РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 септември 2010 година
относно схема за държавна помощ C 4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от Франция в полза на радиоразпространението
(нотифицирано под номер C(2010) 6483)
(само текстът на френски е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/147/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 октомври 1997 г. Френската република уведоми Комисията за схемата за помощи N 679/97 - проект на наредба за изменение на вече съществуваща схема за помощи за радиоразпространението (4). С решение от 10 ноември 1997 г. (5) Комисията одобри подновяването на тази схема за подпомагане на радиоразпространението за срок от десет години.
(2)
С решение от 28 юли 2003 г. (6) е позволено изменение на разглежданата схема за помощ. Предложеното от френските власти изменение се отнася, наред с другото, до промяна в условията за финансиране на схемата за помощи (7). В горепосоченото решение Комисията заключи, че изменената схема за помощи е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“). Тази промяна влиза в сила от 1 януари 2003 г. за период от десет години.
(3)
На 22 декември 2008 г. Съдът на Европейския съюз обяви за невалидно решението на Комисията от 10 ноември 1997 г., отнасящо се за периода 1997-2002 г. Поради това Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация (за подробно описание на тази процедура вж. раздел 3 „Основания за откриване на процедурата“).
(4)
С писмо от 11 февруари 2009 г. Комисията уведоми Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на тази помощ.
(5)
Решението на Комисията да открие горепосочената процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданата помощ.
(6)
С писмо от 23 април 2009 г. Френската република представи мнението си относно мярката.
(7)
Комисията не получи други мнения по този въпрос от трети заинтересовани страни.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(8)
Въпросната мярка се изразява в схема за помощ за подпомагане на малките местни радиостанции във Франция, които изпълняват функция за социално общуване на местно равнище и чиито търговски приходи от реклама и спонсорство не надвишават 20 % от оборота.
(9)
Помощта се финансира чрез постъпленията от парафискална такса, начислявана върху приходите от реклама, която се разпространява чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
(10)
Компетентният орган, а именно Фондът за подпомагане на радиоразпространението (FSER), може да отпуска три вида помощи:
а)
субсидия за започване на дейност по радиоразпръскване на равнище сдружения (radios associatives), с новоиздадена лицензия от Висшия съвет по аудиовизия, която не може да надвишава определен по скала таван;
б)
субсидия за осъществяване на дейност в размер, определен по възходяща, а впоследствие по низходяща скала, определена от комисията, отговаряща за отпускането на субсидии, като субсидията може да се увеличава в определените граници и се вземат предвид положените от службата усилия в областта на вътрешното управление и дейностите в областите на образованието, сдруженията, културата или социалното общуване на местно равнище;
в)
помощ за оборудване, която допринася за увеличение с 50 % на финансирането за обновяване на оборудването на допустими радиостанции, която се отпуска на всеки пет години и не може да надвишава определения в скалата таван.
(11)
Схемата е въведена от 1989 г. и е претърпяла определен брой промени, като Комисията е уведомена за всички тях и те са одобрени от нея през 1990, 1992, 1997 и 2003 г.
2.1. Бенефициери на схемата за помощи
(12)
С проекта, предмет на уведомлението от френските власти, се прилага схемата за помощи, предвидена в член 80 от Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на съобщенията, изменен с член 25 от Закон № 89-25 от 17 януари 1989 г. и член 27 от Закон № 90-1170 от 29 декември 1990 г., който предвижда:
„Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път, чиито търговски приходи, произлизащи от излъчвани съобщения, имащи характер на търговска реклама или спонсорство, са по-малко от 20 % от общия им оборот, подлежат на подпомагане съгласно условия, определени с наредба на Държавния съвет.
Средствата за тази помощ се осигуряват чрез такса, начислявана върху приходите от реклама, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Възнаграждението, получавано от службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път при излъчване на съобщения с цел да се подпомогнат колективни действия или действия от общ интерес, не се взема предвид при определяне на прага, посочен в първата алинея от настоящия член.“
2.2. Режим на финансиране на схемата за помощ
(13)
Що се отнася до финансовата част на схемата за помощи, проектът, за който френските власти са подали уведомление на 2 октомври 1997 г., се превръща в Наредба № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на Фонд за подпомагане на радиоразпространението (9), член 1 от която предвижда:
„Считано от 1 януари 1998 г. и за срок от пет години се установява парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване (наричана по-нататък „такса върху дейността на рекламните агенции“), която е предназначена да финансира фонд, който да подпомага притежателите на разрешение за предоставяне на услуги за честотно радиоразпръскване, чиито търговски приходи от излъчени в ефир съобщения с характер на реклама на марка или на спонсорство представляват по-малко от 20 % от общия им оборот. С тази такса се цели насърчаване на радиоразпространението.“
Член 2 от същата наредба предвижда:
„Таксата е на база сумите, без включена комисионна на агенцията и без данък добавена стойност, платени от рекламодателите за излъчването на техните рекламни съобщения, предназначени за територията на Франция. и се дължи от рекламните агенти.
Съвместна наредба на министрите, отговорни съответно за бюджета и за съобщенията, определя ставката на таксата, която се променя в зависимост от приходите за тримесечие на задължените да заплащат таксата лица, като се прилагат следните граници:
[…]“
В член 4 от същата наредба се уточнява, че таксата, посочена в член 2 от наредбата, се изчислява, плаща и събира от Главна данъчна дирекция от името на Фонда за подпомагане на радиоразпространението по същите правила, гаранции и санкции като предвидените за данъка върху добавената стойност.
(14)
Тези разпоредби са изменени във връзка с промяната на схемата за помощи, за която Комисията е била уведомена и която е одобрила с решението от 28 юли 2003 г. (10). Според новите правила парафискалната такса се начислява само за дейността на рекламните агенции, установени на френска територия.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(15)
През 1997 г. с решение N 679/97 Комисията одобри промяна в схемата за помощи, която се изразява в механизъм за финансиране чрез парафискална такса, начислявана върху рекламата, разпространявана чрез радиоразпръскване или телевизионно радиоразпръскване. Посоченото решение не съдържа никакъв анализ на метода на финансиране. Решението от 1997 г. беше в сила до 2003 г., когато е заменено от ново решение NN42/03 за одобряване на помощта (11).
(16)
На 3 август 2004 г. Régie Network, рекламно дъщерно дружество на голяма френска верига от радиостанции, а именно NRJ, оспори пред съда в Лион събраната през 2001 г. такса (152 524 EUR). Делото е било предмет на преюдициално запитване пред Съда за преценка на валидността на решението на Комисията от 10 ноември 1997 г. за одобряване на помощта.
(17)
С решение (12) на Съда от 22 декември 2008 г. решението от 1997 г. е обявено за недействително, тъй като Комисията е пропуснала да оцени метода на финансиране на разглежданата мярка.
(18)
Всъщност в точка 89 от решението си Съдът напомня, че когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ. В точка 99 от решението си Съдът уточнява, че таксата е съставна част от мярката за помощ, когато съществува задължителна връзка по предназначение между таксата и въпросната помощ по силата на разглежданата националната правна уредба, в смисъл че приходът от таксата е предназначен по необходимост за финансирането на помощта и влияе пряко върху размера на последната, а следователно и върху преценката за съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
(19)
След като е проверил дали в настоящия случай всички тези условия са изпълнени, в точка 112 от решението си Съдът установи, че таксата върху дейността на рекламните агенции е съставна част от схемата за помощи за радиоразпространението, за чието финансиране е предназначена. Следователно когато разглежда въпросната мярка за помощ, Комисията трябва задължително да вземе под внимание посочената такса, което тя е пропуснала да направи в решение NN 42/03.
(20)
След решението на Съда за обявяване на решението ѝ от 10 ноември 1997 г. за недействително Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация. Вследствие това на 11 февруари 2009 г. Комисията откри официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС под номер на процедурата C4/2009 (13).
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
(21)
С писмо от 23 април 2009 г. френските власти изпратиха на Комисията следното мнение:
а)
Размерът на събраните и изплатени средства за съответния период годишно е средно 20 милиона EUR, разпределени между повече от 500 бенефициери.
б)
Не се оспорва фактът, че чуждестранни оператори, предоставящи услуги по радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, намиращи се в други държави-членки, също са платили тази парафискална такса, но не е възможно те да бъдат определени.
в)
Помощта не подлежи на възстановяване основно по две причини: първо, Комисията неколкократно е била уведомена за и е одобрила схемата за помощи, което е породило оправдани правни очаквания от страна на бенефициерите. Второ, поради финансовото състояние на бенефициерите в настоящияте условия за френските власти би било невъзможно да възстановят платените суми.
5. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
5.1. Правно основание за оценката
(22)
Оценката на въпросната схема за помощи се основава на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
5.2. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(23)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че:
„Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(24)
Анализ на настоящия случай от гледна точка на условията, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
а) Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
Схемата за помощ се финансира посредством ресурси, произлизащи от парафискална такса, предвидена от законодателни и нормативни разпоредби, събирана от данъчната администрация и начислявана върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Следователно помощите са отпускани посредством публични ресурси на френската държава.
б) Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки
Схемата за помощи е в полза само на службите за предоставяне на услуги за звуково радиоразпръскване в ефира. Бенефициери на схемата за помощи са доставчиците на услуги, чиито приходи от реклами съставляват по-малко от 20 % от общия им оборот. Тези служби са в положение на конкуренция по отношение на привличането на слушатели и приходите от реклама, по-специално с други служби за звуково радиоразпръскване на френска територия, чиито търговски приходи надвишават прага и които не се ползват от публично подпомагане по схемата за помощи.
Въпросните помощи нарушават или поне заплашват да нарушат конкуренцията между доставчиците на услуги, които са бенефицери на посочените помощи, и онези доставчици, които не получават такива помощи.
в) Засягане на търговията между държавите-членки
Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път от френска територия, и по-специално бенефициерите по схемата за помощи, могат да бъдат приемани и в други държави-членки, макар и само в трансгранични зони. Освен това, изглежда че предвидената от законодателните и нормативните разпоредби парафискална такса, предмет на уведомлението, може да бъде в ущърб и спрямо рекламните приходи от услуги, предоставяни от други държави-членки към френска територия.
Поради това съществува риск търговията между държавите-членки да бъде засегната от схемата за помощи, предмет на уведомлението.
г) Заключение относно наличието на помощ
При тези обстоятелства Комисията счита, че схемата за помощи за радиоразпространението, предмет на уведомлението от френските власти, попада в обхвата на разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Доколкото посочената схема представлява държавна помощ, Комисията следва да анализира нейната съвместимост с вътрешния пазар. В съответствие с горепосоченото решение по дело Régie Networks, таксата върху дейността на рекламните агенции, с която се финансира разглежданата помощ, следва да бъде взета предвид при разглеждането на съвместимостта на тази схема.
5.3. Съвместимост на помощта от гледна точка на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС
(25)
От гледна точка на нейния предмет и приложното ѝ поле мярката за помощ, предмет на уведомлението, очевидно не изпълнява условията, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, и член 107, параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС.
(26)
Поради целта си за насърчаване на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия, и по-специално чрез подпомагане на тези, чиито рекламни приходи са по-ниски, схемата за помощ има за цел да гарантира многообразието на медиите на френска територия, което е легитимна цел от общ интерес. Поради това разглеждането на тази част на помощта за бенефициерите може да се извършва спрямо условията, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В него се предвижда, че: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“. В този случай Комисията трябва да прецени положителните ефекти на мярката спрямо отрицателните ѝ ефекти.
(27)
В предходните се решения Комисията е заключила, че въпросната схема за помощи има положителни ефекти и е съвместима с вътрешния пазар, по-специално поради факта, че тази схема за помощи допринася за ясно определена цел от общ интерес. Всъщност предназначението ѝ е да насърчи многообразието на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия. Подпомагането на малките радиостанции с местна аудитория, като се отчитат социалните, културните и местните интереси, представлява легитимна цел от общ интерес. Освен това евентуалното нарушаване на конкуренцията вследствие на схемата за помощи в полза на тези радиостанции за социално общуване е незначително и не се отразява отрицателно върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Предвид мисията и размера на посочените радиостанции нарушаването на конкуренцията между тях и доставчиците на същите видове услуги от друга държава-членка е изключително ограничено. Поради това вследствие на тази схема търговията е засегната изключително слабо.
(28)
При все това при разглеждането на членове 3 и 6 от Наредба № 97-1263 става ясно, че методът на финансиране на схемата за помощи посредством въпросната парафискална такса представлява съставна част от мярката, както вече е установил Съдът в решението си по дело Régie Networks (точки 99-112).
(29)
Всъщност, както се напомня в точка 89 от решението по дело Régie Networks: „Методът на финансиране на дадена държавна помощ може да доведе до несъвместимост на цялата финансирана по този начин схема за помощи с общия пазар. Ето защо дадена помощ не може да бъде разгледана без да се вземат предвид последиците от метода на финансирането ѝ. Напротив, когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ (вж. в тази връзка, а именно постановленията van Calster и др., горепосочената точка 49, както и от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, Recueil, стр. I-7139, точка 29)“.
(30)
В резултат от това Комисията следва да вземе предвид посочената по-горе такса при проучването на съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар. В това отношение таксата върху дейността на въпросните рекламни агенции е в противоречие с общия принцип, редовно утвърждаван от Комисията и потвърден от Съда в решението му от 25 юни 1970 г. по дело France/Commission (47/69, Сборник съдебна практика, стр. 487), според което внасяните продукти и услуги трябва да бъдат освободени от всякаква парафискална такса, предназначена за финансиране на схема за помощи, от които се ползват само националните предприятия. Съдът се позовава на този анализ в точка 115 от решението му по дело Régie Networks.
(31)
Комисията счита, че липсата на освобождаване на услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път, предоставяни във Франция от намиращи се в други държави-членки радиостанции, и които не могат да се ползват от помощи, отпуснати по схемата, предмет на уведомлението, нарушава условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Дори ако общата цел на такава помощ за бенефициерите, предвидена по схемата, предмет на уведомлението, е легитимна и може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар, това не се отнася и за метода на финансиране на посочената схема.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(32)
При тези обстоятелства Комисията заключава, че схемата за помощи може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, по-специално спрямо критериите, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Комисията обаче не може да одобри метода на финансиране на схемата.
(33)
В тази връзка Комисията отбелязва твърдението на френските власти в тяхното писмо от 23 април 2009 г., че е невъзможно да бъдат определени (измежду платците на парафискална такса за финансиране на схемата за помощи) чуждестранните оператори, предоставящи услуги за радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, разположени в други държави-членки по време на периода, обхванат от въпросната схема за помощи. Комисията може да приеме наличието на административни затруднения, които възпрепятстват определянето на тези оператори, като се има предвид, че фактите са се случили отдавна. Все пак въз основа на предоставени обяснения от страна на френските власти изтичането на определен период от време само по себе си не представлява непреодолимо препятствие за определянето на платците на таксата. От друга страна френските власти са посочили, че невинаги е възможно от данните, с които разполагат, да се определи дали платците са агенции, разпространяващи рекламни съобщения от френска територия или от друга държава-членка. В такъв случай френските власти са длъжни лично да информират платеца на таксата в срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, за неговото специално право на възстановяване на платена такса, ако е излъчвал към Франция от друга държава-членка. Администрацията следва да използва всички налични средства за установяване на платците на таксата. При все това, тъй като не е сигурно, че френските власти могат да установят сами всички платци на тази такса, ще се наложи също така да се предприеме подходящо разгласяване на мерките за възстановяване на платени такси, така че засегнатите оператори да се отзоват на поканата.
(34)
В действителност няма пречка Франция да накара тези неизвестни оператори да упражнят правото си на възстановяване на неоснователно платени такси за периода 1997-2002 г. Франция би могла да поправи несъвместимостта на метода на финансиране на схемата за помощи чрез възстановяване на сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, като спази следните условия:
-
Франция отправя покана към засегнатите оператори и лично ги уведомява за специалното им право на възстановяване всеки път, когато френските власти могат да ги определят и посредством подходящо разгласяване, по-специално чрез публикации в специализирани списания в целия Европейски съюз (14);
-
платците разполагат със срок от 3 години, считано от подходящото разгласяване, за да подадат искане за възстановяване (15);
-
възстановяването се извършва в рамките на максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането (16);
-
възстановените суми се увеличават с действително начислените лихви, считано от датата на събиране на сумите до датата на действителното им възстановяване, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (17);
-
френските власти приемат всяко разумно доказателство, предоставено от въпросните оператори, с което се доказва плащането на таксата;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия;
-
считано от датата на уведомлението за настоящото решение, френските власти изпращат до Комисията на всеки 6 месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощи, приведена в действие от Франция, е съвместима с вътрешния пазар съгласно предвидените в член 2 условия.
Член 2
С цел премахване на дискриминацията на чуждестранните разпространители, които са заплатили на френската държава такси върху дейността на рекламните агенции, без да се ползват от схемата за помощи, френските власти възстановяват парафискалните такси, платени от чуждестранни оператори за периода 1997-2002 г. В срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, те информират всички подлежащи на облагане с таксите оператори за възстановяването при всеки случай, в който те могат да ги определят и отправят покана чрез подходящо разгласяване, с цел засегнатите оператори да се отзоват на поканата в срок от три години за подаване на искане за възстановяване на такси (18). След тази покана и въз основа на предоставени от въпросните оператори доказателства, Франция, в максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането за възстановяване, възстановява сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, увеличени с действително начислени лихви, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Тя изпраща до Комисията на всеки шест месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, относно състоянието на предвидената в член 2 процедура по възстановяване, до изтичане на срока от три години, считано от най-скорошните мерки за подходящо разгласяване, посочени в член 2.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2010 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 29. septembris)
par atbalsta shēmu C 4/09 (ex N 679/97), ko Francija īstenojusi radio apraides veicināšanai
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 6483)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/147/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu (2),
pēc tam, kad ieinteresētajām personām ir lūgts iesniegt savus apsvērumus saskaņā ar minētajiem pantiem (3),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Ar 1997. gada 2. oktobra vēstuli Francija paziņoja Komisijai par atbalsta shēmu N 679/1997 - dekrēta projektu, kurā paredzētas izmaiņas jau esošajā radio apraides atbalsta shēmā (4). Ar 1997. gada 10. novembra lēmumu (5) Komisija apstiprināja radio apraides atbalsta shēmas pagarināšanu uz desmit gadiem.
(2)
Ar Komisijas 2003. gada 28. jūlija lēmumu (6) tika atļauts veikt izmaiņas minētajā shēmā. Francijas iestāžu piedāvātie grozījumi paredzēja cita starpā pārmaiņas atbalsta shēmas finansēšanas noteikumos (7). Minētajā lēmumā Komisija secinājusi, ka šādi grozīta atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk LESD) 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nozīmē. Šie grozījumi 2003. gada 1. janvārī stājās spēkā uz desmit gadiem.
(3)
Eiropas Savienības Tiesa 2008. gada 22. decembrī pasludināja par spēkā neesošu Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmumu attiecībā uz laika posmu no 1997. līdz 2002. gadam. Kopš tā brīža Komisija ir veikusi visas nepieciešamās darbības, lai novērstu konstatētās nelikumības un vēlreiz pārbaudītu Francijas iestāžu sniegto informāciju (ar šīs procedūras sīku aprakstu var iepazīties 3. nodaļā “Procedūras uzsākšanas pamatojums”).
(4)
Komisija ar 2009. gada 11. februāra vēstuli informēja Franciju par lēmumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru attiecībā uz šo atbalstu.
(5)
Komisijas lēmums uzsākt procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (8). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus par attiecīgo atbalstu.
(6)
Francijas Republika ar 2009. gada 23. aprīļa vēstuli iesniedza savus apsvērumus par pasākumu.
(7)
Komisija šajā jautājumā nav saņēmusi citus ieinteresēto personu apsvērumus.
2. ATBALSTA SĪKS APRAKSTS
(8)
Minētais pasākums ir atbalsta shēma nelielām vietējām Francijas radiostacijām, kas darbojas kā vietējās sociālās komunikācijas nodrošinātājas un kuru ienākumi no reklāmas un sponsorēšanas nepārsniedz 20 % no apgrozījuma.
(9)
Atbalsts tika finansēts no ieņēmumiem, kas iegūti no parafiskālās nodevas, kura piemērota līdzekļiem, kas iegūti pārraidot reklāmu radio ēterā un televīzijā.
(10)
Kompetentā iestāde - Radio atbalsta fonds (FSER) - var piešķirt trīs atbalsta veidus:
a)
dibināšanas atbalsts Audiovizuālās padomes nesen licencētām sabiedriskām raidstacijām, kas nedrīkst pārsniegt skalā noteikto maksimālo robežu;
b)
darbības atbalsts, kura summa paredzēta augšupejošā, tad lejupejošā skalā, ko nosaka komisija, kas ir atbildīga par atbalsta piešķiršanu un kura var to palielināt noteiktajās robežās, ņemot vērā saņēmēja sasniegto iekšējās vadības jomā un darbības izglītības, sabiedriskajā, kultūras jomā vai vietējās sociālās komunikācijas jomā;
c)
aprīkojuma atbalsts, kas veido līdz 50 % no atbilstošo raidstaciju aparatūras atjaunošanas finansējuma, ko drīkst piešķirt reizi piecos gados un kas nedrīkst pārsniegt skalā noteiktos maksimālo robežu.
(11)
Shēma darbojas kopš 1989. gada un tā tikusi grozīta vairākas reizes; visi grozījumi paziņoti Komisijai, un Komisija tos apstiprinājusi 1990., 1992., 1997. un 2003. gadā.
2.1. Atbalsta shēmas saņēmēji
(12)
Saskaņā ar Francijas iestāžu paziņoto projektu tiek piemērota atbalsta shēma, kas paredzēta 80. pantā 1986. gada 30. septembra Likumā Nr. 86-1067 par saziņas brīvību, kurā grozījumi izdarīti ar 1989. gada 17. janvāra Likuma Nr. 89-25 25. pantu un 1990. gada 29. decembra Likuma Nr. 90-1170 27. pantu un kurā noteikts:
“Radio raidorganizācijām, kuru komerciālie ieņēmumi no reklāmraidījumiem vai sponsorētiem raidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma, tiek piešķirts atbalsts atbilstoši valsts Padomes dekrētā noteiktajai kārtībai.
Šī atbalsta finansēšanai tiek ieviests maksājums par ieņēmumiem no radio un televīzijā pārraidītās reklāmas.
Nosakot šī panta pirmajā daļā minēto robežu, netiek ņemta vērā atlīdzība, ko radio raidorganizācijas saņem par raidījumiem, kuri veltīti vispārēju interešu vai sabiedrībai nozīmīgu pasākumu atbalstam.”
2.2. Atbalsta shēmas finansēšanas veids
(13)
Attiecībā uz atbalsta shēmas finansējumu Francijas iestāžu 1997. gada 2. oktobrī paziņotā dekrēta projekta, kas kļuvis par 1997. gada 29. decembra Dekrētu Nr. 97-1263, 1. pantā noteikta parafiskālās nodevas ieviešana par labu radio apraides atbalsta fondam (9).
“Lai finansētu fondu, kas izveidots licencētu radio raidorganizāciju atbalstam, kuru komerciālie ieņēmumi no reklāmraidījumiem un sponsorētiem raidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma, no 1998. gada 1. janvāra uz pieciem gadiem tiek ieviesta parafiskālā nodeva par radio un televīzijā pārraidītu reklāmu (turpmāk “reklāmas aģentūru nodeva”). Šīs nodevas mērķis ir radio apraides atbalstīšana.”
Tā paša dekrēta 2. pantā ir noteikts:
“Nodeva tiek aprēķināta, pamatojoties uz summām, ko reklāmdevēji maksā par reklāmas pārraidīšanu Francijas teritorijā, no tā atskaitot atlīdzības summu aģentūrai un PVN.
Nodevas maksātāji ir personas, kas pārdod šos reklāmraidījumus.
Nodevas apmēru atkarībā no aģentūras - nodevas maksātāja - ieņēmumiem ceturksnī nosaka par budžetu un sakariem atbildīgie ministri, pieņemot kopīgu dekrētu, ņemot vērā šādas maksimālās robežas:
[…]”
Tā paša dekrēta 4. pantā precizēts, ka nodevu, kas paredzēta tā 2. pantā un kas jāieskaita Radio apraides atbalsta fonda kontā atbilstoši tiesību normām un ievērojot garantijas un sankcijas, kas ir spēkā attiecībā uz PVN, piemēro, iekasē un atgūst Vispārējā nodokļu pārvalde.
(14)
Izdarot grozījumus atbalsta shēmā, kas paziņoti Komisijai un apstiprināti ar 2003. gada 28. jūlija lēmumu (10), tika izdarīti grozījumi šajos noteikumos. Saskaņā ar jaunajiem noteikumiem nodevai pielīdzināms maksājums attiecas tikai uz uzņēmumiem, kas reģistrēti Francijas teritorijā.
3. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS
(15)
Komisija 1997. gadā ar Lēmumu Nr. N 679/97 apstiprināja grozījumus atbalsta shēmā, kas paredz finansēšanas mehānismu, kas balstās uz parafiskālo nodevu par radio un televīzijā pārraidītu reklāmu. Šajā lēmumā nebija ietverta finansēšanas metodes analīze. Lēmums, kurš pieņemts 1997. gadā bija spēkā līdz 2003. gadam, kad tas tika aizstāts ar jaunu labvēlīgu lēmumu Nr. NN 42/03 (11).
(16)
Régie Network, lielas Francijas radiostacijas (proti NRJ) uzņēmums, kas nodarbojas ar reklāmu, 2004. gada 3. augustā Lionas tiesā apstrīdēja 2001. gadā samaksāto nodevu (EUR 152 524). Tiesai tika nosūtīts lūgums sniegt prejudicālu nolēmumu par Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmuma par atbalsta piešķiršanu spēkā esības novērtējumu.
(17)
Tiesa ar 2008. gada 22. decembra spriedumu (12) pasludināja 1997. gada lēmumu par spēkā neesošu, pamatojoties uz to, ka Komisija nav izvērtējusi izskatāmā pasākuma finansēšanas metodi.
(18)
Tiesa sava sprieduma 89. punktā atgādina, ka Komisijai, izvērtējot atbalsta pasākumus noteikti jāņem vērā atbalsta finansēšanas veids gadījumā, kad tas ir pasākuma daļa. Sprieduma 99. punktā Tiesa precizē, ka nodeva ir atbalsta pasākuma daļa, ja pastāv savstarpēja atkarība starp nodevu un minēto atbalstu saskaņā ar attiecīgiem valsts noteikumiem tādā nozīmē, ka ieņēmumi no nodokļa tiek novirzīti atbalsta finansēšanai un tieši ietekmē atbalsta lielumu un attiecīgi šā atbalsta saderīguma ar kopējo tirgu novērtējumu.
(19)
Pārbaudījusi, ka visi šie nosacījumi tikuši izpildīti, Tiesa sprieduma 112. punktā konstatē, ka reklāmas aģentūru nodeva, no kuras paredzēts finansēt radio apraides atbalsta shēmu, ir šīs shēmas daļa. Līdz ar to Komisijai, izvērtējot attiecīgo atbalsta shēmu, bija noteikti jāņem vērā minētā nodeva, kas netika darīts Lēmumā Nr. NN 42/03.
(20)
Pēc sprieduma, ar kuru pasludināja par spēkā neesošu Komisijas 1997. gada 10. novembra lēmumu, Komisija ir veikusi visus nepieciešamos pasākumus, lai novērstu konstatētās nelikumības un vēlreiz pārbaudītu Francijas iestāžu sniegto informāciju. Tāpēc Komisija 2009. gada 11. februārī uzsāka formālu izmeklēšanas procedūru Nr. C4/2009 saskaņā ar LESD 108. panta 2. punktu (13).
4. FRANCIJAS APSVĒRUMI
(21)
Ar 2009. gada 23. aprīļa vēstuli Francijas iestādes iesniedza Komisijai šādus apsvērumus:
a)
Attiecīgajā laika posmā iegūto un izmaksāto līdzekļu summa katru gadu ir apmēram 20 miljoni euro, kas tiek sadalīti vairāk nekā 500 saņēmēju starpā.
b)
Netiek apstrīdēts, ka ārvalstu uzņēmumi, kas sniedz apraides pakalpojumus Francijā, izmantojot raidstacijas vai uzņēmumus, kas reģistrēti citās dalībvalstīs, arī maksāja šo parafiskālo nodevu, taču tos nav iespējams identificēt.
c)
Atbalstu nevar atgūt galvenokārt divu iemeslu dēļ: pirmkārt, Komisija vairākkārt ir pienācīgi paziņojusi un apstiprinājusi atbalsta shēmu, kas radīja leģitimu paļāvību atbalsta saņēmējos. Otrkārt, atbalsta saņēmēju pašreizējā finansiālā stāvokļa dēļ, Francijas iestādēm nav iespējams atgūt samaksāto summu.
5. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
5.1. Novērtējuma juridiskais pamats
(22)
Konkrētās atbalsta shēmas novērtējums balstās uz LESD 107. panta 3. punktu.
5.2. Atbalsta esība LESD 107. panta 1. punkta nozīmē
(23)
LESD 107. panta 1. punktā ir noteikts:
“Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(24)
Šīs lietas izmeklēšana saskaņā ar LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem.
a) Valsts piešķirts atbalsts, kas finansēts no valsts līdzekļiem
Atbalsta shēmu finansē, izmantojot resursus, ko iegūst no parafiskālās nodevas, kas paredzēta normatīvajos aktos, ko iekasē nodokļu administrācija un ko piemēro radio un televīzijā pārraidītai reklāmai.
Tātad atbalstu piešķir no Francijas valsts līdzekļiem.
b) Konkurences izkropļošana vai draudi radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai precēm
Atbalsta shēma atbalsta tikai radio raidorganizāciju pakalpojumus. Atbalsta shēmas saņēmēji ir tādu pakalpojumu sniedzēji, kuru ieņēmumi no reklāmraidījumiem nepārsniedz 20 % no to kopējā apgrozījuma. Šie pakalpojumi ir konkurences situācijā attiecībā uz klausītāju un reklāmas ieņēmumu piesaisti, jo īpaši ar citām raidorganizācijām Francijas teritorijā, kuru komerciālie ieņēmumi pārsniedz šo maksimālo robežu un kuri nesaņem valsts atbalstu saskaņā ar atbalsta shēmu.
Konkrētais atbalsts rada vai vismaz draud radīt konkurences izkropļojumus starp pakalpojumu sniedzējiem, kas saņem atbalstu, un tiem, kas šo atbalstu nesaņem.
c) Ietekme uz tirdzniecību dalībvalstu starpā
Radio apraides pakalpojumus, kurus Francijas teritorijā jo īpaši sniedz atbalsta shēmas līdzekļu saņēmēji, var uztvert arī citās dalībvalstīs, lai gan tikai pierobežas apgabalos. Tāpat tika konstatēts, ka parafiskālā nodeva, kas paredzēta paziņotajos normatīvajos aktos, attiecas arī uz ieņēmumiem no reklāmraidījumiem, kas no citām dalībvalstīm tiek raidīti Francijas teritorijā.
Tādējādi paziņotā atbalsta shēma ietekmē vai var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
d) Secinājums par valsts atbalsta esību
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija uzskata, ka radio apraides atbalsta shēma, par ko ziņojušas Francijas iestādes, attiecas uz LESD 107. panta 1. punktā paredzēto noteikumu darbības formu. Tā kā minētais atbalsts ir valsts atbalsts, Komisija jāizvērtē tā saderība ar iekšējo tirgu. Saskaņā ar iepriekš minēto Régie Networks spriedumu, izvērtējot šī atbalsta saderību, jāņem vērā reklāmas aģentūru nodeva, no kuras tiek finansēts minētais atbalsts.
5.3. Atbalsta saderība ar kopējo tirgu, ņemot vērā LESD 107. panta 2. un 3. punktu
(25)
Pamatojoties uz tā mērķi un piemērošanas jomu, paziņotais atbalsta pasākums acīmredzami neatbilst LESD 107. panta 2. punkta un 3. punkta a) un b) apakšpunkta nosacījumiem.
(26)
Sniedzot priekšrocības radio raidorganizācijām, kas sniedz pakalpojumus Francijas teritorijā, īpaši tām, kuru ieņēmumi no reklāmraidījumiem ir vismazākie, atbalsta shēmas mērķis ir nodrošināt plašsaziņas līdzekļu daudzveidību Francijas teritorijā, kas ir likumīgs vispārējas nozīmes mērķis. Tādējādi jautājumu par atbalstu varētu izskatīt saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkta nosacījumiem. Tajā noteikts ka: “Turpmāk norādīto var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu: (…) atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības formu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm (…)”. Šajā gadījumā Komisijai jāizvērtē pasākuma pozitīvā un negatīvā ietekme.
(27)
Iepriekšējos lēmumos Komisija secinājusi, ka attiecīgajai atbalsta shēmai ir pozitīva ietekme un tā ir saderīga ar iekšējo tirgu, īpaši tāpēc, ka šī atbalsta shēma veicina skaidri noteikta vispārējo interešu mērķa īstenošanu. Tās mērķis ir veicināt to raidorganizāciju daudzveidību, kas sniedz pakalpojumus Francijas teritorijā. Tā atbalsta mazas raidstacijas ar vietēju auditoriju, ņemot vērā sociālās, kultūras un vietējās intereses, kas ir likumīgs vispārējas nozīmes mērķis. Turklāt iespēja, ka atbalsta shēma vietējām radiostacijām varētu izraisīt konkurences izkropļojumus ir neliela, un tai nav tāda nelabvēlīga iespaida uz tirdzniecības apstākļiem, kas būtu pretrunā kopīgām interesēm. Ņemot vērā minēto raidstaciju uzdevumu un lielumu, konkurences izkropļošanas iespējamība starp šīm stacijām un tādu pašu pakalpojumu sniedzējiem citā dalībvalstī ir īpaši maza. Tādējādi šīs shēmas ietekme uz tirdzniecību ir īpaši nenozīmīga.
(28)
Tomēr, pamatojoties uz Dekrēta Nr. 97-1263 3. un 6. panta izvērtējumu, atbalsta shēmas finansēšana, izmantojot attiecīgu parafiskālo nodevu, ir neatņemama pasākuma sastāvdaļa, kā to jau ir konstatējusi Tiesa spriedumā Régie Networks (99. līdz 112. punkts).
(29)
Tā Régie Networks sprieduma 89. punktā norādījusi: “atbalsta finansēšanas veids visu atbalsta shēmu, uz kuru šis finansējuma veids attiecas, var padarīt par nesaderīgu ar iekšējo tirgu. Līdz ar to atbalsts nav skatāms atsevišķi no tā finansēšanas veida sekām. Gluži pretēji - Komisijai, izskatot atbalsta pasākumu, noteikti ir jāņem vērā arī atbalsta finansēšanas veids, ja tas veido neatņemamu atbalsta pasākuma daļu (šajā sakarā sk. iepriekš minēto spriedumu apvienotajās lietās van Calster u. c., 49. punkts, kā arī 2004. gada 15. jūlija spriedumu lietā C-345/02 Pearle u. c., Krājums, I-7139. lpp., 29. punkts)”
(30)
No tā izriet, ka Komisijai, izvērtējot atbalsta shēmas saderību ar iekšējo tirgu, ir jāņem vērā minētā nodeva. Šajā saistībā aplūkotā reklāmas aģentūru nodeva ir pretēja vispārējam principam, ko atkārtoti apstiprinājusi Komisija un ko Tiesa apstiprinājusi savā 1970. gada 25. jūnija spriedumā lietā 47/69 Francija/Komisija (Recueil, 487. lpp.), saskaņā ar kuru importētās preces vai pakalpojumi ir jāatbrīvo no jebkādām parafiskālām nodevām, no kurām ir paredzēts finansēt atbalsta shēmu, kura ir piemērojama tikai valstī reģistrētiem uzņēmumiem. Tiesa šo izvērtējumu sniedz Régie Networks sprieduma 115. punktā.
(31)
Komisijas uzskata, ka atbrīvojuma nepiemērošanai raidorganizāciju pakalpojumiem, kas tiek sniegti Francijā, izmatojot raidstacijas, kas atrodas citās dalībvalstīs un kuras nevar saņemt atbalstu saskaņā ar paziņoto shēmu, ir tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Pat ja atbalsta saņemšanas vispārējais mērķis, ko paredz paziņotā shēma, būtu likumīgs un varētu tikt uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, to pašu nevar teikt par minētās shēmas finansēšanas veidu.
6. SECINĀJUMI
(32)
Ņemot vērā šos apstākļus, Komisija secina, ka atbalsta shēmu var atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu īpaši no LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikto kritēriju viedokļa. Taču Komisija nevar atbalstīt šīs shēmas finansēšanas veidu.
(33)
Šajā sakarā Komisija ņēma vērā Francijas iestāžu 2009. gada 23. aprīļa vēstulē izteikto viedokli par neiespējamību identificēt ārvalstu uzņēmumus, kas attiecīgās atbalsta shēmas darbības laikā snieguši raidorganizāciju pakalpojumus Francijā, izmantojot raidstacijas vai uzņēmumus, kas atrodas citās dalībvalstīs. Komisija, ņemot vērā, ka fakti attiecas uz senāku laika posmu, pieļauj administratīvu šķēršļu esamību, kas traucē to identificēšanu. Taču, ņemot vērā Francijas iestāžu sniegtos paskaidrojumus, pagājušais laika posms šajā gadījumā nevar tikt uzskatīts par nepārvaramu šķērsli nodokļu maksātāju identificēšanai. Francijas iestādes turpretī norādīja, ka, pamatojoties uz to rīcībā esošajiem datiem, ne vienmēr iespējams noteikt, vai maksātāji raidīja no Francijas teritorijas vai no citas dalībvalsts. Šādā gadījumā tām sešu mēnešu laikā pēc šī lēmuma izziņošanas atsevišķi jāpaziņo nodokļu maksātājam par tā īpašajām tiesībām saņemt atlīdzinājumu, ja tas raidījis Francijā no citas dalībvalsts. Iestādēm jāizmanto visi to rīcībā esošie līdzekļi, lai identificētu nodokļu maksātājus. Tā kā nav droši zināms, vai Francijas iestādes pašas var identificēt visus šī nodokļa maksātājus, tām būs jānodrošina arī pietiekama informācija par atmaksas sistēmu, lai attiecīgie uzņēmumi varētu pieteikties.
(34)
Nekas netraucē Francijai šiem nezināmajiem operatoriem dot iespēju aizstāvēt savas tiesības atgūt laika posmā no 1997. līdz 2002. gadam nepamatoti samaksātos nodokļus. Francija varētu labot atbalsta shēmas finansēšanas metodes nesaderību, atlīdzinot nodokļos, kas nav saderīgi ar iekšējo tirgu, samaksāto summu, ievērojot šādus nosacījumus:
-
Francijai jāinformē attiecīgie uzņēmumi katru reizi, kad Francijas iestādes var tos identificēt, atsevišķi paziņojot par to īpašajām tiesībām saņemt atlīdzinājumu, un jānodrošina pietiekama informācija īpaši publicējot to specializētos izdevumos visā Eiropas Savienībā (14),
-
maksātājiem atmaksas pieteikuma iesniegšanai jāatvēl trīs gadi no pietiekamas informācijas publicēšanas (15),
-
atmaksa jāveic ilgākais sešu mēnešu laikā no pieteikuma iesniegšanas dienas (16),
-
atmaksājamās summas kopā ar procentiem, kas faktiski uzkrāti no dienas, kad tie tikuši iekasēti, līdz faktiskajai atmaksāšanas dienai, jāaprēķina pēc salikto procentu formulas, par atskaites punktu pieņemot paredzēto likmi atbilstīgi tai, kas noteikta Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulas (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai, 9. pantā (17),
-
Francijas iestādēm no attiecīgajiem uzņēmumiem jāpieņem jebkurš pietiekams pierādījums, kas pierāda nodokļa samaksu,
-
tiesībām uz atmaksu nevar piemērot citus nosacījumus,
-
reizi sešos mēnešos, no šī lēmuma izziņošanas dienas, Francijas iestādes regulāri nosūta Komisijai pārskatus par atmaksas procedūras stāvokli,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU:
1. pants
Francijas īstenotā atbalsta shēma ir saderīga ar iekšējo tirgu saskaņā ar 2. pantā paredzētajiem nosacījumiem.
2. pants
Lai novērstu diskrimināciju pret ārvalstu raidorganizācijām, kas Francijas valstij maksājuši reklāmas aģentūru nodevu, nesaņemot atbalstu no atbalsta shēmas, Francijas iestādēm jāatmaksā parafiskālā nodeva, ko maksājuši ārvalstu uzņēmumi no 1997. līdz 2002. gadam. Tām sešu mēnešu laikā pēc šī lēmuma izziņošanas visiem uzņēmumiem, kas maksājuši atlīdzināmos nodokļus un kurus tās var identificēt, jānodrošina pietiekama informācija, aicinot attiecīgos uzņēmumus pieteikties, atmaksas pieteikumu iesniegšanai atvēlot trīs gadus (18). Pēc šāda aicinājuma, un pamatojoties uz attiecīgo operatoru sniegtajiem pierādījumiem, Francijai sešu mēnešu laikā no atmaksas pieteikuma iesniegšanas dienas jāatlīdzina nodokļos, kas nav saderīgi ar iekšējo tirgu, samaksātā summa kopā ar procentiem, kas aprēķināta pēc salikto procentu formulas, par atskaites punktu pieņemot paredzēto likmi atbilstīgi tai, kas Regulas (EK) Nr. 794/2004 9. pantā.
3. pants
Francija divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas dienas informēs Komisiju par pasākumiem, kas veikti, lai panāktu atbilstību šim lēmumam.
Ik pēc sešiem mēnešiem no šī lēmuma izziņošanas dienas tā Komisijai regulāri nosūtīs pārskatus par atmaksas procedūras, kas noteikta 2. pantā, stāvokli, līdz trīs gadu termiņa beigām no pietiekamas informācijas, kas minēta 2. pantā, pēdējās publicēšanas dienas.
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 29. septembrī