява и парников газ - в регистрирани инсталации и при максималните нива, разрешени съгласно методиката за този вид проекти. В резултат на това производството на HCFC-22 вероятно е по-високо, отколкото би било при липса на такъв вид проекти. Това от своя страна поставя под въпрос възможността на „Корекцията на производството и потреблението на халогенирани въглеводороди (HCFC) от Монреал - 2007 г.“ съгласно Монреалския протокол относно веществата, които разрушават озоновия слой (6), да сложи началото на ускорено постепенно преустановяване на използването на HCFC-22 за употреби, различни от изходни суровини. То е несъвместимо и с финансирането от държавите-членки на постепенното преустановяване на производството на HCFC-22 чрез вноски към многостранния фонд по Монреалския протокол. Въпросните високи нива на възвръщаемост водят до изкривяване на икономическите стимули и на конкуренцията, както и до преместване на производството от производители на адипинова киселина, установени в ЕС, към регистрирани производители от трети държави. Много по-благоприятното третиране на производителите на адипинова киселина, участващи в механизмите от Киото, в сравнение с производителите, които се присъединяват към схемата на Съюза от 2013 г. нататък, ще повиши риска от подобно изместване на производството, както и от нетно повишаване на глобалните емисии. С оглед намаляване на изкривяването на икономическите стимули и на конкуренцията и избягване на изместването на емисиите на парникови газове са оправдани ограничения в използването на споменатите международни кредити за намалени емисии.
(9)
Международните кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за технологични газове, нямат принос за преноса на технологии или за необходимата дългосрочна трансформация на енергийните системи в развиващите се страни. Снижаването на емисиите на посочените технологични газове чрез JI или CDM няма принос за намаляване по най-ефективен начин на глобалните емисии на парникови газове, защото високата възвръщаемост за разработващите проектите лица не се използва за намаляване на емисиите.
(10)
Прилагането на цялостно ограничаване на използването на специфични видове кредити за намалени емисии е предвидено в член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО. Подобно ограничаване е уместно да се прилага за проекти, отнасящи се за технологични газове. Цялостното ограничаване на използването най-добре решава въпроса с нежеланите последствия за конкуренцията и околната среда по отношение на въпросните кредити за намалени емисии, подобрява икономическата ефективност от намаляването на емисиите в световен мащаб и екологичните характеристики на пазара за права на емисии, като насърчава инвестициите в технологии с ниска въглеродна интензивност.
(11)
В съответствие с член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО мерките, предвидени в настоящия регламент, следва да се прилагат от 1 януари 2013 г., което съгласно цитирания член е повече от шест месеца и по-малко от три години от датата на тяхното приемане. Посочените мерки не засягат използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове с цел спазване на задълженията за намаляване на емисиите през 2012 г.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за разграждане на трифлуорометан (HFC-23) и диазотен оксид (N2O) от производството на адипинова киселина, за целите на член 11а от Директива 2003/87/ЕО, се забранява от 1 януари 2013 г., освен ако не става въпрос за използването на кредити за намалени емисии преди 2013 г. по съществуващи проекти от тези видове, използвани за емисии на инсталации по СТЕ на ЕС от 2012 г., което използване се разрешава до 30 април 2013 г. включително.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2011 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 550/2011
(2011. gada 7. jūnijs)
par to, lai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/87/EK noteiktu konkrētus ierobežojumus, kas piemērojami starptautisku kredītu izmantošanai no projektiem, kuri saistīti ar rūpnieciskajām gāzēm
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 13. oktobra Direktīvu 2003/87/EK, ar kuru nosaka sistēmu siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisijas kvotu tirdzniecībai Kopienā un groza Padomes Direktīvu 96/61/EK (1), un jo īpaši tās 11.a panta 9. punktu,
tā kā:
(1)
Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (UNFCCC) galvenais mērķis, kuru apstiprināja ar Padomes 1993. gada 15. decembra Lēmumu 94/69/EK, kas attiecas uz ANO Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām un tās noslēgšanu (2), ir stabilizēt siltumnīcefekta gāzu koncentrāciju atmosfērā tādā līmenī, kas novērstu bīstamus antropogēniskus traucējumus klimata sistēmai. Lai sasniegtu šo mērķi, ikgadējais zemeslodes virsmas vidējās temperatūras pieaugums nedrīkst pārsniegt 2 °C, salīdzinot ar pirmsrūpniecības laikmeta līmeni, kā tas tika apstiprināts 2010. gada decembrī Kankūnas konferencē par klimata pārmaiņām un pieņemtajā “Kopenhāgenas vienošanās” dokumentā. Klimata pārmaiņu starpvaldību padomes (IPCC) jaunākais novērtējuma ziņojums liecina, ka, lai šo mērķi sasniegtu, siltumnīcefekta gāzu globālo emisiju maksimumam ir jābūt 2020. gadā. Tas nozīmē, ka jāpastiprina visu lielāko emitētāju valstu globālie pūliņi šajā jomā.
(2)
Lai atrisinātu šo problēmu, oglekļa tirgiem ir jāpiešķir galvenā nozīme. Tie palīdzēs sasniegt mērķus ar zemākām izmaksām un veicinās arī lielāku vērienīgumu. Turklāt oglekļa tirgi var būt efektīvs veids finansējuma pārnešanai uz jaunattīstības valstīm un var palīdzēt īstenot 100 miljardu starptautiskā finansējuma dokumentu paketi, kas tika apstiprināta Kopenhāgenā. Šajā nolūkā būs ievērojami jāuzlabo esošie mehānismi, tostarp TAM reforma, lai palielinātu standartizētās bāzes līnijas izmantošanu, un jaunu tirgus mehānismu izveide.
(3)
Kioto protokolā, kuru apstiprināja ar Padomes 2002. gada 25. aprīļa Lēmumu 2002/358/EK par ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām pievienotā Kioto protokola apstiprināšanu Eiropas Kopienas vārdā un no tā izrietošo saistību kopīgu izpildi (3), 39 Pusēm tika noteikti emisiju samazināšanas mērķi, kas jāsasniedz laikā no 2008. līdz 2012. gadam, un paredzēti divi mehānismi, lai izveidotu starptautiskus kredītus, ko Puses var izmantot emisiju kompensēšanai. Kopīgā īstenošana (KĪ) paredz izveidot emisiju samazināšanas vienības (ESV), savukārt Tīrās attīstības mehānisms (TAM) paredz izveidot sertificēto emisiju samazinājumu (SES).
(4)
KĪ un TAM tiek dēvēti par mehānismiem, kas pilnībā balstīti uz kompensācijas principu, saskaņā ar kuriem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājums vienas tonnas apmērā ļauj emitēt tonnu siltumnīcefekta gāzu citviet. Kopumā šādas sistēmas palīdz samazināt ar globālo emisiju samazināšanu saistītās izmaksas, ļaujot īstenot pasākumus valstīs, kur izmaksu ziņā šo samazināšanu realizēt ir visizdevīgāk, taču tās nesniedz ieguldījumu emisiju samazināšanas pasākumos, kas vajadzīgi, lai virzītos uz 2 °C mērķa sasniegšanu.
(5)
Lai nepieļautu globālo sasilšanu vairāk kā par 2 °C, Savienība ir pieņēmusi nostāju, ka rūpniecisko valstu saistības ir jāpapildina ar piemērotiem klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumiem, ko īsteno jaunattīstības valstis, jo īpaši visspēcīgākās jaunattīstības valstis. Vienlaikus pakāpeniski jāveido plašs starptautiskais oglekļa dioksīda emisiju tirgus, ar kura palīdzību efektīvi var panākt vajadzīgos emisiju samazinājumus pasaules mērogā un kurā starptautiskie kredīti tiek ģenerēti saistībā ar emisiju samazinājumiem, kuri ir zem robežvērtības, kas noteikta mazāka par prognozētajiem emisiju rādītājiem samazināšanas pasākumu neīstenošanas gadījumā. Šajā nolūkā jaunattīstības valstīm jāīsteno piemēroti klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumi. Jāpastiprina vismazāk attīstīto valstu dalība TAM, un spēcīgākām jaunattīstības valstīm pakāpeniski jāvirzās uz dalību nozaru tirgus mehānismos un nobeigumā - emisiju kvotu tirdzniecības sistēmās (4).
(6)
Dalība KĪ un TAM mehānismos ir brīvprātīga, tāpat arī brīvi iespējams pieņemt lēmumus, lai atļautu izmantot kredītus emisiju tirdzniecības sistēmās. Tāpēc tiek nošķirti kredīti, ko iespējams ģenerēt, un kredīti, ko Kioto protokola parakstītāji var būt nolēmuši atļaut izmantot atbilstīgi iekšējiem tiesību aktiem. Šajā nolūkā jau Direktīvā 2003/87/EK tika izslēgta noteikta daudzuma vienību izmantošana un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/101/EK (5) ļauj izmantot konkrētus KĪ un TAM kredītus, nosakot saskaņotus ierobežojumus starptautisku kredītu izmantošanai no kodolenerģijas, zemes izmantojuma un mežsaimniecības projektiem, un noteica, ka dalībvalstis var operatoriem ļaut izmantot konkrētu skaitu cita veida starptautiskos kredītus. Direktīva 2003/87/EK paredz saskaņotus īstenošanas noteikumus, kas jāpieņem attiecībā uz ierobežojumiem par starptautisko kredītu izmantošanu.
(7)
Ir jāierobežo starptautisko kredītu izmantošana no projektiem, kas saistīti ar trifluormetānu (HFC-23) un adipīnskābes ražošanā iegūto slāpekļa oksīdu (N2O) (turpmāk “rūpnieciskās gāzes projekti”). Tas atbilst 2009. gada oktobra Eiropadomes secinājumiem, kuros jaunattīstības valstis, jo īpaši spēcīgākās valstis, tiek mudinātas īstenot pienācīgus klimata pārmaiņu seku mazināšanas pasākumus. Lielākā daļa rūpnieciskās gāzes projektu tiek īstenoti spēcīgākās jaunattīstības valstīs ar pietiekamām iespējām pašām finansēt šos lētos samazinājumus, un ar ieņēmumiem, kas agrāk gūti no šiem projektiem, vajadzētu pietikt, lai tos finansētu. Ar lietošanas ierobežojumu noteikšanu rūpnieciskās gāzes kredītiem, jo īpaši pēc tam, kad starptautiskā līmenī pieņemti attiecīgi lēmumi, jāpalīdz sasniegt vienmērīgu ģeogrāfisko sadalījumu attiecībā uz ieguvumiem no mehānismiem, kas izveidoti saskaņā ar Kioto protokolu.
(8)
Rūpnieciskās gāzes projekti rada bažas vides jomā. Ar HFC-23 iznīcināšanu saistīto projektu ārkārtīgi lielais ienesīgums ir veicinājis nepārtrauktu hlordifluormetāna (HCFC-22), kas ir potenciāla ozona slāni noārdoša viela un siltumnīcefektu izraisoša gāze, ražošanu un izmantošanu reģistrētās rūpnīcās maksimālajā apjomā, kas atļauts saskaņā ar “projektu aktivitātes” metodiku. Rezultātā HCFC-22 ražošanas apmēri varētu būt lielāki nekā tad, ja projekta aktivitāšu nebūtu. Tas savukārt apdraud “2007. gada pielāgojumus par HCFC ražošanu un patēriņu saskaņā ar Monreālas protokolu par ozona slāni noārdošajām vielām” (6), lai noteiktu paātrinātu HCFC-22 ražošanas pakāpenisku izbeigšanu lietojumiem, kur to neizmanto par izejvielu. Tas atbilst arī dalībvalstu lēmumiem finansēt pakāpenisku HCFC-22 ražošanas izbeigšanu, izmantojot iemaksas daudzpusējā fondā saskaņā ar Monreālas protokolu. Ienesīgums kropļo ekonomiskos stimulus un konkurenci un pāreju ražošanā no adipīnskābes ražotājiem, kas atrodas Savienībā, uz reģistrētiem ražotājiem trešās valstīs. Daudz labvēlīgāka attieksme pret adipīnskābes ražotājiem, kas piedalās Kioto mehānismā, nevis pret tiem, kas sāk dalību Savienības shēmā no 2013. gada, palielinās risku, ka notiks līdzīgas nobīdes ražošanā un globālo emisiju neto pieaugums. Lai samazinātu ekonomisko stimulu un konkurences kropļojumus un nepieļautu siltumnīcefekta gāzu emisiju noplūdi, ir pamatoti ierobežot šo starptautisko kredītu izmantošanu.
(9)
Starptautiskie kredīti no rūpnieciskajiem gāzes projektiem neveicina tehnoloģiju pārnesi vai vajadzīgo ilgtermiņa enerģētikas sistēmas pārveidošanu jaunattīstības valstīs. Šo rūpniecisko gāzu mazināšana, izmantojot KĪ un TAM, nepalīdz visefektīvākajā veidā samazināt globālās emisijas, jo projektu attīstītāji lielo ienesīgumu neizmanto emisiju samazināšanai.
(10)
Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta 9. punkts paredz piemērot pilnīgus īpašu kredītu izmantošanas ierobežojumus. Ir lietderīgi piemērot šādu ierobežojumu rūpniecisko gāzu projektu gadījumā. Pilnīgs izmantošanas ierobežojums vislabāk likvidē šādu projektu nevēlamu ietekmi uz konkurenci un vidi, uzlabo globālo emisiju samazinājumu izdevīgumu izmaksu ziņā un oglekļa emisiju tirgus ekoloģiskos rādītājus, veicinot investīcijas zemu oglekļa dioksīda emisiju nozarēs.
(11)
Saskaņā ar Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta 9. punktu šajā regulā paredzētie pasākumi jāpiemēro no 2013. gada 1. janvāra, kas saskaņā ar minēto pantu ir vairāk nekā seši mēneši un mazāk nekā trīs gadi no regulas pieņemšanas datuma. Šie pasākumi neietekmē industriālo gāzes kredītu izmantošanu saistībā ar pienākumiem atbilstības jomā 2012. gadā.
(12)
Šajā regulā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Klimata pārmaiņu komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Direktīvas 2003/87/EK 11.a panta īstenošanas nolūkā no 2013. gada 1. janvāra ir aizliegts izmantot starptautiskus kredītus no projektiem, kas saistīti ar trifluormetāna (HFC-23) un adipīnskābes ražošanā iegūtā slāpekļa oksīda (N2O) iznīcināšanu, izņemot, lai izmantotu kredītus saistībā ar emisiju samazinājumiem līdz 2013. gadam no šāda veida esošajiem projektiem attiecībā uz emisijām no ES ETS iekārtām, kas tika veikta 2012. gadā, ko atļauj līdz 2013. gada 30. aprīlim ieskaitot.
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 7. jūnijā