РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1311/2011 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 на Съвета по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 177 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната глобална финансова криза и икономическият спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите и социалните условия в някои държави-членки. По-специално, определени държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, по-конкретно относно проблеми във връзка с техния икономически растеж и финансова стабилност и влошаване на техния дефицит и дългови позиции, което също се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие от кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието от финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва бързо да бъдат предприети допълнителни мерки за намаляването му чрез максимално и оптимално използване на финансирането от структурните фондове и Кохезионния фонд.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (3) бе създаден такъв механизъм с оглед на запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и съответно с Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ бе предоставена на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение, за Гърция сключени на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Беше предвидено Споразумението между кредиторите да остане в сила и да продължи да поражда действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение е на разположение на Гърция, е различен в зависимост от отделните държави-членки, участващи в тези инструменти.
(11)
На 11 юли 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (ЕМС). Съгласно този договор, който е следствие на Решение 2011/11199/ЕС на Европейския съвет от 25 март 2011 г., за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите-членки, чиято парична единица е еврото (10), ЕМС ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност (EFSF) и Европейският механизъм за финансово стабилизиране (EFSM). Ето защо ЕМС следва вече да се вземе под внимание от настоящия регламент.
(12)
В заключенията от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и фондовете на Съюза и, подкрепи усилията да бъде увеличен капацитетът на Гърция за усвояване на средства от Съюза, за да стимулира растежа и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаване на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката от Комисията, заедно с държавите-членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящото изменение на Регламент (ЕО) № 1083/2006 от 11 юли 2006 г. за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд (11) допринася за тези усилия към постигане на полезно взаимодействие.
(13)
За да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се подобри наличността на финансови средства за изпълнение на политиката на сближаване, е необходимо да бъде позволено, в обосновани случаи, временно и без да се засяга програмният период 2014-2020 г., увеличаването на междинните плащания и плащане на окончателното салдо от структурните фондове и Кохезионния фонд за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност, които са поискали да се възползват от тази мярка, като това увеличение съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране, приложим за всяка приоритетна ос. В резултат на това съответно ще бъде намалено исканото национално участие. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативната програма. Оперативните програми обаче могат да се нуждаят от актуализиране с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държавата-членка, отправяща искане до Комисията за ползване на дерогация по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, следва ясно да посочи в искането си датата, от която смята, че дерогацията е основателна. Съответната държава-членка следва в искането си да представи цялата информация, необходима за установяване на липсата на налични средства за националното участие, чрез данни за своето макроикономическо и фискално положение. Тя следва също така да посочи, че увеличаването на плащанията по линия на дерогацията е необходимо, за да продължи изпълнението на оперативните програми, и че проблемите в капацитета за усвояване продължава да съществуват, дори ако се използват максималните тавани, които се прилагат за процентите на съфинансиране, определени в приложение III към Регламент (ЕО) № 1083/2006.Съответната държава-членка следва да се позове на решение на Съвета или на друг правен акт, от значение за случая, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Комисията следва да провери точността на представената информация и следва да разполага с 30 дни, считано от подаването на искането от държавата-членка, за да повдигне възражения. За да бъде дерогацията ефективна и оперативна е необходимо също така да се предвиди презумпция, че ако Комисията не повдигне никакво възражение, искането на държавата-членка се смята за основателно. Независимо от това Комисията следва да бъде оправомощена чрез актове за изпълнение да приема решение за възражение по искането на държавата-членка, като в такъв случай Комисията следва да посочи мотивите си.
(15)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за и плащане на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ за преодоляване на сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(16)
Необходимо е да се гарантира представянето на подходящи отчети относно използването на увеличените суми, предоставени на държавите-членки, които ползват временното увеличение на междинните плащания и плащането на окончателното салдо в съответствие с дерогацията по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006.
(17)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 48, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Такива оценки може да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(18)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Като се имат предвид извънредните обстоятелства в засегнатите държави-членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на отправилата искането държава-членка, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодолеят сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(19)
Предвиденото временно увеличение на междинните плащания и плащането на окончателното салдо съгласно дерогацията по член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, следва също да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави-членки, което следва да намери подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. Освен това, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и продължителността на прилагането му следва да се ограничи до 31 декември 2013 г.
(16)
Поради това Регламент (ЕО) № 1083/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Член 77 от Регламент (ЕО) № 1083/2006 се заменя със следното:
„Член 77
Общи правила за изчисляване на междинните плащания и плащането на окончателното салдо
1. Междинните плащания и плащането на окончателното салдо се изчисляват, като се приложи процентът на съфинансиране, определен в решението за съответната оперативна програма за всяка приоритетна ос, спрямо допустимите разходи, посочени за тази приоритетна ос във всеки отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 2, от член 53, параграф 4, второ изречение, както и от таваните, определени в приложение III, междинните плащания и плащането на окончателното салдо се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно делкарирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (12) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (13);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейския механизъм за стабилност след влизането му в сила.
3. Държава-членка, която иска да се ползва от дерогацията по параграф 2, подава писмено искане до Комисията, в срок до 21 февруари 2012 или в срок от два месеца, считано от датата, на която въпросната държава-членка изпълни едно от условията, посочени в параграф 2.
4. В искането си по параграф 3 държавата-членка обосновава необходимостта от дерогацията, чрез представяне на информация, необходима за установяване на:
а)
липсата на налични средства за националното участие, чрез данни за макроикономическото и фискалното положение;
б)
факта, че увеличаването на плащанията, посочени в параграф 2, е необходимо, за да продължи изпълнението на оперативни програми,
в)
факта, че проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране, определени в приложение III,
г)
факта, че държавата-членка отговаря на едно от условията, предвидени в параграф 2, букви а), б) или в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или на друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата-членка.
Комисията проверява дали представената информация обосновава предоставяне на дерогация по параграф 2. Комисията може да повдигане възражение относно на точността на представената информация в срок до 30 дни, считано от датата на подаване на искането.
Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава-членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата-членка по параграф 3, искането се счита за основателно.
5. В искането си държавата-членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
6. Дерогацията, предвидена в параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, представени след 31 декември 2013 г.
7. За целите на изчисляване на междинните плащания и на плащането на окончателното салдо, след като държава-членка престане да се възползва от финансовата помощ, посочена в параграф 2, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
8. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 2, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, в контекста на изпълнението на оперативната програма.
9. В контекста на стратегическите доклади по член 29, параграф 1 държавите-членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, предвидена в параграф 2 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и заетостта в съответната държава-членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на стратегическия доклад, посочен в член 30, параграф 1.
10. Без да се засяга параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от фондовете за всяка приоритетна ос, както е определена в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
11. Параграфи 2-9 не се прилагат за оперативните програми по линия на цел „Европейско териториално сътрудничество“.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага обаче с обратно действие за следните държави-членки: за Ирландия, Гърция и Португалия - считано от датата, на която на тези държави-членки е предоставена финансова помощ, съгласно посоченото в член 77, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1083/2006, а за Унгария, Латвия и Румъния - с действие от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 13 декември 2011 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 1311/2011
(2011. gada 13. decembris),
ar kuru groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 attiecībā uz konkrētiem noteikumiem, kas saistīti ar finanšu pārvaldību konkrētām dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām vai kurām draud šādas grūtības saistībā ar to finanšu stabilitāti
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 177. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Nepieredzētā globālā finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde ir nopietni kaitējusi ekonomikas izaugsmei un finanšu stabilitātei un ir izraisījusi finanšu, ekonomikas un sociālo apstākļu būtisku pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs. Konkrēti, noteiktas dalībvalstis saskaras ar nopietnām grūtībām vai tām draud šādas grūtības, jo īpaši problēmas to ekonomikas izaugsmes un finanšu stabilitātes jomā un to deficīta un parāda stāvokļa pasliktināšanās, arī starptautiskās ekonomikas un finanšu vides dēļ.
(2)
Kaut arī ir jau veikti nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi tiesību aktos, finanšu krīzes ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem ir jūtama plašā apmērā. Spiediens uz valstu finanšu resursiem palielinās, un ātri būtu jāveic turpmāki pasākumi minētā spiediena mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot struktūrfondu un Kohēzijas fonda finansējumu.
(3)
Saskaņā ar 122. panta 2. punktu Līgumā par Eiropas Savienības darbību, kas paredz iespēju piešķirt Savienības finanšu palīdzību dalībvalstij, kura ir nonākusi grūtībās vai kuru nopietni apdraud lielas grūtības, ko izraisījuši ārkārtēji notikumi, kurus tā nevar ietekmēt, ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (3), tika izveidots šāds mehānisms ar mērķi saglabāt Savienības finanšu stabilitāti.
(4)
Ar Padomes Īstenošanas lēmumu 2011/77/ES (4) un Īstenošanas lēmumu 2011/344/ES (5) šāda finanšu palīdzība tika piešķirta attiecīgi Īrijai un Portugālei.
(5)
Grieķija saskārās ar nopietnām grūtībām saistībā ar tās finanšu stabilitāti jau pirms Regulas (ES) Nr. 407/2010 stāšanās spēkā. Tāpēc finanšu palīdzību Grieķijai nevarēja pamatot uz minēto regulu.
(6)
Kreditoru nolīgums un Aizdevumu mehānisma nolīgums attiecībā uz Grieķiju tika noslēgti 2010. gada 8. maijā un stājās spēkā 2010. gada 11. maijā. Ir noteikts, ka Kreditoru nolīgumam jāpaliek spēkā pilnā apmērā trīs gadu programmas laikposmā, kamēr nav samaksātas visas summas saskaņā ar Aizdevumu mehānisma nolīgumu.
(7)
Ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (6), paredzēts, ka Padome piešķir vidēja termiņa finanšu palīdzību gadījumā, kad dalībvalsts, kas nav pieņēmusi euro, ir nonākusi grūtībās vai to nopietni apdraud grūtības attiecībā uz tās maksājumu bilanci.
(8)
Ar Padomes Lēmumu 2009/102/EK (7), Lēmumu 2009/290/EK (8) un Lēmumu 2009/459/EK (9) Ungārijai, Latvijai un Rumānijai tika attiecīgi piešķirta šāda finanšu palīdzība.
(9)
Laikposms, kurā finanšu palīdzība ir pieejama Īrijai, Ungārijai, Latvijai, Portugālei un Rumānijai, ir noteikts attiecīgajos Padomes lēmumos. Laikposms, kurā finanšu palīdzība tika darīta pieejama Ungārijai, beidzās 2010. gada 4. novembrī.
(10)
Laikposms, kurā finanšu palīdzība saskaņā ar Kreditoru nolīgumu un Aizdevumu mehānisma nolīgumu ir pieejama Grieķijai, ir atšķirīgs, ciktāl tas attiecas uz katru minētajos instrumentos iesaistīto dalībvalsti.
(11)
Septiņpadsmit eurozonas dalībvalstu finanšu ministri 2011. gada 11. jūlijā parakstīja Līgumu par Eiropas stabilitātes mehānisma (ESM) izveidošanu. Minētajā līgumā, kas parakstīts pēc Eiropadomes 2011. gada 25. marta Lēmuma 2011/199/ES, ar ko Līguma par Eiropas Savienības darbību 36. pantu groza attiecībā uz stabilizācijas mehānismu dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (10), paredzēts, ka līdz 2013. gadam ESM pārņems tos uzdevumus, kurus pašreiz pilda Eiropas finanšu stabilitātes instruments (EFSI) un Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisms (EFSM). Tāpēc šajā regulā jau būtu jāņem vērā ESM.
(12)
Eiropadome 2011. gada 23. un 24. jūnija secinājumos atzinīgi novērtēja Komisijas ieceri uzlabot sinerģiju starp aizdevumu programmu Grieķijai un Savienības līdzekļiem un atbalstīja centienus palielināt Grieķijas spēju apgūt Savienības līdzekļus, lai veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, pārorientējot uzmanību uz konkurētspējas uzlabošanu un nodarbinātības radīšanu. Turklāt tā atzinīgi novērtēja un atbalstīja to, ka Komisija kopā ar dalībvalstīm gatavo visaptverošu tehniskās palīdzības programmu Grieķijai. Šis grozījums Padomes Regulā (EK) 1083/2006 ar ko paredz vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu (11) veicina šādas sinerģijas centienus.
(13)
Lai atvieglotu Savienības līdzekļu pārvaldību, palīdzētu paātrināt ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un lai uzlabotu finansējuma pieejamību ar mērķi īstenot kohēzijas politiku, ir jāļauj pamatotos gadījumos, pagaidu kārtā un neskarot 2014.-2020. gada plānošanas periodu, palielināt starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus no struktūrfondiem, kā arī no Kohēzijas fonda, par summu, kura atbilst desmit procentu punktiem virs līdzfinansējuma likmes, kas piemērojama katram prioritārajam virzienam dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām to finanšu stabilitātes jomā un kuras ir lūgušas iespēju izmantot šo pasākumu. Tā rezultātā tiks attiecīgi samazināts nepieciešamais valsts finansējums. Tā kā minētajam palielinājumam ir pagaidu raksturs un lai sākotnējās līdzfinansējuma likmes saglabātu kā atsauces punktu aprēķinot uz laiku palielinātās summas, izmaiņas, kas izriet no mehānisma piemērošanas, nebūtu jāatspoguļo finanšu plānā, kas iekļauts darbības programmā. Tomēr ir iespējams, ka darbības programmas ir jāatjaunina, lai fondus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību un lai to mērķus saskaņotu ar pieejamā kopējā finansējuma samazinājumu.
(14)
Katrai dalībvalstij, kura lūdz Komisijai iespēju izmantot atkāpi saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktu, savā lūgumā būtu skaidri jānorāda diena, no kuras tās ieskatā ir pamatoti piemērot atkāpi. Attiecīgajai dalībvalstij savā lūgumā būtu jāsniedz visa informācija, kas vajadzīga, lai, izmantojot datus par tās makroekonomikas un fiskālo situāciju, konstatētu, ka līdzekļi valsts finansējumam nav pieejami. Tai arī būtu jāpierāda, ka ar atkāpi paredzētais maksājumu palielinājums ir vajadzīgs, lai nodrošinātu darbības programmu īstenošanas nepārtrauktību, un ka absorbcijas kapacitātes problēmas pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami Regulas (EK) Nr. 1083/2006 III pielikumā noteiktajām līdzfinansējuma likmēm. Attiecīgajām dalībvalstīm arī būtu jāsniedz atsauce uz attiecīgo Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, kas nosaka, ka dalībvalsts ir tiesīga izmantot atkāpi. Komisijai būtu jāpārbauda, vai iesniegtā informācija ir pareiza, un tai vajadzētu dot 30 dienu laikposmu no lūguma iesniegšanas, lai paustu iebildumus. Lai atkāpe būtu efektīva un darbotiesspējīga, būtu jāparedz prezumpcija, ka gadījumā, ja Komisija nepauž iebildumus, dalībvalsts lūgums ir pamatots. Tomēr būtu jāpiešķir Komisijai pilnvaras, izmantojot īstenošanas aktus, pieņemt lēmumu par jebkuru iebildumu dalībvalsts lūgumam, un tādā gadījumā Komisijai būtu jāsniedz savu iebildumu iemesli.
(15)
Noteikumi starpposma maksājumu aprēķināšanai un noslēguma maksājumu samaksai par darbības programmām laikposmā, kurā dalībvalstis saņem finanšu palīdzību nopietnu grūtību risināšanai šo valstu finanšu stabilitātes jomā, būtu attiecīgi jāpārskata.
(16)
Ir jānodrošina, ka tiek sniegti pienācīgi ziņojumi par to, kā tiek izmantotas palielinātās summas, kas darītas pieejamas tām dalībvalstīm, kuras izmanto starpposma maksājumu un noslēguma maksājumu pagaidu palielinājumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktā paredzēto atkāpi.
(17)
Pēc laikposma, kurā ir pieejama finanšu palīdzība, beigām novērtējumos, kas veikti saskaņā ar 48. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 1083/2006, iespējams, inter alia būtu jānovērtē, vai valstu līdzfinansējuma samazināšanas rezultātā notiek būtiska novirzīšanās no sākotnēji noteiktajiem mērķiem. Šādu novērtējumu rezultātā, iespējams, var būt nepieciešama darbības programmas pārskatīšana.
(18)
Tā kā uz nepieredzēto krīzi, kas ietekmē starptautiskos finanšu tirgus, un ekonomikas lejupslīdi, kas ir būtiski kaitējušas vairāku dalībvalstu finanšu stabilitātei, ir ātri jāreaģē, lai mazinātu ietekmi uz ekonomiku kopumā, šai regulai būtu jāstājas spēkā pēc iespējas drīzāk. Ņemot vērā attiecīgo dalībvalstu ārkārtas apstākļus, tā būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku, sākot - atkarībā no lūguma iesniedzējas dalībvalsts statusa - vai nu no 2010. budžeta gada vai no dienas, kad finanšu palīdzība tika darīta pieejama, attiecībā uz tiem laikposmiem, kuros dalībvalstis saņēma finanšu palīdzību no Savienības vai no citām eurozonas dalībvalstīm, lai risinātu šo valstu finanšu stabilitātes nopietnās grūtības.
(19)
Ja starpposma maksājumu vai noslēguma maksājumu pagaidu palielinājums paredzēts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktā paredzēto atkāpi, tas būtu jāņem vērā arī saistībā ar budžeta ierobežojumiem, kas skar visas dalībvalstis un kam vajadzētu būt pienācīgi atspoguļotiem Eiropas Savienības vispārējā budžetā. Turklāt, tā kā mehānisma galvenais mērķis ir risināt konkrētas pašreizējās grūtības, būtu jāierobežo tā piemērošanas termiņš. Tādēļ mehānismu būtu jāsāk piemērot 2010. gada 1. janvārī un tā ilgums būtu jāierobežo līdz 2013. gada 31. decembrim.
(20)
Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Regula (EK) Nr. 1083/2006,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. pantu aizstāj ar šādu:
“77. pants
Kopēji noteikumi starpposma maksājumu un noslēguma maksājumu aprēķināšanai
1. Starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas noteikta lēmumā par attiecīgo darbības programmu, attiecībā uz katru prioritāro virzienu piemērojot atbilstīgajiem izdevumiem, kas šim prioritārajam virzienam norādīti katrā izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.
2. Atkāpjoties no 53. panta 2. punkta, no 53. panta 4. punkta otrā teikuma, kā arī no III pielikumā noteiktajiem maksimālajiem apjomiem, starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus palielina par summu, kas atbilst desmit procentu punktiem virs katram prioritārajam virzienam piemērojamās līdzfinansējuma likmes, bet nepārsniedzot 100 %, ko piemēro nesen deklarēto atbilstīgo izdevumu summai katrā apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kurā dalībvalsts atbilst kādam no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
a)
finanšu palīdzību dalībvalstij dara pieejamu saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (12), vai finanšu palīdzību dara pieejamu cita eurozonas dalībvalsts līdz minētās regulas spēkā stāšanās brīdim;
b)
vidēja termiņa finanšu palīdzību dalībvalstij dara pieejamu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (13);
c)
finanšu palīdzību dara pieejamu dalībvalstij saskaņā ar Līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi pēc tā stāšanās spēkā.
3. Dalībvalsts, kas vēlas izmantot atkāpi saskaņā ar 2. punktu, līdz 2012. gada 21. februāris vai divos mēnešos no dienas, kad dalībvalsts izpilda vienu no 2. punktā minētajiem nosacījumiem, iesniedz Komisijai rakstisku lūgumu.
4. Saskaņā ar 3. punktu iesniegtajā lūgumā dalībvalsts pamato vajadzību saņemt atkāpi, sniedzot informāciju, kas vajadzīga, lai konstatētu:
a)
izmantojot datus par šīs valsts makroekonomikas un fiskālo situāciju, ka nav pieejami līdzekļi valsts finansējumam;
b)
ka ir vajadzīgs 2. punktā minētais maksājumu palielinājums, lai nodrošinātu darbības programmu īstenošanas nepārtrauktību;
c)
ka problēmas pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami III pielikumā izklāstītajām līdzfinansējuma likmēm;
d)
ka tā atbilst kādam no 2. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, sniedzot atsauci uz Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, kā arī konkrētu dienu, no kuras finanšu palīdzība tika darīta pieejama dalībvalstij.
Komisija pārbauda, vai iesniegtā informācija pamato 2. punktā noteiktās atkāpes piešķiršanu. Komisija 30 dienās no lūguma iesniegšanas dienas var paust iebildumus par to, vai iesniegtā informācija ir pareiza.
Ja Komisija nolemj paust iebildumus pret dalībvalsts lūgumu, Komisija par to pieņem lēmumu, izmantojot īstenošanas aktu, un sniedz sava lēmuma iemeslus.
Ja Komisija nepauž nekādus iebildumus pret dalībvalsts lūgumu saskaņā ar 3. punktu, lūgums tiek uzskatīts par pamatotu.
5. Dalībvalsts lūgumā izklāsta arī to, kā 2. punktā noteikto atkāpi ir paredzēts izmantot, un sniedz informāciju par papildu pasākumiem, kas paredzēti, lai fondus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību, tostarp vajadzības gadījumā iekļaujot darbības programmu izmaiņu.
6. Atkāpi, kas noteikta 2. punktā, nepiemēro attiecībā uz izdevumu deklarācijām, kas iesniegtas pēc 2013. gada 31. decembra.
7. Lai aprēķinātu starpposma maksājumus un noslēguma maksājumus pēc tam, kad dalībvalstis vairs neizmanto 2. punktā minēto finanšu palīdzību, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.
Tomēr minētās summas ņem vērā 79. panta 1. punkta vajadzībām.
8. Palielinātos starpposma maksājumus, kas izriet no 2. punkta piemērošanas, pēc iespējas ātrāk dara pieejamus vadošajai iestādei un izmanto tikai, lai veiktu maksājumus, īstenojot darbības programmu.
9. Saistībā ar stratēģiskajiem ziņojumiem saskaņā ar 29. panta 1. punktu, dalībvalstis sniedz Komisijai atbilstīgu informāciju par šā panta 2. punktā paredzētās atkāpes izmantošanu, norādot, kā palielinātais atbalsta apjoms ir palīdzējis veicināt konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību attiecīgajā dalībvalstī. Komisija minēto informāciju ņem vērā, izstrādājot stratēģisko ziņojumu, kas minēts 30. panta 1. punktā.
10. Neskarot 2. punktu, Savienības ieguldījums ar starpposma maksājumiem un noslēguma maksājumiem nepārsniedz valsts ieguldījumu un fondu atbalsta maksimālo apjomu katram prioritārajam virzienam, kā noteikts Komisijas lēmumā, ar ko apstiprina darbības programmu.
11. Panta 2. līdz 9. punktu nepiemēro Eiropas teritoriālās sadarbības mērķa darbības programmām.
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tomēr to ar atpakaļejošu spēku piemēro šādām dalībvalstīm: Īrijai, Grieķijai un Portugālei - no dienas, kad minētajām dalībvalstīm tika darīta pieejama finanšu palīdzība saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1083/2006 77. panta 2. punktu, un Ungārijai, Latvijai un Rumānijai - no 2010. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2011. gada 13. decembris