РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 5. aprīlis)
par pasākumiem C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 un N 19/10), ko veikusi Nīderlandes valsts attiecībā uz ABN AMRO Group NV (izveidota pēc Fortis Bank Nederland un ABN AMRO N apvienošanās)
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 2114)
(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/823/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
pēc tam, kad ieinteresētās personas ir aicinātas iesniegt savas piezīmes (1) saskaņā ar Līguma 108. panta 2. punktu, un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī iegādājās Fortis Bank Nederland (turpmāk “FBN”) (t. i., finanšu pārvaldītājsabiedrības Fortis SA/NV (2) meitasuzņēmumu bankas pakalpojumu sniegšanai Nīderlandē), tostarp FBN piederošos ABN AMRO Holding aktīvus (turpmāk “ABN AMRO N”), par EUR 12,8 miljardiem. Tā paša darījuma ietvaros Nīderlandes valsts no Fortis Bank SA/NV, kas ir Fortis SA/NV meitasuzņēmums bankas pakalpojumu sniegšanai Beļģijā, kā kreditors pārņēma FBN izsniegtos aizdevumus, kuru nominālā vērtība ir EUR 16,1 miljards (3). Nīderlandes valsts arī piešķīra FBN īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā un piekrita atlīdzināt Fortis SA/NV izmaksas un saistības, kas izrietēja no konsorcija akcionāru vienošanās (turpmāk “KAV”). KAV tika aprakstītas tiesības un pienākumi, kādi bija trim finanšu iestādēm (Fortis SA/NV, Banco Santander un Royal Bank of Scotland (turpmāk “RBS”)) jeb trim “konsorcija dalībniekiem”, kas bija kopīgi izteikuši piedāvājumu iegādāties ABN AMRO Holding, izmantojot jaunizveidoto juridisko personu RFS Holdings. 2008. gada 7. oktobrī Nīderlandes valsts paziņoja Komisijai par saviem 2008. gada 3. oktobra pasākumiem (t. i., FBN iegādi par EUR 12,8 miljardiem, par pārjaunojumu attiecībā uz ilgtermiņa aizdevumiem, kuru nominālā vērtība ir EUR 16,1 miljards, un īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā, turpmāk “2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi”) kā par pasākumiem, kas nav valsts atbalsts, lai gūtu tiesisko noteiktību par šiem pasākumiem. Tā kā pasākumi jau bija veikti, Komisija šo lietu piereģistrēja kā lietu NN (t. i., NN53b/08).
(2)
Veicot pārrunas, kuru rezultātā 2008. gada 3. oktobrī tika veikta FBN iegāde, Nīderlandes valsts paļāvās uz […] (4) sagatavoto ārējā novērtējuma ziņojumu, kura eksemplārs Komisijai tika nosūtīts 2008. gada 15. oktobrī.
(3)
Ar 2008. gada 30. oktobra vēstuli Komisija informēja Nīderlandes Finanšu ministriju par savu sākotnējo atzinumu, ka 2008. gada 3. oktobra pasākumi, iespējams, ir valsts atbalsts FBN. 2008. gada 20. novembrī notika Komisijas dienestu un Nīderlandes valsts tikšanās.
(4)
Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembrī oficiāli nolēma, ka tā nepaturēs FBN un ABN AMRO N kā atsevišķus uzņēmumus, bet gan centīsies panākt abu uzņēmumu apvienošanos (turpmāk “apvienošanās”) atbilstoši Fortis SA/NV agrākajiem plāniem.
(5)
Komisija 2008. gada 3. decembrī pieņēma lēmumu (5) (turpmāk “2008. gada 3. decembra lēmums”), atzīstot, ka Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobra pasākumi par labu Fortis Bank SA/NV ir valsts atbalsts, kas ir saderīgs ar kopējo tirgu. Taču šā lēmuma 4. apsvērumā skaidri norādīts, ka Komisija atsevišķas procedūras ietvaros spriedīs, vai 2008. gada 3. oktobrī īstenotie pasākumi ietver arī atbalstu FBN.
(6)
Nīderlandes valsts 2008. gada 17. decembrī informēja Komisiju par savu nolūku iegādāties ABN AMRO N no FBN par EUR 6,5 miljardiem. Iegāde notika 2008. gada 24. decembrī. Nīderlandes valsts iestādes 2009. gada 2. februārī paziņoja Komisijai par šo iegādi kā par pasākumu, kas nav valsts atbalsts tiesiskās noteiktības izpratnē.
(7)
2008. gada 24. decembrīRBS, Banco Santander un Nīderlandes valsts parakstīja KAV grozījumu, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts KAV aizstāja Fortis SA/NV.
(8)
Nīderlandes valsts 2009. gada 6. martā nosūtīja Komisijai pienācīgas pārbaudes ziņojumu (6) par iegādātajiem uzņēmumiem, ko pēc Nīderlandes valsts lūguma bija sagatavojis […].
(9)
Ar 2009. gada 8. aprīļa lēmumu (turpmāk “2009. gada 8. aprīļa lēmums”) Komisija uzsāka Līguma 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru saistībā ar lietu C11/09 (ex-NN53b/08) par iespējamo atbalstu, kas piešķirts FBN un ABN AMRO N.
(10)
Komisija 2009. gada 6. maijā saņēma sūdzību no Van Lanschot Bank (turpmāk “sūdzības iesniedzējs”), kas ir FBN un ABN AMRO N konkurents Nīderlandē. Komisija pārsūtīja šo vēstuli Nīderlandes valstij 2009. gada 22. jūlijā, lūdzot sniegt komentārus. Nīderlandes valsts 2009. gada 20. augustā lūdza termiņa pagarinājumu un detalizētu atbildi uz sūdzību nosūtīja 2009. gada 22. septembrī. Savās 2009. gada 21. augusta un 2009. gada 28. augusta vēstulēs sūdzības iesniedzējs sniedza papildinformāciju. Šīs vēstules tika pārsūtītas Nīderlandes valstij 2009. gada 23. septembrī, un Nīderlandes valsts atbildēja 2009. gada 29. oktobrī.
(11)
Nīderlandes valsts 2009. gada 15. maijā nosūtīja Komisijai vēstuli, atbildot uz vairākiem jautājumiem, kas tika izvirzīti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā. Detalizēta atbilde pēc būtības, kuras sagatavošanai Nīderlandes valsts bija lūgusi vairāk laika, tika nosūtīta Komisijai 2009. gada 11. augustā.
(12)
Neoficiālā dokumentā, kas tika nosūtīts 2009. gada 15. jūnijā, un tam sekojošajā sanāksmē ar Komisiju 2009. gada 16. jūnijā Nīderlandes valsts informēja Komisiju par savu nolūku īstenot EUR 2,5 miljardu vērtu rekapitalizācijas plānu, kas ļautu ABN AMRO N atdalīties no sava mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank (7). Šajā sanāksmē Nīderlandes valsts norādīja, ka pēc pirmās kapitāla iepludināšanas EUR 2,5 miljardu apmērā būs nepieciešami vēl papildu pasākumi, kurus vēl nav iespējams novērtēt skaitliskā izteiksmē.
(13)
Savā 2009. gada 8. aprīļa lēmumā Komisija bija aicinājusi Nīderlandes finanšu uzraudzības iestādi (turpmāk “DNB”) iesniegt komentārus par attiecīgi FBN un ABN AMRO N finanšu stabilitāti. Komisija saņēma prasīto informāciju par FBN2009. gada 18. jūnija vēstulē un atjauninātu informāciju 2010. gada 5. janvārī. Nīderlandes valsts 2010. gada 20. janvārī pārsūtīja arī DNB vēstuli par ABN AMRO N.
(14)
2009. gada 6. jūlijāABN AMRO Bank, kas ir ABN AMRO N mātesuzņēmums, nosūtīja Komisijai vēstuli, komentējot 2009. gada 8. aprīļa lēmumu. Šī vēstule tika pārsūtīta Nīderlandes valstij 2009. gada 22. jūlijā, un Nīderlandes valsts atbildēja 2009. gada 22. septembrī.
(15)
Nīderlandes valsts 2009. gada 9. jūlijā paziņoja Komisijai, ka FBN ir atmaksājis visu īstermiņa finansējumu, ko tas bija saņēmis no Nīderlandes valsts saskaņā ar 2008. gada 3. oktobra īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā.
(16)
Nīderlandes valsts 2009. gada 15. jūlijā informēja Komisiju par FBN plāniem iegādāties Fortis Clearing Americas (turpmāk “FCA”) no Fortis Bank SA/NV.
(17)
Nīderlandes valsts 2009. gada 17. jūlijā oficiāli paziņoja par plānu ar rekapitalizācijas pasākumiem EUR 2,5 miljardu apmērā (8), ko veido kredītsaistību nepildīšanas mijmaiņas līgums (turpmāk “CDS”), kas rada kapitāla prasību atvieglojumu EUR 1,7 miljardu apmērā (turpmāk “kapitāla prasību atvieglojuma instruments” jeb “CRI”), un obligāti konvertējami vērtspapīri (turpmāk “MCS”) EUR 800 miljonu apmērā. Šie pasākumi sākotnēji tika iereģistrēti ar lietas numuru N429/09, bet, tā kā pasākumi bija īstenoti, pirms Komisija par tiem bija pieņēmusi lēmumu, lieta tika pārvietota no paziņotā atbalsta reģistra uz nepaziņotā atbalsta reģistru (ar numuru NN 2/10).
(18)
Nīderlandes valsts 2009. gada 10. septembrī nosūtīja Komisijai neoficiālu dokumentu, sniedzot atjauninātu informāciju par sadalīšanas procesu un norādot, ka nebūs iespējams izvairīties no papildu (skaitliskā izteiksmē nenovērtētiem) valsts atbalsta pasākumiem.
(19)
Tiekoties ar Komisiju 2009. gada 9. novembrī, Nīderlandes valsts norādīja, ka FBN un ABN AMRO N būs nepieciešami papildu pasākumi EUR 4,39 miljardu apmērā, tādējādi kopējais pasākumu apjoms (tai skaitā 2009. gada 17. jūlijā paziņotie pasākumi) sasniegs EUR 6,89 miljardus. Sīkāka informācija par pasākumiem tika sniegta 2009. gada 10. novembra papildinājumā 2009. gada 10. septembra neoficiālajam dokumentam un 2009. gada 13. novembra papildu paskaidrojošajā piezīmē.
(20)
Nīderlandes valsts 2009. gada 26. novembrī iesniedza Komisijai […] ziņojumu, komentējot 2008. gada 24. decembra darījumu. Iesniegtie dokumenti ietvēra arī pamatojuma dokumentus, kas paskaidroja […].
(21)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza Komisijai ABN AMRO Group, kas ir FBN un ABN AMRO N apvienošanās rezultātā izveidotais jaunais uzņēmums, pārstrukturēšanas plāna (turpmāk “2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns”) pirmo versiju (9). Šajā plānā bija aprakstīta jaunā uzņēmuma stratēģija un ietvertas arī finanšu prognozes bāzes scenārijam.
(22)
Nīderlandes valsts 2010. gada 14. janvārī oficiāli paziņoja par jaunajiem valsts atbalsta pasākumiem EUR 4,39 miljardu apmērā, kas papildina pasākumus, par kuriem jau bija paziņots 2009. gada jūlijā. Komisija iereģistrēja jaunos pasākumus ar numuru N19/10.
(23)
Ar 2010. gada 5. februāra lēmumu (turpmāk “2010. gada 5. februāra lēmums”) Komisija nolēma paplašināt izmeklēšanas procedūru C11/09, tajā iekļaujot pasākumus, kas reģistrēti ar numuru NN2/10 un N19/10. Šajā lēmumā Komisija pagaidu kārtā līdz 2010. gada 31. jūlijam akceptēja šos pasākumus kā valsts atbalsta pasākumus grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai. Nīderlandes valsts nosūtīja Komisijai vēstuli, apņemoties līdz 2010. gada beigām piemērot dominējošās cenas aizliegumu.
(24)
Komisija 2010. gada 23. martā saņēma Nīderlandes valsts - kura bija lūgusi termiņa pagarinājumu - atbildi uz Komisijas 2010. gada 5. februāra lēmumu. Nīderlandes valsts sniedza arī papildinformāciju par jaunās ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu, cita starpā ar finanšu prognozēm ļaunākā scenārija gadījumam.
(25)
Komisija 2010. gada 8. aprīlī uzdeva papildjautājumus, uz kuriem atbildes tika sniegtas 2010. gada 7. maijā. Nīderlandes valsts 2010. gada 26. maijā arī iesniedza Komisijai papildinformāciju par savstarpējo atbildību, ko rada apvienošanās tiesisko aizsardzības līdzekļu īstenošana (10). Tajā pašā dienā Komisija nosūtīja elektronisko pastu ar papildjautājumiem, uz kuriem atbildes tika sniegtas 2010. gada 9. jūnijā.
(26)
Nīderlandes valsts 2010. gada 20. jūlijā lūdza Komisiju pagarināt pagaidu apstiprinājumu valsts atbalsta pasākumiem grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai, kas reģistrēti ar numuru NN2/10 un N19/10. Nīderlandes valsts nosūtīja arī vēstuli, pagarinot apņemšanos piemērot dominējošās cenas aizliegumu vai nu līdz 2011. gada 30. jūnijam, vai arī Komisijas galīgā lēmuma pieņemšanas datumam, atkarībā no tā, kurš no tiem būs agrāk.
(27)
Komisija 2010. gada 30. jūlijā nolēma pagarināt pagaidu apstiprinājumu valsts atbalsta pasākumiem grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai, kas reģistrēti ar lietas numuru NN2/10 un N19/10, līdz brīdim, kad Komisija būs pabeigusi savu izmeklēšanu C11/09.
(28)
Nīderlandes valsts 2010. gada 20. augustā nosūtīja Komisijai dokumentu, kurā tā sīkāk paskaidroja savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju.
(29)
Nīderlandes valsts 2010. gada 5. oktobrī iesniedza ABN AMRO Group privātā kapitāla ieguldījumu daļas darbības plānu. Līdzīgs plāns ABN AMRO Group struktūrvienībai “Energy, Commodities & Transportation” tika nosūtīts Komisijai 2010. gada 10. janvārī.
(30)
2010. gada 15. oktobrīABN AMRO Group paziņoja, ka tā izmantos savu atsaukšanas iespēju, lai izbeigtu kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu 2010. gada 31. oktobrī.
(31)
Nīderlandes valsts 2010. gada 8. novembrī nosūtīja 2010. gada 29. oktobrī atjaunināto ABN AMRO Group2009. gada 4. decembra pārstrukturēšanas plānu (turpmāk “2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns”). Nīderlandes valsts 2011. gada 10. janvārī nosūtīja dokumentu, paskaidrojot, kā ABN AMRO Group atjauninājusi 2010. gada 8. novembra prognozes salīdzinājumā ar 2009. gada 4. decembra sākotnējām prognozēm.
(32)
Procedūras laikā Nīderlandes valsts, ABN AMRO N, FBN un Eiropas Komisijas pārstāvji daudzkārt apmainījās ar informāciju un rīkoja telekonferences un sanāksmes.
2. VALSTS ATBALSTA SAŅĒMĒJU UN PASĀKUMU DETALIZĒTS APRAKSTS
2.1. ABN AMRO Group izveide
(33)
2007. gada pavasarī konsorcija dalībnieki izveidoja jaunu juridisko personu RFS Holdings, lai iegādātos ABN AMRO Holding.
(34)
Konsorcija dalībnieku nolūks bija sadalīt ABN AMRO Holding trijās daļās, un vienošanās par sadalīšanas procesu bija izklāstītas KAV.
(35)
Lai atvieglotu sadalīšanu, konsorcija dalībnieki izveidoja tā sauktās “mērķa akcijas”, kas atspoguļo uz katru konsorcija dalībnieku attiecināto darbības nozaru ekonomiskās īpašumtiesības. Tā rezultātā RBS, Banco Santander un Fortis SA/NV attiecīgi kļuva par tā dēvētās R daļas, S daļas un N daļas (turpmāk “ABN AMRO R”, “ABN AMRO S” un “ABN AMRO N”) ekonomiskajiem (11) īpašniekiem.
(36)
ABN AMRO R cita starpā ietvēra uzņēmējdarbības struktūrvienību (turpmāk “US”) Global Business & Markets, US Asia, US Global Transaction Services un starptautisko tīklu, bet ABN AMRO S cita starpā ietvēra US Latin America un US Antonveneta (Itālija).
(37)
ABN AMRO N ietvēra US Netherlands un US Private Banking un arī International Diamond and Jewelry Group.
(38)
Vienumi, kas netika iedalīti atsevišķajiem konsorcija dalībniekiem, tika apkopoti tā sauktajā ABN AMRO Z daļā (turpmāk “ABN AMRO Z”), kas joprojām bija atbildīga, piemēram, par galvenā biroja darbību. Katra konsorcija dalībnieka turējumā bija proporcionāla daļa (12) ABN AMRO Z.
(39)
Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī par EUR 12,8 miljardiem iegādājās FBN no Fortis Bank SA/NV. Šās iegādes rezultātā Nīderlandes valsts kļuva arī par ABN AMRO N netiešo īpašnieku, jo Fortis Bank SA/NV ietvaros FBN bija ABN AMRO N juridiskais īpašnieks. Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī arī apņēmās atlīdzināt Fortis SA/NV jebkādas maksas, kādas Fortis SA/NV radītu tā turpmākā dalība KAV. 2008. gada 24. decembrīRBS, Banco Santander un Nīderlandes valsts parakstīja KAV grozījumu, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts KAV aizstāja Fortis SA/NV.
(40)
Nīderlandes valsts 2008. gada 24. decembrī par EUR 6,5 miljardiem iegādājās ABN AMRO N no FBN, tādējādi kļūstot par ABN AMRO N tiešo īpašnieku. Pirms šīs iegādes Nīderlandes valsts netieši kontrolēja ABN AMRO N ar FBN starpniecību.
(41)
1. attēls.
ABN AMRO N sadalīšana
(42)
Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembrī nolēma, ka tā apvienos ABN AMRO N ar FBN (kas bija Fortis SA/NV neīstenotais nolūks). Apvienošanās varētu tikt īstenota tikai tad, kad ABN AMRO N būtu atdalīta no ABN AMRO Bank, kas ir tās mātesuzņēmums. Pirmais solis bija ABN AMRO N darbību nodošana jaunai juridiskai personai ABN AMRO Bank ietvaros, kas tika nosaukta par ABN AMRO II.
(43)
2010. gada 6. februārīABN AMRO II tika atdalīta, kā aprakstīts 41. apsvērumā, un tika pārdēvēta par ABN AMRO Bank. Tajā pašā laikā juridiskā persona, kas iepriekš bija zināma ar nosaukumu ABN AMRO Bank, tika pārdēvēta par The Royal Bank of Scotland NV (turpmāk “RBS NV”) (sk. attēlu iepriekš).
(44)
Lai jaunais uzņēmums ABN AMRO Bank varētu apvienoties ar FBN, tam vispirms bija jāievieš apvienošanās tiesiskie aizsardzības līdzekļi. Kad Fortis SA/NV 2007. gadā iegādājās ABN AMRO N, Komisija bija secinājusi (13) (turpmāk “lēmums par apvienošanos”), ka ABN AMRO N un FBN apvienošanās radītu koncentrācijas problēmas Nīderlandes banku tirgū, īpaši komercbanku un faktūrkreditēšanas segmentos.
(45)
Lai novērstu šīs koncentrācijas problēmas, Fortis SA/NV apņēmās pārdot vairākas darbības jomas (t. i., faktūrkreditēšanas nodaļu IFN un New HBU komercbanku darbību) Deutsche Bank. Kad Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī iegādājās FBN un ABN AMRO N, Fortis SA/NV vēl nebija pabeidzis New HBU un IFN plānoto pārdošanu Deutsche Bank. Tiklīdz Nīderlandes valsts izlēma turpināt FBN un ABN AMRO N apvienošanu, tā atsāka pārrunas ar Deutsche Bank (14). New HBU un IFN pārdošana Deutsche Bank tika pabeigta 2010. gada 1. aprīlī.
(46)
New HBU kopējie aktīvi bija EUR [10 - 20] miljardi, un tajā bija nodarbināti apmēram [1 000 - 1 500] pilna laika ekvivalenti (turpmāk “PLE”). New HBU ietvēra Hollandsche Bank Unie (turpmāk “HBU”) (ABN AMRO N piederošu komercbanku), dažus ABN AMRO tirdzniecības birojus (13 no pavisam 78) un dažas ABN AMRO korporatīvo klientu struktūrvienības (2 no pavisam 5).
(47)
2010. gada 1. jūlijāABN AMRO Bank un FBN oficiāli apvienojās, lai izveidotu ABN AMRO Group, kā aprakstīts 2. attēlā 49. apsvērumā.
(48)
Nīderlandes valsts nodeva savas daļas ABN AMRO Z pārvaldīšanu jaunajai ABN AMRO Bank, jo nevēlējās paredzēt līdzekļus šīs līdzdalības ikdienas pārvaldībai. Taču Nīderlandes valsts joprojām ir ABN AMRO Z juridiskais īpašnieks, tai ir tiesības uz visiem potenciālajiem guvumiem un tā ir atbildīga par visiem potenciālajiem ABN AMRO Z zaudējumiem. (15)
(49)
2. attēls.
ABN AMRO Group izveide
2.2. Valsts atbalsta saņēmēji
2.2.1. ABN AMRO N un ABN AMRO Z saimnieciskā darbība
(50)
ABN AMRO N, kas kā atsevišķs uzņēmums bija trešā lielākā Nīderlandes banka aiz Rabobank un ING, ietvēra US Netherlands un US Private Banking.
(51)
Pirmā uzņēmējdarbības struktūrvienība, US Netherlands, sniedza banku pakalpojumus fiziskām personām un komercbanku pakalpojumus, izmantojot gan filiāļu tīklu ar 510 banku nodaļām un 78 konsultatīvajām filiālēm, gan izmantojot alternatīvus kanālus, piemēram, internetu, ATM (16) un zvanu centrus. US Netherlands bija nodarbināti aptuveni 19 000 PLE.
(52)
US Netherlands bija spēcīga klientu bāze fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu jomā; tā bija iedalīta šādos segmentos: “masu banku pakalpojumi fiziskajām personām” (vairāk nekā [3,5 - 5] miljoni klientu) un “privileģētās banku operācijas” (vairāk nekā [250 000 - 420 000] klientu) (17), kuros tā piedāvāja plašu produktu klāstu (piemēram, uzkrājumus, ieguldījumus, hipotēkas, apdrošināšanu, kredītkaršu aizdevumus un maksājumus).
(53)
Komercbanku pakalpojumu jomā ABN AMRO N apkalpoja [300 000 - 400 000] MVU (18) un [9 000 - 21 000] lielākus korporatīvos klientus (lai gan saskaņā ar KAV noteikumiem ABN AMRO Bank lielākie klienti tika attiecināti uz RBS), piedāvājot tiem plašu produktu klāstu (piemēram, kredītus, maksājumu un naudas pārvaldību, uzkrājumus, likviditātes pārvaldību, riska un apdrošināšanas pārvaldību, kompleksus finanšu risinājumus un produktus, līzingu un faktūrkreditēšanu).
(54)
Otras uzņēmējdarbības struktūrvienības, US Private Banking, mērķa grupa bija privātpersonas, kuru tīrie investējamie aktīvi pārsniedz vienu miljonu euro, piedāvājot tiem dažādus aktīvu pārvaldības un īpašumu plānošanas produktus. US Private Banking bija izveidojis labi attīstītu tīklu gan organiskas izaugsmes ceļā Nīderlandē un Francijā, gan iegādājoties uzņēmumus Vācijā (Delbrück Bethmann Maffei) un Beļģijā (Bank Corluy). US Private Banking ietvēra arī Francijas apdrošināšanas kopuzņēmumu Neuflize Vie.
(55)
Starp uzņēmumiem, ko 2008. gada 3. oktobrī iegādājās Nīderlandes valsts, bija arī International Diamond and Jewelry Group, kas ir struktūrvienība, kura strādā ar juvelierizstrādājumu izgatavošanā un dimantu tirdzniecībā iesaistītiem uzņēmumiem.
(56)
ABN AMRO Z nebija iekļauti pamatdarbības līdzekļi, taču tajā cita starpā bija iekļauti nodokļu aktīvi, vairākas līdzdalības (tostarp Saudi Hollandi Bank) un atlikušais privātā kapitāla ieguldījumu portfelis. Runājot par saistībām, bija uzkrājums, lai nokārtotu saistības pret Amerikas Savienoto Valstu Tieslietu departamentu, citi uzkrājumi (daļēji saistīti ar personālu) un sabiedrības aktīvu starpuzņēmumu finansējums. Kā minēts 11. zemsvītras piezīmē, Nīderlandes valstij piederošā daļa ABN AMRO Z ir 33,81 %.
(57)
Vairāki provizoriski ABN AMRO N svarīgākie finanšu dati apkopoti 1. tabulā zemāk:
1. tabula
ABN AMRO N svarīgākie finanšu dati (miljonos EUR)
2008
2009
Kopējie darbības ienākumi (19)
5 189
4 899
Tīrā peļņa
471
(117)
Pašu kapitāla atdeve
6,7 %
-2,7 %
Izmaksu un ienākumu attiecība
73 %
77,5 %
Kopējie aktīvi
183 539
202 084
Kopējais pašu kapitāls
7 044
4 278 (20)
RSA (21)
91 700
74 973 (22)
1. līmeņa kapitāla rādītājs
9,4 %
10,2 % (23)
Kopējā kapitāla rādītājs jeb BIS koeficients
12,6 %
14,8 %
Stabils finansējums/nelikvīdie aktīvi
107 %
110 %
Avots: ABN AMRO Bank NV, 2009. gada pārskats, bez ABN AMRO Z un privātā kapitāla konsolidācijas, bet ieskaitot New HBU
(58)
2009. finanšu gadā ABN AMRO N uzrādīja zaudējumus EUR 117 miljonu apmērā. Zaudējumus radīja lielāka aizdevumu vērtības samazināšanās, procentu likmju starpības ietekmējošie faktori, lielāki maksājumi saistībā ar Nīderlandes noguldījumu garantiju shēmu un sadalīšanas un integrācijas izmaksas (24). Ja netiktu ietvertas sadalīšanas un integrācijas izmaksas, ABN AMRO N 2009. gadā būtu uzrādījusi nelielu tīro peļņu EUR 52 miljonu apmērā.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN kā atsevišķs uzņēmums bija ceturtā lielākā banka Nīderlandes tirgū (pēc Rabobank, ING un ABN AMRO N, bet pirms SNS REAAL).
(60)
Nīderlandes valsts (un pirms tam Fortis SA/NV) tieši turēja 92,6 % FBN, bet atlikušie 7,4 % priekšrocību akciju veidā piederēja ieguldījumu uzņēmumam Fortis FBN(H) Preferred Investments BV. Nīderlandes valstij piederēja 70 % akciju šajā ieguldījumu uzņēmumā, bet atlikušie 30 % - vairākiem privātajiem ieguldītājiem (25). Privātajiem ieguldītājiem piederošo priekšrocību akciju nominālā vērtība bija EUR 210 miljoni un (nekumulatīvās) dividendes bija 5,85 % (26).
(61)
FBN darbības bija iedalītas trīs segmentos - banku pakalpojumi fiziskajām personām, banku pakalpojumi privātklientiem un banku pakalpojumi komercpartneriem.
(62)
Banku pakalpojumi fiziskajām personām ietvēra tradicionālos banku pakalpojumus fiziskajām personām (tīkls ar 157 filiālēm, [2 - 3] miljoni individuālo klientu un [20 000 - 60 000] MVU klientu), kā arī Directbank (kas piedāvāja hipotēku risinājumus ar starpnieku palīdzību) un patēriņa finanšu un maksājumu karšu produktus (attiecīgi Alfam un ICS).
(63)
Banku pakalpojumi privātklientiem tika sniegti galvenokārt ar Fortis Mees Pierson zīmola vārdu, piedāvājot līdzekļu pārvaldības pakalpojumus (īpašuma plānošanu, ieguldījumus, aizdevumus un apdrošināšanu) dažādos segmentos [15 000 - 40 000] klientu visā Nīderlandē.
(64)
FBN banku pakalpojumi komercpartneriem bija iedalīti septiņās apakšnodaļās. FBN nodaļā Commercial Banking (1) ietilpa 23 uzņēmējdarbības centri, kas piedāvāja daudzveidīgus produktus uzņēmumiem, kuru apgrozījums nepārsniedza EUR 250 miljonus. Uzņēmumus, kuru apgrozījums pārsniedza EUR 250 miljonus, kā arī valsts sektoru apkalpoja apakšnodaļa Corporate & Public Banking (2). Citas FNB apakšnodaļas bija Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) un Clearing Funds & Custody (7) (30).
(65)
Vairāki svarīgākie FBN finanšu dati apkopoti 2. tabulā zemāk.
2. tabula
FBN svarīgākie finanšu dati
(miljonos EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Kopējie darbības ienākumi
3 473
3 553
3 096
2 171
Tīrā peļņa
1 157
1 296
-18 486
406
Pašu kapitāla atdeve (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Izmaksu un ienākumu attiecība
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Kopējie aktīvi
209 749
272 378
184 203
189 785
Kopējais pašu kapitāls
5 910
21 763
2 944
4 716
RSA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
1. līmeņa kapitāla rādītājs
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kopējā kapitāla rādītājs
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Aizdevumu un noguldījumu attiecība
167 %
237 %
208 %
Avots: FBN 2008. un 2009. gada pārskats
(66)
2008. gadā FBN bija zaudējumi EUR 18,5 miljardi, bet šie zaudējumi lielā mērā bija saistīti ar ārkārtas posteņiem. Uzņēmumam bija jāuzrāda tīrie zaudējumi EUR 16,8 miljonu apmērā par tā daļu RFS Holdings un tās pārdošanu, un tam radās vērtības samazinājums EUR 922 miljonu apmērā (bez nodokļiem) Prime Fund Solutions nodaļā saistībā ar Madoff krāpšanas shēmu (34). Tīrā bāzes peļņa, izņemot šos elementus, bija EUR 604 miljoni, kas gandrīz pilnībā tika realizēta 2008. gada pirmajā pusē.
(67)
2009. gadā FBN realizēja tīro peļņu EUR 406 miljonu apmērā, ko veicināja divi ārkārtas kapitāla guvumi (naudas norēķins ar Fortis Capital Company EUR 362,5 miljonu apmērā) un ar Madoff saistītu uzkrājumu atgūšana EUR 16 miljonu apmērā. Tīrā bāzes peļņa samazinājās un bija EUR 27 miljoni (35) (salīdzinājumā ar EUR 604 miljoniem 2008. gadā).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, kas tika izveidota pēc FBN un ABN AMRO Bank (t. i., ABN AMRO N darbība) apvienošanās 2010. gada 1. jūlijā, dala visas FBN un ABN AMRO N operācijas divās atsevišķās US: Retail and Private banking un Commercial and Merchant banking. Provizoriskie grupas darbības ienākumi 2008. gadā bija EUR 7,15 miljardi un provizoriskie kopējie aktīvi bija EUR 360 miljardi. Saskaņā ar pēdējiem rādītājiem (36) ABN AMRO Group kopējais saskaņā ar IFRS (37) aprēķinātais pašu kapitāls ir EUR 11,7 miljardi.
(69)
ABN AMRO Group ir labi diversificēta; Retail and Private Banking darbības ienākumi ir EUR 4,2 miljardi un Commercial and Merchant Banking darbības ienākumi ir EUR 2,8 miljardi. Ģeogrāfiskā ziņā lielākā daļa ABN AMRO Group ieņēmumu (t. i., [65 - 95] % no kopējiem ieņēmumiem) tiek radīta Nīderlandē.
(70)
Saistībā ar Retail and Private banking integrētās ABN AMRO Group tirgus daļa ir [15 - 20] % un [15 - 20] % (38) attiecīgi “masu banku pakalpojumos fiziskajām personām” un “privileģētajās banku operācijās” (39), tādēļ tirgus daļas izteiksmē tā ir trešā lielākā banka Nīderlandes banku tirgū. Banku pakalpojumu privātklientiem jomā (zīmols ABN AMRO Mees Pierson) ABN AMRO Group ir vislielākā banka Nīderlandes tirgū, kuras tirgus daļa ir apmēram [30 - 40] % (40). ABN AMRO Group tirgus daļa Commercial and Merchant Banking darbības jomā ir apmēram [15 - 25] %. (41)
(71)
ABN AMRO Group vairs neietver New HBU un IFN faktūrkreditēšanas darbības, kas tika atsavinātas 2010. gada 1. aprīlī, īstenojot apvienošanās tiesiskos aizsardzības līdzekļus.
(72)
Pārstrukturēšanas procesa ietvaros tika atsavinātas arī divas nelielas FBN nodaļas (proti, Intertrust un Prime Fund Solutions (turpmāk “PFS”)), un tās vairs neietilpst ABN AMRO Group.
(73)
2009. gada septembrī FBN (un tā partnere Banque Générale du Luxembourg (turpmāk “BGL”) (42) Intertrust pārdeva privātā kapitāla ieguldījumu speciālistam Waterland. Intertrust ir viens no lielākajiem spēlētājiem globālo trastu un korporatīvās pārvaldības jomā. Tajā nodarbināti 1 000 ekspertu 19 valstīs, un tā darbības ienākumi un RSA ir attiecīgi EUR [..] miljoni un EUR [..] miljoni.
(74)
2010. gada maijā FBN paziņoja arī par PFS pārdošanu Credit Suisse. PFS sniedz fondu pakalpojumus alternatīvajai aktīvu pārvaldības industrijai, tostarp, piemēram, administrēšanas, banku operāciju, kontu turēšanas un finansēšanas pakalpojumus. Tā klientu loks ir no specializētiem aktīvu pārvaldītājiem līdz lielām globālām institūcijām, piemēram, pensiju fondiem un valsts ieguldījumu fondiem. PFS bija atbildīgs par EUR 922 miljonus lielo, ar Madoff krāpšanu saistīto pēcnodokļu uzkrājumu, kuru FBN reģistrēja 2008. gadā. PFS ienākumi ir EUR […] miljoni un RSA ir EUR […] miljoni.
(75)
2011. gada 4. martāABN AMRO Group publicēja savus rezultātus par 2010. fiskālo gadu, uzrādot tīros zaudējumus EUR 414 miljonu apmērā. Atskaitot sadalīšanas un integrācijas izmaksas, ABN AMRO Group uzrādīja bāzes peļņu EUR 1 077 miljonu apmērā. 2010. gada 31. decembrīABN AMRO Group 1. līmeņa pamatkapitāla, 1. līmeņa kapitāla un kopējā kapitāla rādītāji bija attiecīgi 10,4 %, 12,8 % un 16,6 %. Konsultējoties ar Nīderlandes valsti, ABN AMRO Group izveidoja dividenžu politiku, kuras mērķis bija dividenžu izmaksa 40 % apmērā no uzrādītās gada peļņas.
2.3. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna apraksts
(76)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza Komisijai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu. Papildinformācija tika iesniegta 2010. gada martā (43). FBN un ABN AMRO N apvienošanās ir būtiska 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā iestrādātās uzņēmējdarbības koncepcijas sastāvdaļa. ABN AMRO Group, kas ir jaunā banka, kura tika izveidota 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna rezultātā, koncentrēsies uz vidējo tirgus segmentu Nīderlandē (44) un būs aktīva Retail and Private Banking un Commercial and Merchant Banking darbības jomā.
(77)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna izejas punkts ir atzinums, ka kapitāla vajadzības nav saistītas ar FBN un ABN AMRO N pamatdarbības rezultātiem, bet drīzāk ar nepieciešamību finansēt to attiecīgo atdalīšanos no saviem mātesuzņēmumiem un apvienošanās radītās sākotnējās integrācijas izmaksas.
(78)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna hipotētiskajā scenārijā bez valsts atbalsta norādīts, ka bez Beneluksa valdību koordinētā atbalsta Fortis SA/NV būtu sabrukusi, izraisot arī FBN un ABN AMRO N sabrukumu.
(79)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ietvertas finanšu prognozes laikposmam no 2009. gada līdz 2012. gadam, norādot prognozes šādām nodaļām: Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International un Commercial & Merchant Banking. ABN AMRO Group ir konkrētāk aprēķinājusi arī t. s. “nākotnes darbības prognozēto” peļņu 2012. gadam, kurā nav ietvertas pārejas izmaksas un kuras nolūkā pieņem, ka izmaksu sinerģijas jau ir uzskaitītas par pilno gadu. Šādas prognozes tika iesniegtas bāzes scenārijam un ļaunākā gadījuma scenārijam.
(80)
2010. gada 8. novembrī Nīderlandes valdība atjaunināja 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna finanšu prognozes laikposmam līdz 2012. gadam, 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā ietverot papildu prognozes par 2013. gadu.
(81)
Bāzes scenāriju Nīderlandes valsts veido, pieņemot, ka darījumu apjomi palielināsies atbilstoši inflācijai. Tiek pieņemts, ka personāla izmaksas palielināsies par [1 - 6] % gadā un citu izmaksu kāpums būs mērenāks - [1 - 5] % gadā. Nīderlandes valsts paredz arī, ka ABN AMRO Group uzkrājumi zaudētiem parādiem sāks samazināties salīdzinājumā ar augsto līmeni, kas uzrādīts 2009. gadā.
(82)
2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna bāzes scenārija gadījumā ABN AMRO Group realizē negatīvu tīro rezultātu EUR [..] miljonu apmērā 2010. gadā, bet peļņu atsāk gūt 2011. gadā (t. i., peļņa EUR […] miljoni 2011. gadā).
(83)
Tiek plānots, ka 2012. gadā un 2013. gadā ABN AMRO Group tīrā peļņa pieaugs līdz attiecīgi EUR […] miljoniem un EUR […] miljoniem, izpaužoties kā pašu kapitāla atdeve (45) (turpmāk “PKA”) aptuveni […] % apmērā. ABN AMRO Group rentabilitāti uzlabos labāki darbības ienākumi (kam vajadzētu uzlaboties pēc zemajiem 2009. gada rādītājiem), izmaksu samazināšanas programma, kam vajadzētu pakāpeniski samazināt izmaksas par EUR 1,1 miljardu pirms nodokļu nomaksas gadā, un uzkrājumu zaudētajiem parādiem normalizēšanās pēc augstākā līmeņa sasniegšanas 2009. gadā. Tiek prognozēts, ka 2013. gadā ABN AMRO Group izmaksu un ienākumu attiecība būs […] %.
(84)
Bāzes scenārijs
3. tabula
2009 (faktiskais)
2010 (A (46))
2011 (A)
2012 (A)
2012 nāk. darbības prognozētā peļņa (A)
2013 (A)
Darbības ienākumi
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrie procentu ienākumi
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrie komisijas maksu un maksu par pakalpojumiem ienākumi
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Citi ienākumi
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darbības izdevumi
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darb. izd.- parastā darbī-ba
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Darb. izd. - pāreja
- 310
(…)
(…)
(…)
Darbības rezultāti
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Aizdevumu vērtības samazināšanās
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Peļņa pirms nodokļiem
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nodokļi un maznozīmīgi posteņi
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tīrā peļņa
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Bāzes tīrā peļņa
(bez pārejas izmaksām)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna ļaunākā gadījuma scenārijā Nīderlandes valsts ir izmantojusi konservatīvākus pieņēmumus nekā bāzes scenārijā. Tā izmantoja procentu likmju starpības, kas bija par 7,5 % zemākas nekā bāzes gadījumā, piesardzīgākas prognozes par komisijas maksām un maksām par pakalpojumiem (4 % kāpums gadā salīdzinājumā ar 7 % bāzes gadījumā), zemākas sinerģijas (- EUR […] miljonu ietekme uz 2013. gada peļņu) un uzkrājumu zaudētiem parādiem atgūšanas līmeni, kas ir par 15 % zemāks (- EUR […] miljonu ietekme uz 2013. gada peļņu).
(86)
Lai gan šādu konservatīvāku rādītāju dēļ varētu būt zemāki rezultāti, ABN AMRO Group joprojām varētu uzrādīt peļņu. Ļaunākā gadījuma scenārijs paredz bāzes tīro peļņu EUR […] miljonu un EUR […] miljonu apmērā attiecīgi 2012. un 2013. gadā (salīdzinājumā ar attiecīgi EUR […] miljoniem un EUR […] miljoniem bāzes scenārijā).
(87)
Savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā Nīderlandes valsts ir pieminējusi arī savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju, uzsverot, ka tās nolūks nav būt par ABN AMRO Group ilgtermiņa investoru.
(88)
Savā 2010. gada 20. augusta vēstulē Nīderlandes valsts sniedza Komisijai sīkāku informāciju par savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka tā apsver akciju izvietošanu, izmantojot SPP (47), bet neizslēdz arī citas alternatīvas, piemēram, privātu pārdošanu kādam investoram vai tirgus dalībniekam. Savā 2010. gada 20. augusta vēstulē Nīderlandes valsts norāda, ka pirmā daļa, kuras apmērs ir starp [0 - 50] un [10 - 60] %, varētu būt pieejama SPP agrākais [..], kam sekotu vēl viens piedāvājums [0 - 50] - [10 - 60] % apmērā 2015. gadā. Nīderlandes valsts vēlas atpelnīt savu sākotnējo ieguldījumu un finansējuma izmaksas [2 - 5] % apmērā. Nīderlandes valsts nolūks ir samazināt savu daļu ABN AMRO Group līdz ne vairāk kā [25 - 65] %, vēlams līdz [2014. - 2018.] gada beigām. Nīderlandes valsts ir stingri apņēmusies pilnībā izbeigt valsts atbalstu. Galīgo lēmumu par SPP pieņems Nīderlandes finanšu ministrs, un tas būs atkarīgs no tirgus apstākļiem, ABN AMRO Group“gatavības SPP” un no paredzamajiem ieņēmumiem. 2011. gada 24. janvārī Nīderlandes valsts arī publiski izklāstīja savu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju (48).
(89)
2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (un arī atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns) parāda, ka pēc visu valsts atbalsta pasākumu veikšanas ABN AMRO Group kapitalizācija ir pietiekama. Pārstrukturēšanas periodā prognozētajiem 1. līmeņa kapitāla rādītājiem vajadzētu stabili turēties virs […] % no 2009. gada līdz 2012. gadam, un 2013. gadā tiem būtu jāpalielinās līdz […] %.
(90)
Savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā Nīderlandes valsts paskaidro, ka ABN AMRO Group jau ir atsavinājusi vairākus uzņēmumus. Papildus New HBU un IFN pārdošanai apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļu procesa ietvaros ABN AMRO N un FBN atsavināja arī Intertrust un PFS.
(91)
Salīdzinot ar ABN AMRO Group, Intertrust un PFS kopīgi veido attiecīgi [0 - 5] %, [0 - 5] % un [0 - 5] % no tās prognozētajiem kopīgajiem darbības ienākumiem, izmaksām un RSA.
(92)
Pārstrukturēšanas procesa laikā FBN arī veica iegādi, lai koriģētu nelīdzsvarotību, ko radīja Fortis SA/NV sadalīšana. FBN bija US Brokerage, Clearing and Custody un visu ar šo darbību saistīto biroju juridiskais īpašnieks, izņemot Čikāgas biroju, kas joprojām bija Fortis Bank SA/NV sastāvdaļa. Lai koriģētu šo atdalīšanas radīto nelīdzsvarotību, 2009. gada 31. jūlijāFBN no Fortis Bank SA/NV iegādājās Fortis Clearing Americas Čikāgas filiāli par aptuveni USD […] miljoniem.
2.4. Pasākumu apraksts
(93)
Komisija šajā lēmumā atsevišķo valsts atbalsta pasākumu identificēšanai izmanto tos pašus burtu kodus, kādus tā izmantoja savā 2010. gada 5. februāra lēmumā.
2.4.1. Pasākumi, kuri tika ietverti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
(94)
2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts no Fortis SA/NV iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N) par EUR 12,8 miljardiem (turpmāk “X pasākums”). Komisija neuzsāka procedūru attiecībā uz šo pasākumu, kas pats par sevi nebija valsts atbalsts FBN, kaut gan tas bija daļa no darījuma, ar kuru tika sniegts valsts atbalsts FBN (sk. 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 32. apsvērumu).
(95)
Tajā laikā, kad Nīderlandes valsts iegādājās FBN, FBN finansējums lielā mērā bija atkarīgs no Fortis Bank SA/NV. Lai nodrošinātu FBN pilnīgu atdalīšanos no Fortis Bank SA/NV, Nīderlandes valstij bija jāpārtrauc finansējuma attiecības starp FBN un Fortis Bank SA/NV. Lai pārtrauktu pastāvošās saites, 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts piešķīra FBN īstermiņa likviditātes mehānismu EUR 45 miljardu apmērā (turpmāk “Y1 pasākums”). Šis likviditātes mehānisms ļāva FBN atmaksāt Fortis Bank SA/NV īstermiņa aizdevumus EUR 34 miljardu apmērā. Izmantojot tā saukto “pārjaunojumu”, Nīderlandes valsts arī aizstāja Fortis Bank SA/NV kā aizdevēju FBN piešķirtajiem ilgtermiņa aizdevumiem, kuru nominālā summa bija EUR 16,1 miljards (turpmāk “Y2 pasākums”) (49).
(96)
Īstermiņa likviditātes mehānisms Y1 pasākuma ietvaros bija spēkā līdz 2009. gada jūnija beigām. Šā pasākuma spēkā esamības laikā vairākkārt tika mainīta atlīdzība. Laikposmā no 2008. gada 6. oktobra līdz 23. oktobrim Nīderlandes valsts piešķīra FBN īstermiņa finansējumu, piemērojot EONIA (50) (aizdevumiem uz nakti, kuru maksimālā summa ir EUR 5 miljardi) vai EURIBOR (51) (ilgāka termiņa likviditātei, kuras apjoms nepārsniedz EUR 40 miljardus) likmi bez papildu starpības. Pēc 2008. gada 23. oktobra bija īss periods (līdz 2008. gada 5. novembrim), kura laikā Nīderlandes valsts piemērotā likme bija EONIA + 50 bāzes punkti un EURIBOR + 50 bāzes punkti. Šā otrā perioda laikā maksimālās summas joprojām bija EUR 5 miljardi likviditātei uz nakti un EUR 40 miljardi ilgāka termiņa likviditātei. Laikposmā no 2008. gada 5. novembra līdz 2009. gada 1. martam Nīderlandes valsts mainīja atlīdzību, piemērojot EONIA + 25 bāzes punktus aizdevumiem uz nakti, EURIBOR + 25 bāzes punktus aizdevumiem ar termiņu (52) līdz trim mēnešiem, un EURIBOR + 50 bāzes punktus aizdevumiem ar termiņu virs trim mēnešiem (53). Pēc 2009. gada 1. marta Nīderlandes valsts izstrādāja divpakāpju sistēmu, aicinot FBN samazināt savu paļaušanos uz valsti. Pirmā finansējuma daļa (neatkarīgi no termiņa) tika piešķirta, piemērojot EURIBOR + 25 bāzes punktus, bet, tiklīdz šis slieksnis tika pārsniegts, FBN varēja saņemt papildu likviditāti tikai ar likmi EURIBOR + 50 bāzes punkti (54). Kopējā likviditātes mehānisma summa un pirmā maksimālā apjoma summa tika pakāpeniski samazinātas. 2009. gada 9. jūlijā Nīderlandes valsts informēja Komisiju, ka FBN ir valstij atmaksājis visus īstermiņa aizdevumus.
(97)
Uz Nīderlandes valsts vārda pārjaunoto ilgtermiņa aizdevumu (Y2 pasākums) summa bija EUR 16,1 miljards, ieskaitot 2. līmeņa kapitālu EUR 8,15 miljardu apmērā (no kuriem EUR 3 miljardi bija augstākās kategorijas 2. līmeņa kapitāls) un prioritārus aizdevumus EUR 7,95 miljardu apmērā.
(98)
2008. gada 24. decembrī Nīderlandes valsts no FBN par EUR 6,5 miljardiem iegādājās ABN AMRO N (turpmāk “Z pasākums”). Nīderlandes valsts nemaksāja naudā, bet samaksāja par pirkumu, anulējot ilgtermiņa parādu EUR 6,5 miljardu apmērā, ko tā bija iegādājusies 2008. gada 3. oktobra integrētajos darījumos Y2 pasākuma ietvaros. Citiem vārdiem sakot, Nīderlandes valsts atteicās no prasībām pret FBN EUR 6,5 miljardu apmērā, lai samaksātu par ABN AMRO N (55).
2.4.2. Pasākumi, kuri tika ietverti 2010. gada 5. februāra lēmumā
(99)
Par dažiem 2010. gada 5. februāra lēmumā ietvertajiem pasākumiem (56) Komisija tika informēta 2009. gada jūlijā, par pārējiem - 2010. gada janvārī. Nīderlandes valsts 2009. gada jūlijā paziņoja par kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu jeb CRI (turpmāk “A pasākums”, kas rada kapitāla prasību atvieglojumu EUR 1,7 miljardu apmērā), obligāti konvertējamu vērtspapīru (turpmāk “MCS”) EUR 500 miljonu apmērā (turpmāk “B1 pasākums”) un otro MCS laidienu EUR 300 miljonu apmērā (turpmāk “B2 pasākums”).
(100)
Nīderlandes valsts 2010. gada janvārī paziņoja par papildu kapitāla pasākumiem EUR 4,39 miljardu vērtībā. Nīderlandes valsts parakstījās uz papildu MCS instrumentiem EUR 2,28 miljardu vērtībā, lai segtu papildu sadalīšanas izmaksas (EUR 780 miljonu apmērā, turpmāk “B3 pasākums”), New HBU pārdošanas radīto kapitāla iztrūkumu (EUR 300 miljonu apmērā, turpmāk “B4 pasākums”) un integrācijas izmaksas (EUR 1,2 miljardu apmērā, turpmāk “B5 pasākums”). Lai FBN 1. līmeņa kapitāls atbilstu normatīvajām prasībām, Nīderlandes valsts arī konvertēja 1. līmeņa kapitālā EUR 1,35 miljardus no tai jau piederošā FBN 2. līmeņa kapitāla (turpmāk “C pasākums”). Nīderlandes valsts arī samaksāja citiem konsorcija dalībniekiem EUR 740 miljonus (turpmāk “D pasākums”), kā bija paredzēts KAV, lai nokārtotu jautājumus, kas atklājās tikai sadalīšanas procesā. Visbeidzot, Nīderlandes valsts arī izdeva garantiju par savstarpējām saistībām, ko radīja New HBU pārdošana (turpmāk “E pasākums”).
(101)
Izmantojot CDS, Nīderlandes valsts pārdeva kredītu aizsardzību saistībā ar ABN AMRO N Nīderlandes hipotēku portfeli, kas veidoja apmēram [30 - 80] % no ABN AMRO N kopējā iekšzemes aizdevumu portfeļa. Šis pasākums samazināja ABN AMRO N riska svērtos aktīvus.
(102)
Nīderlandes valsts kā atlīdzību par kredītu aizsardzību saņēma ikgadēju maksu 51,5 bāzes punktu apmērā (kas tiek aprēķināta kā procenti no portfeļa vērtības katra atsauces perioda sākumā).
(103)
Šī maksa tika aprēķināta, izmantojot kapitāla ekvivalenta izmaksu metodoloģiju. Nīderlandes valsts noteica, cik lielu kapitālu ABN AMRO N varētu atbrīvot, pateicoties kapitāla prasību atvieglojuma instrumentam (proti, EUR 1,7 miljardus, pamatojoties uz Bāzeles I prasībām, kuras joprojām tika piemērotas CRI vienošanās īstenošanas laikā), un pēc tam tā aprēķināja atdevi 10 % apmērā par šo kapitāla prasību atvieglojumu (t. i., 10 % no EUR 1,7 miljardiem) kā ekvivalentu 51,5 bāzes punktiem no sākotnējās portfeļa vērtības, kas bija EUR 34,5 miljardi.
(104)
Katru gadu ABN AMRO N paturēja pirmās kārtas zaudējumu daļu 20 bāzes punktu apmērā (ko aprēķina kā procentus no sākotnējās portfeļa vērtības).
(105)
ABN AMRO N paturēja vertikālu riecienu 5 % apmērā no atlikušā riska.
(106)
Kredītu aizsardzības instrumenta cena netiktu koriģēta, kad ABN AMRO N pilnībā pieņemtu Bāzeles II kapitāla prasības, kaut arī CRI ietekme uz kapitāla prasību atvieglojumu tad būtu ievērojami mazāka.
(107)
Principā CDS līguma termiņš bija septiņi gadi, bet ABN AMRO N bija atsaukšanas iespējas, kas tai ļāva pārtraukt šo līgumu vairākos iepriekš noteiktos atsauces datumos (piemēram, 2010. gada oktobrī, 2011. gada janvārī un 2012. gada janvārī). (57)
(108)
Saskaņā ar KAV visiem trim konsorcija partneriem bija jānodrošina, lai ABN AMRO Z vienmēr būtu pietiekami kapitalizēta. Šajā kontekstā Nīderlandes valstij bija jāiegulda EUR 2,2 miljardi, lai segtu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu. CRI mērķis bija ļaut ABN AMRO N piedalīties šajā EUR 2,2 miljardu ieguldījumā ABN AMRO Z.
(109)
Nīderlandes valsts deva priekšroku netradicionālajam CRI risinājumam, nevis tradicionālajai kapitāla palielināšanai, jo pirms sadalīšanas tā nevarētu norobežot kapitāla ieguldījumus ABN AMRO Bank. Citiem vārdiem sakot, tā kā ABN AMRO N nebija atsevišķa juridiskā persona, arī abi pārējie konsorcija dalībnieki varētu gūt labumu no kapitāla iepludināšanas ABN AMRO Bank. Šādai rīcībai varētu būt nopietnas sekas, īpaši palielinātu grūtību gadījumos.
(110)
Kad notika sadalīšana, ABN AMRO N kļuva par atsevišķu juridisko personu (jauno ABN AMRO Bank). Saskaņā ar KAV Nīderlandes valsts joprojām bija atbildīga par EUR 2,2 miljardu lielā ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanu. Nīderlandes valsts nolēma, ka ABN AMRO N jāizmanto nauda no MCS instrumentiem (proti, B3 pasākums, ciktāl tas ir saistīts ar drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, un EUR 1,2 miljardi no B5 pasākuma), lai iepludinātu ABN AMRO Z EUR 1,7 miljardus, bet tā paturēja CRI jaunajā ABN AMRO Bank, lai segtu drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā un integrācijas izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā.
(111)
2010. gada 15. oktobrīABN AMRO Bank un Nīderlandes valsts paziņoja, ka CRI tiks pārtraukts 2010. gada 30. oktobrī. Tā kā ABN AMRO Bank starplaikā bija ieviesusi Bāzeles II kapitāla prasības, CRI vairs nebija tik pievilcīgs un nepieciešams (58).
(112)
Tā kā CRI nebija pietiekams, lai segtu visu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu EUR 2,2 miljardu apmērā, Nīderlandes valsts piešķīra ABN AMRO Bank papildu finansējumu, izmantojot MCS.
(113)
Šis MCS tika klasificēts kā hibrīds 1. līmeņa kapitāls; tam bija kupons 10 % apmērā, un tas tika automātiski konvertēts ABN AMRO II akcijās brīdī, kad ABN AMRO N tika atdalīta no ABN AMRO Bank. Sākot no tā brīža, tas atbilda 1. līmeņa pamatkapitālam. Konvertēšana tika veikta par nominālvērtību (59). Šis pasākums ļāva ABN AMRO II (pārdēvēta par ABN AMRO Bank) ieguldīt EUR 500 miljonus ABN AMRO Z.
(114)
Lai segtu izmaksas, kas saistītas ar ABN AMRO N atdalīšanu no ABN AMRO Bank, Nīderlandes valsts parakstījās uz papildu MCS. Par pirmo daļu aptuveni EUR 300 miljonu apmērā (B2 pasākums) tika paziņots 2009. gada jūlijā, bet par atlikušo daļu (t. i., EUR 780 miljoniem) tika paziņots 2010. gada janvārī (B3 pasākums).
(115)
Pilnā summa EUR 1,08 miljardi (t. i., B2 un B3 pasākums kopā) bija nepieciešama, lai segtu šādas izmaksas:
-
EUR 480 miljonus par skaidri noteiktām sadalīšanas izmaksām;
-
EUR 90 miljonus, lai izveidotu naudas tirgus biroju;
-
EUR 500 miljonus, lai nodrošinātu drošības rezervi.
(116)
Nīderlandes valsts papildus iesniedza sīkāku informāciju par sadalīšanas izmaksām EUR 480 miljonu apmērā. Tās bija saistītas ar savstarpējo saistību radīto risku (EUR [0 - 200] miljoni), riska sadales apstiprinājuma vēstuļu anulēšanu (EUR [0 - 200] miljoni), vērtspapirizācijas parādzīmju atpirkšanu (EUR [0 - 200] miljoni), ABN AMRO N klientu ar tirdzniecību saistītā tirgus riska pārvietošanu no ABN AMRO R (EUR [0 - 200] miljoni), kapitāla prasību atvieglojuma instrumentu pārtraukšanu (EUR [0 - 200] miljoni) un dažādām sadalīšanas un anulēšanas izmaksām (EUR [0 - 300] miljoni).
(117)
Pēc ABN AMRO II atdalīšanas no mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank tam bija jāizveido savs naudas tirgus birojs, kas izmaksāja EUR 90 miljonus.
(118)
Visbeidzot, Nīderlandes valsts iepludināja kapitālā vēl EUR 500 miljonus, lai nodrošinātu tādu rezervi ABN AMRO N, kas pārsniedz minimālās normatīvās prasības.
(119)
FBN un ABN AMRO N varēja apvienoties tikai tad, kad tiktu atrisinātas lēmumā par apvienošanos minētās koncentrācijas problēmas. Tādējādi Nīderlandes valsts nolēma New HBU un IFN pārdot Deutsche Bank. Taču šis darījums radīja papildu kapitāla vajadzības EUR 470 miljonu apmērā, ko ABN AMRO N nevarēja nosegt tikai ar saviem resursiem. Nīderlandes valsts nolēma palīdzēt un iepludināja EUR 300 miljonus, izmantojot MCS (60).
(120)
Lai īstenotu apvienošanos, ABN AMRO N un FBN (un pēc apvienošanās ABN AMRO Group) bija jāsedz integrācijas sākotnējās izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā (pēc nodokļu nomaksas), kas bija saistītas ar darbinieku skaita samazināšanas izmaksām, IKT platformu integrāciju un filiāļu tīkla pārstrukturēšanu. Tā kā ABN AMRO N un FBN paši nevarēja finansēt šīs izmaksas, Nīderlandes valsts nolēma iepludināt kapitālu, izmantojot MCS (61).
(121)
FBN bija jāpalielina savs 1. līmeņa kapitāls pēc tam, kad DNB (62) bija norādījusi, ka 1. līmeņa kapitāla iztrūkums ir aptuveni EUR 1,26 miljardi. Pēc FBN atdalīšanas no mātesuzņēmuma Fortis SA/NV tam bija arī jāiztērē EUR 90 miljoni, lai segtu izmaksas, kas saistītas ar līdzekļu pārvaldības biroja izveidi un ar Bāzeles prasībām saistītu modeļu, licenču un konsultāciju dienestu izveidi.
(122)
Nīderlandes valsts piešķīra šo papildu kapitālu, konvertējot 1. līmeņa kapitālā 2. līmeņa parādu ar nominālvērtību EUR 1,35 miljardi. Tādējādi darījumā nebija iesaistīti jauni naudas līdzekļi (63).
(123)
Kad 2007. gadā konsorcija dalībnieki pārrunāja ABN AMRO Holding iegādi, viņi saprata, ka tobrīd vēl nebija zināmi visi fakti. Tāpēc KAV ietverti vairāki vispārēji principi tādu atsevišķu maksājumu saistību nokārtošanai, kas kļūtu zināmas tikai sadalīšanas procesa laikā. Precīzās summas radās sarunu procesā, kurā piedalījās Nīderlandes valsts (un pirms tās Fortis SA/NV).
(124)
Kopējā summa EUR 740 miljoni attiecas uz:
(…)
Šo naudas līdzekļu aizplūšanu daļēji kompensēja tas, ka Nīderlandes valsts saņēma […] no citiem konsorcija dalībniekiem saistībā ar balasta izmaksām.
(125)
Atlikušās maksājumu saistības pret citiem konsorcija dalībniekiem (t. i., EUR 740 miljoni) tika samaksātas naudā, daļēji - tieši citiem konsorcija dalībniekiem un daļēji - ABN AMRO Bank (tagad RBS NV).
(126)
Pat pēc New HBU atsavināšanas ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II (vai tās tiesību pārņēmēji) būs atbildīgi New HBU kreditoru priekšā, ja New HBU nevarēs izpildīt savas saistības pret saviem kreditoriem. Tāpat arī New HBU būs savstarpēji atbildīga pret ABN AMRO Bank un ABN AMRO II kreditoriem. Tā kā savstarpējā atbildība izrietēja no New HBU pārdošanas, kas bija ABN AMRO II un tā akcionāru lēmuma rezultāts, viņi arī bija atbildīgi par risinājuma meklēšanu. Saskaņā ar piedāvāto risinājumu Nīderlandes valstij un Deutsche Bank (t. i., New HBU pircējam) jāvienojas, ka New HBU un ABN AMRO II garantēs viens otram šo savstarpējo saistību atmaksu, iesniedzot otram nodrošinājumu, lai samazinātu inducētās statūtkapitāla prasību līdz vēlamajiem 20 %. Šīs vienošanās rezultātā ABN AMRO II bija jāiesniedz nodrošinājums New HBU par summu, kas nepārsniedz EUR 950 miljonus (kas laika gaitā samazinās, beidzoties pamatā esošo saistību termiņam), par New HBU saistībām pret ABN AMRO II un pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV). Tā kā ABN AMRO II nebija līdzekļu, lai iesniegtu nodrošinājumu, kas nepieciešams saistībām pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV), valsts izsniedza pretkompensāciju garantijas veidā ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) parādam.
(127)
Nīderlandes valsts noteica šā riska cenu tā, it kā tas būtu valsts garantija ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) subordinētajam parādam. Cena, izmantojot Eiropas Centrālās bankas (turpmāk “ECB”) rekapitalizācijas ieteikumu (64), bija 200 bāzes punkti plus CDS starpības mediāna (65).
(128)
Zemāk 4. tabulā ir apkopoti šajā lēmumā novērtētie pasākumi. Aile “Iemesls” ir tāda pati kā 2010. gada 5. februāra lēmuma 57. punktā ietvertajā 1. tabulā. Kā norādīts 110. apsvērumā, pasākumi un to mērķi tika pārkārtoti pēc ABN AMRO N atdalīšanas no ABN AMRO Bank2010. gada 6. februārī. Tas nozīmē, ka, sākot ar šo datumu, A pasākums tika izmantots B3 pasākuma (ciktāl tas attiecas uz drošības rezervi) un B5 pasākuma mērķiem un otrādi.
4. tabula
Valsts atbalsta pasākumi
Apraksts
Apjoms
(miljardos EUR)
Iemesls
Juridiskā persona, kam piešķirts šis atbalsts
Pasākumi, kuri ietverti 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
Y1 pasākums
Īstermiņa finansējums
45
FBN
Y2 pasākums
Ilgtermiņa finansējums
16,1
FBN (lai varētu atmaksāt Fortis Bank SA/NV)
Z pasākums
ABN AMRO N iegāde
6,5
FBN (pirkuma cena, kas samaksāta, atsakoties no parāda)
2009. gada jūlijā paziņotie kapitāla pasākumi, kas īstenoti 2009. gada jūlijā/augustā
A pasākums
Kapitāla prasību atvieglojuma instruments
CDS aizsardzība EUR 34,5 miljardu lielam portfelim (kapitāla prasību atvieglojums EUR 1,7 miljardi)
ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma novēršana
ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un sadalīšanas datumā pārvietots uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
B1 pasākums
MCS
0,5
B2 pasākums
MCS
0,3
Sadalīšanas izmaksu pirmā daļa
ABN AMRO Bank NV (tagad RBS NV) un sadalīšanas brīdī pārvietots uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
2010. gada janvārī paziņotie papildu kapitāla pasākumi
B3 pasākums
MCS
0,78
Sadalīšanas izmaksu otrā daļa un drošības rezerve EUR 0,5 miljardu apmērā
EUR 967 miljoni, samaksāti ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un pēc tam sadalīšanas brīdī pārvietoti uz ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank), atlikums samaksāts tieši ABN AMRO II
B4 pasākums
MCS
0,3
Kapitāla ietekme no New HBU pārdošanas
B5 pasākums
MCS
1,2
Integrācijas izmaksas
C pasākums
2. līmeņa kapitāla pārveide par parasto pašu kapitālu
1,35
1. līmeņa kapitāla iztrūkums FBN līmenī
FBN
D pasākums
Maksājums naudā konsorcija dalībniekiem
0,74
No KAV izrietošās maksājuma saistības
Citi konsorcija dalībnieki/ABN AMRO Bank (tagad RBS NV)
E pasākums
Garantija par saistībām EUR 950 miljonu apmērā
0,95
Savstarpējās saistības, kas izriet no New HBU pārdošanas
ABN AMRO II (tagad ABN AMRO Bank)
3. PAMATS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI
3.1. Pamats procedūras uzsākšanai 2009. gada 8. aprīļa lēmumā
(129)
Ar 2009. gada 8. aprīļa lēmumu Komisija uzsāka procedūru, jo tai bija pamats uzskatīt, ka Y1, Y2 un Z pasākums (66) ir valsts atbalsts par labu FBN un ABN AMRO N. Komisija uzskatīja, ka šie pasākumi ļāva FBN un ABN AMRO N palikt tirgū un turpināt savu darbību. Tai bija iemesls uzskatīt, ka šie pasākumi radīja selektīvas priekšrocības FBN un ABN AMRO N.
(130)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 29. un 30. apsvērumā Komisija norādīja, ka X, Y1 un Y2 pasākums ietilpa vienā pārdevuma līgumā, kura mērķis bija atdalīt FBN no pārējā Fortis SA/NV. 2008. gada 3. decembra lēmumā jau bija secināts, ka, noslēdzot šo līgumu 2008. gada 3. oktobrī, Nīderlandes valsts nebija rīkojusies kā parasts tirgus ekonomikas investors.
(131)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 33. apsvērumā Komisija norādīja, ka Y1 pasākums bija acīmredzami izdevīgs FBN, jo tas bija saņēmis finansējuma summu, ko tas nebūtu varējis atrast tirgos, jo tobrīd tirgos valdīja pilnīgs sajukums. Paturot prātā šos ārkārtējos tirgus apstākļus, Komisija arī apšaubīja, vai Nīderlandes valsts pieprasītās procentu likmes būtu bijušas pieņemamas privātam investoram. Komisija arī atzīmēja, ka jaunā finansētāja stabilitāte radīja iespējamu izdevīgumu FBN. FBN vairs nebija atkarīgs no tāda grūtības nonākuša uzņēmuma ar ierobežotu likviditāti kā Fortis SA/NV, bet saņēma savu finansējumu no Nīderlandes valsts.
(132)
Komisija šaubījās, vai Y1 pasākums ir saderīgs ar Komisijas paziņojumu - Valsts atbalsta noteikumu piemērošana pasākumiem, kas veikti attiecībā uz finanšu iestādēm saistībā ar pašreizējo globālo finanšu krīzi (turpmāk “banku paziņojums”) (67), jo tas nebija nedz samērīgs, nedz arī aprobežojās ar nepieciešamo minimumu. 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 52. apsvērumā tika paustas konkrētākas bažas par šādu elementu saderīgumu: 1) atlīdzība, ko maksāja FBN, 2) maksimālais periods, kura laikā FBN varēja gūt labumu no finansējuma, 3) attiecīgo instrumentu maksimālais termiņš un 4) likviditātes mehānisma apjoms.
(133)
Komisija arī norādīja, ka Y2 pasākums varēja ietvert valsts atbalsta elementus, ja iegādes brīdī Fortis Bank SA/NV varēja pieprasīt tūlītēju ilgtermiņa parādu atmaksu, ja mainītos FBN īpašnieki. Ja patiešām būtu šāda klauzula, kas paredz parādu atmaksu īpašnieku maiņas gadījumā, Y2 pasākums ļautu FBN gūt labumu, saņemot ilgtermiņa aizdevumus ar pirmskrīzes laika procentu likmēm. Saskaņā ar Y2 pasākumu FBN nebija pienākuma meklēt alternatīvu finansējumu ar attiecīgajā brīdī dominējošiem tirgus nosacījumiem. Turklāt, tā kā Fortis Bank SA/NV bija tiesības prasīt parādu atmaksu, varēja apšaubīt Nīderlandes valsts izvēli piešķirt ilgtermiņa, nevis īstermiņa aizdevumus. Tādējādi 2009. gada 8. aprīļa lēmumā Komisija pauda bažas, ka Y2 pasākums ietver valsts atbalstu ilgākā laika posmā nekā bija absolūti nepieciešams. Lai varētu novērtēt Y2 pasākuma ietekmi saistībā ar valsts atbalstu, Komisija lūdza Nīderlandes valsti iesniegt papildinformāciju par ilgtermiņa aizdevuma līgumu līgumiskajiem noteikumiem par pirmstermiņa atmaksu.
(134)
2009. gada 8. aprīļa lēmuma 54. apsvērumā Komisija arī apšaubīja, vai Nīderlandes valsts ir veikusi pietiekamus pasākumus, lai ierobežotu nevēlamus konkurences izkropļojumus atbilstoši banku paziņojuma 27. punktam.
(135)
Komisiju uztrauca arī tas, ka ABN AMRO N - iespējams, netieši - bija guvusi labumu no FBN piešķirtajiem likviditātes pasākumiem. Tāpēc tā lūdza Nīderlandes valsti sniegt vairāk informācijas par ABN AMRO N finansējuma pozīciju un finansējuma stratēģiju.
(136)
Attiecībā uz Z pasākumu Komisija šaubījās, vai Nīderlandes valsts ir samaksājusi FBN tirgus cenu par ABN AMRO N iegādi. Komisijas vērojums bija, ka Nīderlandes valsts samaksāja vairāk par 2008. gada 3. oktobra“pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējumu, ko bija veicis pašas Nīderlandes valsts novērtējuma eksperts […] savā ziņojumā, kas minēts 2. apsvērumā. Turklāt Komisijas vērojums bija, ka Nīderlandes valsts nebija piemērojusi korekcijas koeficientu, lai atspoguļotu akciju tirgus kritumu, kas notika laikposmā no 2008. gada oktobra līdz decembrim un bija īpaši izteikts attiecībā uz banku akcijām. Ja Nīderlandes valsts pārmaksāja, pērkot ABN AMRO N, Z pasākums bija pielīdzināms valsts atbalstam, kas palīdz rekapitalizēt FBN.
(137)
Kopumā Komisija 2009. gada 8. aprīļa lēmumā norādīja arī, ka Nīderlandes valsts vēl nebija iesniegusi DNB veikto FBN un ABN AMRO N novērtējumu. Nīderlandes valsts nebija arī iesniegusi dzīvotspējas plānu vai pārstrukturēšanas plānu ar sīkākām finanšu prognozēm. Tā kā nebija pieejams ne dzīvotspējas plāns, ne pārstrukturēšanas plāns, Komisija nevarēja noteikt, vai X, Y1, Y2 un Z pasākuma rezultātā ABN AMRO N un FBN bija pietiekams kapitāls un vai tās varēja panākt pieņemamu rentabilitātes līmeni.
3.2. Pamats pagarināt procedūru termiņu 2010. gada 5. februāra lēmumā
(138)
Kad 2009. gada 17. jūlijā un 2010. gada 15. janvārī Nīderlandes valsts paziņoja par papildu pasākumiem par labu FBN un ABN AMRO N kā par pasākumiem, kas nav valsts atbalsts, Komisija bažījās, ka daži no šiem papildu pasākumiem varētu būt papildu valsts atbalsts FBN un ABN AMRO N.
(139)
Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija atzīmēja, ka saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija vairākas saistības, kas nebija ABN AMRO N saistības. Pasākumi, ko Nīderlandes valsts veikusi, lai ievērotu savas saistības saskaņā ar KAV (un īpaši saistības segt ABN AMRO Z izmaksas un saistības atdalīt ABN AMRO N no ABN AMRO Bank), prima facie nebūtu uzskatāmi par valsts atbalstu ABN AMRO N.
(140)
Komisija norādīja, ka A un B1 pasākuma šķietami galvenais nolūks ir segt ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu, bet tajā pašā laikā Komisijai nebija skaidrs, vai tie neradīja arī netiešu labumu ABN AMRO N saimnieciskajai darbībai. Saistībā ar šo Komisija vēlējās uzzināt, vai ABN AMRO N un ABN AMRO Z, kam nebija sava juridiskā statusa, bija pietiekami norobežoti attiecībā viens pret otru. Komisija vēlējās arī saņemt vairāk informācijas par iemesliem, kas bija radījuši ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu un, piemēram, par Unicredito akcijām, kuras ABN AMRO Z bija nodevis ABN AMRO N. Komisijai bija arī jautājumi par atlīdzību, ko ABN AMRO N maksāja ABN AMRO Z par galvenā biroja funkciju veikšanu. Komisijai bija aizdomas, ka ABN AMRO Z nepietiekamā kapitalizācija vismaz daļēji bija saistīta ar to, ka ABN AMRO N nemaksāja tirgus cenu par ABN AMRO Z galvenā biroja pakalpojumiem.
(141)
Lai gan ABN AMRO N atdalīšana no ABN AMRO Bank ir Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV, Komisija nevarēja izslēgt to, ka valsts veiktā rekapitalizācija sadalīšanas izmaksu finansēšanai varētu būt valsts atbalsts. Komisijas vērojums bija, ka ne visas izmaksas, kas bija klasificētas kā sadalīšanas izmaksas, bija stricto sensu saistītas ar KAV aprakstītajiem sadalīšanas pienākumiem. Komisija pamanīja, ka kategorijā “sadalīšanas izmaksas” bija ietverta summa EUR 500 miljonu apmērā, kas bija nepieciešama, lai piešķirtu ABN AMRO Group drošības rezervi, kas pārsniegtu minimālās piesardzīgās prasības.
(142)
Komisijas novērojums bija, ka Nīderlandes valsts palīdzēja FBN un ABN AMRO N segt izmaksas, kas saistītas ar apvienošanos. Lai novērstu apvienošanās radītās koncentrācijas problēmas, ABN AMRO N nolēma pārdot IFN un New HBU, kas radīja jaunu kapitāla iztrūkumu. Komisijas vērojums bija, ka FBN un ABN AMRO N varēja gūt labumu no apvienošanās (piemēram, no apvienošanās sinerģijas, priekšrocībām, kādas ir stiprākam uzņēmumam ar lielākām tirgus daļām Nīderlandes tirgū, utt.), turpretī Nīderlandes valsts finansēja sākotnējās izmaksas. Saistībā ar šo Komisijas novērojums bija, ka Nīderlandes valstij nebija juridisku saistību segt šīs izmaksas, jo tās veidojās saistībā ar Nīderlandes valsts 2008. gada 21. novembra lēmumu par FBN un ABN AMRO N apvienošanu, nevis KAV.
(143)
Komisija ņēma vērā faktu, ka apvienošanās un īpašie apstākļi, kas bija saistīti ar sadalīšanu, radīja savstarpēju atbildību (E pasākums). Saskaņā ar Nīderlandes uzņēmumu tiesībām ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II joprojām bija atbildīgas New HBU parāda turētāju priekšā, ja New HBU (vai tās jaunais īpašnieks Deutsche Bank) nepildītu savas maksājumu saistības. New HBU bija līdzīgas saistības attiecībā pret ABN AMRO Bank (tagad RBS NV) un ABN AMRO II parāda turētājiem. Komisija nevarēja izslēgt, ka zaudējumu atlīdzības risinājums, saskaņā ar kuru Nīderlandes valsts deva ABN Amro Bank (tagad RBS NV) parāda turētājiem garantiju ar prēmiju 200 bāzes punktu apmērā plus CDS starpības mediāna, nozīmēja valsts atbalstu.
(144)
Komisija arī pauda bažas par kapitāla prasību atvieglojuma instrumenta struktūru (A pasākums). Komisija atzina, ka A pasākums būtiski atšķiras no citiem pasākumiem, kas saistīti ar aktīvu vērtības samazināšanos, jo tas netika īstenots, lai aizsargātu ABN AMRO N pret aktīvu, kuru vērtība ir samazinājusies un kuru novērtējums ir ļoti nenoteikts, turpmāku pasliktināšanos. Taču Komisija uzskatīja, ka, lai A pasākums būtu saderīgs ar iekšējo tirgu, tam jāatbilst vispārējiem principiem, kas ietverti Komisijas paziņojumā par samazinātas vērtības aktīviem piemērojamo režīmu Kopienas banku nozarē (68) (turpmāk “paziņojums par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies”). Tas nozīmē, ka jābūt pietiekamiem pierādījumiem par atbilstīgu cenas noteikšanu, kas nozīmē, ka banka nedrīkstētu nodot paredzamos zaudējumus valstij. Saistībā ar šo Komisija arī gribēja saprast, kā vairāki īpaši līgumiskie pasākumi (piemēram, atgūšanas mehānisms un vertikālais rieciens) ietekmētu faktiskās naudas plūsmas un cenu noteikšanu. Visbeidzot, Komisija arī apšaubīja, ka bija pietiekami stimuli, kas nodrošinātu, ka ABN AMRO N pārtrauks instrumentu, tiklīdz tas vairs nebūtu absolūti nepieciešams.
(145)
Komisija apšaubīja, vai dzīvotspējas, izmaksu sloga sadalīšanas un nevēlamu konkurences izkropļojumu novēršanas ziņā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns atbilst kritērijiem, kas noteikti Komisijas paziņojumā par finanšu nozares dzīvotspējas atjaunošanu un tās pārstrukturēšanas pasākumu novērtējumu pašreizējās krīzes apstākļos atbilstīgi valsts atbalsta noteikumiem (69) (turpmāk “paziņojums par pārstrukturēšanu”).
(146)
Komisija atzina, ka prima facie šķiet, ka ABN AMRO Group gūs pietiekamus ieņēmumus, lai segtu visas savas darbības izmaksas (tostarp aktīvu vērtības samazināšanos), un panāks pieņemamu pašu kapitāla atdevi. Taču Komisija arī atzīmēja, ka ABN AMRO Group pašu kapitāla atdeve lielā mērā bija atkarīga no vairāku galveno pieņēmumu īstenošanās. Pirmkārt, ja ABN AMRO Group vēlas kļūt izmaksu ziņā efektīva ar pieņemamu izmaksu un ienākumu attiecību, ir būtiski, lai ABN AMRO Group īstenotu prognozētās sinerģijas (t. i., EUR 1,1 miljards pirms nodokļu nomaksas salīdzinājumā ar 2013. gada tīro peļņu EUR […] miljardu apmērā). Otrkārt, kā norādīts 2010. gada 5. februāra lēmuma 118. apsvērumā, ABN AMRO Group tās dzīvotspējas dēļ ir vitāli svarīgi spēt uzlabot savu tīro procentu likmju starpību, kas FBN un ABN AMRO N bija zemā līmenī 2008. gada otrajā pusē un 2009. gada pirmajā pusē. Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija norādīja, ka tai nepieciešama sīkāka informācija par šiem jautājumiem, lai novērtētu, vai ilgtermiņa dzīvotspēja patiešām ir atjaunota.
(147)
Komisija arī atzīmēja, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā vēl nebija ietvertas finanšu prognozes ļaunākā gadījuma scenārijam, kā to pieprasa paziņojuma par pārstrukturēšanu 13. punkts. Tādējādi Komisija pieprasīja šādas ļaunākā gadījuma finanšu prognozes, kas ļautu tai pārbaudīt, kā ABN AMRO Group klātos saspringtākos tirgus apstākļos.
(148)
Komisijas vērojums bija arī, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ir maz informācijas par mazākajām apakšnodaļām, tādējādi Komisija nevarēja spriest, vai visi dzīvotspējas jautājumi šajā līmenī ir pietiekami ņemti vērā. Tas nozīmēja, ka Komisija apšaubīja, ka FBN nodaļas PFS, kas 2008. gadā uzrādīja lielus ar Madoff saistītus zaudējumus, dzīvotspēja ir pietiekami nodrošināta.
(149)
Komisija apšaubīja, ka valsts atbalsts bija ierobežots un nodrošināja tikai minimāli nepieciešamo, lai atjaunotu ABN AMRO Group dzīvotspēju. Saistībā ar šo tā atzīmēja, ka ABN AMRO Group bija norādījusi, ka tā vēlējās veikt nelielas papildu iegādes, ko tā uzskatīja par nepieciešamām, lai atjaunotu savu kompetenci saistībā ar produktiem, ko tā bija zaudējusi, atdaloties no Fortis SA/NV un ABN AMRO Holding. Savā 2010. gada 5. februāra lēmumā Komisija iebilda, ka valsts atbalstu nevajadzētu izmantot iegāžu vai jaunu investīciju finansēšanai, ja vien tās nav būtiskas uzņēmuma dzīvotspējas atjaunošanai. Komisija lūdza, lai Nīderlandes valsts sīkāk paskaidro ABN AMRO Group īstenoto iegādes politiku un cita starpā tai iesniedz sīki izstrādātu sarakstu ar pasākumiem, kas ABN AMRO Group bija nepieciešami, lai atjaunotu dzīvotspēju.
(150)
Komisija arī apšaubīja, vai visi FBN un ABN AMRO N hibrīdkapitāla nodrošinātāji ir seguši savu daļu pārstrukturēšanā. Komisija bažījās, ka, piemēram, FBN privileģētie akcionāri (70) nav veikuši pietiekamus ieguldījumus, lai nodrošinātu, ka Nīderlandes valsts intervence būtu ierobežota un nodrošinātu tikai minimāli nepieciešamo.
(151)
Arī valsts atbalsta ilgumam jābūt ierobežotam tikai līdz minimāli nepieciešamajam. Saistībā ar šo Komisija atzīmēja, ka vairāki pasākumi bija nepieciešami īslaicīgu problēmu risināšanai, bet tā šaubījās, vai Nīderlandes valsts ir darījusi pietiekami, lai nodrošinātu, ka pasākumi tiks pārtraukti, tiklīdz tie vairs nebūs nepieciešami.
(152)
Attiecībā uz A pasākumu Komisija atzīmēja, ka CRI vairs nebūs pievilcīgs, tiklīdz ABN AMRO N būs atļauts īstenot Bāzeles II prasības. Lai gan CRI ietvēra atsaukšanas elementus, kas ļāva izbeigt līgumu pirms termiņa, Komisija norādīja, ka nav skaidra laika grafika Nīderlandes valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai.
(153)
Arī attiecībā uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā Komisija norādīja uz nodomu šo summu aizstāt ar ABN AMRO Group pašfinansētu kapitālu. Komisija atkal konstatēja, ka nav nekādu ziņu par īstenošanas grafiku.
(154)
Attiecībā uz integrācijas izmaksām EUR 1,2 miljardu apmērā (t. i., B5 pasākums) Komisija norādīja, ka Nīderlandes valsts uzskatīja, ka tās radīs ievērojamu sinerģiju EUR 1,1 miljarda apmērā (pirms nodokļu nomaksas) gadā, ko principā varētu izmantot valsts atbalsta atmaksāšanai. Komisija tomēr konstatēja, ka Nīderlandes valsts nav izveidojusi mehānismu, kas nodrošinātu šādu atmaksu. Attiecībā uz kapitāla vajadzībām, kas saistītas ar New HBU pārdošanu, Komisija secināja, ka ar kredīta jumta līgumu saistītās kapitāla prasības strauji samazināsies, jo pakāpeniski pienāks aizdevumu atmaksas termiņi. Komisija atkārtoti uzsvēra, ka valsts atbalsts jāatmaksā, tiklīdz tas vairs nav nepieciešams.
(155)
Saistībā ar konkurences kropļošanu Komisija atzīmēja, ka FBN un ABN AMRO N kapitāla vajadzības zināmā mērā izrietēja no to atdalīšanās no saviem bijušajiem mātesuzņēmumiem un no integrācijas tūlītējām izmaksām, nevis no pārmērīgu risku uzņemšanās vai nesaimnieciskas darbības pašā FBN un ABN AMRO N. Ņemot vērā šos faktus, Komisija secināja, ka nepieciešamība veikt turpmāku atsavināšanu ir maz ticama.
(156)
Taču vienlaikus Komisija pauda bažas, vai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā ir ietverti pietiekami rīcības pasākumi, lai nodrošinātu, ka FBN un ABN AMRO N neizmantos valsts atbalstu, lai augtu uz savu konkurentu rēķina, piemēram, īstenojot neilgtspējīgu cenu noteikšanas politiku vai iegādājoties citas finanšu iestādes, kas varētu vājināt konkurences, ieguldījumu un inovāciju stimulus uzņēmumiem, kas nesaņem valsts atbalstu, un varētu mazināt vēlmi ieiet Nīderlandes banku tirgū.
(157)
No valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas viedokļa raugoties, Komisija norādīja, ka būtu noderīgi, ja Nīderlandes valsts izstrādātu un skaidri paziņotu valsts atbalsta pakāpeniskas samazināšanas stratēģiju. Noguldītāji patiešām varētu uztvert Nīderlandes valsts veiktās atkārtotās un ievērojamās intervences kā pastāvīga valsts sniegta atbalsta pazīmes.
4. IEINTERESĒTO PERSONU KOMENTĀRI
4.1. Pirmais Van Lanschot komentāru kopums (2009. gada 6. maija vēstule)
(158)
Sūdzības iesniedzējs apgalvoja, ka, pateicoties valsts atbalstam un valsts īpašuma tiesībām, FBN un ABN AMRO N (tostarp to meitasuzņēmumi, piemēram, MoneYou un Mees Pierson) piedāvāja neilgtspējīgi augstas procentu likmes par privātpersonu krājkontiem un noguldījumu kontiem, tādējādi destabilizējot Nīderlandes banku tirgu.
(159)
Sūdzības iesniedzējs uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes radīja zaudējumus. Saistībā ar šo tas atsaucās uz faktu, ka EURIBOR likmes saruka no 5 % 2008. gada septembrī līdz mazāk nekā 2 % 2009. gada janvārī/februārī, turpretī FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes par krājkontiem faktiski pieauga.
(160)
Sūdzības iesniedzējs arī norādīja, ka Nīderlandes privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu specifiskajām iezīmēm - salīdzinājumā ar fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu tirgu - ir tendence palielināt veikto pasākumu radītos izkropļojumus. Uzkrājumu summas privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā vidēji ir lielākas nekā fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu jomā. Nelielu uzkrājumu summu gadījumā klienti mazāk uztraucas par savas bankas riska profilu, jo viņus aizsargā Nīderlandes Noguldījumu garantiju shēma (līdz EUR 100 000). Tomēr riska apsvērumi kļūst nozīmīgāki, kad summas pārsniedz šo slieksni, kas ir diezgan raksturīgi privātklientiem piedāvātajiem banku pakalpojumiem.
(161)
Sūdzības iesniedzējs arī apgalvoja, ka FBN un ABN AMRO N gūst labumu no netiešas valsts garantijas. Tas apgalvoja, ka FBN un ABN AMRO N klienti ir pārliecināti, ka Nīderlandes valsts neļaus valstij piederošām bankām bankrotēt.
(162)
Sūdzības iesniedzējs - kurš pārcieta krīzi bez valsts atbalsta - uzsvēra, ka to nopietni ietekmēja FBN un ABN AMRO N konkurenci kropļojošā rīcība, jo tas tradicionāli lielā mērā paļāvās uz to, ka tas finansēs savus aktīvus Nīderlandes uzkrājumu tirgū (71). Absolūtos skaitļos sūdzības iesniedzēja uzkrājumi un noguldījumi bija EUR 15 miljardu apmērā, kas nozīmēja, ka procentu likmju kāpums par 1 % varētu uzņēmumam izmaksāt aptuveni EUR 150 miljonus gadā (72). Papildus šim izmaksu pieaugumam bija arī ietekme uz apjomu, jo Van Lanschot zaudēja klientus.
4.2. Papildu komentāri no Van Lanschot (2009. gada 21. un 28. augusta vēstules)
(163)
Saskaņā ar sūdzības iesniedzēja teikto FBN un ABN AMRO N neparastā rīcība turpinājās arī 2009. gada vasaras mēnešos.
(164)
Kā papildu argumentu sūdzības iesniedzējs minēja neparasti lielās apjoma un tirgus daļas pārmaiņas tradicionāli stabilajā Nīderlandes uzkrājumu tirgū. Saistībā ar šo sūdzības iesniedzējs norādīja uz FBN un ABN AMRO N paziņojumiem presei, kuros abi uzņēmumi informēja par noguldījumu pieplūdumu attiecīgi EUR 9 miljardu un EUR 21 miljarda apmērā 2009. gada pirmajā pusē (73). Sūdzības iesniedzējs uzskatīja, ka šie skaitļi ir ievērojami, ņemot vērā kopējo Nīderlandes uzkrājumu tirgus vērtību, kas ir aptuveni EUR 287 miljardi.
(165)
Kā vēl vienu neparastas cenu noteikšanas piemēru sūdzības iesniedzējs minēja faktu, ka procentu likmes uzkrājumiem tādās kaimiņvalstīs kā, piemēram, Beļģijā, Francijā un Vācijā, bija samazinājušās līdz ar EURIBOR likmju kritumu, bet Nīderlandē procentu likmes uzkrājumiem bija palikušas stūrgalvīgi augstas.
4.3. ABN AMRO Bank komentāri (2009. gada 6. jūlija vēstule)
(166)
Komentējot 2009. gada 8. aprīļa lēmumu, ar kuru tika uzsākta oficiālā izmeklēšanas procedūra, ABN AMRO Bank (t. i., ABN AMRO N mātesuzņēmums) sniedza papildinformāciju par savu finansējuma situāciju un finansējuma stratēģiju. ABN AMRO Bank noliedza, ka tā būtu guvusi tiešu vai netiešu labumu no jebkāda finansējuma atbalsta, kas piešķirts FBN (Y1 un Y2 pasākums). ABN AMRO Bank norādīja, ka, pateicoties tās diversificētajai finansējuma stratēģijai, tai nebija nepieciešama palīdzība, lai sevi finansētu krīzes laikā. Tā arī norādīja, ka tās likviditātes statistika atbilda gan normatīvajiem limitiem, gan pašas bankas iekšējiem limitiem.
5. NĪDERLANDES VALSTS KOMENTĀRI
5.1. Nīderlandes valsts komentāri par 2009. gada 8. aprīļa lēmumu
(167)
Nīderlandes valsts atzina, ka FBN varēja turpināt savu darbību tāpēc, ka to iegādājās valsts (74), taču tā iebilda, ka iegāde atbilda tā sauktajam “tirgus ekonomikas investora principam” (TEIP). Tādējādi saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto nebija selektīvu priekšrocību un tātad nebija arī valsts atbalsta. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka, lai gan 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi tika veikti galvenokārt tādēļ, lai novērstu FBN un ABN AMRO N, un visas Nīderlandes banku sistēmas destabilizāciju, tā iegādājusies līdzdalību FBN un ABN AMRO N ar mērķi gūt pozitīvu ilgtermiņa atdevi. Nīderlandes valsts uzsvēra, ka cena par FBN (tai skaitā ABN AMRO N) atbilda tās ārējā novērtējuma eksperta novērtējuma diapazonam.
(168)
Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā ir samaksājusi taisnīgu tirgus cenu par FBN, taču norādīja, ka, pat ja tā bija pārmaksājusi, šis maksājums būtu bijis valsts atbalsts Fortis SA/NV (kas bija pārdevējs), nevis valsts atbalsts FBN.
(169)
Attiecībā uz Y1 pasākumu Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā piešķīra īstermiņa finansējumu FBN ar tirgus nosacījumiem. Tā norādīja, ka pirms krīzes FBN saņēma finansējumu no sava mātesuzņēmuma par EONIA vai EURIBOR likmēm bez papildu starpības. Nīderlandes valsts norādīja, ka tās piemērotā cenu noteikšana (kā aprakstīts 96. apsvērumā) atbilda tirgus praksei. Tā arī norādīja, ka tās cenu noteikšanas sistēma, ko izmantoja laika posmam pēc 2008. gada 5. novembra (ar 50 bāzes punktu starpību aizdevumiem, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem), atbilda Nīderlandes garantiju shēmai (75).
(170)
Attiecībā uz laikposmu, kurā FBN bija pieejams likviditātes mehānisms, Nīderlandes valsts paskaidroja, ka tā sāka sarunas par likviditātes mehānisma pārtraukšanu 2009. gada janvārī, lai pēc iespējas ātrāk pārtrauktu likviditātes mehānismu. Paturot prātā šo mērķi, Nīderlandes valsts 2009. gada martā ieviesa jaunu divpakāpju cenu noteikšanas sistēmu, kas sadārdzināja finansējumu, ja tas pārsniedza iepriekš noteiktu robežu. Nīderlandes valsts pieņēma, ka FBN varētu atmaksāt likviditātes mehānismu EUR 4 - 5 miljardu apmērā mēnesī, un plānoja pārtraukt likviditātes mehānismu līdz 2009. gada beigām. Realitātē FBN atmaksāja likviditātes mehānismu ātrāk nekā paredzēts. Likviditātes mehānisms tika pārtraukts jau 2009. gada 1. jūlijā.
(171)
Nīderlandes valsts norādīja, ka saskaņā ar likviditātes mehānismu piešķirtās likviditātes maksimālais termiņš bija samērīgs. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts paskaidroja, ka pirmajā periodā (t. i., no 2008. gada 6. oktobra līdz 23. oktobrim) tā bija piešķīrusi likviditāti uz laiku, kas nepārsniedza dažas nedēļas. Kad likviditātes mehānisms vēlāk tika koriģēts, maksimālais termiņš tika pagarināts līdz deviņiem mēnešiem, lai izvairītos no atmaksas sastrēgumiem.
(172)
Nīderlandes valsts paskaidroja, ka likviditātes mehānisma kopējais apjoms (t. i., EUR 5 miljardi aizdevumam uz nakti un EUR 40 miljardi ilgāka termiņa finansējumam) bija balstīts uz FBN reālajām finansējuma vajadzībām un tādējādi tas bija minimāli nepieciešamais. Īstermiņa likviditātes mehānisms EUR 45 miljardu apmērā ņēma vērā FBN naudas pozīcijas normālo svārstīgumu un ļāva FBN nekavējoties atmaksāt Fortis SA/NV aptuveni EUR 34 miljardus.
(173)
Attiecībā uz ilgtermiņa aizdevumiem (t. i., Y2 pasākums), Nīderlandes valsts atzina, ka Fortis Bank SA/NV būtu varējusi lūgt atmaksāt aizdevumus ar fiksēto procentu likmi (bet ne aizdevumus ar mainīgo likmi) (76). Taču Nīderlandes valsts apgalvoja, ka tā tikai aizstāja Fortis Bank SA/NV, negrozot esošo līgumu nosacījumus. Atbilstoši Nīderlandes valsts teiktajam līgums starp Fortis Bank SA/NV un FBN bija parasts tirgus līgums starp privātā tirgus dalībniekiem. Nīderlandes valsts norādīja, ka - tā kā tā bija aizstājusi tirgus ekonomikas investoru - tās rīcība automātiski atbilda TEIP. Attiecīgi Nīderlandes valsts uzskatīja, ka tai nebija jāpamato, kāpēc likmes varētu būt bijušas augstākas vai kāpēc tai būtu vajadzējis aizstāt šos ilgtermiņa aizdevumus ar īsāka termiņa aizdevumiem (77).
(174)
Nīderlandes valsts arī norādīja, ka ir diezgan ierasts, ka uzņēmumi, veicot iegādes, vienlaikus nodrošina likviditāti jauniegādātajiem meitasuzņēmumiem.
(175)
Attiecībā uz to, vai ABN AMRO N tika sniegts tiešs vai netiešs valsts atbalsts, Nīderlandes valsts noliedza, ka ABN AMRO N būtu saņēmusi finansējumu no Nīderlandes valsts vai FBN. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka ABN AMRO N pašai bija pietiekams finansējums, pateicoties fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu plašajam klāstam.
(176)
Attiecībā uz Z pasākumu Nīderlandes valsts apgalvoja, ka darījuma cena EUR 6,5 miljardi bija taisnīga tirgus cena. Tā uzsvēra, ka cena bija starp “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējumu EUR [4 - 6,5] miljardu apmērā un “ciklam atbilstošu” novērtējumu EUR [6,5 - 9] miljardu apmērā, ko 2008. gada oktobra sākumā bija aprēķinājis tās ārējais novērtējuma eksperts (pirms 2008. gada 3. oktobra darījuma). Attiecībā uz to, ka iegāde (Z pasākums) notika divarpus mēnešus pēc šā novērtējuma veikšanas, Nīderlandes valsts uzskatīja, ka nav nepieciešamas nekādas korekcijas, jo nenoteiktības jau bija atspoguļotas 2008. gada oktobra sākumā veiktajā vērtējumā (78). Nīderlandes valsts arī norādīja, ka citām bankām uzticības problēmas, kas izpaudās kā šo banku akciju cenu būtisks kritums, parasti radīja investīciju banku operācijas un aktīvi, kuru vērtība ir samazinājusies. Turpretī ABN AMRO N ar savu stabilo fiziskajām personām un komercpartneriem piedāvāto banku pakalpojumu klāstu būtiski atšķīrās no citām bankām. Ņemot vērā šo kontekstu, Nīderlandes valsts norādīja, ka cenu korekcijai pēc analoģijas ar citām bankām nebija jēgas.
(177)
Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka citiem konsorcija dalībniekiem un īpaši RBS bija jāakceptē darījums un ka […]. Nīderlandes valsts arī atsaucās uz 166. un 177. punktu ekspertu sākotnējā ziņojumā Fortis SA/NV akcionāru pilnsapulcei, kas notika Briselē 2009. gada 11. februārī (79), apgalvojot, ka šie punkti atbalsta Nīderlandes valsts argumentu, ka tā 2008. gada 3. oktobrī samaksāja taisnīgu cenu par FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance un Fortis Corporate Insurance, kas tādējādi ir derīga atsauces cena 2008. gada decembrī veiktajai pārdošanai.
(178)
Nīderlandes valsts īstenoja Z pasākumu, atsakoties no savām prasībām pret FBN. Turklāt Nīderlandes valsts apgalvoja, ka Komisijai, ja tā nonāktu pie secinājuma, ka Z pasākums ietver valsts atbalstu, būtu jāpiemēro korekcija. Tā kā līdzīgi citu banku instrumenti tika tirgoti ar ievērojamu diskontu no nominālvērtības (80), bija loģiski, ka tādu parāda instrumentu tirgus vērtība, no kuriem atteicās Nīderlandes valsts, arī bija zemāka par nominālvērtību. Citiem vārdiem sakot, dominējošie tirgus apstākļi liecināja, ka Nīderlandes valsts nevarēja saņemt nominālvērtību, bet gan zemāku tirgus vērtību. Nīderlandes valsts norādīja, ka, ņemot vērā attiecīgajā brīdī dominējošos tirgus apstākļus, tā varēja saņemt tikai tirgus vērtību EUR [4,55 - 5,85] miljardu apmērā (tātad EUR 6,5 miljardu vērto aizdevumu nominālvērtību, kas koriģēta ar tirgus diskontu EUR [0,65 - 1,95] miljardu apmērā).
(179)
Nīderlandes Finanšu ministrija 2009. gada 18. jūnijā pārsūtīja Komisijai DNB veikto FBN novērtējumu, kā bija lūgts 2009. gada 8. aprīļa lēmumā. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB arī informēja Komisiju par […] ABN AMRO N ar 2010. gada 20. janvāra vēstuli. […]
5.2. Nīderlandes valsts komentāri par 2010. gada 5. februāra lēmumu
(181)
Kopumā Nīderlandes valsts norādīja, ka veiktie pasākumi nav valsts atbalsts, jo pasākumi:
i)
neradīja labumu ne ABN AMRO N, ne FBN,
ii)
bija nepieciešami, lai atdalītu ABN AMRO N un FBN no to attiecīgajiem bijušajiem mātesuzņēmumiem, un izrietēja no Nīderlandes valsts kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējas līgumiskajām saistībām KAV,
iii)
bija ekonomiskā ziņā racionāli no privātā investora viedokļa.
(182)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Komisijai vajadzētu piemērot TEIP katram atsevišķajam pasākumam, ko bija veikusi Nīderlandes valsts. Īpaši saistībā ar pasākumiem, kas bija saistīti ar apvienošanos (t. i., B4 un B5 pasākums), Nīderlandes valsts uzsvēra, ka apvienošanās bija ieguldījums ar pozitīvu neto pašreizējo vērtību (turpmāk “NPV”) un tādējādi saderīga ar TEIP.
(183)
Citiem vārdiem sakot, Nīderlandes valsts neakceptēja Komisijas sākotnējo nostāju, kas bija izklāstīta 2010. gada 5. februāra lēmuma 96. apsvērumā, ka TEIP nebija piemērojams pasākumiem, kas sekoja valsts 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem, jo šie pasākumi bija daļa no lielākas glābšanas un pārstrukturēšanas operācijas.
(184)
Nīderlandes valsts atzina, ka saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem TEIP nav piemērojams, ja īsā laika posmā tiek veiktas vairākas savstarpēji saistītas kapitāla iepludināšanas. Taču tā norādīja, ka šī analīze neattiecās uz FBN un ABN AMRO N, jo, pēc tās domām, 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neietvēra valsts atbalsta pasākumus, turklāt papildu pasākumi nebija saistīti ar sākotnējo darījumu.
(185)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Komisijai vajadzētu ņemt vērā ļoti īpašos apstākļus, kuros Nīderlandes valstij nācās iegādāties FBN. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka New HBU pārdošana bija ļoti apgrūtinoša Nīderlandes valstij un ABN AMRO N, radot negatīvu kapitāla ietekmi EUR 470 miljonu apmērā.
(186)
Nīderlandes valsts apgalvoja, ka visi tās pasākumi bija balstīti uz principiem, kas noteikti banku paziņojumā (84) un Komisijas paziņojumā - Finanšu iestāžu rekapitalizācija pašreizējās finanšu krīzes apstākļos - atbalsta ierobežošana līdz nepieciešamajam minimumam un aizsardzības līdzekļi pret pārmērīgiem konkurences traucējumiem (85) (turpmāk “rekapitalizācijas paziņojums”). Kopumā Nīderlandes valsts norādīja, ka tās pasākumi bija mērķtiecīgi, samērīgi ar risināmajām problēmām un izstrādāti tā, lai pēc iespējas samazinātu negatīvo ietekmi uz konkurentiem.
(187)
Nīderlandes valsts norādīja, ka A un B1 pasākums nav valsts atbalsts, jo valstij bija līgumiskas saistības novērst kapitāla problēmas, kas bija radušās ABN AMRO Z. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija līgumiskas saistības īstenot ABN AMRO Holding sadalīšanu. DNB atļāva uzsākt ABN AMRO II atdalīšanos tikai tad, ja visi konsorcija dalībnieki ir iemaksājuši savu daļu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanai. Nīderlandes valsts atzina, ka tā bija piešķīrusi kapitālu ABN AMRO Z ar ABN AMRO N starpniecību, taču tā uzsvēra, ka ABN AMRO N bija tikai starpnieks. ABN AMRO N bija tikai nodevusi kapitālu tālāk ABN AMRO Z un A pasākums neradīja selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(188)
Attiecībā uz to, vai ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu bija radījušas selektīvās priekšrocības, kas bija piešķirtas ABN AMRO N, Nīderlandes valsts norādīja, ka tad, kad konsorcijs iegādājās ABN AMRO Holdings (sk. 33. apsvērumu), konsorcija dalībnieki jau bija nodrošinājuši, ka dažādo mērķa akciju (kā definēts 35. apsvērumā) darbības bija pietiekami norobežotas cita no citas. Šī vienošanās nozīmēja, ka arī ABN AMRO N un ABN AMRO Z darbības bija skaidri nodalītas. Tas nozīmēja, piemēram, ka ABN AMRO N bija sava korporatīvās pārvaldības struktūra un sava pārskatu sniegšanas sistēma. Nīderlandes valsts arī vērsa Komisijas uzmanību uz to, ka ABN AMRO N no 2010. gada 6. februāra bija atsevišķs juridiskais statuss (86).
(189)
Nīderlandes valsts arī iesniedza pierādījumus, ka ABN AMRO Z kapitāla iztrūkums pastāvēja jau iegādes veikšanas laikā 2008. gada 3. oktobrī. Jau 2008. gada 3. oktobrīABN AMRO Z sākuma bilance bija mīnus EUR 7,4 miljardi, un Fortis SA/NV daļa šajā bilancē bija aptuveni EUR 2,5 miljardi. Attiecībā uz kapitāla deficīta iztrūkuma avotiem Nīderlandes valsts atzina, ka Unicredito akcijas EUR 1 miljarda vērtībā pārvietotas no ABN AMRO Z uz darbības mērķa akcijām (tostarp aptuveni EUR 300 miljoni nodoti ABN AMRO N), taču tās iesniegtā informācija parāda, ka Unicredito akciju nodošana notika 2008. gada februārī, tātad pirms Nīderlandes valsts intervences. Tādējādi Unicredito akciju nodošanu nevar uzskatīt par valsts atbalstu.
(190)
Attiecībā uz izmaksām, kas ABN AMRO Z radās saistībā ar galvenā biroja funkcijām, Nīderlandes valsts uzsvēra, ka šīs izmaksas ievērojami samazinājās pēc tam, kad konsorcija dalībnieki iegādājās ABN AMRO Holding, kā aprakstīts 33. apsvērumā. Tā kā konsorcija dalībnieki nebija ieinteresēti uzturēt lielu integrētu galveno biroju, bija loģiski turēt šādas izmaksas iespējami zemā līmenī. Nīderlandes valsts iesniegtie dati parādīja, ka ABN AMRO Z segtās izmaksas grupas darbībai bija EUR [0 - 0,5] miljardi 2008. gadā un EUR [0 - 0,2] miljardi 2009. gadā, un Nīderlandes valsts uzskatīja tās par neievērojamām summām. Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka tai radās saistības absorbēt šīs izmaksas tad, kad tā aizstāja Fortis SA/NV kā KAV dalībnieku pēc FBN (tai skaitā ABN AMRO N) iegādes 2008. gada 3. oktobrī.
(191)
Nīderlandes valsts norādīja, ka tad, ja Komisija uzskatītu A pasākumu par valsts atbalstu, nebūtu piemērojams paziņojums par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies (87). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto nebija nenoteiktības par aizsargāto aktīvu novērtējumu, tāpēc tos nevar uzskatīt par tādiem, “kuru vērtība ir samazinājusies” paziņojumā lietotajā nozīmē. Ja Komisija nepiekristu šim viedoklim, Nīderlandes valsts apgalvo, ka ABN AMRO N CDS joprojām atbilst minētā paziņojuma vispārējiem principiem. Turklāt tā norādīja, ka kredīta aizsardzības instruments bija nepieciešams un samērīgs, vienlaikus minimāli kropļojot konkurenci.
(192)
Nīderlandes valsts uzskatīja, ka atlīdzība par CRI - atdeve 10 % apmērā par atbrīvoto kapitālu - bija pietiekami augsta. Tā arī iesniedza pierādījumus, ka pirmās kārtas zaudējumu daļa 20 bāzes punktu apmērā bija ievērojami augstāka nekā paredzamie zaudējumi. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka vēsturiskie zaudējumi (proti, [0 - 15] bāzes punkti) un 2010. gada prognozētie zaudējumi (proti, [0 - 30] bāzes punkti) par ABN AMRO N hipotēku portfeli nodrošināja labu prognozi par nākotnē paredzamo zaudējumu diapazonu. Arī tirgus informācija no reitingu ziņojumiem (88) apliecināja, ka pirmās kārtas zaudējumu daļa pārsniedza paredzamos zaudējumus. Nīderlandes valsts arī atsaucās uz investīciju bankas […] dokumentu, kas modelēja Nīderlandes valsts naudas plūsmu attīstību dažādu stresa scenāriju gadījumos.
(193)
Nīderlandes valsts arī uzskatīja, ka CRI ir ietverti pietiekami stimuli valsts atbalsta pakāpeniskai mazināšanai. Nīderlandes valsts vērsa Komisijas uzmanību uz CRI ietvertajām atsaukšanas iespējām un to, ka CRI zaudētu pievilcīgumu, tiklīdz ABN AMRO Group atļautu darboties saskaņā ar Bāzeles II prasībām. Ņemot to vērā, Nīderlandes valsts uzskatīja, ka ABN AMRO N varētu pārtraukt CRI 2011. gada janvārī, kad bija paredzams, ka pāreja uz Bāzeles II prasībām radīs atbrīvotā kapitāla samazinājumu.
(194)
Nīderlandes valsts paskaidroja, ka sadalīšanas izmaksas (t. i., B2 un B3 pasākums) izrietēja no KAV, kura de facto dalībniece Nīderlandes valsts bija kopš 2008. gada 3. oktobra. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij - pretstatā ABN AMRO N - bija pienākums sadalīt ABN AMRO Holding trijās daļās. Nīderlandes valsts noliedza, ka šīs izmaksas radīja labumu ABN AMRO N, un tā arī paskaidroja, ka tā ir samaksājusi sadalīšanas izmaksas, jo valsts līgumiskais pienākums bija īstenot sadalīšanu.
(195)
Attiecībā uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, kas arī bija ietverta sadalīšanas izmaksās, Nīderlandes valsts norādīja, ka tā atbilda parastajai banku praksei. Bankas nevar darboties tikai ar minimālo obligāto kapitālu, tām nepieciešama arī papildu komforta rezerve. Pretējā gadījumā, ja bankas saskartos pat ar mazu šķērsli, tās nekavējoties nonāktu finansiālās grūtībās. Taču Nīderlandes valsts norādīja, ka tās ieguldījumam drošības rezervēs jābūt īslaicīgam un ilgākā termiņā ABN AMRO N pašai būtu jāveido drošības rezerve bez Nīderlandes valsts palīdzības.
(196)
Attiecībā uz B4 pasākumu Nīderlandes valsts norādīja, ka tas nav valsts atbalsts. Nīderlandes valsts norādīja, ka lēmums par abu banku apvienošanos jau bija pieņemts un daļēji īstenots brīdī, kad tā iegādājās FBN. Nīderlandes valsts pamatoja savu apgalvojumu tādējādi, ka 2008. gada 3. oktobra integrēto darījumu laikā ABN AMRO Asset Management jau bija atdalīta un integrēta Fortis SA/NV. Nīderlandes valsts arī uzsvēra, ka Komisija bija likusi tai īstenot apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļus, lai novērstu atlikušās koncentrācijas problēmas, un ka tā no Fortis SA/NV mantoja New HBU apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļus. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka ABN AMRO N finanšu līdzekļi nepalielinātos, un tādējādi tā aizstāvēja nostāju, ka B4 pasākums nav valsts atbalsts.
(197)
Nīderlandes valsts norādīja, ka integrācijas izmaksu finansēšanai piešķirtie valsts līdzekļi (B5 pasākums) uzskatāmi par racionālu ieguldījumu, kas dod veselīgu atdevi sinerģiju veidā. Nīderlandes valsts lēsa, ka šo sinerģiju apjoms ir aptuveni EUR 1,1 miljards gadā (pirms nodokļiem), bet integrācijas sākotnējās izmaksas ir EUR 1,2 miljardi (pēc nodokļiem). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto apvienošanās kopējai NPV (ņemot vērā sinerģijas, integrācijas izmaksas un apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmaksas) būtu jābūt pozitīvai EUR 2,88 miljardu apmērā (89).
(198)
Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto 2. līmeņa kapitāla konvertēšana 1. līmeņa kapitālā (C pasākums) neradīja selektīvas priekšrocības FBN. Nīderlandes valsts apgalvoja, ka konvertēšana notika Nīderlandes valsts interesēs, jo tā varēja konvertēt aizdevumus ar vidējo kuponu 2,976 % pašu kapitālā ar, pēc tās domām, pievilcīgu atlīdzību. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts atsaucās uz ABN AMRO Group prognozēto normalizēto pašu kapitāla atdevi 2012. gadā aptuveni […] % apmērā, kā minēts 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā.
(199)
Ja Komisija uzskatītu C pasākumu par valsts atbalstu, Nīderlandes valsts iebilstu, ka Komisijai nevajadzētu uzskatīt visus atlaistos aizdevumus par valsts atbalstu. Tā paskaidroja, ka konvertāciju var sadalīt kā 2. līmeņa kapitāla atmaksu par nominālvērtību apvienojumā ar 1. līmeņa pamatkapitāla iepludināšanu (neradot neto naudas sekas). Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto tā tolaik nebūtu varējusi pamatoti sagaidīt 2. līmeņa kapitāla atmaksu par nominālvērtību, jo salīdzināmi citu banku instrumenti tika tirgoti ar ievērojamu diskontu pret nominālvērtību, kas atspoguļoja trauslos tirgus apstākļus. Nīderlandes valsts norādīja, ka diskonts EUR [135 - 405] miljonu apmērā bija pamatots, vadoties no salīdzināmiem rādītājiem.
(200)
Nīderlandes valsts norādīja, ka maksājums EUR 740 miljonu apmērā (D pasākums) bija viens no tās pienākumiem, kas izrietēja no KAV. Turklāt Nīderlandes valsts uzsvēra, ka tie bija tikai maksājumi citiem konsorcija dalībniekiem, nevis ABN AMRO N, tātad nebija arī valsts atbalsta ABN AMRO N.
(201)
Attiecībā uz E pasākumu, Nīderlandes valsts norādīja, ka ABN AMRO II neguva labumu no pretkompensācijas (aprakstīta 126. apsvērumā) un E pasākums tikai ļāva ABN AMRO II izsniegt pretkompensāciju Deutsche Bank. Tā apgalvoja, ka banka nevarēja izmantot pretkompensāciju jaunu darbības jomu attīstīšanai, un tādējādi tā nekropļo konkurenci.
(202)
Nīderlandes valsts uzskatīja, ka pretkompensācija atbilst Komisijas rekapitalizācijas paziņojumam. Nīderlandes valsts uzsvēra, ka tās noteiktās cenas pamatā bija ECB rekapitalizācijas ieteikums.
(203)
Nīderlandes valsts arī komentēja Komisijas aizdomas, ka FBN privileģētie akcionāri (90) nebija devuši pietiekamu ieguldījumu izmaksu sloga sadalīšanas ziņā. Nīderlandes valsts paskaidroja, ka investori, kas bija ieguldījuši priekšrocību akcijās, 2008. gadā nebija saņēmuši dividendes (ne naudā, ne uzkrājumu veidā), un ka priekšrocību akcijas tika tirgotas zem nominālvērtības. Nīderlandes valsts norādīja, ka FBN spēja izmaksāt vai rezervēt fiksētās dividendes nākotnē bija atkarīga no tā, vai FBN ir pietiekama saskaņā ar IFRS aprēķināta peļņa. Nīderlandes valsts norādīja, ka dividenžu klauzula, kas reglamentēja FBN priekšrocību akcijas, ietvēra tā saukto dividenžu apturēšanas/izmaksas formulējumu (91), un neskaidrība saistībā ar ABN AMRO Group dividenžu politiku mazināja pārliecību, kādu priekšrocību akciju ieguldītāji varētu gūt no dividenžu apturēšanas/izmaksas formulējuma.
(204)
Attiecībā uz to, vai kapitāls tiks atmaksāts, tiklīdz (īslaicīgās) kapitāla vajadzības izzudīs, Nīderlandes valsts norādīja, ka tā paredz izmantot ABN AMRO Group dividenžu politiku tā, lai ABN AMRO Group nebūtu kapitāla pārpalikuma, kas varētu radīt konkurences kropļojumus (92).
(205)
Attiecībā uz konkurences kropļojumiem Nīderlandes valsts norādīja, ka tā nepiekrīt Komisijas nostājai, ka apvienošanās rezultātā ABN AMRO N un FBN nostiprinājās Nīderlandē un ka šāda attīstība draudēja radīt nevēlamus konkurences kropļojumus. Tā drīzāk domāja pretēji un saistībā ar šo norādīja, ka FBN un ABN AMRO N atdalīšanās no to attiecīgajiem mātesuzņēmumiem un secīgā apvienošanās bija ļoti darbietilpīgas un nozīmēja, ka FBN un ABN AMRO N vadība varēja veltīt mazāk laika ikdienas komercdarbībai, un tāpēc tā apgalvoja, ka sadalīšana un secīgā apvienošanās negatīvi ietekmēja FBN un ABN AMRO N (vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās) konkurences pozīciju.
5.3. Nīderlandes valsts komentāri par ieinteresēto personu komentāriem
5.3.1. Nīderlandes valsts komentāri par sūdzības iesniedzēja 2009. gada 6. maija vēstuli
(206)
Kopumā Nīderlandes valsts uzsvēra, ka, pēc tās domām, pasākumi par labu FBN un ABN AMRO N neatbilda Savienības definīcijai par valsts atbalstu un tāpēc tiem nebija kropļojošu seku. Tā uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N tirgus darbība uzkrājumu un noguldījumu tirgū atbilst tāda racionāla tirgus dalībnieka rīcībai, kas aizsargā savas komercintereses. Nīderlandes valsts uzskatīja, ka FBN un ABN AMRO N piedāvātās procentu likmes nebija kropļojošas. Tādējādi tā apgalvoja, ka nav pārkāptas Savienības konkurences tiesības.
(207)
Nīderlandes valsts iesniedza vairākas salīdzinošas tabulas ar procentu likmēm, kas tika piedāvātas par konkrētiem noguldījumu un uzkrājumu produktiem. Nīderlandes valsts noliedza, ka FBN un ABN AMRO N konsekventi piedāvā augstākās procentu likmes, īpaši salīdzinājumā ar mazākām Nīderlandes bankām, piemēram, SNS, NIBC un DSB. Nīderlandes valsts arī norādīja, ka jau pirms finanšu krīzes krājkontu procentu likmes Nīderlandē bija augstas, daļēji mazāku banku agresīvās cenu politikas dēļ. Nīderlandes valsts uzskatīja, ka finanšu krīzes laikā bankas mēģināja aizsargāt savu uzkrājumu klientu loku, piedāvājot klientiem relatīvi augstas procentu likmes par uzkrājumu produktiem.
(208)
Nīderlandes valsts arī komentēja ABN AMRO N interneta zīmola MoneYou (tas tika ieviests tirgū 2008. gada septembrī) cenu noteikšanas stratēģiju. Nīderlandes valsts norādīja, ka MoneYou ir specializēts interneta produkts, kas ievērojami atšķiras no tradicionālākiem produktiem izmaksu bāzes un pakalpojumu līmeņa ziņā. Nīderlandes valsts norādīja, ka MoneYou pirmajos sešos savas pastāvēšanas mēnešos bija jāveido zīmola atpazīstamība, tāpēc tam bija jāpiedāvā procentu likmes, kas lielākoties bija nedaudz zemākas vai vienādas ar tām, ko piedāvāja līdzīgi interneta banku operāciju tirgus spēlētāji (93). Sākot no 2009. gada otrā ceturkšņa, MoneYou piedāvātās procentu likmes tika pazeminātas un MoneYou sevi pozicionēja tā dēvētajā vidējā līmeņa segmentā (94). Attiecībā uz MoneYou Nīderlandes valsts norādīja, ka tas piesaistīja tikai ierobežotu līdzekļu apjomu (proti, EUR [0 - 5] miljardus), kas ir aptuveni [0 - 5] % no Nīderlandes uzkrājumu tirgus kopapjoma. Nīderlandes valsts norādīja, ka bijušie Van Lanschot klienti veidoja tikai nelielu MoneYou darbības daļu (t. i., [0 - 5 000] kontus jeb [0 - 5] % no MoneYou kontiem).
(209)
Nīderlandes valsts arī noliedza, ka ABN AMRO N un FBN paļāvās tikai uz Nīderlandes uzkrājumu tirgu, lai sevi finansētu. Nīderlandes valsts iesniedza jaunu informāciju, kas parādīja, ka ABN AMRO N2009. gada 6. jūlijā bija izlaidusi segtu obligāciju EUR 2 miljardu apmērā un FBN bija emitējusi valsts garantētus parāda instrumentus EUR 15,5 miljardu apmērā. Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto sūdzības iesniedzēja apgalvojumi bija nekorekti un pārsteidzīgi. Tā norādīja, ka FBN tikai bija nepieciešams zināms laiks, lai izveidotu likviditātes pārvaldību un emitētu valsts garantētus parāda instrumentus. Nīderlandes valsts norādīja, ka noguldījumi un uzkrājumu produkti arī ir svarīgi, lai izveidotu attiecības ar klientiem, un to mērķis ir savādāks un plašāks nekā citiem finansējuma instrumentiem. Saistībā ar šo Nīderlandes valsts norādīja, ka bankas uzkrājumu un noguldījumu tirgus daļas zaudēšanas rezultātā var tikt zaudēta citu bankas produktu tirgus daļa.
(210)
Nīderlandes valsts noliedza arī to, ka patērētāji un tirgus dalībnieki uzskatītu, ka ABN AMRO N un FBN ir drošākas bankas nekā to konkurenti. Tā atsaucās uz reitingiem, ko FBN un ABN AMRO N bija piešķīrušas reitingu aģentūras un kas bija zemāki par, piemēram, Rabobank AAA reitingu. Līdzīga situācija bija ar tās relatīvajām CDS starpībām. Nīderlandes valsts arī uzskatīja, ka ne jau valsts īpašumtiesību dēļ ABN AMRO N vai FBN likās drošāks patērētājiem un tirgus dalībniekiem. Saistībā ar šo tā norādīja, ka daudzās valsts ad-hoc intervences bija parādījušas, ka Nīderlandes valsts pēc iespējas veiktu intervences attiecībā uz jebkuru privātu banku. Tādējādi tā uzskatīja, ka de facto nebija nekādas šķietamas atšķirības starp Nīderlandes privāto banku un Nīderlandes valstij piederošo banku piedāvāto drošību.
(211)
Lai aprēķinātu, vai par uzkrājumu produktiem piedāvātās procentu likmes rada zaudējumus, Nīderlandes valsts norādīja, ka tās nevajadzētu salīdzināt ar EURIBOR likmēm, bet drīzāk ar likmēm, kas izriet no tā dēvētās “replicējošā portfeļa metodoloģijas” (95). Izmantojot šo metodoloģiju, Nīderlandes valsts atzina, ka dažiem produktiem bija īslaicīga negatīva starpība. Taču tā norādīja, ka tā bija racionāla tirgus uzvedība un atbilda (privātpersonām piederošo) konkurentu tirgus uzvedībai konkrētajā brīdī.
5.3.2. Nīderlandes valsts komentāri par sūdzības iesniedzēja 2009. gada 21. un 28. augusta argumentiem
(212)
Nīderlandes valsts norādīja, ka tās iepriekšējie komentāri par sūdzības iesniedzēju, kas apkopoti 206. - 211. apsvērumā, joprojām ir spēkā.
(213)
Turklāt Nīderlandes valsts uzsvēra, ka sūdzības iesniedzēja apgalvojums par to, ka ABN AMRO N un FBN tirgus daļa palielinājusies, balstās uz kļūdainu statistiku. Attiecībā uz šķietamo ABN AMRO N piesaistīto noguldījumu pieaugumu par EUR 21 miljardu Nīderlandes valsts norādīja, ka tikai EUR 5,1 miljards bija saistīts ar Nīderlandes fizisko personu uzkrājumiem, bet pārējā daļa galvenokārt bija attiecināma uz korporatīvo klientu ietaupījumiem un ārvalstu noguldījumiem. Nīderlandes valsts arī iesniedza datus, kas parādīja, ka FBN noguldījumu un uzkrājumu apjoma pieaugums lielā mērā izrietēja no korporatīvajām banku operācijām, nevis no fiziskajām personām un privātklientiem piedāvātajām banku operācijām.
(214)
Nīderlandes valsts norādīja, ka Nīderlandes klienti vairāk ieguldīja uzkrājumos, ņemot vērā neskaidro makroekonomisko vidi. Tā atsaucās uz Centrālās statistikas pārvaldes (turpmāk “CPS”) datiem, kas liecināja, ka 2009. gada pirmajā pusē uzkrājumi palielinājās par 7,7 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. ABN AMRO N klientu ietaupījumi pieauga par 7,5 % salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu, kas liecināja, ka ABN AMRO N tirgus daļa drīzāk samazinājās. FBN arī iesniedza pierādījumus tam, ka tās klientu uzkrājumu pārmaiņas atbilda tirgū notiekošajam.
5.3.3. Nīderlandes valsts komentāri par ABN AMRO Bank komentāriem
(215)
Nīderlandes valsts apliecināja, ka tā nebija piešķīrusi likviditātes mehānismu ABN AMRO N, tādējādi kopumā apstiprinot ABN AMRO Bank argumentus.
6. NOVĒRTĒJUMS
6.1. Atbalsta esība
(216)
Līguma 107. panta 1. punkts paredz, ka ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm. No tā izriet, ka valsts pasākums kvalificējams kā valsts atbalsts, ja tas atbilst šādiem četriem (kumulatīviem) kritērijiem:
-
valsts resursi;
-
selektīvas priekšrocības;
-
konkurences izkropļojumu radīšana;
-
ietekme uz tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(217)
Pirmajam kritērijam atbilst Y1-E pasākumi 128. apsvēruma 4. tabulā, jo visi šie pasākumi ir tieši finansēti no Nīderlandes valsts resursiem.
(218)
Šā lēmuma 220. - 278. apsvērumā ir analizēts, vai pasākums rada selektīvas priekšrocības FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās (otrais kritērijs), izpētot katru pasākumu atsevišķi.
(219)
Ja šajā gadījumā pastāv selektīvas priekšrocības, būtu īstenots arī trešais un ceturtais kritērijs. Visi pasākumi izkropļo konkurenci vai draud ar konkurences izkropļojumiem, jo to dēļ FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās atrodas labvēlīgākā pozīcijā attiecībā pret citām konkurējošām bankām (trešais kritērijs). Turklāt pasākumi ietekmē arī tirdzniecību starp dalībvalstīm. FBN, ABN AMRO N un ABN AMRO Group pēc apvienošanās ir starptautiski orientētas bankas, kas veic darbību ārpus Nīderlandes, vienlaikus konkurējot arī ar ārvalstu banku meitasuzņēmumiem savas mītnes valsts tirgū (ceturtais kritērijs).
6.1.1. 2008. gada 3. oktobra Y1 un Y2 pasākums
(220)
Jāatgādina, ka šis lēmums novērtē tikai potenciālo atbalstu FBN, ABN AMRO N vai ABN AMRO Group pēc apvienošanās. Potenciālais atbalsts Fortis Bank SA/NV, kas izriet no Y1 un Y2 pasākuma, tika novērtēts 2008. gada 3. decembra lēmumā.
(221)
Kā norādīts 2008. gada 3. decembra lēmuma 52. apsvērumā (96) un šo pasākumu sākotnējā valsts atbalsta novērtējumā 2009. gada 8. aprīļa lēmumā, 2008. gada 3. oktobrī veiktie pasākumi (t. i., X, Y1 un Y2 pasākums) ir cieši saistīti. Nīderlandes valsts atdalīja FBN un ABN AMRO N no to likviditātes grūtībās nonākušā mātesuzņēmuma, iegādājoties FBN, taču, lai pilnībā izolētu FBN no tā mātesuzņēmuma likviditātes problēmām, Nīderlandes valstij bija jāuzņemas arī FBN finansētāja loma. Šis mērķis atspoguļojās Y1 un Y2 pasākumā. Turklāt 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts pārņēma Fortis SA/NV KAV saistības.
(222)
Kā norādīts 2008. gada 3. decembra lēmuma 50. apsvērumā, Komisija nevar piekrist, ka TEIP ir ievērots attiecībā uz 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem, kuru ietvaros Nīderlandes valsts iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N) par EUR 12,8 miljardiem un arī piešķīra FBN ļoti lielu finansējumu. Ņemot vērā tobrīd dominējošos tirgus apstākļus, neviens pircējs nebūtu varējis un negribētu piedāvāt tik daudz, lai glābtu FBN (97). Turklāt Nīderlandes valsts iesniegtā papildinformācija apliecināja, ka 2008. gada 3. oktobrī Nīderlandes valsts arī piekrita atlīdzināt Fortis SA/NV par tā KAV saistībām. Šīs vienošanās dēļ par KAV 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi tirgus ekonomikas investoram būtu vēl nepieņemamāki. Bez atbilstošas pienācīgas pārbaudes neviens investors nebūtu pārņēmis Fortis SA/NV saistības saskaņā ar KAV, jo tās radīja lielas saistības vēlākā posmā (par kurām Nīderlandes valsts jau bija daļēji informēta 2008. gada 3. oktobrī).
(223)
Nīderlandes valstij 2008. gada 3. oktobra integrētie pasākumi bija nepieciešami, lai izvairītos no plašas risku izplatības Nīderlandes banku sistēmā un ekonomikā (98). Tirgus ekonomikas investors parasti neņem vērā šādas risku izplatības radīto ietekmi.
(224)
Vēlēšanās izvairīties no būtiskiem Nīderlandes banku sistēmas un ekonomikas traucējumiem izskaidro, kāpēc Nīderlandes valsts tik strauji pieņēma lēmumus. Tirgus ekonomikas investors būtu veltījis daudz vairāk laika, lai izvērtētu potenciālo nepieciešamību iepludināt papildu kapitālu, un būtu arī sīkāk izpētījis uzņēmumu finanšu rādītājus. Rezultātā tirgus ekonomikas investoram, kam ir pietiekams laiks pienācīgas pārbaudes veikšanai, būtu labāks priekšstats par secīgajiem ieguldījumiem, un tas šo informāciju ņemtu vērā novērtējumā. Nīderlandes valstij bija jārīkojas ātri, lai saglabātu Nīderlandes finanšu stabilitāti, tāpēc tā nevarēja rīkoties kā tirgus ekonomikas investors un nevarēja atvēlēt vairāk laika, lai pamatīgāk apsvērtu 2008. gada 3. oktobra integrētos darījumus un ar KAV saistītās saistības.
(225)
Tāpēc Komisija apstiprina savu novērtējumu, ka 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neatbilst TEIP (šis secinājums jau bija izdarīts 2008. gada 3. decembra lēmumā, saskaņā ar kuru šie darījumi tika uzskatīti par valsts atbalstu Fortis Bank SA/NV).
(226)
Attiecībā uz priekšrocību esību 2008. gada 3. oktobra pasākumi kopā ļāva atdalīt FBN un ABN AMRO N no Fortis SA/NV un tādējādi piešķīra būtiskas selektīvās priekšrocības FBN, kas bija cieši integrēts Fortis Bank SA/NV un - jo īpaši - lielā mērā paļāvās uz Fortis Bank SA/NV finansējumu. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā (sk. arī 78. apsvērumu) Nīderlandes valsts atzina, ka, ja tā nebūtu iejaukusies, Fortis SA/NV būtu nogremdējusi FBN. Bez valsts atbalsta pasākumiem FBN joprojām būtu pakļauts uz bankrota robežas esošā Fortis SA/NV saistībām, un šīs saistības būtiski kavētu FBN darbību. Norobežojot savu darbību no Fortis SA/NV, FBN lielā mērā varēja izvairīties no problēmām un izmaksām, kas ir raksturīgas grūtībās nonākušam (finanšu) uzņēmumam, piemēram, augstākām finansējuma izmaksām, sliktākiem maksājumu nosacījumiem no piegādātāju un partneru puses, augstākām personāla izmaksām, lai noturētu darbiniekus, un darbības un riska svērto aktīvu samazināšanai, lai saglabātu kapitālu (99). Lai gan operāciju līmenī ABN AMRO N joprojām bija atsevišķs uzņēmums, Nīderlandes valsts baidījās par problēmu pārmešanās risku, ko radītu tas, ka tirgus varētu asociēt ABN AMRO N ar tā nākamo īpašnieku Fortis SA/NV.
(227)
Svarīga 2008. gada 3. oktobra integrēto darījumu sastāvdaļa bija Y1 pasākums, kas arī radīja ievērojamas priekšrocības FBN, īpaši ņemot vērā darījuma apjomu un tobrīd dominējošos tirgus apstākļus.
(228)
Lielais likviditātes mehānisms EUR 45 miljardu apmērā (100) tika piešķirts, kad liela apjoma darījumu tirgi faktiski bija slēgti, īpaši attiecībā uz lielām summām un uzņēmumiem ar relatīvi augstu aizdevumu un noguldījumu attiecību, tādiem kā FBN. To, ka tik liela likviditātes summa nebija uzreiz pieejama tirgū, apliecina tas, ka FBN bija nepieciešami vairāki ceturkšņi, lai aizstātu īstermiņa likviditātes mehānismu ar citiem finansējuma avotiem. Beigās FBN atmaksāja visu no Nīderlandes valsts saņemto īstermiņa finansējumu 2009. gada jūnijā, deviņus mēnešus pēc likviditātes atbalsta piešķiršanas. Refinansēšana tika daļēji īstenota, izmantojot valsts garantēta parāda emisijas (101).
(229)
Tādējādi jāsecina, ka Y1 pasākums ir valsts atbalsts, jo tas radīja FBN priekšrocības, piešķirot finansējumu, ko tas nebūtu varējis atrast tirgū tobrīd dominējošajos tirgus apstākļos.
(230)
Attiecībā uz Y2 pasākumu, kas ir Fortis Bank SA/NV piešķirto ilgtermiņa aizdevumu pārjaunojums, Komisija uzskata, ka pasākums rada selektīvas priekšrocības FBN. Nīderlandes valsts iesniegtā informācija rāda, ka Fortis Bank SA/NV bija tiesības uz fiksētas likmes ilgtermiņa aizdevumu (nominālā vērtība EUR 7,9 miljardi) tūlītēju atmaksu FBN īpašnieku maiņas dēļ. Pateicoties Y2 pasākumam, FBN nebija jāmeklē jauns finansējums tirgū, lai atmaksātu šos ilgtermiņa aizdevumus. Tas varēja turpināt gūt labumu no esošajiem aizdevumiem ar pirmskrīzes likmēm.
(231)
Akceptējot pārjaunojumu, Nīderlandes valsts piešķīra FBN ilgtermiņa aizdevumu ar pirmskrīzes procentu likmēm. Tirgus ekonomikas investors nebūtu piešķīris šos aizdevumus ar pirmskrīzes procentu likmēm, bet būtu apspriedis procentu likmes, kas labāk atspoguļotu tobrīd dominējošos tirgus apstākļus, īpaši tāpēc, ka runa bija par aizdevumiem, kuru summa bija ievērojama.
(232)
Tādējādi jāsecina, ka Y2 pasākums ir valsts atbalsts FBN, jo tas radīja selektīvas priekšrocības FBN, izmantojot aizdevumu ar pirmskrīzes likmēm. Nīderlandes valsts nemēģināja panākt, lai atmaksājamo aizdevumu procentu likmes atbilstu pēckrīzes procentu likmēm, tādējādi tā nerīkojās kā tirgus ekonomikas investors.
(233)
Komisija ir saņēmusi pietiekami daudz informācijas, lai secinātu, ka ABN AMRO N nesaņēma finansējumu no Y1 un Y2 pasākuma. Tādējādi šie pasākumi tai neradīja priekšrocības.
(234)
Tādējādi 2008. gada 3. oktobra integrētie darījumi neatbilst TEIP un rada selektīvas priekšrocības FBN. Šie pasākumi ļāva FBN noturēties tirgū un turpināt savu darbību, izvairoties no turpmākām tā mātesuzņēmuma problēmu radītām sekām. FBN saņēma arī ļoti lielu finansējuma atbalstu, kas nebija pieejams tirgū tik īsā laika posmā. Tāpēc Y1 un Y2 pasākums ir valsts atbalsts, bet, kā minēts 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 32. apsvērumā, X pasākums kā tāds nav valsts atbalsts FBN, bet ir daļa no plašāka darījuma - FBN atdalīšanās no Fortis Bank SA/NV -, kas ietvēra valsts atbalstu FBN.
6.1.2. TEIP piemērojamība pasākumiem, kas veikti pēc 2008. gada 3. oktobra sākotnējā atbalsta
(235)
Nīderlandes valsts aptuveni 18 mēnešu garumā ir veikusi daudzus pasākumus par labu FBN un ABN AMRO N. Nīderlandes valsts apgalvo, ka TEIP tests jāpiemēro katram pasākumam atsevišķi (īpaši B4 un B5 pasākumam, kas saistīti ar apvienošanos). Taču, vadoties no pasākumu hronoloģijas (I), pasākumu kopējā mērķa (II) un uzņēmumu situācijas katra pasākuma laikā (III), Komisija secina, ka tie nav pietiekami atšķirīgi, lai TEIP piemērotu individuāli. Komisija visus pasākumus uzskata par viena ilgstoša pārstrukturēšanas procesa sastāvdaļām (102), (103).
(236)
Pasākumu hronoloģija (I), kas aprakstīta šā lēmuma 2.1. un 2.4. sadaļā, rāda, ka visi pasākumi ir savstarpēji saistīti un tika veikti īsā laika posmā.
(237)
Turklāt ar apvienošanos saistītie pasākumi ir skaidri saistīti ar iepriekš veiktām intervencēm. Kad 2008. gada 21. novembrī - nedaudz vairāk kā sešas nedēļas pēc 2008. gada 3. oktobra glābšanas intervences - Nīderlandes valsts nolēma apvienot FBN un ABN AMRO N, tā to varēja izdarīt tikai tāpēc, ka tikko bija izglābusi abus uzņēmumus no bankrota. Citiem vārdiem sakot, hipotētiskā scenārija gadījumā bez 2008. gada 3. oktobra intervences apvienošanās īstenošana nebūtu bijis pieņemams variants, jo abi uzņēmumi vai nu vairs nepastāvētu, vai arī to darbības apjoms būtu ievērojami samazināts, tādējādi rezultātā izveidotais apvienotais uzņēmums būtu daudz mazāks un ne tik pievilcīgs, un to Nīderlandes valsts arī atzīst savā 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā (sk. 78. apsvērumu).
(238)
Visiem pasākumiem bija kopējs mērķis (II) pilnībā atjaunot FBN un ABN AMRO N dzīvotspēju. Tūlīt pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem bija skaidrs, ka Nīderlandes valsts ir tikai stabilizējusi situāciju, bet vēl bija jārisina svarīgas darbības problēmas, īpaši tāpēc, ka katrs uzņēmums bija atdalīts no sava iepriekšējā mātesuzņēmuma.
(239)
Turklāt apvienošanās bija pasākums, kas bija nepieciešams šā kopējā mērķa - pilnībā atjaunot dzīvotspēju - sasniegšanai. FBN kā atsevišķa uzņēmuma finansējuma situācija bija vāja, jo tam bija relatīvi mazs fiziskajām personām piedāvāto banku pakalpojumu klientu loks un tas lielā mērā bija atkarīgs no liela apjoma finansējuma (104). ABN AMRO N bija zaudējis svarīgu kompetenci saistībā ar produktiem un lielu daļu no sava starptautiskā tīkla. Abi uzņēmumi saskārās ar darbības problēmām, kas bija saistītas, piemēram, ar IT, nodokļiem un riska vadību, un nebija arī skaidrs, vai ir pietiekams visu to darbības jomu apjoms, kurās tie aktīvi darbojās. Nīderlandes valsts izskatīja vairākas alternatīvas un ātri izlēma, ka apvienošanās kopā ar papildu kapitāla palielinājumu būtu vislabākais veids, lai pilnībā atjaunotu dzīvotspēju. Apvienošanās scenārija gadījumā ABN AMRO N pakalpojumi fiziskajām personām, kuru lielāko daļu veidoja noguldījumu darbība, kompensēja FBN vājo finansējuma situāciju, savukārt FBN varēja ABN AMRO N nodrošināt lielāku apjomu un starptautiskas filiāles. Turklāt apvienotais uzņēmums varēja labāk risināt praktiskas problēmas un arī gūt labumu no papildu apjomradītiem ietaupījumiem. Apvienošanās novērsa nepieciešamību atjaunot katru uzņēmumu atsevišķi.
(240)
Attiecībā uz uzņēmumu situāciju katra pasākuma laikā (III) Komisija norāda, ka uzņēmumu dzīvotspēja tika pilnībā atjaunota tikai pēc visu pasākumu īstenošanas. Tie nebija dzīvotspējīgi starpposmā, piemēram, 2008. gada 21. novembrī, kad tika pieņemts lēmums par apvienošanos. Saistībā ar šo Komisija uzsver, ka 2008. gada decembra beigās, tātad pēc lēmuma par apvienošanos, pastāvēja briesmas, ka FBN kapitāls kļūs mazāks par DNB minimālajām kapitāla prasībām, jo tam bija jāveic norakstīšana attiecībā uz ABN AMRO N. ABN AMRO N joprojām bija ietverts FBN bilancē ar novērtējumu, kas vairs nebija reālistisks (105) pēc X pasākumā izmantotā novērtējuma, un tāpēc norakstīšana bija neizbēgama. Lai novērstu FBN kapitāla problēmas, Nīderlandes valsts nopirka ABN AMRO N no FBN par EUR 6,5 miljardiem un 2009. gada beigās veica papildu koriģējošu kapitāla pasākumu, konvertējot 2. līmeņa kapitālu 1. līmeņa kapitālā (sk. šā lēmuma 121. apsvērumu un 52. zemsvītras piezīmi). Nīderlandes valsts apgalvojumi, […] un […] apstiprina, ka pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem FBN un ABN AMRO N joprojām saskārās ar lielām problēmām saistībā ar dzīvotspēju (106).
(241)
Komisija arī atzīmē, ka Nīderlandes valsts iesniedza pilnvērtīgu pārstrukturēšanas plānu tikai pēc tam, kad bija pieņemti lēmumi par visiem pasākumiem, kas liecina, ka tikai tad dzīvotspēja bija pilnībā atjaunota. Procedūras laikā Komisija atkārtoti lūdza iesniegt detalizētu pārstrukturēšanas plānu (sk., piemēram, 137. apsvērumu), kas bija absolūti nepieciešams, lai novērtētu, vai atbalstu saņēmušā uzņēmuma dzīvotspēja ir pilnībā atjaunota.
(242)
Nīderlandes valsts 2009. gada 4. decembrī iesniedza 2009. gada pārstrukturēšanas plānu, bet šajā pirmajā plānā joprojām nebija svarīgu elementu, kas minēti paziņojumā par pārstrukturēšanu, piemēram, finanšu prognožu ļaunākā gadījuma scenārijam. Nepieciešamie papildinājumi tika saņemti 2010. gada 23. martā. Uz Komisijas agrākajiem pieprasījumiem iesniegt pārstrukturēšanas plānu Nīderlandes valsts atbildēja, ka FBN un ABN AMRO N apvienošanai bija svarīga loma šo uzņēmumu pārstrukturēšanā. Atbilstoši tās teiktajam ABN AMRO Group pārejas vadības komandai bija nepieciešams laiks plāna sagatavošanai, un tai nevarēja būt pilnīga priekšstata par grupas nākotnes veidolu pirms apvienošanās īstenošanas.
6.1.3. Priekšrocību esība un secinājums par atbalsta esību attiecībā uz pasākumiem, kas īstenoti pēc 2008. gada 3. oktobra integrētajiem darījumiem.
(243)
Z pasākums bija nepieciešams, lai izvairītos no tā, ka FBN kapitāla rādītāji samazinās un ir mazāki par minimālajām normatīvajām kapitāla prasībām.
(244)
FBN kapitāla problēma bija saistīta ar ABN AMRO N augsto novērtējumu tā bilancē. […] pienācīgās pārbaudes ziņojumā ietvertie modelējumi rāda, ka, samazinot ABN AMRO N uzskaites vērtību līdz EUR 6,5 miljardiem, FBN 1. līmeņa kapitāla rādītājs un kopējā kapitāla rādītājs būtu attiecīgi 3,8 % un 7,6 % (107). Citiem vārdiem sakot, bija risks, ka FBN kapitāla rādītāji kļūtu mazāki par minimālajiem normatīvajiem rādītājiem, saskaņā ar kuriem minimālais kopējā kapitāla rādītājs ir 8 % (un ne vairāk kā puse var būt 2. līmeņa kapitāls). Saskaņā ar […] ziņojumu ABN AMRO N pārdošana Nīderlandes valstij par EUR 6,5 miljardiem paaugstināja FBN 1. līmeņa kapitāla rādītāju un kopējā kapitāla rādītāju līdz attiecīgi 7,8 % un 15,7 %, tādējādi novēršot FBN kapitāla problēmu un ļaujot uzņēmumam noturēties tirgū.
(245)
Šis pasākums radīja priekšrocības FBN tāda kapitāla veidā, ko tas nebūtu varējis atrast tirgos. Uzņēmums arī nevarēja izmantot iekšēji radītu bāzes peļņu, lai (daļēji) atrisinātu problēmu, jo 2008. gadā tam bija zaudējumi EUR 922 miljonu apmērā saistībā ar Madoff krāpšanu. Tā kā bija risks, ka FBN kapitāls var kļūt mazāks par minimālajām kapitāla prasībām, pasākums ļāva uzņēmumam ievērot normatīvās prasības un turpināt savu darbību.
(246)
Komisija ir nonākusi pie secinājuma, ka Nīderlandes valsts veiktā ABN AMRO N pirkšana nenotika ar tirgus nosacījumiem turpmāk norādīto iemeslu dēļ.
(247)
Tirgus ekonomikas investors (108), kam būtu bijusi interese par ABN AMRO N iegādi 2008. gada decembrī, būtu izmantojis tirgus cenu, ņemot vērā tirgus apstākļus konkrētajā brīdī. […] ziņojumā Nīderlandes valstij bija divi novērtējumi: “ciklam atbilstīgs” novērtējums EUR [5 - 9] miljardu apmērā, kurā tika pieņemta tirgus normalizēšanās, un “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējums EUR [4 - 6,5] miljardu apmērā, kura pamatā bija tirgus apstākļi 2008. gada oktobra pirmajās dienās (109). Tirgus ekonomikas investors būtu vadījies no “pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējuma.
(248)
Jebkurā gadījumā būtu nepieciešama “pašreizējo apstākļu” korekcija, lai ņemtu vērā tirgus apstākļu pasliktināšanos laikposmā starp 2008. gada 3. oktobri (t. i., […] novērtējuma ziņojuma datumu) un faktisko datumu, kad tika izlemts, ka Nīderlandes valsts iegādāsies ABN AMRO N. Šajā periodā indekss Euro Stoxx 50 nokritās par 22,2 %, bet indekss Euro Stoxx Banks nokritās par 45,3 %.
(249)
Nevar pieņemt Nīderlandes valsts argumentu, ka korekcija nav nepieciešama, ņemot vērā ABN AMRO N konservatīvo riska profilu (t. i., nav aktīvu, kuru vērtība būtu samazinājusies, laba finansējuma situācija u. c.). Tirgus kritums bija plaši izplatīts, īpaši attiecībā uz banku akcijām, kas liecināja, ka tas nav tik daudz saistīts ar akciju īpatnībām, bet gan ar sliktākiem ekonomiskajiem un finanšu tirgus apstākļiem un ar to saistīto pieprasīto riska prēmiju kāpumu. Ņemot to vērā, nepieciešama 2008. gada 3. oktobra“pašreizējo tirgus apstākļu” novērtējuma lejupvērsta korekcija, lai iegūtu saprātīgu aplēsi par ABN AMRO N vērtību 2008. gada 14. decembrī. Piemērojot novērotos indeksa Euro Stoxx 50 un indeksa Euro Stoxx Banks procentuālos kritumus (22,2 % un 45,3 %), rezultātā iegūtais 2008. gada decembra tirgus cenas diapazons ir no EUR [2,2 - 3,6] miljardiem līdz EUR [3,1 - 5,1] miljardam (t. i., EUR [4 - 6,5] miljardi samazināti par 22,2 % un 45,3 %) (110).
(250)
Komisija var pieņemt, ka, atbilstoši Nīderlandes valsts iestāžu apgalvotajam, korekcija veicama, ņemot vērā to, ka Nīderlandes valsts nemaksāja par darījumu naudā. Y2 pasākuma rezultātā Nīderlandes valstij piederēja FBN emitēts parāds, un tā pēc tam samaksāja FBN par ABN AMRO N, daļēji atsakoties no parāda ar nominālvērtību EUR 6,5 miljardi. Tā kā citu banku emitēts parāds tobrīd tika tirgots ar diskontu no nominālvērtības, Komisija var akceptēt, ka atlaisto parāda instrumentu vērtība bija zemāka par nominālvērtību. Vadoties no pieejamās tirgus informācijas, Komisija var akceptēt korekciju [10 - 30] % jeb EUR [0,65 - 1,95] miljardu apmērā. Tas nozīmētu, ka faktiskā darījuma cena būtu EUR [4,55 - 5,85] miljardi (EUR 6,5 miljardi mīnus EUR [0,65 - 1,95] miljardi), nevis EUR 6,5 miljardi (111).
(251)
Tādā gadījumā atbalsta summa Z pasākuma ietvaros būtu starpība starp samaksāto cenu un ABN AMRO N tirgus vērtību. Tā būtu starp EUR [0 - 2,75] miljardiem (EUR [4,55 - 5,85] miljardi mīnus EUR [3,1 - 5,1] miljardi) un EUR [0,95 - 3,65] miljardiem (EUR [4,55 - 5,85] miljardi mīnus EUR [2,2 - 3,6] miljardi).
(252)
Komisija neredz pamatu Nīderlandes valsts apgalvojumiem, ka tās novērtējumu EUR 6,5 miljardu apmērā pārliecinoši apstiprina citu konsorcija dalībnieku akcepts un […] ziņojums. Pārmaksāšana par ABN AMRO N neietekmēja pārējos konsorcija dalībniekus, kas nozīmē, ka to akcepts pārdošanai nebija akcepts pašam novērtējumam. Nav arī norādes, ka konsorcija dalībnieki paši būtu veikuši jaunu novērtējumu. […] vēstule arī neapstiprina Nīderlandes valsts apgalvojumus. […] tikai apstiprināja metodoloģiju un procesu, un tā īso ziņojumu nevar uzskatīt par ticamu novērtējumu. […] ziņojuma pamatā arī ir cena, ko Nīderlandes valsts 2008. gada 3. oktobrī samaksāja par FBN un ABN AMRO N. Kā iepriekš minēts, 2008. gada 3. oktobra darījums nav uz tirgu balstīts darījums. Atbalstu ietverošu darījumu nevar izmantot tirgus cenas noteikšanai.
(253)
Fortis SA/NV akcionāru uzdevumā strādājošo ekspertu ziņojums arī neatbalsta hipotēzi, ka Nīderlandes valsts nepārmaksāja. Šis ziņojums ir tikai sekundāra analīze par novērtējumiem un novērtējumu metodēm, kas tika izmantotas procesā, un nav jauns novērtējums. Turklāt ziņojums jāskata tā kontekstā. Fortis SA/NV akcionāri uztraucās, ka ir saņēmuši pārāk zemu cenu no Nīderlandes valsts par iegādātajiem aktīviem, un šis ziņojums galvenokārt aplūko šo jautājumu, t. i., ka Nīderlandes valsts ir samaksājusi pārāk zemu cenu. Visbeidzot arī jāpiebilst, ka punktos, uz kuriem atsaucas Nīderlandes valsts, nekas nav teikts atsevišķi par ABN AMRO N, bet ir tikai pieminēts pilnais aktīvu kopums, ko iegādājās Nīderlandes valsts.
(254)
Tādējādi jāsecina, ka Z pasākums ir valsts atbalsts par labu FBN, jo tas piešķir FBN kapitālu, kas tam ļauj noturēties tirgū. Atbalsta identificētā summa ir starp EUR [0 - 2,75] miljardiem un EUR [0,95 - 3,65] miljardiem.
(255)
Komisija ir secinājusi, ka Nīderlandes valsts, nevis ABN AMRO N bija atbildīga par ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma segšanu. Kopš 2008. gada 3. oktobra Nīderlandes valstij bija saistoši KAV noteikumi. Tādējādi tai bija pienākums īstenot ABN AMRO Holding sadalīšanu saskaņā ar KAV noteikumiem. Tā kā finanšu uzraudzības iestāde bija atļāvusi uzsākt sadalīšanas procesu tikai tad, kad būs atrisināta ABN AMRO Z kapitāla problēma, Nīderlandes valstij un pārējiem konsorcija dalībniekiem nebija citas izvēles kā vien segt ABN AMRO Z kapitāla deficītu.
(256)
ABN AMRO N darbojās tikai kā starpnieks šajā konstrukcijā, lai nodrošinātu nepieciešamo kapitālu ABN AMRO Z, kas neveica operācijas.
(257)
Komisija nav atradusi pierādījumus par netiešu atbalstu ABN AMRO N. Nīderlandes valsts iesniegtie skaidrojumi apstiprināja, ka visi nozīmīgie finanšu darījumi starp ABN AMRO Z un ABN AMRO N notika ar tirgus nosacījumiem vai pirms valsts intervences 2008. gada 3. oktobrī.
(258)
Kā minēts 110. apsvērumā, CRI joprojām bija spēkā pēc ABN AMRO II atdalīšanās no ABN AMRO Bank, lai segtu drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā un integrācijas izmaksas EUR 1,2 miljardu apmērā, bet nauda, kas tika iegūta no MCS instrumentiem, tika iepludināta ABN AMRO Z. Tādējādi no datuma, kurā ABN AMRO II tika atdalīts no ABN AMRO Bank (t. i., 2010. gada 6. februāra) (līdz CRI beigām 2010. gada oktobrī), CRI veidoja valsts atbalstu ABN AMRO II, savukārt EUR 1,7 miljardus vērtie MCS, kuru ieņēmumi tika nodoti ABN AMRO Z, vairs nebija atbalsts ABN AMRO N/ABN AMRO II no 2010. gada 6. februāra. Tāpēc šīs pārmaiņas nemaina atbalsta apjomu, bet tikai atbalsta sniegšanas instrumentus un ilgumu. Šādas formas pārmaiņas nerada problēmas, kas būtu aplūkojamas šā lēmuma atlikušajā daļā.
(259)
Tāpēc jāsecina, ka A pasākums nav valsts atbalsts. Saskaņā ar KAV Nīderlandes valsts kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējas līgumiskais pienākums bija novērst ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu. Tādējādi pasākums nerada selektīvas priekšrocības ABN AMRO N un neatbrīvo to no izmaksām, kas tam būtu jāsedz.
(260)
Tā kā CRI nebija pietiekams, lai segtu ABN AMRO Z kapitāla iztrūkumu, Nīderlandes valstij bija jāiepludina papildu kapitāls, izmantojot MCS. Argumentācija attiecībā uz A pasākumu ir piemērojama arī B1 pasākumam.
(261)
Tādējādi jāsecina, ka B1 pasākums nav valsts atbalsts, jo ABN AMRO Z kapitāla iztrūkuma finansēšana bija Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV un nerada selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(262)
Pilnā summa EUR 1,08 miljardi (t. i., B2 un B3 pasākums kopā) ietver vispārējās sadalīšanas izmaksas EUR 480 miljonu apmērā, EUR 90 miljonu lielas izmaksas saistībā ar naudas tirgus biroja izveidi un drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā. Ir svarīgi atšķirt drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā no citām sadalīšanas izmaksām EUR 580 miljonu apmērā.
(263)
Attiecībā uz citām sadalīšanas izmaksām Komisija atzīst, ka saskaņā ar KAV Nīderlandes valstij bija pienākums turpināt ABN AMRO Holding sadalīšanu trijās atsevišķās daļās, ievērojot KAV nostādnes. Citiem vārdiem sakot, sadalīšanas izmaksas izriet no KAV noteiktajiem līgumiskajiem pienākumiem Nīderlandes valstij kā Fortis SA/NV tiesību pārņēmējai. Ņemot vērā neto bāzi, šis pasākums nerada ABN AMRO N labāku kapitāla pozīciju, jo Nīderlandes valsts iepludina kapitālu, kas nekavējoties tiek izmantots sadalīšanas izmaksu segšanai.
(264)
Taču šī argumentācija neattiecas uz drošības rezervi EUR 500 miljonu apmērā, jo valstij nebija līgumiska pienākuma to nodrošināt. Ja Nīderlandes valsts nebūtu sniegusi šo palīdzību, ABN AMRO N finansiālais stāvoklis būtu sliktāks un tai nāktos, piemēram, samazināt savus RSA, lai atbrīvotu kapitālu. Citiem vārdiem sakot, drošības rezerve ir selektīvas priekšrocības, kas uzlaboja ABN AMRO N konkurētspējas pozīciju salīdzinājumā ar pasākuma neīstenošanas scenāriju.
(265)
Tāpēc jāsecina, ka, lai gan vispārējās sadalīšanas izmaksas nav valsts atbalsts, drošības rezerve EUR 500 miljonu apmērā (t. i., daļa no B3 pasākuma) ir valsts atbalsts. Tas piešķir ABN AMRO N papildu kapitālu un rada selektīvas priekšrocības.
(266)
Komisija norāda, ka nebija līgumisku vai ekonomisku saistību apvienot FBN un ABN AMRO N, kad Nīderlandes valsts iegādājās šos uzņēmumus. Kaut gan ABN AMRO N aktīvu pārvaldības nodaļa bija integrēta Fortis Bank SA/NV, šāda nodaļa nav obligāti nepieciešama banku darbības joma, jo daudzas citas bankas saņem savus aktīvu pārvaldības produktus no specializētiem ārējiem pakalpojumu sniedzējiem. 2008. gada 21. novembrī Nīderlandes valsts pati nolēma apvienot ABN AMRO N un FBN, jo tā deva priekšroku šai iespējai salīdzinājumā ar citām pārstrukturēšanas alternatīvām, piemēram, neatkarīgai stratēģijai abām bankām, straujai viena vai abu uzņēmumu pārdošanai vai straujai lielāko meitasuzņēmumu pārdošanai.
(267)
FBN un ABN AMRO N pašas nevarēja segt apvienošanās sākotnējās integrācijas izmaksas. Komisija piebilst, ka Nīderlandes valsts ir publiski aizstāvējusi apvienošanos, sakot, ka “abas bankas kopā ir stiprākas nekā katra atsevišķi” (112). Apvienošanās radītu ievērojamas priekšrocības sinerģiju veidā (aplēses liecina par EUR 1,1 miljardu pirms nodokļiem gadā) un spēcīgākas konkurences pozīcijas veidā (piemēram, lielākas tirgus daļas, labāka finansējuma bāze u. c.).
(268)
Lai saņemtu apvienošanās labumus, FBN un ABN AMRO N radās dažādas izmaksas (t. i., ar apvienošanās tiesiskās aizsardzības līdzekļiem saistītas izmaksas, integrācijas izmaksas). Nīderlandes valsts sedza šīs izmaksas, izmantojot rekapitalizāciju (laikā, kad kapitāls joprojām nebija viegli pieejams), bet FBN un ABN AMRO N saņēma visus labumus. Tādējādi tas rada skaidras priekšrocības FBN un ABN AMRO N.
(269)
Saskaņā ar Nīderlandes valsts teikto apvienošanās bija ar pozitīvu neto pašreizējo vērtību (113). Taču, kā jau detalizēti aplūkots 235. - 242. apsvērumā, B4 un B5 pasākums seko citiem valsts atbalsta pasākumiem un ir daļa no lielāka pārstrukturēšanas plāna, tāpēc TEIP nav piemērojams.
(270)
Tādējādi jāsecina, ka B4 un B5 pasākums ir valsts atbalsts attiecīgi EUR 300 miljonu un EUR 1,2 miljardu apmērā. Tie rada selektīvas priekšrocības FBN un ABN AMRO N, nodrošinot tiem kapitālu.
(271)
C pasākums nodrošina FBN kapitālu, kas ļāva tam ievērot finanšu uzraudzības iestādes noteiktās minimālās normatīvās prasības. Ja Nīderlandes valsts nebūtu konvertējusi 2. līmeņa kapitālu 1. līmeņa kapitālā, FBN vajadzētu pārtraukt savu darbību vai meklēt alternatīvus risinājumus, piemēram, samazināt RSA, lai atbrīvotu 1. līmeņa kapitālu. Pateicoties šim pasākumam, FBN ieguva vairāk kapitāla un spēcīgāku konkurences pozīciju nekā neesoša atbalsta scenārijā.
(272)
Nīderlandes valsts konvertēja 2. līmeņa parāda instrumentus ar nominālvērtību EUR 1,35 miljardi līdzvērtīgā 1. līmeņa kapitāla summā. Šī konvertācija rada tādas pašas naudas plūsmas kā tajā gadījumā, ja FBN būtu atpircis valstij piederošos 2. līmeņa instrumentus par nominālvērtību un tam sekotu kapitāla pieaugums par tādu pašu summu. Pēc analoģijas ar 250. apsvērumu Komisija var akceptēt, ka tādu parāda instrumentu tirgus vērtība, no kuru atmaksas Nīderlandes valsts atteicās, bija zemāka par nominālvērtību. Ņemot vērā līdzīgu banku diskontus par līdzīgiem instrumentiem, ir pamatots diskonts EUR [135 - 405] miljonu (jeb [10 - 30] %) apmērā. Citiem vārdiem sakot, FBN netieši samaksāja Nīderlandes valstij EUR [135 - 405] miljonus par daudz, netieši atpērkot instrumentus par nominālvērtību. Tādējādi atbalsta summa būtu EUR [0,945 - 1,215] miljardi, nevis EUR 1,35 miljardi.
(273)
Nevar piekrist Nīderlandes valsts apgalvojumam, ka šis pasākums atbilst TEIP. Pasākums seko citiem pasākumiem, kas ietver valsts atbalstu, kā minēts 235. - 242. apsvērumā, tāpēc TEIP nav piemērojams.
(274)
Tāpēc jāsecina, ka C pasākums ir valsts atbalsts EUR [0,945 - 1,215] miljardu apmērā, jo tas rada FBN priekšrocības papildu kapitāla veidā.
(275)
Runājot par maksājumiem citiem konsorcija dalībniekiem, Komisija ir secinājusi, ka šie maksājumi patiešām ir daļa no saistībām, kas izriet no KAV. Konsorcija dalībnieki bija paredzējuši, ka sadalīšanas procesā radīsies kādas negaidītas problēmas, un KAV ir aprakstītas procedūras, kas izmantojamas šo problēmu nokārtošanai. Komisija nav atradusi pierādījumus, ka Nīderlandes valsts maksājumi citiem konsorcija dalībniekiem radītu papildu tīro aktīvu pārskaitījumu uz ABN AMRO N vai kādas citas priekšrocības šim uzņēmumam.
(276)
Tādējādi jāsecina, ka D pasākums nav valsts atbalsts, jo tas bija KAV noteikts valsts pienākums, nevis ABN AMRO N pienākums. Pasākums neparedzēja selektīvas priekšrocības ABN AMRO N.
(277)
Komisija ir nonākusi pie secinājuma, ka savstarpējās saistības lielā mērā ir saistītas ar īpašo kontekstu, kāds bija ABN AMRO N atdalīšanai no tā mātesuzņēmuma ABN AMRO Bank (tagad RBS NV). Saskaņā ar Nīderlandes uzņēmumu tiesībām Deutsche Bank kā New HBU pircējs joprojām atbild par ABN AMRO Bank parādiem, ja ABN AMRO Bank nepilda savas saistības. Tāpēc Deutsche Bank vēlas saņemt pretkompensāciju par risku, ko tai rada ABN AMRO Bank. Ja ABN AMRO N nebūtu atdalīta no ABN AMRO Bank, nepastāvētu savstarpējās saistības starp New HBU un ABN AMRO Bank. Tāpēc Nīderlandes valsts izsniedz garantiju par savstarpējām saistībām, kas pastāv tikai ABN AMRO N atdalīšanās dēļ. Nīderlandes valsts neizsniedz garantiju par savstarpējām saistībām starp New HBU un ABN AMRO N.
(278)
Tāpēc jāsecina, ka var piekrist, ka E pasākums nav valsts atbalsts, jo ABN AMRO N atdalīšana no ABN AMRO Bank ir Nīderlandes valsts pienākums saskaņā ar KAV.
6.1.4. Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē
(279)
ABN AMRO Group (jeb FBN un ABN AMRO N pirms apvienošanās) ir guvusi labumu no rekapitalizācijas atbalsta, kura apjoms ir starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem. Šī summa izpaužas kā 2,75 % - 3,5 % diapazons salīdzinājumā ar ABN AMRO Group riska svērtajiem aktīviem.
(280)
Komisija atzīmē, ka FBN arī guva labumu no ļoti ievērojama likviditātes atbalsta (gan relatīvā, gan absolūtā izteiksmē).
5. tabula
Valsts atbalsts: kopsavilkuma tabula par rekapitalizācijas atbalstu un likviditātes atbalstu
Rekapitalizācijas atbalsts
(visi skaitļi miljardos EUR)
Minimālais valsts atbalsts
Maksimālais valsts atbalsts
Apvienotā uzņēmuma FBN-ABN AMRO N RSA
Min. % no RSA
Maks. % no RSA
Z pasākums: Nīderlandes valsts iegādājas AA no FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
B3 pasākums: sadalīšanas izmaksas (drošības rezerve)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
B4 pasākums: kapitāla iztrūkums, kas saistīts ar HBU pārdošanu
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
B5 pasākums: integrācijas izmaksas
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
C pasākums: 2. līmeņa kapitāla konvertācija 1. līmenī
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63-0,82] %
Kopējais rekapitalizācijas atbalsts
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansējums/Likviditātes atbalsts
Y1 pasākums: īstermiņa likviditātes mehānisms
45
Y2 pasākums: ilgtermiņa aizdevumi
7,9
Jauna parāda instrumenta emisija, kuru garantē Nīderlandes garantiju shēma
18,8
Kopējais finansējums/-likviditātes atbalsts
71,7 (vai 52,9, koriģējot dubultuzskaiti) (116)
6.2. Dažādu atbalsta pasākumu saderība
(281)
Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts pilnvaro Komisiju atzīt atbalstu par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas ir paredzēts, lai “novērstu nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā”. Runājot par Nīderlandes tautsaimniecību, nopietnu traucējumu risku apstiprināja dažādie Komisijas akcepti pasākumiem, ko Nīderlandes valsts iestādes bija veikušas, lai apkarotu finanšu krīzi, piemēram, garantiju shēmu.
(282)
Saistībā ar šo tomēr ir svarīgi uzsvērt Pirmās instances tiesas norādīto, ka Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunkts jāpiemēro šauri (117), proti, ja tautsaimniecības traucējumi ietekmē visu dalībvalsti, nevis reģionāla rakstura traucējumu gadījumā. Komisija atzīmē, ka ABN AMRO N un FBN ir Nīderlandes vadošās bankas ar filiāļu tīklu visā valstī un lielākajām tirgus pozīcijām daudzos Nīderlandes fiziskajām personām un MVU piedāvāto banku pakalpojumu tirgus segmentos. Ņemot vērā dažādās nenoteiktības, kas saistītas ar atgūšanos no globālās finanšu un ekonomiskās krīzes, šo banku darbības pārtraukšana radītu nopietnus traucējumus Nīderlandes tautsaimniecībā, tāpēc Nīderlandes valdības piešķirtā atbalsta vērtējumam var piemērot Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu.
(283)
Komisija ir sīkāk aprakstījusi konkrētu pasākumu saderību savā banku paziņojumā, rekapitalizācijas paziņojumā un paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, un nepieciešamo pārstrukturēšanu - savā paziņojumā par pārstrukturēšanu.
(284)
Atsevišķie pasākumi pārbaudāmi salīdzinājumā ar attiecīgajiem Komisijas paziņojumiem. Kapitāla prasību atvieglojuma instruments neaptver aktīvus, kuru vērtība ir samazinājusies, un tas de facto ir rekapitalizācijas pasākuma aizstājējs. Taču, lai kapitāla prasību atvieglojuma instruments atbilstu iekšējam tirgum, tam jāatbilst vispārējiem principiem, kas ietverti paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies. Lai saglabātu visiem vienādus darbības nosacījumus, Komisijai bija jāpārbauda, vai CRI netiek izmantots, lai portfeļa paredzamie zaudējumi tiktu nodoti valstij. A pasākumam vajadzētu ietvert arī pietiekamus stimulus valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai, un ekonomiskās situācijas pasliktināšanās gadījumā ABN AMRO N būtu jāuzņemas daļa zaudējumu, izmantojot vertikālo riecienu. Likviditātes pasākumi (Y1 un Y2 pasākums) jāizvērtē salīdzinājumā ar banku paziņojumu un rekapitalizācijas pasākumi (t. i., Z, B4 un B5 pasākums, kā arī drošības rezerve EUR 500 miljonu apmērā, kas bija daļa no B3 un C pasākuma) - salīdzinājumā ar rekapitalizācijas paziņojumu.
6.2.1. Y1 un Y2 pasākuma saderība ar banku paziņojumu
(285)
Lai atbilstu banku paziņojumam, Y1 un Y2 pasākumiem jābūt ar skaidru mērķi, samērīgiem un izstrādātiem tā, lai nepieļautu nevēlamus konkurences izkropļojumus.
(286)
Komisija atkārto 2009. gada 8. aprīļa lēmuma 51. apsvēruma secinājumu, ka pasākums, lai sarautu visas saiknes starp FBN un tā likviditātes grūtībās nonākušo mātesuzņēmumu Fortis SA/NV, bija nepieciešams, lai pasargātu FBN no tobrīd akūtajām mātesuzņēmuma grūtībām. Tāpēc var uzskatīt, ka šiem pasākumiem ir skaidrs mērķis - panākt FBN glābšanu.
(287)
Y1 un Y2 pasākumam jābūt arī samērīgiem, un tie nedrīkst lieki kropļot konkurenci. Saistībā ar šo Komisija atzinīgi vērtē Nīderlandes valsts izstrādāto cenu noteikšanas sistēmu, kas paredzēta vienādu darbības noteikumu izveidei ar Garantiju shēmu (sk. 169. apsvērumu). Attiecībā uz garantiju shēmām Komisija ir konsekventi lūgusi dalībvalstīm prasīt prēmiju vismaz 50 bāzes punktu apmērā par garantijām, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem (un nepārsniedz 12 mēnešus). Komisija konstatēja, ka Nīderlandes valsts konsekventi neprasīja EURIBOR + 50 bāzes punktus par aizdevumiem, kuru termiņš ir ilgāks par trim mēnešiem. Tāpēc Komisija var atzīt, ka Y1 pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu tikai ar nosacījumu, ka tiek veikts koriģējošs maksājums EUR 18,2 miljonu apmērā, lai nodrošinātu, ka par aizdevumiem ar termiņu virs trim mēnešiem tiek faktiski maksāta atlīdzība EURIBOR + 50 bāzes punkti. Komisija pozitīvi atzīmē, ka visi likviditātes mehānismi tika atmaksāti un izbeigti 2009. gada jūnijā.
(288)
Attiecībā uz Y2 pasākumu Komisija atzīmē, ka, tā kā Nīderlandes valsts nemainīja aizdevumu procentu likmi un termiņu, FBN guva labumu no relatīvi lētiem aizdevumiem, kas varētu izkropļot konkurenci. Tāpēc Komisija var atzīt šo pasākumu par saderīgu ar banku paziņojumu tikai tad, ja tiek pareizi īstenoti visi nosacījumi, kas izklāstīti tālāk šajā lēmumā, un īpaši pasākumi konkurences izkropļojumu ierobežošanai.
6.2.2. Z, B3 (t. i., EUR 500 miljoni), B4 un B5, un C pasākumu saderība ar rekapitalizācijas paziņojumu
(289)
Komisija ir secinājusi, ka attiecīgie pasākumi tika veikti, lai apmierinātu patiesu vajadzību, un bija ierobežoti līdz minimumam, lai pilnībā atjaunotu attiecīgo uzņēmumu dzīvotspēju.
(290)
Attiecībā uz atlīdzību Komisija norādīja, ka valstij jau piederēja 100 % FBN parasto akciju (un netieši 100 % ABN AMRO N). Visi šie pasākumi bija neizbēgami, lai saglabātu šā akciju turējuma vērtību.
(291)
ABN AMRO Group 2013. gadā realizēs pašu kapitāla atdevi aptuveni […] % apmērā, kas norāda, ka, pateicoties visām valsts intervencēm, ir radīts dzīvotspējīgs un rentabls uzņēmums.
(292)
Visi pieejamie novērtējumi par ABN AMRO Group ievērojami pārsniedz atbalsta kopsummu Z, B3, B4, B5 un C pasākuma ietvaros (t. i., starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem). Tādējādi valsts saņems atbilstošu atlīdzību par ABN AMRO N un FBN piešķirto atbalstu (118).
(293)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija ir secinājusi, ka Z, B3, B4, B5 un C pasākums ir saderīgs ar rekapitalizācijas paziņojumu, ja tiek pareizi īstenoti tālāk šajā lēmumā izklāstītie nosacījumi.
6.2.3. Kapitāla prasību atvieglojuma instrumenta saderība ar principiem, kas noteikti paziņojumā par aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies
(294)
Komisija atzīst, ka Nīderlandes valsts izmantotais kapitāla prasību atvieglojuma instruments atšķiras no citos gadījumos izvērtētajiem tradicionālajiem pasākumiem saistībā ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies. Ja citi pasākumi saistībā ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, tika veikti, cenšoties atbrīvot bankas no aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, tad CRI aizsargātais portfelis ir tradicionāls Nīderlandes hipotēku portfelis, kura snieguma ievērojamu pasliktināšanos negaidīja ne ABN AMRO N, ne ārējie eksperti.
(295)
Komisija konstatē, ka tradicionāla rekapitalizācija ABN AMRO N līmenī nebija izdevīga Nīderlandes valstij, jo konkrētajā brīdī tā nebija atsevišķa juridiska persona un Nīderlandes valsts nebūtu spējusi norobežot savu kapitāla ieguldījumu, kam varētu būt negatīvas sekas, īpaši grūtību gadījumā. Turklāt privātie kapitāla prasību atvieglojuma instrumenti nebija iespējami, ņemot vērā darījuma lielumu un sarežģījumus, kas saistīti ar ABN AMRO Bank NV, kas ir ABN AMRO N un ABN AMRO Z mātesuzņēmums, atdalīšanu.
(296)
Ņemot vērā šo konkrēto situāciju, Komisija var akceptēt, ka CRI ir alternatīva tradicionālajam kapitāla palielinājumam, nevis aizsardzība pret aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, un tāpēc tas ir nepieciešams pasākums ar atbilstošu mērķi - novērst konkrēto ABN AMRO Z kapitāla problēmu.
(297)
Kaut gan šis pasākums galvenokārt ir rekapitalizācijas aizstājējs, tam jāatbilst citām kapitāla prasību atvieglojuma shēmām, tādējādi aizsargājot iekšējo tirgu, kā paskaidrots 284. apsvērumā.
(298)
Komisija ir secinājusi, ka Nīderlandes valsts ir iesniegusi pietiekamus pierādījumus tam, ka novērtējums bija tāds, ka paredzamos zaudējumus segs ABN AMRO N vai tās juridiskais tiesību pārņēmējs. Tirgus dati (īpaši reitingu ziņojumi), vēsturiskie dati un nesenie pierādījumi no ABN AMRO N parāda, ka ar ikgadējo pirmās kārtas zaudējumu daļu 20 bāzes punktu apmērā vajadzētu pietikt, lai segtu paredzamos zaudējumus.
(299)
ABN AMRO N maksātā atlīdzība nav mazāka par atlīdzību, kas noteikta paziņojumā par aktīviem, kuru vērtības ir samazinājusies, un rekapitalizācijas paziņojumā. Atlīdzība nozīmē, ka ABN AMRO N samaksās 10 % par kapitālu, ko šis darījums atbrīvo RSA samazināšanas rezultātā. Šī likme atbilst minimālajām likmēm, kas noteiktas rekapitalizācijas paziņojuma 27. punktā. Ņemot vērā relatīvi augsto atlīdzību, var uzskatīt, ka vertikālais rieciens 5 % apmērā un atgūšanas mehānisms atbilst paziņojuma par aktīviem, kuru vērtība samazinājusies, 24. punktam un 15. zemsvītras piezīmei.
(300)
A pasākums ietver arī pietiekamus stimulus valsts atbalsta pakāpeniskai samazināšanai. Lēmuma 107. apsvērumā aprakstītās atsaukšanas iespējas norāda, ka ABN AMRO N (tagad ABN AMRO Group) var viegli izbeigt šo pasākumu. Turklāt cenas noteikšanas dēļ, laikam ritot, pasākums kļūst arvien dārgāks. Līguma noteikumi paredz, ka cenas noteikšana netiks koriģēta, kad ABN AMRO Group sāks aprēķināt savas kapitāla prasības saskaņā ar Bāzeles II prasībām. Neveicot korekciju, tiks samazināta pasākuma ietekme uz kapitāla prasību atvieglojumu, bet maksa par garantijas izsniegšanu nesamazināsies. Turklāt pirmās kārtas zaudējumu daļa tiek aprēķināta kā procenti no sākotnējās portfeļa vērtības, līdz ar to pirmās kārtas zaudējumu daļa kā procenti no neatmaksātā portfeļa (t. i., sākotnējā portfeļa, kas koriģēts, cita starpā ņemot vērā atmaksu) laika gaitā pakāpeniski palielinās.
(301)
Ņemot vērā CRI iezīmes un 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu, un atjaunināto 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu, kas aprakstīts šā lēmuma 2.3. sadaļā, Komisija uzskata, ka A pasākums ir saderīgs ar paziņojuma par aktīviem, kuru vērtība samazinājusies, vispārējiem principiem un ar iekšējā tirgus principiem, kā paskaidrots 284. apsvērumā.
(302)
Tas, ka ABN AMRO Group atsauca CRI drīz pēc tam, kad tā ieviesa Bāzeles II prasības, ex-post apstiprina analīzi, kas veikta 294. - 301. apsvērumā.
6.3. Atbalsta un 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna, un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna novērtējums saskaņā ar paziņojumu par pārstrukturēšanu
(303)
Ņemot vērā atbalsta summu un apjomu, kas aprakstīti iepriekšējos punktos, un īpaši to, ka rekapitalizācijas atbalsts pārsniedz 2 % no RSA, Komisija uzskata, ka ir nepieciešama pamatīga pārstrukturēšana atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 4. punktam.
6.3.1. Dzīvotspēja
(304)
Pārstrukturēšanas plānam būtu jāparāda, ka bankas stratēģija ir balstīta uz viendabīgu koncepciju un banka ir atjaunojusi ilgtermiņa dzīvotspēju, nepaļaujoties uz valsts atbalstu.
(305)
Kā jau secināts 2010. gada 5. februāra lēmumā, FBN un ABN AMRO N darbības modeļi nebija balstīti uz pārmērīga riska uzņemšanos un neilgtspējīgu aizdevumu praksi. Taču atdalīšanās no attiecīgo mātesuzņēmumu grupām rezultātā abi uzņēmumi joprojām bija vārīgi un tiem trūka kapacitātes atsevišķās svarīgās darbības jomās. Pēc mātesuzņēmuma sadalīšanas ABN AMRO N bija slikta pieeja lielākiem uzņēmumiem, tam vairs nebija starptautiskā tīkla un trūka kapacitātes attiecībā uz daudziem produktiem un IT. Arī FBN smagi skāra atdalīšanās no tā mātesuzņēmuma, un tā finansējums lielā mērā bija atkarīgs no liela apjoma darījumu tirgiem. ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (un arī atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns) parāda, ka ABN AMRO N un FBN integrācija būtiski samazina katra atsevišķā uzņēmuma trūkumus. FBN un ABN AMRO N apvienošana palīdzēja daļēji kliedēt šīs bažas. ABN AMRO N fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu plašais klientu loks nodrošināja bagātīgus noguldījumus, veidojot labāku integrētās grupas finansējuma profilu, savukārt FBN daļēji atrisināja ABN AMRO N starptautiskā tīkla problēmu, un abas grupas kopā varēja labāk atrisināt, piemēram, ar IT saistītas problēmas (t. i., tām nebija no jauna jāveido katrai sava IT platforma un citi atbalsta rīki).
(306)
Finanšu prognozes rāda, ka pārstrukturēšanas perioda beigās apvienotajam uzņēmumam vajadzētu spēt nosegt savas izmaksas un realizēt atbilstošu pašu kapitāla atdevi aptuveni […] % apmērā. Pat stresa scenārija gadījumā uzņēmums turpinās gūt peļņu, bet tā kapitāla pietiekamības rādītāji būs lielāki par minimālajiem normatīvajiem sliekšņiem. Tādējādi pēc atkārtotām valsts intervencēm uzņēmuma kapitāla rezerve šķiet pietiekami liela, lai tas pārciestu nelabvēlīgus apstākļus nākotnē, nevēršoties vēlreiz pie valsts pēc atbalsta.
(307)
Kā liecināja rādītāji 2008. gada otrajā pusē un 2009. gada pirmajā pusē, ir vitāli svarīgi gūt pietiekami augstus tīros procentu ieņēmumus, lai izveidotu pilnībā dzīvotspējīgu uzņēmumu. Tādējādi 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānu un atjaunināto 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu var atzīt par saderīgu ar paziņojumā par pārstrukturēšanu ietvertajām dzīvotspējas prasībām tikai ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group centīsies gūt atjauninātos tīros procentu ieņēmumus, kas paredzēti 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā. ABN AMRO Group būtu vismaz reizi ceturksnī jāziņo Komisijai par saviem panākumiem. Ja ABN AMRO Group konstatēs atkāpes no šīm prognozēm, tai nekavējoties būtu jāveic koriģējoši pasākumi.
(308)
Pārstrukturēšanas plānā jāietver prognozes nepieciešamajā informācijas dalījumā, un pārstrukturēšana arī paredz izbeigt darbības, kas vidējā termiņā joprojām radītu strukturālus zaudējumus (119). Komisija 2010. gada 5. februāra lēmuma 120. apsvērumā apšaubīja, vai pienācīga uzmanība ir pievērsta Prime Fund Solutions nodaļas - kas 2008. gadā uzrādīja ievērojamus zaudējumus saistībā ar Madoff - dzīvotspējas jautājumiem. Šis jautājums tika atrisināts, PFS pārdodot Credit Suisse (sk. arī 74. apsvērumu). Sīkākas prognozes nodaļu līmenī parāda, ka gan bāzes scenārija, gan stresa scenārija gadījumā visas nodaļas dod pozitīvu ieguldījumu darbības rezultātā. Tāpēc Komisija var secināt, ka nav citu nodaļu, kam būtu strukturālas rentabilitātes problēmas, un, ņemot vērā šo secinājumu, nav nepieciešama turpmāka atsavināšana, lai uzlabotu uzņēmuma dzīvotspēju.
6.3.2. Izmaksu sloga sadalīšana/nepieciešamais minimums
(309)
Pārstrukturēšanas plānam ir skaidri jāparāda, ka atbalsts ir ierobežots un tiek nodrošināts tikai minimāli nepieciešamais. Ar pārstrukturēšanu saistītās izmaksas jāsedz ne tikai valstij, bet pēc iespējas daudz arī tiem, kas investēja bankā. Citiem vārdiem sakot, bankai un tās kapitāla turētājiem iespēju robežās jāpiedalās pārstrukturēšanā ar saviem līdzekļiem. Pārstrukturēšanas atbalstam jābūt ierobežotam un jānodrošina tikai tādu izmaksu segšana, kuras nepieciešamas dzīvotspējas atjaunošanai. Tādējādi uzņēmumam nedrīkstētu piešķirt valsts līdzekļus, ko varētu izmantot, lai finansētu tirgu izkropļojošu darbību, kas nav saistīta ar pārstrukturēšanas procesu, piemēram, iegādes (120).
(310)
Paziņojumā par pārstrukturēšanu norādīts, ka iegādes aizliegums ir nepieciešams, lai palīdzētu ierobežot atbalstu tikai līdz minimāli nepieciešamajam. Paziņojuma par pārstrukturēšanu 23. punktā skaidri minēts, ka “uzņēmumam nedrīkst piešķirt valsts līdzekļus, ko tas varētu izmantot, lai finansētu tirgu kropļojošas, ar pārstrukturēšanas procesu nesaistītas, darbības. Piemēram, valsts atbalstu var izmantot, lai finansētu citu uzņēmumu akciju iegūšanu vai izdarītu jaunus ieguldījumus tikai tādā gadījumā, ja tas ir būtiski, lai atjaunotu uzņēmuma dzīvotspēju”.
(311)
Paziņojums par pārstrukturēšanu arī saista iegādes aizliegumu ar konkurences izkropļojumiem. Paziņojuma 39. un 40. punktā skaidrots, ka “valsts atbalstu nedrīkst izmantot, lai kaitētu tiem konkurentiem, kas nesaņem līdzvērtīgu valsts atbalstu”, un “bankas nedrīkst izmantot valsts atbalstu, lai iegūtu konkurējošos uzņēmumus. Šis nosacījums jāpiemēro vismaz trīs gadus un to var turpināt līdz pārstrukturēšanās perioda beigām atkarībā no konkrētā atbalsta apmēra, lieluma un ilguma”.
(312)
Atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 40. punktam atbalstu var atzīt par saderīgu tikai ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group strikti piemēros iegādes aizliegumu (121) trīs gadus no šā lēmuma datuma. Iegādes aizliegums pagarināms, ja pēc trim gadiem Nīderlandes valstij joprojām piederēs vairāk nekā 50 % no ABN AMRO Group. Taču iegādes aizliegums nedrīkst ilgt vairāk par pieciem gadiem. Lai gan daļa no atbalsta jau ir atmaksāta, banka nevar atmaksāt dažus pasākumus (īpaši Z un C pasākumu), ņemot vērā to piešķiršanas formu (t. i., tie nav hibrīdi parāda instrumenti). Valsts īpašumtiesību izbeigšanās ir pazīme, kas ļauj aplēst, kad beidzas atbalsta sniegtās priekšrocības.
(313)
Komisija atzīmē, ka jau 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns (2010. gada 23. martā papildināts ar ļaunākā gadījuma finanšu prognozēm) jau parādīja, ka ABN AMRO Group ir kļuvusi par dzīvotspējīgu uzņēmumu, kam vajadzētu saņemt pienācīgu pašu kapitāla atdevi un saistībā ar kuru varētu pat prognozēt pienācīgu peļņu sliktāku ekonomisko apstākļu gadījumā. Atjauninātais 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns apstiprināja šo analīzi. Šāda dzīvotspējas atjaunošanās nebalstās uz iegādēm. Tāpēc iegādes aizliegums nav pretrunā ar dzīvotspējas atjaunošanos.
(314)
Komisija uzskata, ka saskaņā ar paziņojuma par pārstrukturēšanu 26. punktu nav iespējams izvairīties no hibrīdu kuponu aizlieguma un no hibrīdu atsaukšanas aizlieguma (122). Pārstrukturēšanas kontekstā pasākumi, kas samazina pašu kapitāla kopējo summu, nav saderīgi ar mērķi sadalīt izmaksu slogu un ar prasību, lai atbalsts nodrošinātu minimāli nepieciešamo.
(315)
Kā minēts paziņojuma par pārstrukturēšanu 26. punktā, “pašu līdzekļu kompensācijai [lai izmaksātu atlīdzību par pašu kapitālu] (kapitāla un subordinēto aizdevumu) bankas nedrīkst izmantot valsts atbalstu, ja to darbība nedod pietiekami lielus ienākumus”. ABN AMRO Group 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāna (un atjauninātā 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāna) detalizēts novērtējums ļauj Komisijai secināt, ka apmēram pēc diviem gadiem ABN AMRO Group vajadzētu būt atjaunojušai savu dzīvotspēju, kā to ilustrē pieņemama pašu kapitāla atdeve aptuveni […] % apmērā attiecīgi 2012. un 2013. gadā. Ņemot to vērā, šķiet, ka hibrīdu kuponu un hibrīdu atsaukšanas aizliegums uz diviem gadiem (123) nodrošina pietiekamu izmaksu sloga sadalīšanu ar uzņēmuma kapitāla turētājiem (124). Tādējādi atbalstu var atzīt par saderīgu tikai ar nosacījumu, ka tiek piemērots divu gadu hibrīdu kuponu un hibrīdu atsaukšanas aizliegums, kā detalizēti aprakstīts lēmuma rezolutīvās daļas 8. pantā. Šis kuponu un atsaukšanas aizliegums jāpiemēro arī FBNH priekšrocību akciju turētājiem, lai novērstu bažas, ko Komisija paudusi 2010. gada 5. februāra lēmuma 130. apsvērumā.
(316)
Citos gadījumos izmaksu sloga sadalīšanas pasākumi ir arī nepieciešami, lai pārliecinātos, ka izglābtās bankas ir pienācīgi atbildīgas par to pagātnes rīcības sekām, lai radītu atbilstošus stimulus to un citu banku rīcībai nākotnē. Šajā gadījumā šis faktors ir mazsvarīgāks, jo uzņēmuma problēmas lielā mērā bija saistītas ar bijušo mātesuzņēmumu Fortis SA/NV (sk. 6.3.3. sadaļu “Pasākumi konkurences izkropļojumu novēršanai”). Tādējādi, no izmaksu sloga sadalīšanas viedokļa raugoties, var pieņemt, ka nav veikti būtiski atsavinājumi, izņemot PFS un Intertrust atsavināšanu, kas kopā veidoja […] % no kopējiem darbības ienākumiem un […] % no RSA.
6.3.3. Pasākumi konkurences izkropļojumu ierobežošanai
(317)
Šajā lietā manāmas dažas netipiskas iezīmes attiecībā uz pasākumiem, kas nepieciešami, lai ierobežotu konkurences izkropļojumus.
(318)
Paziņojuma par pārstrukturēšanu 28. punktā norādīts konkurences izkropļojumu veids, kas var rasties, ja valsts atbalsts tiek sniegts, lai atbalstītu finanšu stabilitāti sistēmiskas krīzes laikā: “Ja bankas savstarpēji konkurē ar saviem produktiem un pakalpojumiem, tad tās bakas, kas uzņemas pārmērīgi lielu risku un/vai balstās uz uzņēmējdarbības modeļiem, kas nav ilgspējīgi, galu galā zaudē tirgus daļas un, iespējams, aiziet no šā tirgus, kamēr efektīvāki konkurenti paplašina savu darbību vai ienāk attiecīgajos tirgos. Valsts atbalsta rezultātā tiek paildzināti konkurences traucējumi, kas radušies uzņēmējdarbības modeļu, kas nav ilgspējīgi, vai pārmērīgi liela riska rezultātā, jo saņēmēju tirgus vara tiek uzturēta mākslīgi. Šis apstāklis var radīt saņēmējiem morālu kaitējumu, vienlaikus mazinot banku, kas nav saņēmējas, vēlmi konkurēt, ieguldīt un ieviest jauninājumus”.
(319)
Kā paskaidrots 2008. gada 3. decembra lēmumā, Fortis SA/NV un Fortis Bank SA/NV grūtības bija radījis pārmērīgs risks: i) Fortis Bank SA/NV ieguldīja lielu naudas summu strukturētā kredītā, un ii) Fortis SA/NV nolēma iegādāties ABN AMRO N par ļoti augstu cenu. Lai atļautu atbalstu šādām bankām, Komisija pieprasa ievērojami samazināt labuma guvēja klātbūtni tirgū. Saistībā ar šo Komisija atzīmē, ka Fortis SA/NV ir sadalīts četrās daļās: Beļģijas un starptautiskās apdrošināšanas aktīvi joprojām ir daļa no biržā reģistrētā Fortis SA/NV (kas pēc Fortis SA/NV sabrukuma tika pārdēvēts par Ageas); BNP Paribas nopirka Fortis Bank SA/NV un BGL; Nīderlandes valsts iegādājās FBN (tostarp ABN AMRO N); un Nīderlandes valsts iegādājās arī Nīderlandes apdrošināšanas operācijas (125). Citiem vārdiem sakot, Fortis SA/NV tika sadalīts mazākos uzņēmumos un Fortis Bank SA/NV pati tika sašķelta divās daļās (126).
(320)
Komisija norāda, ka šajā lēmumā novērtētajiem pasākumiem par labu FBN un ABN AMRO N piemīt īpašas iezīmes, kas atšķiras no citiem pārstrukturēšanas gadījumiem, ar kuriem Komisijai bija jāsaskaras pašreizējās krīzes laikā, tostarp Fortis Bank SA/NV un Fortis SA/NV lietām. Šajā gadījumā valsts atbalsts FBN un ABN AMRO N nebija galvenokārt nepieciešams kļūdainu vadības lēmumu dēļ. Nepieciešamība pēc valsts atbalsta neizriet, piemēram, no pārmērīgu risku uzkrāšanās saistībā ar to investīcijām vai aizdevumu politiku, vai no tā, ka to cenu noteikšanas politika ir ilgtnespējīga. Tāpat Fortis SA/NV un Fortis Bank SA/NV grūtības neradās no riskantiem aizdevumiem vai fiziskajām personām, privātklientiem vai komercpartneriem piedāvāto banku pakalpojumu cenu noteikšanas politikas, jo tās, gluži otrādi, bija rentablas. Tādējādi Komisija uzskata, ka atbalsts FBN un ABN AMRO N rada daudz mazākus konkurences izkropļojumus nekā atbalsts, kas apstiprināts par labu finanšu iestādēm, kas uzkrājušas pārmērīgus riskus. Tāpēc Komisija uzskata, ka turpmāka atsavināšana nav nepieciešama.
(321)
Taču jānodrošina, lai FBN un ABN AMRO N neizmanto valsts atbalstu, lai augtu uz konkurentu rēķina, piemēram, īstenojot ilgtnespējīgu cenu politiku vai iegādājoties citas finanšu iestādes. Ja tas notiktu, atbalsts “vājinātu banku, kas nav saņēmējas, vēlmi konkurēt, ieguldīt un ieviest jauninājumus” un varētu mazināt “stimulus pārrobežu darbībai”, kavējot ieiešanu Nīderlandes tirgū.
(322)
Tādējādi valsts atbalstu var atzīt par saderīgu tikai tad, ja ir īstenoti pietiekami pasākumi, kas nodrošina, ka valsts atbalsts netiek izmantots, lai kaitētu konkurentiem, no kuriem daži nesaņēma līdzīgu valsts atbalstu. Bankām, kas saņēma valsts atbalstu, un tām, kuras atbalstu nesaņēma, jābūt vienādiem darbības noteikumiem. Jāizvairās arī no tā, ka valsts atbalsts mazina labuma neguvēju stimulus konkurēt, investēt un veikt inovācijas un ka tiek radītas barjeras ieejai tirgū, kas vājinātu pārrobežu darbību.
(323)
Saskaņā ar paziņojumu par pārstrukturēšanu šādu maksimālo ierobežojumu raksturs un veids būs atkarīgi no atbalsta summas, kā arī nosacījumiem un apstākļiem, saskaņā ar kuriem tas tika piešķirts, un no tā tirgus (to tirgu) iezīmēm, kurā (kuros) labuma guvēja banka darbosies. Atbalsta summa ir aprakstīta 6.1.4. sadaļā “Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē”. Šīs sadaļas sākumā aplūkoti konkrētie nosacījumi un apstākļi, kuros tas tika piešķirts. Kā minēts paziņojuma par pārstrukturēšanu 32. punktā, nozīme ir arī bankas lielumam un tās relatīvajam svarīgumam tirgū (tirgos). Ja pārstrukturētās bankas atlikusī klātbūtne tirgū ir ierobežota, ir mazāka iespēja, ka būs nepieciešami papildu pasākumi. Tādējādi nosacījumi, kas ir nepieciešami, lai pasludinātu atbalstu par saderīgu, galvenokārt ir saistīti ar fiziskajām personām un privātklientiem piedāvātajiem banku pakalpojumiem, jo uzņēmums jau ir ievērojami samazinājis savu klātbūtni komercbanku pakalpojumu jomā, atsavinot New HBU.
(324)
Atbalstu var atzīt par saderīgu ar paziņojumu par pārstrukturēšanu ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group īsteno 325. - 329. apsvērumā aprakstītos pasākumus.
(325)
Fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā atbalstu var atzīt par saderīgu ar nosacījumu, ka ABN AMRO Group nebūs cenu līderis attiecībā uz standartizētiem uzkrājumu un hipotēku produktiem. Atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktam ABN AMRO Group nedrīkstētu piedāvāt cenas nosacījumus, kuriem līdzvērtīgus nevar piedāvāt konkurenti, kas nesaņem atbalstu.
(326)
Tā kā dominējošās cenas aizliegums var būt neefektīvāks segmentos, kuros ir daudz nestandartizētu produktu, piemēram, privātklientiem piedāvātos banku pakalpojumos Nīderlandē, par kuru bija īpaša sūdzība, nepieciešams papildu nosacījums atbilstoši paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktam, lai atzītu atbalstu par saderīgu. ABN AMRO Group mērķim jābūt tīrajiem procentu ieņēmumiem, kādi norādīti Komisijai 2010. gada 8. novembrī. Tāpēc tiklīdz ABN AMRO Group konstatē, ka tā nesasniedz savas prognozes, īpaši ja tas ir saistīts ar zemām procentu likmju starpībām, tai atbilstoši jārīkojas.
(327)
Tā kā dominējošās cenas aizliegumu privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā ir grūti īstenot un uzraudzīt, jāveic citi piemēroti pasākumi, lai nodrošinātu efektīvu konkurenci, piemēram, pasākumi, kas veicina ieiešanu tirgū, kā aprakstīts paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktā. Saistībā ar šo nepieciešamais nosacījums atbalsta atzīšanai par saderīgu ir tāds, ka ABN AMRO Group īstenos pasākumu, kas atvieglo pāreju. Tas nozīmē, ka ABN AMRO Group jāsedz savas administratīvās izmaksas un tās Private Banking NL klientu un pārvedumu un darījumu izmaksas, kas ir tiešas sekas privātklientiem piedāvāto bankas pakalpojumu attiecību pārtraukšanai un portfeļu nodošanai (127). Šis pasākums būtu jāpiemēro divu secīgu mēnešu laikā, sākot pēc iespējas drīzāk un vēlākais viena gada laikā no šā lēmuma datuma. Tiklīdz sāksies divu mēnešu periods, bankai nepārprotami jāinformē visi savi klienti, kuri izmanto privātklientiem piedāvātos banku pakalpojumus, par viņiem piedāvāto iespēju. ABN AMRO Group būtu arī jāiesniedz Komisijai pierādījumi, ka klientu pārvedumi tiek veikti, ievērojot parastās procedūras, un ka klientu pārvedumu process noritējis bez aizkavēšanās.
(328)
Ja pasākumi nevēlamu konkurences izkropļojumu ierobežošanai un, īpaši, konkrētie pasākumi fiziskajām personām un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu jomā tiks pareizi īstenoti, tie arī pienācīgi atrisinās sūdzības iesniedzēja izvirzītos jautājumus. Izmeklējot šos jautājumus, Komisija konstatēja, ka ABN AMRO īslaicīgi ir noteikusi dažu produktu cenu, radot zaudējumus, bet šī cenu noteikšanas politika tika īstenota ierobežotas likviditātes apstākļos, kad visas bankas agresīvi konkurēja par uzkrājumiem, turklāt pastāvēja arī īpašais MoneYou darbības uzsākšanas konteksts (par ko tika nolemts pirms Fortis SA/NV sabrukuma).
(329)
Paziņojuma par pārstrukturēšanu 44. punktā arī minēts, ka bankas nedrīkstētu izmantot valsts atbalstu kā konkurences priekšrocību, reklamējot savus finanšu piedāvājumus. Tādējādi nosacījums atbalsta atzīšanai par saderīgu ir tāds, ka ABN AMRO Group trīs gadu laikā neizmantos valsts atbalstu savās reklāmas kampaņās un paziņojumos investoriem. Šie aizliegumi būtu pagarināmi uz laiku līdz pieciem gadiem, kamēr vien Nīderlandes valsts akciju turējums ABN AMRO Group ir vismaz 50 %.
(330)
Raugoties no nevēlamu konkurences izkropļojumu perspektīvas, Komisija pozitīvi novērtē PFS un Intertrust atsavināšanu. PFS atsavināšana samazina uzņēmuma pievilcību institucionālo klientu acīs, bet Intertrust cita starpā nodrošināja pakalpojumus, kas varētu pastiprināt privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu klientu loku. Rezultātā PFS pārdošana varēja palīdzēt konkurentiem uzlabot savas konkurētspējas pozīcijas salīdzinājumā ar ABN AMRO Mees Pierson. Komisija arī uzskata, ka tas, ka atbalsts ir daļēji atmaksāts, veicina konkurences izkropļojumu ierobežošanu. Komisija arī atzinīgi vērtē dividenžu politiku, kas aprakstīta 75. apsvērumā.
6.3.4. Secinājums
(331)
Tādējādi, ja visi 6.2. un 6.3. sadaļā aprakstītie nosacījumi tiek pareizi īstenoti, 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, sniedz pietiekamus pierādījumus, ka ABN AMRO Group ilgtermiņa dzīvotspēja ir atjaunota. 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, nodrošina pietiekamu izmaksu sloga sadalīšanu un ietver atbilstošus pasākumus, lai ierobežotu nevēlamus konkurences izkropļojumus. Tādējādi Komisija nosacīti var atzīt, ka 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plāns, ko atjaunina 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plāns, atbilst paziņojumam par pārstrukturēšanu.
7. SECINĀJUMS
Komisija konstatē, ka Nīderlande ir nelikumīgi īstenojusi valsts atbalstu, kas minēts 6.1.4. sadaļā “Valsts atbalsts skaitliskā izteiksmē”, pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu. Taču atbalstu var atzīt par saderīgu, ja tiek izpildīti nosacījumi, kas aprakstīti 6.2. un 6.3. sadaļā un detalizētāk aplūkoti šā lēmuma operacionālajā daļā.
Komisija atzīmē, ka Nīderlandes valsts izņēmuma kārtā ir piekritusi saņemt šā lēmuma tekstu tikai angļu valodā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, ko Nīderlande sniegusi ABN AMRO Group, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ievērojot 3. - 9. pantā izklāstītos nosacījumus.
Šis valsts atbalsts tika sniegts šādā veidā:
-
kā rekapitalizācijas atbalsts, kura vērtība ir starp EUR 4,2 miljardiem un EUR 5,45 miljardiem, attiecīgi par labu FBN un ABN AMRO N, un
-
kā likviditātes atbalsts EUR 71,7 miljardu apmērā.
2. pants
Šā lēmuma nolūkiem piemērojamas šādas definīcijas:
a)
“ABN AMRO Group” nozīmē ABN AMRO Group un tai pilnībā piederošos tiešos vai netiešos meitas uzņēmumus, tostarp subjektus, kurus pilnībā kontrolē ABN AMRO Group Padomes Regulas (EK) Nr. 139/2004 (2004. gada 20. janvāris) par kontroli pār uzņēmumu koncentrāciju (turpmāk “EK Apvienošanās Regula”) (128) izpratnē;
b)
“ierindoties pirmajai” nozīmē piedāvāt vispievilcīgāko cenu;
c)
“klienti, kas ir fiziskās personas” nozīmē visus individuālos klientus (pretstatā korporatīvajiem klientiem);
d)
“fiziskajām personām piedāvātie standartizētie uzkrājumu un noguldījumu produkti” nozīmē visus fiziskajām personām piedāvātos standartizētos pakalpojumu un noguldījumu produktus, kas jebkurā brīdī veido vismaz 85 % no ABN AMRO Group produktu apjoma fizisko personu uzkrājumu un noguldījumu tirgū;
e)
“standartizēti hipotēku produkti” nozīmē visus fiziskajām personām piedāvātos standartizētos banku pakalpojumu un noguldījumu produktus, kas jebkurā brīdī veido vismaz 85 % no ABN AMRO Group produktu apjoma hipotēku jomā.
f)
“Private Banking NL” nozīmē visus US Private Banking klientus, izņemot tos, kuri ietilpst Private Banking International (129).
3. pants
1. Ja ABN AMRO Group nav saņēmusi Komisijas iepriekšēju atļauju, tad attiecībā uz standartizētiem uzkrājumu un noguldījumu produktiem, kas tiek piedāvāti fiziskajām personām, tā nedrīkst ierindoties pirmā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa apjoma izteiksmē Nīderlandes fizisko personu uzkrājumu tirgū, nevienā no šādiem segmentiem:
-
krājkonti;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 1 gads;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 2 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 3 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 4 gadi;
-
fiksēta termiņa noguldījumi ar termiņu 5 gadi.
Neskarot šā punkta pirmo daļu, ja trīs finanšu iestādes kopīgi ierindojas pirmajā pozīcijā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa kādā Nīderlandes fizisko personu uzkrājumu un noguldījumu tirgus segmentā, ABN AMRO Group var pieskaņoties šo triju finanšu iestāžu likmei attiecībā uz standartizētiem produktiem atbilstošajā segmentā.
2. Ja ABN AMRO Group nav saņēmusi Komisijas iepriekšēju atļauju, tad attiecībā uz jebkuru standartizēta veida hipotēku produktu tā nedrīkst ierindoties pirmā starp […] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa Nīderlandes fizisko personu hipotēku tirgū.
Neskarot šā punkta pirmo daļu, ja trīs finanšu iestādes kopīgi ierindojas pirmajā pozīcijā starp [..] finanšu iestādēm, kurām ir lielākā tirgus daļa Nīderlandes fiziskajām personām piedāvāto hipotēku tirgū, ABN AMRO Group var pieskaņoties šo triju finanšu iestāžu likmei attiecībā uz atbilstošām standartizēta veida hipotēkām.
3. Lai nodrošinātu 1. un 2. punkta ievērošanu, ABN AMRO Group pastāvīgi un vismaz katru nedēļu seko līdzi nosacījumiem, ko piedāvā […] citas finanšu iestādes, kurām ir lielākā tirgus daļa apjoma izteiksmē attiecīgajos Nīderlandes uzkrājumu tirgos, ciktāl šie nosacījumi ir pieejami publiskajā telpā. Ja dati par kādu no šīm […] citām finanšu iestādēm nav publiski pieejami, tie aizstājami ar tādu finanšu iestāžu datiem, kuras ir nākamās lielākās tirgus daļas izteiksmē.
Tiklīdz ABN AMRO Group konstatē, ka tā piedāvā izdevīgāku cenu par kādu no saviem produktiem salīdzinājumā ar cenu, ko tai atļauts piedāvāt saskaņā ar šā panta 1. un 2. punktu, ABN AMRO Group nekavējoties informē Komisiju. Tā nekavējoties koriģē produktu cenu un pēc iespējas ātri ievieš cenas korekciju.
Attiecībā uz fiziskajām personām piedāvāto uzkrājumu un noguldījumu produktiem ABN AMRO Group īsteno korekciju ne vēlāk kā desmit darba dienu laikā no dienas, kad tā konstatējusi atkāpi no nosacījuma. Taču, ja atkāpe attiecas uz produktiem, kuru cenu var mainīt tikai mēneša beigās un starp atkāpes konstatēšanas dienu un mēneša beigām ir mazāk par desmit darba dienām, ABN AMRO Group īsteno korekciju tiklīdz tas iespējams līdz sekojošā mēneša beigām.
Attiecībā uz hipotēkām ABN AMRO Group koriģē savas cenas desmit darba dienu laikā no dienas, kurā tā konstatējusi atkāpi no nosacījuma, un šī korekcija īstenojama ne vēlāk kā piecpadsmit darba dienu laikā no dienas, kad tika konstatēta atkāpe no nosacījuma.
4. Šā panta 1. un 2. punktā minētie nosacījumi piemērojami trīs gadus no šā lēmuma datuma. Reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas ABN AMRO Group iesniedz Komisijai ziņojumu par šo nosacījumu ievērošanu.
4. pants
1. ABN AMRO Group dara visu iespējamo, lai sasniegtu prognozes (tostarp tīros procentu ieņēmumus), kas iesniegtas Komisijai 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā, kurš atjaunināts ar 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānu. 2010. gada novembra prognozes sasniedzamas ABN AMRO Group konsolidētajā līmenī.
Reizi ceturksnī ABN AMRO Group ziņo Komisijai, norādot prognožu sadalījumu un faktiskos datus (tostarp tīros procentu ieņēmumus) to četru segmentu līmenī, kas norādīti 2009. gada decembra pārstrukturēšanas plānā un 2010. gada novembra pārstrukturēšanas plānā, t. i., Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group var iesniegt Komisijai argumentētu lūgumu pārskatīt savas prognozes (tostarp tīros procentu ieņēmumus), lai ņemtu vērā ārējās norises.
2. ABN AMRO Group iesniedz tīro procentu ieņēmumu prognozes, norādot to dalījumu apjoma un starpību ziņā konsolidētajā līmenī un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu līmenī.
ABN AMRO Group reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas iesniedz Komisijai ziņojumu, norādot, vai konsolidētajā līmenī panāktie tīrie procentu ieņēmumi atbilst 1. punktā minētajām prognozēm. Šajā ziņojumā arī norāda prognozēto starpību un faktisko starpību salīdzinājumu konsolidētajā līmenī un privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu līmenī.
Ja konsolidētajā līmenī panāktie tīrie procentu ieņēmumi neatbilst šīm prognozēm, ABN AMRO Group šajā ziņojumā norāda pasākumus, kas veikti, lai sasniegtu šīs prognozes.
3. Šī panta 1. un 2. punktā minētie pienākumi piemērojami trīs gadus no šā lēmuma datuma.
5. pants
1. ABN AMRO Group nevienā uzņēmumā nedrīkst iegādāties kontroli, kas pārsniegtu [0 - 7] %.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, ABN AMRO Group var veikt iegādes, ja kopējā bruto kumulatīvā pirkuma cena (izņemot parāda uzņemšanos vai nodošanu citiem saistībā ar šādām iegādēm), ko ABN AMRO Group samaksā par visām šādām iegādēm trīs gadu laikā no šā lēmuma datuma, ir mazāka par EUR [0 - 600] miljoniem.
Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums nav piemērojams privāto kapitālieguldījumu iegādēm, ko veic ABN AMRO Group, ja tās ietilpst tās uzņēmējdarbības plānā un Private Equity nodaļas plānotajā budžetā, kas iesniegts Komisijai 2010. gada 5. oktobrī.
Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums nav piemērojams arī […] pašu kapitāla daļām, ko iegādājusies ABN AMRO Group nodaļa Energy, Commodities and Transportation, atbalstot savu parasto finansēšanas darbību, ja tas atbilst ABN AMRO Group uzņēmējdarbības plānam un minētās nodaļas plānotajam budžetam, kas iesniegts Komisijai 2010. gada 10. janvārī.
ABN AMRO Group reizi ceturksnī un vēlākais divu nedēļu laikā no ABN AMRO Group ceturkšņa finanšu rezultātu publicēšanas iesniedz Komisijai ziņojumu. Šajā ziņojumā norāda visas faktiskās iegādes, ko veikusi Private Equity nodaļa un Energy, Commodities and Transportation nodaļa. Ziņojumā sniedz arī sīkāku informāciju par citām ABN AMRO Group iegādēm, ko tai ir atļauts veikt, pamatojoties uz pirmo apakšpunktu.
3. Šā panta 1. punktā noteiktais aizliegums piemērojams vismaz trīs gadus no šā lēmuma dienas vai līdz dienai, kad Nīderlandes valsts akciju turējums ABN AMRO Group kļūst mazāks par 50 %, atkarībā no tā, kurš datums ir vēlāk. Šā aizlieguma piemērošanu pārtrauc vēlākais pēc pieciem gadiem no šā lēmuma datuma.
Ja 1. punktā noteiktais aizliegums tiek piemērots vairāk nekā trīs gadus no šā lēmuma datuma, kopējā bruto kumulatīvā pirkuma cena, kas piemērojama saskaņā ar 2. punkta pirmo daļu, tiek palielināta par EUR [0 - 200] miljoniem gadā.
6. pants
Savā saziņā ar esošajiem vai potenciālajiem klientiem un/vai investoriem ABN AMRO Group nedrīkst ne reklamēt to, ka tā pieder valstij, ne atsaukties uz jebkādu saņemto valsts atbalstu vismaz trīs gadus no šā lēmuma datuma vai līdz datumam, kurā Nīderlandes valsts daļa ABN AMRO Group akcijās kļūst mazāka par 50 %, atkarībā no tā, kurš datums ir vēlāk. Šā aizlieguma piemērošanu pārtrauc vēlākais pēc pieciem gadiem no šā lēmuma datuma.
Neskarot minēto aizliegumu, ABN AMRO Group var atsaukties uz to, ka tā pieder valstij, un uz jebkādu saņemto valsts atbalstu, kad šāda atsauce ir nepieciešama saskaņā ar piemērojamiem tiesību aktu vai normatīviem noteikumiem.
7. pants
1. ABN AMRO Group piedāvā Private Banking NL klientiem iespēju izbeigt savas privātklientu banku pakalpojumu attiecības ar ABN AMRO Group un nodot savus ieguldījumu portfeļus citām bankām. Šis piedāvājums paturams spēkā divus secīgus mēnešus (turpmāk “attiecīgais periods”).
Attiecīgais periods sākas iespējami ātri pēc šā lēmuma datuma, paredzot (ja nepieciešams) saprātīgu sagatavošanās periodu, un vēlākais viena gada laikā no šā lēmuma datuma. ABN AMRO Group iesniedz Komisijai apstiprināšanai attiecīgā perioda sākuma datumu vismaz četras nedēļas pirms attiecīgā perioda paredzamā sākuma.
2. ABN AMRO Group visiem Private Banking NL klientiem nepārprotamā veidā iesniedz 1. punktā aprakstītā piedāvājuma noteikumus vēlākais attiecīgā perioda pirmajā dienā. Informāciju, ko ABN AMRO Group plāno nosūtīt saviem klientiem, vispirms iesniedz Komisijai vismaz četras nedēļas pirms šīs informācijas izsūtīšanas klientiem.
3. Pēc klientu pieprasījuma ABN AMRO Group atvieglo privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu attiecību pārtraukšanu, izmantojot parastās procedūras par zemāko iespējamo cenu. Ja klients nolemj nodot citai bankai savu pozīciju un/vai (saistītās) nodrošinājuma tiesības un ja šī nodošana no saņēmējas bankas viedokļa ir iespējama, ABN AMRO atvieglo šādu nodošanu. Klienti tiek informēti par iespēju nodot pozīcijas citai bankai, nevis tās likvidēt, un par abu iespēju izmaksām.
ABN AMRO Group sedz savas administratīvās, nodošanas un darījumu izmaksas, kas tieši izriet no privātklientiem piedāvāto banku pakalpojumu pārtraukšanas un portfeļu nodošanas (130).
ABN AMRO Group nav pienākuma segt citas finanšu izmaksas, kas rodas klientam.
8. pants
ABN AMRO Group neizmaksā kuponus par 1. līmeņa pamatkapitālu, 1. līmeņa un 2. līmeņa kapitāla instrumentiem (tostarp hibrīdkapitāla instrumentiem un priekšrocību akcijām), kas emitēti pirms šā lēmuma datuma, un neīsteno atsaukšanas iespēju tiesības saistībā ar šādiem kapitāla instrumentiem līdz 2013. gada 10. martam ieskaitot, ja vien nav juridiska pienākuma to darīt.
ABN AMRO Group var emitēt jaunus kapitāla instrumentus pēc šā lēmuma datuma vai izmaksāt kuponus par šādiem jauniem kapitāla instrumentiem, ja vien šādas emisijas vai maksājumi nerada pienākumu izmaksāt kuponus par tās esošajiem kapitāla instrumentiem.
Atkāpjoties no šā panta pirmās daļas, ABN AMRO Group var atsaukt FCC instrumentu (t. i., EUR 87,5 miljonu apmērā ar likmi 6,25 %, ko emitējis Fortis Capital Company Ltd nekumulatīvu pastāvīgo A kategorijas I sērijas priekšrocību akciju bez balsstiesībām veidā).
Līdz 2013. gada 10. martam ieskaitot ABN AMRO Group izmaksā dividendes par tās parastajām akcijām tikai tad, ja šīs dividendes pārsniedz EUR 100 miljonus (131).
9. pants
Vēlākais līdz 2011. gada 30. jūnijamABN AMRO Group samaksā Nīderlandes valstij koriģētu procentu likmi par aizdevumiem, kas noteikta Komisijas 2010. gada 24. jūnija elektroniskā pasta vēstulē Nīderlandes valstij. Summas, kas koriģētas ar procentiem, ir EUR 18 152 722.
10. pants
Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Nīderlandes valsts informē Komisiju par pasākumiem, ko tā veikusi, lai izpildītu šo lēmumu.
11. pants
Šis lēmums ir adresēts Nīderlandes Karalistei.
Briselē, 2011. gada 5. aprīlī