РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1225/2010 НА СЪВЕТА
от 13 декември 2010 година
за определяне за корабите на ЕС на възможностите за риболов за 2011 и 2012 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
В съответствие с член 43, параграф 3 от Договора Съветът, по предложение на Комисията, следва да приеме мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов.
(2)
Регламент (ЕО) № 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (1) изисква да бъдат установи мерки, уреждащи достъпа до водите и ресурсите и устойчивото осъществяване на риболовните дейности, като се вземат предвид наличните научни, технически и икономически становища, и по-специално докладите, изготвени от Научния, технически и икономически комитет по рибарство (НТИКР).
(3)
Съветът има задължение да приеме мерки за определянето и разпределянето на възможностите за риболов по риболовни дейности или група риболовни дейности, включително на някои функционално свързани с тях условия, според случая. Възможностите за риболов следва да се разпределят между държавите-членки по такъв начин, че да осигуряват на всяка държава-членка относителна стабилност на риболовните дейности за всеки запас или риболовна дейност, като се отчитат надлежно целите на общата политика в областта на рибарството, определени с Регламент (ЕО) № 2371/2002.
(4)
Общият допустим улов (ОДУ) следва да се определя въз основа на наличните научни становища, като се отчитат биологичните и социално-икономическите аспекти и същевременно се гарантира справедливо третиране на различните сектори на рибарството, както и предвид становищата, изразени по време на консултацията на заинтересованите страни, и по-специално становищата на Консултативния комитет по рибарство и аквакултури и съответните регионални консултативни съвети.
(5)
Възможностите за риболов следва да бъдат в съответствие с международните споразумения и принципи, като Споразумението на Организацията на обединените нации от 1995 г. относно опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращите рибни запаси (2), и с подробните принципи на управление, изложени в Международните насоки за управление на дълбоководния риболов в открито море на Организацията на ООН за прехрана и земеделие от 2008 г., съгласно които, по-специално, регулаторът трябва да е по-предпазлив, когато данните са несигурни, ненадеждни или недостатъчни. Липсата на адекватна научна информация не следва да се използва като основание за отлагането или невземането на мерки за опазване и управление.
(6)
Най-новите научни становища на Международния съвет за изследване на морето (ICES) (3) и на НТИКР (4) показват, че уловът на по-голямата част от дълбоководните запаси не се извършва по устойчив начин и че за да се осигури тяхната устойчивост, възможностите за риболов на споменатите запаси следва да бъдат намалени до появата на положителна тенденция в развитието на размера на запасите. Освен това ICES препоръча да не се разрешава целеви риболов на атлантически големоглав (Hoplostethus atlanticus).
(7)
По отношение на дълбоководните акули основните търговски видове се смятат за крайно намалели и поради това следва да не се извършва целеви риболов. До установяване на количеството на неизбежния прилов посредством проекти за селективност и други технически мерки следва да не се разрешава разтоварване на прилов на сушата.
(8)
Възможностите за риболов на дълбоководните видове, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 2347/2002 на Съвета от 16 декември 2002 г. за определяне на специалните условия за достъп до риболовните полета на дълбоководни запаси за определяне на съответните изисквания (5), се определят на двугодишна база. Все пак се допуска изключение за запасите от атлантическа аргентина (Argentina silus) и основния риболов на молва (Molva dypterygia), по отношение на които възможностите за риболов зависят от изхода на годишните преговори с Норвегия. Следователно възможностите за риболов на тези запаси следва да бъдат установени в рамките на съответния регламент за определяне на годишните възможности за риболов.
(9)
Съгласно Регламент (ЕО) № 847/96 на Съвета от 6 май 1996 г. относно определяне на допълнителните условия за годишното управление на допустимите количества улов и на квотите (6) трябва да бъдат посочени запасите, които са предмет на различните установени в него мерки.
(10)
Важно е тези категории риболов да бъдат открити от 1 януари 2011 г., за да се осигури поминъкът на рибарите от ЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя годишните възможности за риболов за 2011 и 2012 г. на рибни запаси от някои дълбоководни видове за корабите на ЕС във водите на ЕС и в определени води извън ЕС, които подлежат на ограничения на улова.
Член 2
Определения
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„кораб на ЕС“ означава риболовен кораб, плаващ под знамето на държава-членка и регистриран в Съюза;
б)
„води на ЕС“ са водите под суверенитета или юрисдикцията на държавите-членки, с изключение на водите, граничещи с териториите, посочени в приложение II към Договора;
в)
„общ допустим улов“ (ОДУ) означава количеството, което може да се улови и разтовари на суша от всеки запас в рамките на една година;
г)
„квота“ означава част от ОДУ, предоставена на Съюза, на държава-членка или на трета държава;
д)
„международни води“ означава водите извън суверенитета или юрисдикцията на която и да е държава.
2. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения на зоните:
а)
„зони на ICES“ - зоните, определени в Регламент (ЕО) № 218/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно предоставянето на статистика за номиналния улов на държавите-членки, които извършват риболов в североизточната част на Атлантическия океан (7);
б)
„зони CECAF“ (централна източна част на Атлантическия океан или главна риболовна зона 34 на ФАО) - зоните, определени в Регламент (ЕО) № 216/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 г. относно предоставянето на статистика за номиналния улов на държавите-членки, които извършват риболов в зони извън северната част на Атлантическия океан (8).
Член 3
ОДУ и разпределения
ОДУ за дълбоководните видове, които се ловят от корабите на ЕС във водите на ЕС и в определени води извън ЕС, разпределението на този ОДУ между държавите-членки и съответните функционално свързани с него условия са предвидени в приложението.
Член 4
Специални разпоредби относно разпределенията
Предвиденото в приложението разпределение на възможностите за риболов между държавите-членки е направено, без да се засягат:
а)
размените, извършени съгласно член 20, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 2371/2002;
б)
приспаданията и преразпределенията, извършени съгласно член 37 от Регламент (ЕО) № 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 г. за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството (9) или съгласно член 10, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1006/2008 на Съвета от 29 септември 2008 г. относно разрешения за риболовни дейности на риболовните кораби на Общността извън водите на Общността и достъпа на кораби на трети държави до водите на Общността (10);
в)
допълнителните разтоварвания на сушата, разрешени съгласно член 3 от Регламент (ЕО) № 847/96;
г)
количествата, удържани съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 847/96;
д)
приспаданията, извършени съгласно членове 105 и 107 от Регламент (ЕО) № 1224/2009.
Член 5
Връзка с Регламент (ЕО) № 847/96
За целите на Регламент (ЕО) № 847/96 всички квоти в приложението към настоящия регламент се смятат за аналитични квоти.
Член 6
Условия за разтоварване на улов и прилов на сушата
Риба от запаси, за които са определени възможности за риболов в настоящия регламент, се задържа на борда или се разтоварва, само ако е уловена от кораби на държава-членка, която има неизчерпана квота.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 декември 2010 година.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 1225/2010
(2010. gada 13. decembris),
ar ko 2011. un 2012. gadam ES kuģiem nosaka zvejas iespējas attiecībā uz konkrētiem dziļūdens zivju krājumiem
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Līguma 43. panta 3. punktu Padome pēc Komisijas priekšlikuma pieņem pasākumus par zvejas iespēju noteikšanu un piešķiršanu.
(2)
Padomes Regulā (EK) Nr. 2371/2002 (2002. gada 20. decembris) par zivsaimniecības resursu saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar kopējo zivsaimniecības politiku (1) paredzēts, ka pasākumi, kuri reglamentē pieeju ūdeņiem un resursiem un noturīgu zvejas darbību veikšanu, ir jāizveido, ņemot vērā pieejamos zinātniskos, tehniskos un ekonomiskos ieteikumus un jo īpaši ziņojumus, ko sagatavojusi Zivsaimniecības zinātnes, tehnikas un ekonomikas komiteja (ZZTEK).
(3)
Padomei ir jāpieņem pasākumi par zvejas iespēju noteikšanu un piešķiršanu zvejniecībām vai zvejniecību grupām, tostarp, vajadzības gadījumā, noteikti, ar tiem funkcionāli saistīti nosacījumi. Zvejas iespējas būtu jāsadala starp dalībvalstīm tādā veidā, lai nodrošinātu katras dalībvalsts zvejas darbību relatīvu stabilitāti attiecībā uz katru krājumu vai zvejniecību un pienācīgi ņemot vērā kopējās zivsaimniecības politikas mērķus, kas izklāstīti Regulā (EK) Nr. 2371/2002.
(4)
Kopējā pieļaujamā nozveja (KPN) būtu jānosaka, pamatojoties uz pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem un ņemot vērā bioloģiskos un sociāli ekonomiskos aspektus, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgu attieksmi pret visiem zvejas sektoriem, kā arī ņemot vērā viedokļus, kas izteikti apspriešanās procesā ar ieinteresētajām personām, jo īpaši to ieinteresēto personu viedokļi, kuras darbojas Zivsaimniecības un akvakultūras padomdevējas komitejā un attiecīgajās reģionālajās konsultatīvajās padomēs.
(5)
Zvejas iespējām vajadzētu būt saskaņā ar starptautiskiem nolīgumiem un principiem, piemēram, ar Apvienoto Nāciju Organizācijas 1995. gada Nolīgumu par transzonālo un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu (2) un ar sīki izstrādātiem pārvaldības principiem, kas izklāstīti 2008. gada Starptautiskās vadlīnijās par dziļūdens zvejas pārvaldību tāljūrā, ko pieņēmusi ANO Pārtikas un lauksaimniecības organizācija, atbilstīgi kurai likumdevējam jo īpaši vajadzētu būt piesardzīgam, ja informācija ir neskaidra, neuzticama vai neatbilstīga. Tam, ka trūkst atbilstīgas zinātniskas informācijas, nevajadzētu būt par iemeslu, lai atliktu saglabāšanas un pārvaldības pasākumus vai tos neveiktu nemaz.
(6)
Jaunākajos zinātniskajos ieteikumos, ko sagatavojusi Starptautiskā Jūras pētniecības padome (SJPP) (3) un ZZTEK (4), norādīts, ka dziļūdens zivju krājumu lielākās daļas zveja nenorit atbilstīgi ilgtspējīgas ieguves principiem un, lai nodrošinātu to ilgtspējību, šo krājumu zvejas iespējas būtu jāsamazina līdz brīdim, kad zivju krājumu apjomā būs vērojamas pozitīvas tendences. SJPP ir ieteikusi arī, ka nevajadzētu veikt Atlantijas lielgalvja specializēto zveju.
(7)
Attiecībā uz dziļūdens haizivīm uzskata, ka galveno komerciāli izmantojamo sugu krājumi ir noplicināti un tādēļ nevajadzētu veikt specializēto zveju. Kamēr ar selektivitātes projektu un citu tehnisku pasākumu palīdzību nebūs noteikts nenovēršamās piezvejas daudzums, nevajadzētu atļaut piezvejā gūto zivju izkraušanu.
(8)
Zvejas iespējas attiecībā uz dziļūdens sugām, kuras definētas I pielikumā Padomes Regulai (EK) Nr. 2347/2002 (2002. gada 16. decembris), ar ko ievieš īpašas pieejamības prasības un piemēro saistītos noteikumus zvejai dziļjūras krājumos (5), pieņem katru otro gadu. Tomēr izņēmums ir izdarīts attiecībā uz Ziemeļatlantijas argentīnas krājumiem un zilās jūras līdakas galveno zvejniecību, kuru zvejas iespējas ir atkarīgas no rezultātiem, kas panākti gadskārtējās sarunās ar Norvēģiju. Tādējādi zvejas iespējas attiecībā uz minētajiem krājumiem nosaka citā attiecīgā ikgadējā regulā, ar ko nosaka zvejas iespējas.
(9)
Saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 847/96 (1996. gada 6. maijs), ar ko ievieš papildu nosacījumus ikgadējai kopējās pieļaujamās nozvejas (KPN) un kvotu pārvaldei (6), ir jānosaka zivju krājumi, uz kuriem attiecas dažādie minētajā regulā paredzētie pasākumi.
(10)
Lai nodrošinātu Savienības zvejnieku iztikas līdzekļus, ir svarīgi minēto zveju darīt pieejamu 2011. gada 1. janvārī,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Priekšmets
Ar šo regulu 2011. un 2012. gadam nosaka ES kuģiem pieejamās ikgadējās zvejas iespējas attiecībā uz noteiktu dziļūdens zivju krājumiem ES ūdeņos un noteiktos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, kur ir vajadzīgi nozvejas ierobežojumi.
2. pants
Definīcijas
1. Šajā regulā piemēro šādas definīcijas:
a)
“ES kuģis” ir zvejas kuģis, kas peld ar dalībvalsts karogu un ir reģistrēts Savienībā;
b)
“ES ūdeņi” ir ūdeņi, uz kuriem attiecas dalībvalstu suverenitāte vai jurisdikcija, izņemot Līguma II pielikumā minētajām teritorijām blakus esošos ūdeņus;
c)
“kopējā pieļaujamā nozveja” (KPN) ir daudzums, ko katru gadu var iegūt no katra krājuma un izkraut;
d)
“kvota” ir KPN daļa, kas piešķirta Savienībai, dalībvalstij vai trešai valstij;
e)
“starptautiskie ūdeņi” ir ūdeņi, kas nav nevienas valsts suverenitātē vai jurisdikcijā.
2. Šajā regulā piemēro šādas zonas definīcijas:
a) ICES zonas- kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 218/2009 (2009. gada 11. marts) par to dalībvalstu nominālās nozvejas statistikas iesniegšanu, kuras zvejo Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā (pārstrādāta versija) (7);
b) CECAF (Centrālaustrumu Atlantijas zvejniecības komiteja vai FAO 34. galvenā zvejas zona)- kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 216/2009 (2009. gada 11. marts) par to, kā dalībvalstis, kas zvejo apgabalos ārpus Ziemeļatlantijas, iesniedz nominālās nozvejas statistiku (pārstrādāta versija) (8).
3. pants
KPN un tās sadalījums
Dziļūdens sugu KPN ES kuģiem ES ūdeņos un noteiktos ūdeņos, kas nav ES ūdeņi, šādas KPN sadalījums starp dalībvalstīm un ar to funkcionāli saistīti nosacījumi, ja tādi nepieciešami, ir norādīti pielikumā.
4. pants
Īpaši noteikumi par sadalījumu
Zvejas iespēju sadalījums starp dalībvalstīm, kas noteikts pielikumā, neskar:
a)
zvejas iespēju apmaiņu, kas veikta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2371/2002 20. panta 5. punktu;
b)
atvilkumus un pārdales, kas veiktas saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1224/2009 (2009. gada 20. novembris), ar ko izveido Kopienas kontroles sistēmu, lai nodrošinātu atbilstību kopējās zivsaimniecības politikas noteikumiem (9), 37. pantu vai Padomes Regulas (EK) Nr. 1006/2008 (2008. gada 29. septembris) par atļaujām, kuras Kopienas zvejas kuģiem izdod zvejas darbību veikšanai ārpus Kopienas ūdeņiem, un par trešo valstu kuģu piekļuvi Kopienas ūdeņiem (10) 10. panta 4. punktu;
c)
papildu izkrāvumus, kas atļauti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 847/96 3. pantu;
d)
daudzumus, kas ieturēti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 847/96 4. pantu;
e)
atvilkumus, kas veikti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1224/2009 105. un 107. pantu.
5. pants
Saistība ar Regulu (EK) Nr. 847/96
Piemērojot Regulu (EK) Nr. 847/96, visas šīs regulas pielikumā minētās kvotas uzskata par analītiskajām kvotām.
6. pants
Nosacījumi nozvejas un piezvejas izkraušanai
Zivis no krājumiem, kuriem zvejas iespējas ir noteiktas ar šo regulu, patur uz kuģa un izkrauj tikai tad, ja tās nozvejojuši tādas dalībvalsts kuģi, kuras kvota vēl nav pilnībā apgūta.
7. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā nākamajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2011. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 13. decembrī