РЕШЕНИЕ № 661/2010/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
относно насоките на Съюза за развитието а трансевропейската транспортна мрежа
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 172, първа алинея от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Решение № 1692/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно общностните насоки за развитието на трансевропейска транспортна мрежа (3) е било неколкократно съществено изменяно (4). Поради необходимостта от по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посоченото решение следва да бъде преработено.
(2)
Изграждането и развитието на трансевропейските мрежи допринасят за постигането на основни цели на Съюза като например доброто функциониране на вътрешния пазар и засилването на икономическото и социално сближаване.
(3)
Изграждането и развитието на трансевропейски мрежи в областта на транспорта на цялата територия на Съюза имат също така за специфична цел да осигурят трайна мобилност на пътници и товари при най-добри социални, екологични и безопасни условия, както и да обединят всички видове транспорт, като отчитат сравнителните предимства на всеки един от тях. Развитието на трансевропейските мрежи може да има като последица създаването на работни места.
(4)
Увеличаването на трафика, и в частност нарастващият дял на тежкотоварните превозни средства, води до повишена натовареност и до по-голям брой стеснени участъци по коридорите на международния транспорт. Следователно, за да се гарантира международната мобилност на стоките и на хората, е необходимо да се подобри капацитетът на трансевропейската транспортна мрежа.
(5)
Плаването на кратки разстояния може, inter alia, да облекчи натовареността на вътрешните пътища.
(6)
Интеграцията на мрежите на европейско равнище може да се развива само постепенно, въз основа на свързването на различни видове транспорт с цел по-доброто използване на предимствата, присъщи на всеки един от тях.
(7)
Наличието на свързващи точки, включително морски пристанища, вътрешни пристанища и интермодални терминали, е предварително условие за интегрирането на различни видове транспорт в мултимодална мрежа.
(8)
Тъй като целите на предлаганото действие, а именно определяне на основните насоки и приоритети в областта на трансевропейските транспортни мрежи, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради необходимостта от координиране на целите, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(9)
Необходимо е да се набележат проекти от общ интерес, които допринасят за постигане на тези цели и съответстват на приоритетите на действието, които са установени по този начин. Следва да се вземат под внимание само проекти, които са потенциално икономически жизнеспособни.
(10)
Необходимо е приоритетните проекти да се обявят за проекти от европейски интерес, да се съсредоточи финансирането от Съюза върху тези проекти и да се въведат механизми за насърчаване на координацията между държавите-членки с цел улесняването на изпълнението на проектите съгласно желаните графици.
(11)
В съответствие с член 170 от Договора за функционирането на Европейския съюз политиката в областта на трансевропейските мрежи следва да допринесе за засилването на икономическото и социалното сближаване в Съюза. За постигането на тази цел следва да се търси максимална съгласуваност между насоките на Съюза в областта на трансевропейските мрежи и програмирането на наличните финансови инструменти на равнището на Съюза.
(12)
Последващата оценка на приоритетните проекти следва да улесни бъдещото преразглеждане на насоките и на списъка на приоритетните проекти и следва да допринесе за подобряването на методите на предварителна оценка, които вече се използват в държавите-членки.
(13)
Разрешение за някои публични и частни проекти, които вероятно биха имали сериозно въздействие върху околната среда, следва да се дава само след предварителна оценка на това потенциално въздействие при спазване на действащите правила на Съюза.
(14)
Изискванията, свързани с опазването на околната среда, следва да бъдат включени в определянето и прилагането на политиката на Съюза относно трансевропейските мрежи в съответствие с член 11 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Това налага насърчаването на приоритетно развитието на инфраструктурите при тези видове транспорт, които вредят най-малко на околната среда, а именно железопътния, морския транспорт на къси разстояния вътрешното корабоплаване.
(15)
Оценката на въздействието върху околната среда съгласно Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (5) следва да се прилага в бъдеще за всички планове и програми, които водят до проекти от общ интерес. Финансирането на транспортните инфраструктури следва да бъде подчинено също така на спазването на разпоредбите на разпоредбите на Съюза в областта на околната среда, и по-специално на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (6), на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазването на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (7) и на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (кодифицирана версия) (8).
(16)
В рамките на общата цел, чиято същност е да гарантира устойчива мобилност на хората и стоките, следва да се приложат механизми за поддържане на развитието на морски магистрали между държавите-членки, за да се намали натовареността на шосетата и/или да се подобри достъпът до периферните или островните държави и региони. Установяването на такива механизми, допълнени, inter alia, от тръжни процедури, следва да бъде прозрачно, да отговаря на потребностите и не следва по никакъв начин да накърнява правилата на Съюза в областта на конкуренцията и на обществените поръчки.
(17)
За да се подобри рентабилността на инвестициите и да се улесни тяхното съгласуване и структурирането им във финансов пакет, може да се окаже необходимо засилването на сътрудничеството между държавите, участващи в проекти, разположени по една и съща ос.
(18)
Комисията следва да представя на всеки две години доклад за изпълнението на настоящото решение, а до 2010 г. - да изготви доклад за напредъка по приоритетните проекти и, при необходимост, да предложи изменения в списъка с приоритетните проекти.
(19)
Следва да се предоставят правомощия на комитет, който по-специално да подпомага Комисията, когато тя разглежда прилагането и развитието на насоките, установени с настоящото решение.
(20)
С оглед постигане на яснота приложение I към Решение № 1692/96/ЕО следва да бъде заменено с ново приложение, което да съдържа картите за всички държави-членки; по този начин ще се гарантира, че картите, които вече се съдържат в посоченото решение, последно изменено с Регламент (ЕО) № 1791/2006 (9), са допълнени с картите, които се съдържат в Акта за присъединяване от 2003 г. Освен това 2020 г. е целеви срок за схемата за всички държави-членки,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Предмет
1. Настоящото решение има за цел да установи насоките относно целите, приоритетите, както и основните направления на предвидените мерки в областта на трансевропейските транспортни мрежи. Тези насоки позволяват да се набележат проектите от общ интерес, чието изпълнение ще допринесе за развитието на мрежата в целия Съюз.
2. Насоките, посочени в параграф 1, очертават обща референтна рамка, предназначена да насърчава държавите-членки, а при необходимост - Съюза, с цел изпълнение на проектите от общ интерес, които имат за цел осигуряването на единство, взаимно свързване и оперативна съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, както и на достъп до тази мрежа. Тези насоки имат също така за цел да улеснят приобщаването на частния сектор.
3. Съществените изисквания за оперативната съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, за телематичните приложения в транспорта и за допълнителните услуги към тях се определят в съответствие с Договорите в Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (10), отделно от настоящото решение.
Член 2
Цели
1. Трансевропейската транспортна мрежа се изгражда постепенно до 2020 г. в целия Съюз, като интегрира сухоземни, морски и въздушни транспортни инфраструктурни мрежи, съгласно схемите в картите, включени в приложение I, и/или съгласно спецификациите, предвидени в приложение II.
2. Мрежата трябва:
а)
да осигури трайна мобилност на хората и стоките в пространство без вътрешни граници при най-добрите условия по отношение на социалните условия и безопасността, като същевременно подпомага постигането на целите на Съюза, по-специално във връзка с околната среда и конкуренцията, и допринася за засилването на икономическото и социалното сближаване;
б)
да предложи на потребителите висококачествени инфраструктури при приемливи икономически условия;
в)
да включва всички видове транспорт, като отчита техните сравнителни предимства;
г)
да позволи оптималното използване на наличния капацитет;
д)
да се характеризира, доколкото е възможно, с оперативна съвместимост между видовете транспорт и да спомага за интермодалността между различните видове транспорт;
е)
да бъде, доколкото е възможно, икономически жизнеспособна;
ж)
да обхваща цялата територия на държавите-членки, така че да улесни достъпа като цяло, да свърже островните региони, регионите анклави и периферните региони с централните региони и да свърже помежду им големите градски зони и регионите на Съюза без стеснени участъци;
з)
да може да бъде свързана с мрежите на държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), на държавите от Централна и Източна Европа и на средиземноморските държави, като същевременно насърчава оперативната съвместимост и достъпа до тези мрежи, доколкото това съответства на интересите на Съюза.
Член 3
Обхват на мрежата
1. Трансевропейската мрежа обхваща транспортните инфраструктури, както и системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация.
2. Транспортните инфраструктури включват пътна и железопътна мрежа, мрежа на вътрешните водни пътища, морски магистрали, пристанища за вътрешно и морско корабоплаване, летища, както и други свързващи точки между отделните видове мрежи.
3. Системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация включват техническото, информационното и телекомуникационното оборудване, необходимо за съгласуваното функциониране на мрежата и за ефикасното управление на трафика.
Член 4
Основни направления на мерките
Основните направления на действие на Съюза се отнасят до:
а)
изготвянето и преразглеждането на схемите на мрежата;
б)
набелязването на проектите от общ интерес;
в)
адаптирането на съществуващата мрежа;
г)
насърчаването на оперативната съвместимост на мрежата;
д)
оптималното комбиниране на видовете транспорт чрез създаването, inter alia, на центрове за взаимно свързване, които би трябвало да се намират по възможност - за товарните превози -извън градските центрове, за да се осигури ефикасното функциониране на интермодалния транспорт;
е)
стремежа към съгласуваност и взаимна допълняемост на финансовите помощи, при спазване на правилата, приложими по отношение на всеки финансов инструмент;
ж)
научноизследователска и развойна дейност;
з)
сътрудничеството и сключването на подходящи договори с трети държави, заинтересовани от развитието на мрежата;
и)
насърчаването на държавите-членки и на международните организации да подпомагат и да се стремят към постигането на целите, определени от Съюза;
й)
насърчаването на постоянното сътрудничество на заинтересованите лица;
к)
всякакви други мерки, които са необходими, за да се постигнат целите, посочени в член 2, параграф 2.
Член 5
Приоритети
Като се вземат предвид целите, предвидени в член 2, параграф 2, и основните направления на мерките, предвидени в член 4, приоритетите са следните:
а)
изграждането и развитието на ключовите връзки и свързващите звена между отделните мрежи, необходими за премахване на стеснените участъци в мрежите, изграждане на липсващите отсечки и довършването на основните трасета, в частност по техните трансгранични отсечки, преодоляването на естествените прегради и подобряването на оперативната съвместимост на основните трасета;
б)
изграждането и развитието на инфраструктури, които ще насърчават взаимното свързване на националните мрежи с цел по-лесно свързване на островните региони или регионите, приравнявани към острови, както и на регионите анклави, периферните и най-отдалечените региони, от една страна, с централните региони на Съюза, от друга страна, по-специално с оглед намаляването на значителните транспортни разходи в тези региони;
в)
мерките, необходими за постепенното въвеждане в действие на оперативно съвместима железопътна мрежа, която включва, когато това е осъществимо, трасета, приспособени за товарни превози;
г)
мерките, необходими за повишаване ефективността на морския транспорт на дълги и на къси разстояния и на вътрешното корабоплаване;
д)
мерките, необходими за интегриране на железопътния и въздушния транспорт, по-специално посредством железопътен достъп до летищата, когато е уместно, както и необходимите инфраструктури и съоръжения;
е)
подобряването на капацитета и на ефикасността на действащите и новите инфраструктури, насърчаването на интермодалния транспорт и повишаването на безопасността и надеждността на мрежата чрез изграждането и подобряването на интермодални терминали и свързаната с тях инфраструктура за достъп и/или чрез развитието на интелигентни системи;
ж)
отчитането на въпросите на безопасността и на грижата за околната среда при проектирането и реализацията на трансевропейската транспортна мрежа;
з)
развитието на устойчива мобилност на хората и стоките в съответствие със стратегическите цели на Съюза в областта на устойчивото развитие.
Член 6
Мрежи на трети държави
За насърчаването от страна на Съюза на проекти от общ интерес, както и на взаимната свързаност и на оперативната съвместимост на мрежите с цел свързване на мрежите на трети държави с трансевропейската транспортна мрежа, се взема решение за всеки отделен случай в съответствие със съответните процедури по Договорите.
Член 7
Проекти от общ интерес
1. Проектите от общ интерес представляват една обща цел, постигането на която зависи от степента на тяхната зрялост и от финансовото им обезпечаване, без с това да се предопределят финансовите ангажименти на дадена държава-членка или на Съюза.
2. При спазване на правилата на Договорите, и по-специално относно въпросите на конкуренцията, за проект от общ интерес се счита всеки проект, който:
а)
е насочен към постигане на целите, предвидени в член 2, параграф 2;
б)
е свързан с мрежата, описана в член 3, параграф 1;
в)
съответства на един или повече от приоритетите, предвидени в член 5; и
г)
е потенциално икономически жизнеспособен, като това е обосновано с анализ на социално-икономическите разходи и ползи.
3. Всеки проект се отнася до един елемент от мрежата, така както е описан в членове 9 - 18, и по-специално:
а)
отнася се до трасетата, определени в картите от приложение I; и/или
б)
съответства на спецификациите или критериите в приложение II.
4. Държавите-членки вземат всички мерки, които считат за необходими, в рамките на принципите, установени в член 1, параграф 2.
Член 8
Опазване на околната среда
1. При планирането и изпълнението на проектите държавите-членки трябва да вземат предвид опазването на околната среда, като извършват оценки на въздействието върху околната среда на проектите от общ интерес, които предстои да бъдат изпълнени съгласно Директива 85/337/ЕИО, и като прилагат директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО.
Считано от 21 юли 2004 г. държавите-членки извършват съгласно Директива 2001/42/ЕО оценка на околната среда за плановете и програмите, които водят до тези проекти, особено когато те се отнасят до новите трасета или други важни форми на развитие на ключовите инфраструктури.
При подготовката на въпросните планове и програми държавите-членки вземат предвид резултатите от оценката за околната среда в съответствие с член 8 от Директива 2001/42/ЕО.
2. Преди 21 юли 2004 г. Комисията разработва, съгласувано с държавите-членки, подходящите методи за прилагането на стратегическата оценка на въздействието върху околната среда, като целта е, inter alia, осигуряването на добра координация, избягването на двойните усилия и постигането на опростено и ускорено провеждане на процеса на планиране на трансграничните проекти и коридори.
Резултатите от тези дейност и от оценката на въздействието върху околната среда на проектите за трансевропейски мрежи, извършена от държавите-членки съгласно Директива 2001/42/ЕО, се вземат предвид, когато е целесъобразно, от Комисията в нейния доклад за насоките и в евентуалните законодателни предложения за преразглеждане на насоките, съгласно предвиденото в член 22 от настоящото решение.
РАЗДЕЛ 2
ПЪТНА МРЕЖА
Член 9
Характеристики
1. Трансевропейската пътна мрежа обхваща магистрали и висококачествени пътища, налични, нови или изискващи адаптиране, които:
а)
са от важно значение за трафика на далечни разстояния, или
б)
позволяват, по определените в рамките на мрежата трасета, да се заобиколят основните градски центрове, или
в)
осигуряват взаимната свързаност с други видове транспорт, или
г)
свързват регионите анклави и периферните региони с централните региони на Съюза.
2. Мрежата гарантира на ползвателите високо, сходно и постоянно ниво на услуги, удобство и безопасност.
3. Мрежата включва също така инфраструктурата за управление на трафика, информацията за ползвателите, управлението на произшествията и на спешните случаи и плащането на таксите по електронен път; тя се основава на активното сътрудничество между системите за управление на трафика на европейско, национално и регионално равнище и доставчиците на информационни услуги относно пътуванията и трафика и на услуги с добавена стойност, като се осигурява необходимото допълване с приложенията, чието разполагане е улеснено в рамките на програмата за трансевропейските телекомуникационни мрежи.
РАЗДЕЛ 3
ЖЕЛЕЗОПЪТНА МРЕЖА
Член 10
Характеристики
1. Железопътната мрежа е съставена от високоскоростна и от конвенционална железопътна мрежа.
2. Високоскоростната железопътна мрежа, без оглед на това дали използва съществуващи или нови технологии, е съставена от:
а)
специално изградени за висока скорост линии, оборудвани за скорости, по правило равни или по-високи от 250 km/h;
б)
специално преустроени за висока скорост линии, оборудвани за скорости от порядъка на 200 km/h;
в)
специално преустроени за висока скорост линии или специално изградени за висока скорост линии, свързани с високоскоростната железопътна мрежа, които притежават специфични характеристики поради топографски ограничения или поради особености на околната среда, релефа или градоустройството и по които скоростта трябва да бъде адаптирана в зависимост от конкретния случай.
Високоскоростната железопътна мрежа е съставена от линиите, посочени в раздел 3 на приложение I. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, които се прилагат за високоскоростните железопътни линии, използващи съществуващи технологии, се определят съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската железопътна система за високоскоростни влакове (11). Държавите-членки уведомяват предварително Комисията за откриването на високоскоростни линии и за техните технически характеристики.
3. Конвенционалната железопътна мрежа е съставена от линии за конвенционален железопътен превоз на пътници и товари, включително от железопътните участъци при комбинираните превози, посочени в член 15, достъпа до морските пристанища и до вътрешните пристанища от общ интерес, както и товарните терминали, отворени за всички оператори. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, приложими за конвенционалните железопътни линии, се определят в съответствие с Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (12).
4. Железопътната мрежа включва инфраструктура и съоръжения, които позволяват интегрирането на железопътните и автомобилните транспортни услуги, както и, при необходимост, въздушните и морските. Във връзка с това се отделя особено внимание на свързването на регионалните летища с мрежата.
5. Железопътната мрежа изпълнява най-малко една от следните функции:
а)
да е от важно значение за железопътния пътнически трафик на големи разстояния;
б)
да позволява, където е уместно, връзка с летищата;
в)
да позволява достъп до регионалните и локалните железопътни мрежи;
г)
да улеснява превоза на товари, като определя и развива основните трасета, запазени за превози на товари, или трасетата, по които товарните влакове имат приоритет;
д)
да е от важно значение за комбинираните превози;
е)
да позволява взаимната свързаност, посредством пристанища от общ интерес, на морския транспорт на къси разстояния и вътрешните водни пътища.
6. Железопътната мрежа предлагана ползвателите високо ниво на качество и на безопасност чрез непрекъснатост и постепенно въвеждане на оперативна съвместимост на мрежата, по-специално посредством техническото хармонизиране и хармонизираната система за контрол и управление ERTMS, препоръчана за европейската железопътна мрежа. За тази цел Комисията, като се консултира с държавите-членки, съставя план за разполагане, който е съгласуван с националните планове.
РАЗДЕЛ 4
МРЕЖА НА ВЪТРЕШНИТЕ ВОДНИ ПЪТИЩА И ВЪТРЕШНИ ПРИСТАНИЩА
Член 11
Характеристики
1. Трансевропейската мрежа на вътрешните водни пътища обхваща реките, каналите, както и различните ръкави и връзки помежду им. Тя позволява свързването между промишлените региони и големите градове, както и връзката им с пристанищата.
2. Минималните технически характеристики за плавателните пътища на мрежата са предвидените за габарит от клас IV, който позволява преминаването на кораб или тласкан състав от плавателни съдове с дължина от 80 до 85 m и ширина 9,50 m. В случай на модернизация или изграждане на нов плавателен път, който е част от мрежата, техническите спецификации следва да съответстват най-малко на клас IV и да позволят впоследствие да се достигне до клас Vа/Vb, както и да позволяват преминаването по приемлив начин на кораби, използвани за комбинирания транспорт. Клас Vа позволява плаването на кораб или тласкан състав с дължина 110 m и ширина 11,40 m, а клас Vb - на тласкан състав с дължина от 172 до 185 m и ширина 11,40 m.
3. Вътрешните пристанища представляват част от мрежата, по-специално като свързващи точки между водните пътища, посочени в параграф 2 и член 15, и други видове транспорт.
4. Мрежата включва вътрешните пристанища, които са:
а)
отворени за търговски трафик;
б)
разположени в мрежата на вътрешните водни пътища, както е показано в схемата в раздел 4 на приложение I;
в)
свързани с други трансевропейски маршрути, както е посочено в приложение I; и
г)
оборудвани със съоръжения за претоварване, предназначени за интермодален транспорт, или с годишен товарооборот най-малко 500 000 тона.
Вътрешните пристанища, посочени в буква г), са показани в приложение I.
5. Мрежата обхваща също така и инфраструктурата за управление на трафика. Това предполага по-специално изграждането на оперативно съвместима и интелигентна система за трафика и за транспорта, наречена „Система за речни информационни услуги“, с което се цели оптимизирането на наличния капацитет и повишаването на безопасността на мрежата за вътрешните водни пътища, както и подобряването на оперативната съвместимост с другите видове транспорт.
РАЗДЕЛ 5
МОРСКИ ПРИСТАНИЩА
Член 12
Характеристики
1. Морските пристанища позволяват развитието на морския транспорт и представляват точки за обслужване на островите чрез кораби и свързващи точки между морския транспорт и други видове транспорт. Чрез тях се предоставят оборудване и услуги на транспортните оператори. Чрез тяхната инфраструктура се предоставя гама от услуги за превоз на пътници и стоки, включително фериботни услуги, превозване с кораб на къси и дълги разстояния, включително крайбрежно плаване, в рамките на Съюза и между Съюза и трети държави.
2. Морските пристанища, включени в трансевропейската транспортна мрежа, съответстват на една от категориите А, Б или В, както са определени по-долу:
А
:
международни морски пристанища: пристанища с общ обем на годишния трафик не по-малко от 1,5 милиона тона товаропоток или 200 000 души пътникопоток, които - освен ако това е невъзможно, са свързани с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и следователно са от важно значение за международния морски транспорт;
Б
:
морски пристанища на Съюза, които не са включени в категория А: тези пристанища имат общ обем на годишния трафик не по-малко от 0,5 милиона тона товаропоток или между 100 000 и 199 999 души пътникопоток, които са свързани - освен ако това е невъзможно, с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и са снабдени с необходимите съоръжения за претоварване за морско плаване на къси разстояния;
В
:
регионални пристанища: тези пристанища не отговарят на критериите за категории А и B, но са разположени в островни, периферни или най- отдалечени региони, като ги свързват по море и/или свързват такива региони с централните региони на Съюза.
Морските пристанища от категория А са означени на примерните карти в схемите от раздел 5 на приложение I въз основа на най-актуалните данни за пристанището.
3. В допълнение към критериите, предвидени в член 7, пристанищните проекти от общ интерес, които се отнасят за морски пристанища, включени в трансевропейската морска пристанищна мрежа, трябва да отговарят на критериите и спецификациите в приложение II.
Член 13
Морски магистрали
1. Трансевропейската мрежа на морските магистрали има за цел концентрирането на товаропотоците по морски пътища с логистично предназначение, за да се подобрят съществуващите жизнеспособни връзки по море, които се ползват редовно и често за превоз на стоки между държавите-членки, или за да бъдат създадени нови, така че да се намали натовареността по пътищата и/или да се подобри обслужването на периферните и островните държави и региони. Не следва да се изключва комбинираният превоз на пътници и товари по морските магистрали, при условие че преобладава превозът на товари.
2. Трансевропейската мрежа на морските магистрали е съставена от съоръженията и инфраструктурите на най-малко две пристанища, разположени в две различни държави-членки. Тези съоръжения и инфраструктури включват най-малко в една държава-членка елементи като пристанищни съоръжения, електронни системи за логистично управление, процедури за безопасност и сигурност и административни и митнически процедури, както и инфраструктури за пряк достъп по суша и море, включително средства за осигуряване на корабоплаването през цялата година, по-специално чрез предоставяне на разположение на драгажно оборудване и чрез създаване на условия за достъп през зимата с помощта на ледоразбивачи.
3. Вътрешните водни пътища или каналите, определени в раздел 4 на приложение I, които свързват две европейски морски магистрали или два участъка от тях и които допринасят значително за скъсяването на морските трасета, като увеличават ефективността и намаляват времето за превоз, са част от трансевропейската мрежа на морските магистрали.
4. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се предлагат от най-малко две държави-членки и трябва да отговарят на съществуващите нужди. Предложените проекти трябва по правило да включват участие на публичния и частния сектор в съответствие с процедури, които предвиждат - преди помощите от националните бюджети да могат да бъдат допълнени, ако е необходимо, от помощи от Съюза - тръжни процедури в една от следните форми:
а)
чрез публични покани за представяне оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки, които имат за цел установяването на нови връзки от пристанище от категория А по смисъла на член 12, параграф 2, което те подбират предварително за всяка морска зона, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III;
б)
доколкото местоположението на пристанищата е сравнимо - чрез публични покани за представяне на оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки и насочени към консорциуми, които обединяват най-малко корабните дружества и пристанищата, разположени в една от морските зони, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III.
5. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа от морски магистрали:
а)
имат за предмет най-вече съоръженията и инфраструктурите, които съставляват мрежата от морски магистрали;
б)
могат да включват, без да се засягат членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз, стартови помощи, ако вследствие на тръжните процедури, посочени в параграф 4, бъде преценено, че е необходима публично подпомагане за осигуряване на финансовата жизненоспособност на проекта; стартовите помощи са ограничени до две години и се предоставят единствено за подпомагане на покриването на надлежно оправданите инвестиционни разходи; те не могат да надвишават минималната сума, оценена като необходима за стартирането на съответните връзки; помощите не трябва да водят до нарушаване на конкуренцията в съответните пазари в противоречие с общия интерес;
в)
могат да включват също така и дейности, ползите от които са по-разнообразни и които не са свързани с конкретни пристанища, като например предоставянето на оборудване за операции по разбиване на лед и драгажни операции, както и информационни системи, включително системи за управление на трафика и електронни системи за докладване.
6. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се представят за одобрение на Комисията.
7. В тригодишен срок Комисията представя на комитета, посочен в член 21, параграф 1, първоначален списък на конкретните проекти от общ интерес, като по този начин тя изразява в конкретна форма концепцията за морски магистрали.
Този списък се съобщава и на Европейския парламент.
РАЗДЕЛ 6
ЛЕТИЩА
Член 14
Характеристики
1. Трансевропейската летищна мрежа обхваща летищата, които са разположени на територията на Съюза и които са открити за търговски въздушен трафик, при условие че отговарят на критериите, предвидени в раздел 6 на приложение II. Тези летища се класифицират в зависимост от обема и вида въздушен трафик и в зависимост от функциите, които изпълняват в рамките на мрежата. Те позволяват да се развиват въздушните връзки и взаимната свързаност между въздухоплавателния транспорт и други видове транспорт.
2. Международните свързващи точки и свързващите точки в Съюза са ядрото на трансевропейската летищна мрежа. Връзките между Съюза и останалата част от света се осигуряват, в голямата си част, от международните свързващи точки. Свързващите точки в Съюза осигуряват предимно свързването в рамките на Съюза, като обслужването извън Съюза все още представлява малка част от дейността им. Регионалните свързващи точки и точки за достъп осигуряват достъп до централната част на мрежата или допринасят за предотвратяване на крайната изолация на периферните и изолираните региони.
3. Международните и вътрешните за Съюза свързващи точки се свързват постепенно с високоскоростните линии на железопътната мрежа, когато това е уместно. Мрежата включва инфраструктурите и съоръженията, които позволяват интегрирането на въздушните и железопътни транспортни услуги и, когато е уместно, морските транспортни услуги.
РАЗДЕЛ 7
МРЕЖА НА КОМБИНИРАНИЯ ТРАНСПОРТ
Член 15
Характеристики
Трансевропейската мрежа на комбинирания транспорт включва:
а)
железопътни линии и вътрешни водни пътища, подходящи за комбиниран транспорт и корабоплаване, които, комбинирани, когато е уместно, с най-късото трасе за автомобилен превоз на товари в началото или края на пътуването, позволяват превоз на стоки на дълги разстояния;
б)
интермодални терминали, оборудвани със съоръжения, позволяващи претоварване между железопътни линии, вътрешни водни и морски пътища и шосета;
в)
подходящ подвижен състав - на временна основа, когато все още неадаптираните характеристики на инфраструктурата го изискват.
РАЗДЕЛ 8
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ И ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО МОРСКИЯ ТРАФИК
Член 16
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление и информация относно морския трафик обхваща:
а)
системите за управление на морския брегови или пристанищен трафик;
б)
системите за позициониране на корабите;
в)
системите за докладване относно корабите, пренасящи опасни или замърсяващи товари;
г)
системите за комуникация при бедствие и за безопасност в морето.
РАЗДЕЛ 9
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ВЪЗДУШНИЯ ТРАФИК
Член 17
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление на въздушния трафик обхваща въздушното пространство, предназначено за общо въздухоплаване, въздушните пътища, помощните средства за въздушна навигация, системите за планиране и управление на трафика и системата за контрол на въздушния трафик (контролни центрове, средства за проследяване и за комуникация), необходими за сигурното и ефикасно въздухоплаване в европейското въздушно пространство.
РАЗДЕЛ 10
МРЕЖА ЗА ПОЗИЦИОНИРАНЕ И НАВИГАЦИЯ
Член 18
Характеристики
Трансевропейската мрежа за позициониране и навигация включва системите за позициониране и навигация чрез спътници и системите, определени в рамките на бъдещия европейски план за радионавигация. Тези системи предлагат ефикасна и надеждна услуга за позициониране и навигация за всички видове транспорт.
РАЗДЕЛ 11
КООРДИНАЦИЯ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 19
Европейски координатор
1. За улесняване на съгласуваното изпълнение на някои проекти, в частност трансграничните проекти, или на части от трансгранични проекти измежду проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в член 25, Комисията, със съгласието на заинтересованите държави-членки и след консултация с Европейския парламент, може да определи лице, наречено „европейски координатор“.
2. Европейският координатор се избира по-специално в зависимост от неговия опит с европейските институции и познанията му по въпросите, свързани с финансирането и социално-икономическата и екологична оценка на големи проекти.
3. Решението на Комисията за определяне на европейски координатор посочва по какъв начин последният ще изпълнява задачите, посочени в параграф 5.
4. Европейският координатор действа от името и за сметка на Комисията. Обикновено европейският координатор е компетентен по отношение на отделен проект, по-специално при трансгранични проекти, но при необходимост неговата компетентност може да бъде разширена до всички проекти по дадена основна ос. Европейският координатор изготвя работен план за своята дейност съвместно със заинтересованите държави-членки.
5. Европейският координатор:
а)
в сътрудничество със заинтересованите държави-членки насърчава използването на съвместни методи на оценка на проектите и съветва, когато е уместно, вносителите на проектите във връзка с финансовите пакети на проектите;
б)
всяка година изготвя за Европейския парламент, Комисията и заинтересованите държави-членки доклад за напредъка по проектите, за които той отговаря, за последните развития в нормативната или друга област, които може да се отразят върху характеристиките на проектите, както и за евентуалните трудности и препятствия, които могат да доведат до сериозно закъснение спрямо датите, посочени в приложение III;
в)
консултира се, съвместно със заинтересованите държави-членки, с регионалните и местните власти, операторите и ползвателите на превозните средства, както и с представителите на гражданското общество, за да придобие по-точна представа за търсенето на транспортни услуги, възможностите за финансиране на инвестициите и вида услуги, които трябва да се предоставят с оглед улесняване на достъпа до това финансиране.
6. Заинтересованите държави-членки си сътрудничат с европейския координатор и му предоставят информацията, необходима за изпълнението на задачите, посочени в параграф 5.
7. Без да се засягат приложимите процедури, установени в правото на Съюза или в националното право, Комисията може да поиска становището на европейския координатор по време на разглеждането на заявленията за финансиране от страна на Съюза на проекти или групи проекти, по отношение на които европейският координатор е компетентен.
РАЗДЕЛ 12
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Национални планове и програми
Държавите-членки предоставят на Комисията обобщения на националните планове и програми, изготвени от тях с оглед развитието на трансевропейската транспортна мрежа, по-специално относно проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в членове 24-27. След изготвянето на националните планове и програми държавите-членки ги предават на Комисията за сведение.
Член 21
Комитет за мониторинг на насоките и за обмен на информация
1. Комисията се подпомага от Комитета за мониторинг на насоките и обмен на информация, наричан по-долу „Комитетът“, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът осъществява обмена на информация по плановете и програмите, изпратени от държавите-членки, и може да разглежда всякакви въпроси, свързани с развитието на трансевропейската транспортна мрежа.
Член 22
Доклад
Веднъж на всеки две години Комисията представя пред Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на насоките, описани в настоящото решение.
Комитетът подпомага Комисията при изготвянето на този доклад.
Докладът бива придружен, когато е необходимо, от законодателни предложения за преразглеждане на насоките. Когато е уместно, той включва изменения на списъка на приоритетните проекти в приложение III или допълнения на този списък с проекти, съответстващи на член 23, параграф 1. При преразглеждането се вземат предвид по-специално проектите, допринасящи за териториалното сближаване в рамките на Съюза в съответствие с член 23, параграф 1, буква д).
Член 23
Приоритетни проекти
1. Приоритетните проекти са проекти от общ интерес, посочени в член 7, чието проучване потвърждава, че:
а)
имат за цел да премахнат стеснен участък или да попълнят липсващо звено по основно трасе на трансевропейската мрежа, по-специално проекти, които са трансгранични проекти, които преминават през естествени препятствия или които включват трансгранична отсечка;
б)
са в такъв мащаб, че дългосрочното планиране на европейско равнище ще допринесе за значителна добавена стойност;
в)
предоставят като цяло потенциални чисти социално-икономически ползи, както и други социално-икономически предимства;
г)
подобряват в значителна степен мобилността на стоките и хората между държавите-членки и по такъв начин допринасят и за оперативната съвместимост на националните мрежи;
д)
допринасят за териториалното сближаване в рамките на Съюза, като интегрират мрежите на новите държави-членки и като подобряват връзките с периферните и островните региони;
е)
допринасят за устойчивото развитие на транспорта, като повишават безопасността и като намаляват вредите, нанасяни от транспорта на околната среда, по-специално като допринасят за преминаването към определени видове транспорт: железопътния транспорт, интермодалния транспорт, вътрешното корабоплаване и морския транспорт;
ж)
свидетелстват за ангажимента на заинтересованите държави-членки за навременното извършване на проучвания и на процедури за оценка с оглед приключването на работите в предварително определения срок, въз основа на националните планове или всякакви други равностойни документи, отнасящи се до въпросния проект.
2. Приоритетните проекти, работите по които е трябвало да започнат преди 2010 г., участъците от тях, както и определените срокове за приключване на работите, посочени в параграф 1, буква ж), са предвидени в приложение III.
3. До 2010 г. Комисията изготвя доклад за напредъка и, когато е уместно, предлага изменения на списъка на приоритетните проекти, набелязани в приложение III и съответстващи на параграф 1.
Член 24
Декларация за европейски интерес
Приоритетните проекти, набелязани в приложение III, се обявяват за проекти от европейски интерес. Тази декларация се прави само в съответствие с процедурата, установена в Договорите и свързаните с тях законодателни актове.
Член 25
Проекти с обявен европейски интерес
1. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, държавите членки:
а)
по време на представянето на своите проекти по Кохезионния фонд в съответствие с Регламент (ЕО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за създаване на Кохезионен фонд (13), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес;
б)
при представянето на своите проекти с оглед бюджета за трансевропейските мрежи, в съответствие с членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) № 680/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 г. за установяване на общи правила за отпускане на финансова помощ от Общността в областта на трансевропейските транспортни и енергийни мрежи (14), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
2. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, Комисията:
а)
насърчава държавите-членки да вземат предвид проектите, обявени за проекти от европейски интерес, при планирането на своите структурни фондове, по-специално в регионите, обхванати от цел „Сближаване“, като се вземат предвид националните транспортни схеми, които попадат в приложното поле на наличните рамки за подпомагане на Съюза;
б)
следи държавите-бенефициери по Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), по време на представянето на техните проекти в рамките на този инструмент и в съответствие с Регламент (ЕО) № 1085/2006 на Съвета от 17 юли 2006 г. за създаване на Инструмент за предприсъединителна помощ (ИПП) (15), да дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
3. При планирането на своите финансови потребности Комисията дава съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
Член 26
Закъснение при приключването на проектите, обявени за проекти от европейски интерес
1. В случай на значително закъснение спрямо крайния срок 2010 г. в започването на работата по някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, Комисията изисква от заинтересованите държави-членки да посочат в тримесечен срок причините за това закъснение. Въз основа на дадения отговор Комисията се консултира с всички заинтересовани държави-членки, за да реши проблема, който е довел до закъснението.
Комисията може да предприеме съответните мерки, като се консултира с комитета и в рамките на активно наблюдение на изпълнението на проекта, обявен за проект от европейски интерес, и при надлежно отчитане на принципа за пропорционалност. На заинтересованите държави-членки се дава възможност да представят становище по тези мерки преди тяхното приемане.
Европейският парламент бива информиран незабавно за всяка предприета мярка.
При приемането на тези мерки Комисията надлежно взема предвид отговорността на всяка от заинтересованите държави-членки за закъснението и се въздържа от предприемането на мерки, които могат да навредят на изпълнението на проекта в държава-членка, която не е отговорна за това закъснение.
2. Когато някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, не е приключен в голямата си част в разумен срок след очакваната крайна дата за неговото приключване, посочена в приложение III, и всички заинтересовани държави-членки са отговорни за закъснението, Комисията преразглежда проекта в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1, с цел проектът да престане да бъде класифициран като проект от европейски интерес по реда на процедурата за преразглеждане, посочена в член 22, трета алинея.
Във всички случаи Комисията преразглежда проекта в края на период от 15 години след датата, на която проектът е бил обявен за проект от европейски интерес по смисъла на настоящото решение.
Член 27
Оценки на социално-икономическото въздействие и на въздействието върху околната среда
1. Пет години след приключването на проект, обявен за проект от европейски интерес, или на някоя от неговите отсечки, заинтересованите държави-членки извършват оценка на социално-икономическото му въздействие и въздействието му върху околната среда, включително въздействието му върху търговията и свободното движение на хора и стоки между държавите-членки, върху териториалното сближаване и върху устойчивото развитие. Държавите-членки информират Комисията за резултатите от тази оценка.
2. Когато проект от европейски интерес включва трансгранична отсечка, която е неделима технически и финансово, заинтересованите държави-членки координират своите процедури на оценка на социално-икономическото въздействие на проекта и полагат усилия да проведат трансгранична анкета, преди да дадат разрешение за изграждането и при отчитане на съществуващата рамка.
3. Другите отсечки на проекти от европейски интерес се координират двустранно или многостранно от държавите-членки, в зависимост от конкретния случай.
4. Съгласуваните действия или трансграничните анкети, посочени в параграф 2, се прилагат, без да се засягат задълженията, произтичащи от законодателството на Съюза в областта на опазването на околната среда, и по-специално задълженията във връзка с оценката на въздействието върху околната среда. Заинтересованите държави-членки информират Комисията за започването и за резултата от тези съгласувани действия или трансгранични анкети. Комисията включва тази информация в доклада, посочен в член 22.
Член 28
Трансгранични отсечки
Трансграничните отсечки между две държави-членки в рамките на определени приоритетни проекти, включително морски магистрали, се определят от въпросните държави въз основа на критерии, определени от Комитета, като Комисията се уведомява за тях.
Това са по-специално отсечките, които са неделими технически и финансово или за които заинтересованите държави-членки се ангажират съвместно и създават обща структура.
Член 29
Отмяна
Решение № 1692/96/ЕО се отменя.
Позоваванията на отмененото решение се считат за позовавания на настоящото решение и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 30
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 юли 2010 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES LĒMUMS Nr. 661/2010/ES
(2010. gada 7. jūlijs)
par Savienības pamatnostādnēm Eiropas transporta tīkla attīstībai
(pārstrādāta versija)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 172. panta pirmo daļu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
pēc apspriešanās ar Reģionu komiteju,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1692/96/EK (1996. gada 23. jūlijs) par Kopienas pamatnostādnēm Eiropas transporta tīkla attīstībai (3) ir vairākkārt būtiski grozīts (4). Ņemot vērā to, ka ir vajadzīgi jauni grozījumi, skaidrības labad būtu lietderīgi pārstrādāt minēto lēmumu.
(2)
Eiropas transporta tīklu izveide un attīstība tuvina tādus svarīgus Savienības mērķus kā iekšējā tirgus vienmērīga darbība un ekonomiskās un sociālās kohēzijas nostiprināšana.
(3)
Eiropas transporta tīkla izveidei un attīstīšanai Savienības teritorijā ir arī īpaši mērķi nodrošināt stabilus pasažieru un preču pārvadājumus ar iespējami labākajiem sociālajiem, ekoloģiskajiem un drošības nosacījumiem un integrēt visus transporta veidus, ņemot vērā to salīdzinošās priekšrocības. Viens no Eiropas tīkla iespējamiem aspektiem ir darbavietu radīšana.
(4)
Satiksmes plūsmas pieaugums, jo īpaši smago kravas transportlīdzekļu pieaugošā skaita dēļ, rada arvien lielāku noslogotību un sastrēgumus starptautiskajos transporta koridoros. Lai nodrošinātu preču un pasažieru starptautisko mobilitāti, ir svarīgi optimizēt Eiropas transporta tīkla caurlaides spēju.
(5)
Mazā kabotāža var, inter alia, atslogot satiksmi iekšzemes transporta maršrutos.
(6)
Tīkla integrēšanu Eiropas mērogā var attīstīt vienīgi pakāpeniski, sasaistot dažādus transporta veidus ar nolūku labāk izmantot katram no tiem piemītošās priekšrocības.
(7)
Savstarpējā savienojuma punkti, tostarp jūras ostas, iekšējās ostas un kombinētā transporta termināļi, ir priekšnoteikums dažādo transporta veidu integrēšanai multimodālā transporta tīklā.
(8)
Ņemot vērā to, ka veicamās darbības mērķus - proti, paredzēt galvenās nostādnes un prioritātes Eiropas transporta tīklu jomā - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka tādēļ, ņemot vērā vajadzību saskaņot šos mērķus, tos labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā lēmumā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi šo mērķu sasniegšanai.
(9)
Ir jāidentificē vispārējas intereses projekti, kas palīdz sasniegt šos mērķus un atbilst šādi noteiktās darbības prioritātēm. Būtu jāņem vērā vienīgi potenciāli ekonomiski dzīvotspējīgi projekti.
(10)
Ir vajadzība prioritāros projektus atzīt par Eiropas intereses projektiem, koncentrēt Savienības finansējumu šādiem projektiem un ieviest mehānismus, kas veicinātu koordināciju starp dalībvalstīm un atvieglinātu projektu pabeigšanu atbilstīgi vēlamajam grafikam.
(11)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 170. pantu Eiropas komunikāciju tīkla politikai būtu jāpalīdz stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju Savienībā. Lai sasniegtu šo mērķi, būtu jācenšas palielināt atbilstību starp Savienības pamatnostādnēm Eiropas transporta tīklam un attiecīgo Savienības līmenī pieejamo finanšu instrumentu plānošanu.
(12)
Prioritāro projektu a posteriori novērtēšanai būtu jāatvieglina pamatnostādņu un prioritāro projektu saraksta pārskatīšana nākotnē un jāpalīdz uzlabot dalībvalstu izmantotās a priori novērtēšanas metodes.
(13)
Dažiem privātiem un publiskiem projektiem, kam var būt ievērojama ietekme uz vidi, atļauja būtu jāpiešķir vienīgi pēc tam, kad atbilstoši pastāvošajiem Savienības noteikumiem iepriekš ir novērtēta šī iespējamā ietekme.
(14)
Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 11. pantu, nosakot un īstenojot Savienības politiku Eiropas komunikāciju tīklu jomā, būtu jāņem vērā vides aizsardzības prasības. Tas nozīmē, ka priekšroka ir tādu transporta veidu infrastruktūrai, kuri rada mazāku kaitējumu videi, proti, dzelzceļam, mazajai kabotāžai un pārvadājumiem pa iekšējiem ūdensceļiem.
(15)
Vides novērtējums atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (5) nākotnē būtu jāveic visiem plāniem un programmām, kuru rezultātā rodas vispārējas intereses projekti. Transporta infrastruktūras finansējumam vajadzētu būt arī atkarīgam no atbilstības Savienības tiesību aktiem vides jomā, jo īpaši Padomes Direktīvai 85/337/EEK (1985. gada 27. jūnijs) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (6), Padomes Direktīvai 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (7) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (8).
(16)
Saskaņā ar vispārējo mērķi nodrošināt personu un preču ilgtspējīgu mobilitāti būtu jāievieš mehānismi, kas atbalstītu jūras transporta maģistrāļu attīstību starp dalībvalstīm, lai samazinātu autoceļu noslogotību un/vai uzlabotu piekļuvi nomaļiem un salu reģioniem un valstīm. Šādu mehānismu izveidei, kuru atbalsta, inter alia, ar konkursa procedūrām, vajadzētu būt pārskatāmai un saskaņotai ar vajadzībām, un tā nekādā veidā nedrīkstētu būt pretrunā Savienības konkurences vai publiskā iepirkuma noteikumiem.
(17)
Var būt vajadzīga ciešāka koordinācija starp valstīm, kas iesaistītas attiecīgā maršruta projektos, lai uzlabotu ieguldījumu atdevi un veicinātu ieguldījumu saskaņošanu un apvienotu finansēšanas paketi.
(18)
Komisijai reizi divos gados būtu jāsniedz ziņojums par šā lēmuma īstenošanu, un līdz 2010. gadam Komisijai būtu jāizstrādā ziņojums par prioritāro projektu īstenošanā paveikto un, vajadzības gadījumā, jāierosina prioritāro projektu saraksta grozījumi.
(19)
Jo īpaši komiteja būtu jāpilnvaro sniegt palīdzību Komisijai, pārbaudot to, kā tiek īstenotas un attīstās ar ar šo lēmumu noteiktās pamatnostādnes.
(20)
Skaidrības labad Lēmuma Nr. 1692/96/EK I pielikums būtu jāaizstāj ar jaunu pielikumu, kurā iekļautas kartes, kas attiecas uz visām dalībvalstīm; ar to nodrošinātu, ka valstu kartes, kas jau ir iekļautas minētajā lēmumā, kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1791/2006 (9), tiek papildinātas ar kartēm, kuras iekļautas 2003. gada Pievienošanās aktā. Turklāt attiecībā uz tīkla shēmu termiņš attiecībā uz visām dalībvalstīm ir 2020. gads,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO LĒMUMU.
1. IEDAĻA
VISPĀRĪGI PRINCIPI
1. pants
Mērķis
1. Šā lēmuma mērķis ir noteikt pamatnostādnes, kas aptver Eiropas transporta tīkla jomā paredzēto pasākumu mērķus, prioritātes un vispārīgās nostādnes. Šīs pamatnostādnes identificē vispārējas intereses projektus, kuru īstenošanai būtu jāveicina tīkla attīstība visā Savienībā.
2. Pamatnostādnes, kas minētas 1. punktā, veido vispārīgu atsauces sistēmu, kuras uzdevums ir mudināt dalībvalstis un, attiecīgos gadījumos, Savienību īstenot vispārējas intereses projektus, kuru uzdevums ir nodrošināt Eiropas transporta tīkla kohēziju, savstarpēju sasaisti un savstarpēju izmantojamību, kā arī piekļuvi šim tīklam. Šo pamatnostādņu mērķis ir arī veicināt privātā sektora iesaisti.
3. Būtiskas prasības attiecībā uz Eiropas transporta tīkla savstarpēju izmantojamību, transporta telemātiku un palīgdienestiem ir definētas saskaņā ar Līgumiem Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (10) un atsevišķi no šā lēmuma.
2. pants
Mērķi
1. Eiropas transporta tīkls veidojams pakāpeniski līdz 2020. gadam, integrējot visas Savienības sauszemes, jūras un gaisa transporta infrastruktūras tīklus saskaņā ar I pielikuma kartēs norādītajām skicēm un/vai II pielikuma specifikācijām.
2. Tīklam:
a)
jānodrošina personu un preču ilgtspējīga pārvietošanās teritorijā bez iekšējām robežām ar iespējami labākajiem sociālajiem un drošības nosacījumiem, palīdzot sasniegt Savienības mērķus, jo īpaši attiecībā uz vidi un konkurenci, un jāpalīdz stiprināt ekonomisko un sociālo kohēziju;
b)
jāpiedāvā lietotājiem augstas kvalitātes infrastruktūra ar pieņemamiem ekonomiskajiem nosacījumiem;
c)
jāaptver visi transporta veidi, ņemot vērā to salīdzinošās priekšrocības;
d)
jāļauj optimāli izmantot esošās jaudas;
e)
jāpieļauj pēc iespējas lielāka transporta veidu savstarpēja izmantojamība un jāveicina dažādu transporta veidu kopdarbība;
f)
jābūt pēc iespējas ekonomiski dzīvotspējīgam;
g)
jāaptver visa dalībvalstu teritorija, lai atvieglotu piekļuvi kopumā, sasaistītu salas, nošķirtus un nomaļus reģionus ar centrālajiem reģioniem un bez sastrēgumiem savstarpēji savienotu Savienības lielākās konurbācijas un reģionus;
h)
jāspēj pieslēgties Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) valstu, Centrāleiropas un Austrumeiropas valstu un Vidusjūras valstu tīkliem, vienlaikus veicinot savstarpēju izmantojamību un piekļuvi šiem tīkliem, ciktāl tas ir Savienības interesēs.
3. pants
Tīkla darbības joma
1. Eiropas tīklu veido transporta infrastruktūras, satiksmes vadības sistēmas un vietas noteikšanas un navigācijas sistēmas.
2. Transporta infrastruktūru veido autoceļu, dzelzceļu un iekšējo ūdensceļu tīkli, jūras maģistrāles, jūras ostas un iekšējo ūdensceļu ostas, lidostas un citi dažādu transporta veidu savstarpējā savienojuma punkti.
3. Satiksmes vadības sistēmas un vietas noteikšanas un navigācijas sistēmas ietver vajadzīgās tehniskās iekārtas un informācijas un elektrosakaru sistēmas, kas nodrošina tīkla saskaņotu darbību un satiksmes efektīvu vadību.
4. pants
Pasākumu vispārīgās nostādnes
Savienības pasākumu vispārīgās nostādnēs aptvertie jautājumi ir:
a)
tīklu skiču izstrāde un pārskatīšana;
b)
vispārējas intereses projektu apzināšana;
c)
esošā tīkla pielāgošana;
d)
tīkla savstarpējas izmantojamības veicināšana;
e)
transporta veidu optimāla kombinēšana, inter alia, veidojot savstarpējo savienojumu centrus, kam kravu gadījumā vajadzētu būt izvietotiem pēc iespējas tālāk no pilsētām, lai ļautu pēc iespējas efektīvāk izpausties dažādu transporta veidu kopdarbībai;
f)
finanšu palīdzības konsekvence un savstarpēja papildināmība atbilstoši noteikumiem, ko piemēro katram finansēšanas instrumentam;
g)
pētniecība un izstrāde;
h)
sadarbība ar attiecīgām trešām valstīm, attīstot tīklu un slēdzot ar tām piemērotus nolīgumus;
i)
dalībvalstu un starptautisku organizāciju mudināšana palīdzēt sasniegt Savienības mērķus;
j)
pastāvīgas sadarbības veicināšana starp ieinteresētajām pusēm;
k)
citi 2. panta 2. punktā minēto mērķu sasniegšanai vajadzīgie pasākumi.
5. pants
Prioritātes
Ņemot vērā 2. panta 2. punktā noteiktos mērķus un 4. pantā noteiktās pasākumu vispārīgās nostādnes, prioritātes ir:
a)
vajadzīgo pamatposmu un savstarpējo savienojumu izveide un attīstība, lai novērstu sastrēgumus, aizpildītu trūkstošos posmus un pabeigtu galvenos maršrutus, jo īpaši to pārrobežas posmus, šķērsotu dabiskos šķēršļus un uzlabotu savstarpējo izmantojamību galvenajos maršrutos;
b)
infrastruktūras izveide un attīstība, kas veicina valsts mēroga tīklu savstarpēju savienošanu, lai atvieglinātu, pirmkārt, salu vai tām līdzīgu teritoriju, nošķirto, nomaļo un attālāko reģionu savienošanu un, otrkārt, Savienības centrālo reģionu savienošanu, jo īpaši nolūkā samazināt augstās transporta izmaksas šajās teritorijās;
c)
nepieciešamie pasākumi, lai pakāpeniski nodrošinātu savstarpēji izmantojamu dzelzceļa tīklu, tostarp, kur iespējams, maršrutus, kas pielāgoti kravu pārvadājumiem;
d)
nepieciešamie pasākumi, kas veicina jūras pārvadājumus lielos attālumos, mazajā kabotāžā un pa iekšējiem ūdensceļiem;
e)
nepieciešamie pasākumi, lai integrētu dzelzceļa un gaisa transportu, jo īpaši ar dzelzceļa piekļuvi lidostām attiecīgos gadījumos, un vajadzīgās infrastruktūras un iekārtas;
f)
esošās un jaunās infrastruktūras caurlaides spējas un efektivitātes optimizācija, pārvadātāju sadarbības veicināšana un tīkla drošības un uzticamības uzlabošana, izveidojot un uzlabojot kombinētās satiksmes termināļus un to piekļuvi infrastruktūrai un/vai izmantojot automatizētās sistēmas;
g)
drošības un vides apsvērumu integrācija Eiropas transporta tīkla projektēšanā un īstenošanā;
h)
personu un preču pastāvīgu pārvietošanās iespēju attīstība atbilstīgi Savienības ilgtspējīgas attīstības mērķiem.
6. pants
Trešo valstu tīkli
To, kā Savienība veicina vispārējas intereses projektus un tīkla savstarpējus savienojumus un savstarpēju izmantojamību, lai nodrošinātu trešo valstu tīklu savietojamību ar Eiropas transporta tīklu, nosaka katrā atsevišķā gadījumā atbilstoši attiecīgajām procedūrām Līgumos.
7. pants
Vispārējas intereses projekti
1. Vispārējas intereses projekti veido kopēju mērķi, kura īstenošana ir atkarīga no to gatavības pakāpes un pieejamiem finanšu resursiem, neietekmējot dalībvalsts vai Savienības finanšu saistības.
2. Saskaņā ar Līgumu noteikumiem, jo īpaši attiecībā uz konkurences jautājumiem, par vispārējas intereses projektu uzskata jebkuru projektu, kas:
a)
ir vērsts uz 2. panta 2. punktā izklāstīto mērķu sasniegšanu;
b)
attiecas uz 3. panta 1. punktā aprakstīto tīklu;
c)
atbilst vienai vai vairākām prioritātēm, kas noteiktas 5. pantā; un
d)
ir ekonomiskā ziņā potenciāli dzīvotspējīgs, pamatojoties uz sociālekonomisko izmaksu un ieguvumu analīzi.
3. Projekti attiecas uz kādu no elementiem tīklā, kas aprakstīts 9. līdz 18. pantā, un jo īpaši:
a)
attiecas uz I pielikuma kartēs noteiktajiem ceļiem; un/vai
b)
atbilst specifikācijām vai kritērijiem, kas sniegti II pielikumā.
4. Dalībvalstis veic visus pasākumus, ko tās atbilstīgi 1. panta 2. punktā izklāstītajiem principiem uzskata par vajadzīgiem.
8. pants
Vides aizsardzība
1. Projektu plānošanā un īstenošanā dalībvalstis ņem vērā vides aizsardzību, atbilstīgi Direktīvai 85/337/EEK veicot ietekmes uz vidi novērtēšanu īstenojamajiem vispārējas intereses projektiem un piemērojot Direktīvas 92/43/EEK un 79/409/EEK.
No 2004. gada 21. jūlija vides novērtēšanu plāniem un programmām, kuru rezultātā rodas šādi projekti, jo īpaši tad, ja tie attiecas uz jauniem maršrutiem vai citu nozīmīgu infrastruktūras mezglu attīstību, veic dalībvalstis atbilstīgi Direktīvai 2001/42/EK.
Sagatavojot attiecīgos plānus un programmas atbilstīgi Direktīvas 2001/42/EK 8. pantam, dalībvalstis ņem vērā tādas vides novērtēšanas rezultātus.
2. Pirms 2004. gada 21. jūlija Komisija ar dalībvalstu piekrišanu izveido atbilstīgas metodes ietekmes uz vidi stratēģiskās novērtēšanas ieviešanai ar mērķi, inter alia, nodrošināt atbilstīgu koordināciju, izvairīties no darbu dublēšanas un panākt pārrobežu projektu un koridoru plānošanas procesu vienkāršošanu un paātrināšanu.
Šā darba rezultātus un dalībvalstu atbilstīgi Direktīvai 2001/42/EK īstenoto Eiropas tīklu projektu vides novērtēšanas rezultātus Komisija pēc vajadzības ņem vērā savā ziņojumā par pamatnostādnēm un iespējamajos tam pievienotajos tiesību aktu priekšlikumos par pamatnostādņu pārskatīšanu, kā paredzēts šā lēmuma 22. pantā.
2. IEDAĻA
CEĻU TĪKLS
9. pants
Raksturojums
1. Eiropas ceļu tīkls sastāv no esošiem, jauniem vai pielāgojamiem autoceļiem un augstas kvalitātes ceļiem, kuriem:
a)
ir svarīga nozīme tālsatiksmē; vai
b)
kas veido apvadu galvenajām pilsētkopām tīklā identificētajos maršrutos; vai
c)
nodrošina savienojumu ar citiem transporta veidiem; vai
d)
sasaista nošķirtus sauszemes reģionus un nomaļos reģionus ar Savienības centrālajiem reģioniem.
2. Tīkls nodrošina lietotājiem augstu, vienveidīgu un pastāvīgu apkalpošanas, ērtību un drošības līmeni.
3. Tīkls ietver arī infrastruktūru satiksmes vadībai, lietotāju informācijai, starpgadījumu un ārkārtas gadījumu novēršanai un maksas elektroniskai iekasēšanai, un šādas infrastruktūras pamatā ir aktīva sadarbība starp satiksmes vadības sistēmām Eiropas, valstu un reģionālā līmenī un ceļojumu un satiksmes informācijas un pievienotās vērtības pakalpojumu sniedzējiem, kuri nodrošinās vajadzīgo savstarpējo papildināmību ar lietojumiem, kuru izmantošanu veicina saskaņā ar Eiropas telekomunikāciju tīklu programmu.
3. IEDAĻA
DZELZCEĻA TĪKLS
10. pants
Īpašības
1. Dzelzceļa tīklu veido ātrgaitas dzelzceļa līnijas un parastās dzelzceļa līnijas.
2. Neatkarīgi no tā, vai ātrgaitas dzelzceļa tīklā ir izmantotas pašreizējās vai jaunās tehnoloģijas, to veido:
a)
īpaši izbūvētas ātrgaitas līnijas, kuras aprīkotas kustībai ar ātrumu, kas ir 250 km/h vai lielāks;
b)
īpaši modernizētas ātrgaitas līnijas, kuras aprīkotas kustībai ar ātrumu, kas ir apmēram 200 km/h;
c)
īpaši modernizētas ātrgaitas līnijas vai īpaši ātrgaitai būvētas līnijas, kuras pievienotas ātrgaitas dzelzceļa tīklam un kurām topogrāfisku vai vides, reljefa vai pilsētplānošanas ierobežojumu dēļ piemīt specifiskas īpašības, un kurās ātrums jāpielāgo katrā konkrētā gadījumā.
Ātrgaitas dzelzceļa tīklu veido līnijas, kuras norādītas I pielikuma 3. iedaļā. Būtiskās prasības un savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas, kas piemērojamas ātrgaitas dzelzceļa līnijām, izmantojot pašreizējās tehnoloģijas, nosaka atbilstīgi Padomes Direktīvai 96/48/EK (1996. gada 23. jūlijs) par Eiropas ātrgaitas dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (11). Dalībvalstis iepriekš informē Komisiju par ikvienas ātrgaitas dzelzceļa līnijas atklāšanu un tās tehniskajiem parametriem.
3. Parasto dzelzceļa tīklu veido līnijas pasažieru un kravas parastajiem pārvadājumiem pa dzelzceļu, tostarp 15. pantā minētā Eiropas kombinētā transporta tīkla dzelzceļa posmi, pieslēgumi vispārējas intereses jūras un iekšējām ostām un kravas termināļiem, kuri ir pieejami visiem pārvadātājiem. Būtiskās prasības un savstarpējās izmantojamības tehniskās specifikācijas, kas piemērojamas parastajām dzelzceļa līnijām, definē atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2001/16/EK (2001. gada 19. marts) par Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas savstarpēju izmantojamību (12).
4. Dzelzceļa tīklā iekļauj infrastruktūras un iekārtas, kas ļauj integrēt dzelzceļa transportu un autotransportu un, ja vajadzīgs, jūras un gaisa transporta pakalpojumus. Šajā sakarā īpaša uzmanība veltāma reģionālo lidostu savienojumam ar tīklu.
5. Dzelzceļa tīkls veic vismaz vienu no šādām funkcijām:
a)
tam ir nozīmīga loma tālsatiksmes pasažieru pārvadājumos;
b)
tas attiecīgā gadījumā nodrošina savstarpējo savienojumu ar lidostām;
c)
tas nodrošina piekļuvi reģionālajiem un vietējiem dzelzceļa tīkliem;
d)
tas veicina kravu pārvadājumus, nosakot un attīstot maģistrālos ceļus, kas paredzēti kravu pārvadājumiem, vai maršrutus, kuros preču vilcieniem ir priekšroka;
e)
tam ir nozīmīga loma kombinētajā transportā;
f)
tas nodrošina savstarpējo savienojumu ar mazo kabotāžu un iekšējiem ūdensceļiem caur vispārējas intereses ostām.
6. Dzelzceļa tīkls lietotājiem sniedz augsta līmeņa kvalitāti un drošību, pateicoties tā nepārtrauktībai un pakāpeniskai savstarpējās izmantojamības nodrošināšanai, kuru jo īpaši panāk ar tehnisko saskaņošanu un ERTMS saskaņoto kontroles un vadības sistēmu, ko iesaka Eiropas dzelzceļu tīklam. Tālab Komisija, apspriedusies ar dalībvalstīm, izveido īstenošanas plānu, kas koordinēts ar valstu plāniem.
4. IEDAĻA
IEKŠĒJO ŪDENSCEĻU TĪKLS UN IEKŠĒJĀS OSTAS
11. pants
Raksturojums
1. Eiropas iekšējo ūdensceļu tīklu veido upes, kanāli un dažādi atzarojumi un posmi, kas tos savieno. Tas ļauj, inter alia, savstarpēji savienot rūpniecības reģionus un lielākās konurbācijas un saistīt tos ar ostām.
2. Tīklā ietilpstošajiem ūdensceļiem ir obligāti tādi tehniskie parametri, kas noteikti IV kategorijas ūdensceļam, kurš ļauj izbraukt kuģim vai stumjamu liellaivu virknei garumā no 80 līdz 85 m un 9,50 m platumā. Modernizējot vai izbūvējot tīklā ietilpstošu ūdensceļu, tehniskajām specifikācijām būtu jāatbilst vismaz IV kategorijai, būtu jāļauj vēlāk sasniegt Va/Vb kategoriju un būtu jānodrošina kombinētajā transportā izmantojamu kuģu kustība. Minētā Va kategorija ļauj uzņemt kuģi vai stumjamu liellaivu virkni garumā līdz 110 m un platumā līdz 11,40 m, bet Vb kategorija ļauj uzņemt stumjamu liellaivu virkni garumā no 172 līdz 185 m un platumā līdz 11,40 m.
3. Iekšējās ostas ir tīkla daļa, jo īpaši kā savienojuma punkti starp 2. punktā un 15. pantā minētajiem ūdensceļiem un citiem transporta veidiem.
4. Tīkls ietver iekšējās ostas, kuras:
a)
ir izmantojamas komerciālajiem pārvadājumiem;
b)
atrodas iekšējo ūdensceļu tīklā, kā parādīts skicē I pielikuma 4. iedaļā;
c)
ir sasaistītas ar citiem Eiropas transporta maršrutiem, kā parādīts I pielikumā; un
d)
ir aprīkotas ar pārkraušanas iekārtām intermodālajam transportam vai kuru kravu apgrozījuma apjoms ir vismaz 500 000 tonnu gadā.
Iekšējās ostas, kas minētas d) apakšpunktā, ir norādītas I pielikumā.
5. Tīkls ietver arī satiksmes vadības infrastruktūru. Tas jo īpaši nozīmē savstarpēji izmantojamas, automatizētas satiksmes un transporta sistēmas izveidi, kas pazīstama kā “Upju informācijas pakalpojumi” un paredzēta, lai uzlabotu iekšējo ūdensceļu tīkla esošo caurlaides spēju un drošību un uzlabotu savstarpējo izmantojamību ar citiem transporta veidiem.
5. IEDAĻA
JŪRAS OSTAS
12. pants
Raksturojums
1. Jūras ostas ļauj attīstīties jūras transportam un ir posmi kuģu satiksmei ar salām un jūras transporta un citu pārvadājumu veidu savienojuma mezgli. Tās nodrošina pārvadātājus ar aprīkojumu un pakalpojumiem. To infrastruktūra nodrošina plaša diapazona pakalpojumus pasažieru un kravu pārvadājumiem, tostarp prāmju pakalpojumus un tuvu un tālu jūras pārvadājumu pakalpojumus, ietverot piekrastes kuģu satiksmi, Savienībā un starp Savienību un trešām valstīm.
2. Eiropas transporta tīklā iekļautās jūras ostas atbilst kādai no turpmāk definētajām kategorijām A, B vai C:
A
.
starptautiskas jūras ostas: ostas, kuru ikgadējā apgrozība ir vismaz 1,5 miljoni tonnu kravas vai 200 000 pasažieru un kuras, ja vien tas nav neiespējami, ir savienotas ar Eiropas transporta tīkla sauszemes elementiem un tādējādi ieņem svarīgu vietu starptautiskajā jūras transportā;
B
.
Savienības jūras ostas, kas nav iekļautas A kategorijā: šo ostu ikgadējā apgrozība ir vismaz 0,5 miljoni tonnu kravu vai no 100 000 līdz 199 999 pasažieriem, un tās, ja vien tas nav neiespējami, ir savienotas ar Eiropas transporta tīkla sauszemes elementiem un aprīkotas ar vajadzīgajām pārkraušanas iekārtām īsiem pārvadājumiem pa jūru;
C
.
reģionālās ostas: šīs ostas neatbilst A un B kategorijas kritērijiem, tomēr tās atrodas salu, nošķirtos vai attālos reģionos, tos ar jūras satiksmi savienojot savā starpā un/vai ar Savienības centrālajiem reģioniem.
A kategorijas jūras ostas ir parādītas orientējošajās kartēs I pielikuma 5. iedaļas skicēs, pamatojoties uz jaunākajiem datiem par ostām.
3. Papildus tiem kritērijiem, kas izklāstīti 7. pantā, tie jūras ostu vispārējas intereses projekti, kas attiecas uz Eiropas jūras ostu tīklā iekļautajām jūras ostām, atbilst II pielikuma kritērijiem un specifikācijām.
13. pants
Jūras maģistrāles
1. Eiropas jūras maģistrāļu tīkls ir paredzēts, lai koncentrētu kravu plūsmas jūras loģistikas maršrutos nolūkā uzlabot esošos jūras transporta posmus vai izveidot jaunus, dzīvotspējīgus regulāra un bieža jūras transporta posmus kravu pārvadāšanai starp dalībvalstīm, kas samazinātu autoceļu noslogotību un/vai uzlabotu piekļuvi nomaļiem un salu reģioniem un valstīm. Jūras maģistrāles nedrīkst būt šķērslis pasažieru un kravu kombinētajam transportam, ja vien dominē kravu pārvadāšana.
2. Eiropas jūras maģistrāļu tīklu veido aprīkojums un infrastruktūra, iekļaujot vismaz divas ostas divās dažādās dalībvalstīs. Aprīkojums un infrastruktūra vismaz vienā dalībvalstī ietver tādus elementus kā ostas iekārtas, elektroniskās loģistikas vadības sistēmas, drošības un administratīvās un muitas procedūras, kā arī infrastruktūru tiešai piekļuvei sauszemei un jūrai, tostarp veidus, kā nodrošināt navigāciju visa gada laikā, jo īpaši padziļināšanas iekārtas un ledlaužus piekļuvei ostām ziemā.
3. Ūdensceļi vai kanāli, kā norādīts I pielikuma 4. iedaļā, kuri savieno divas Eiropas jūras maģistrāles vai to posmus un sniedz būtisku ieguldījumu jūras maršrutu saīsināšanā, efektivitātes palielināšanā un kuģošanas laika ietaupīšanā, ir daļa no Eiropas jūras maģistrāļu tīkla.
4. Eiropas jūras maģistrāļu tīkla vispārējas intereses projektus ierosina vismaz divas dalībvalstis, un tie atbilst faktiskajām vajadzībām. Ierosinātajos projektos parasti iesaista gan valsts, gan privāto sektoru atbilstīgi procedūrām, kuras - pirms tam, kad no valsts budžeta piešķirtā palīdzība var vajadzības gadījumā tikt papildināta ar palīdzību no Savienības - paredz konkursu vienā no šiem veidiem:
a)
paziņojums par atklātu konkursu, ko kopīgi organizē attiecīgās dalībvalstis un kas paredzēts, lai izveidotu jaunas līnijas no A kategorijas ostām, kuras definētas 12. panta 2. punktā un kuras šīs valstis iepriekš izvēlas katrā jūras reģionā, kā norādīts projektā Nr. 21, kas minēts III pielikumā;
b)
paziņojums par atklātu konkursu, kuru kopīgi organizē attiecīgās dalībvalstis un mērķa konsorciji, kuri apvieno vismaz tās kuģniecības sabiedrības un ostas, kas atrodas vienā no jūras reģioniem, kā norādīts projektā Nr. 21, kas minēts III pielikumā, ciktāl ostu atrašanās vietas ir salīdzināmas.
5. Eiropas jūras maģistrāļu tīkla vispārējas intereses projektos:
a)
darbību koncentrē uz aprīkojumu un infrastruktūru, kura veido jūras maģistrāļu tīklu;
b)
neskarot Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. pantu, var ietver sākuma palīdzību, ja 4. punktā minētā konkursa rezultātā projekta finansiālajai dzīvotspējai ir nepieciešams valsts atbalsts; sākuma palīdzības ilgums nepārsniedz divus gadus, un to piešķir tikai pienācīgi pamatotu kapitāla izmaksu atbalstam; palīdzība nedrīkst pārsniegt minimālo aprēķināto apjomu, kas vajadzīgs, lai sāktu attiecīgo līniju darbību; palīdzība nedrīkst izraisīt konkurences traucējumus attiecīgajos tirgos pretēji vispārējām interesēm;
c)
var arī iekļaut tādas darbības, no kurām ir plašāks labums un kuras nav saistītas ar konkrētām ostām, piemēram, padarot pieejamas iekārtas ledus laušanas un bagarēšanas darbībām, kā arī informācijas sistēmas, tostarp satiksmes vadības un elektroniskās ziņošanas sistēmas.
6. Eiropas jūras maģistrāļu tīkla vispārējas intereses projektus nosūta Komisijai apstiprināšanai.
7. Komisija trīs gados iesniedz 21. panta 1. punktā minētajai komitejai sākotnējo sarakstu ar konkrētajiem vispārējas intereses projektiem, tādējādi konkretizējot jūras maģistrāļu jēdzienu.
Šo sarakstu nosūta arī Eiropas Parlamentam.
6. IEDAĻA
LIDOSTAS
14. pants
Raksturojums
1. Eiropas lidostu tīklu veido lidostas, kuras atrodas Savienības teritorijā, kuras var izmantot komerciāliem gaisa pārvadājumiem un kuras atbilst II pielikuma 6. iedaļā noteiktajiem kritērijiem. Šīs lidostas klasificē atšķirīgi, ņemot vērā satiksmes apjomu un veidu, kā arī ņemot vērā to funkcijas tīklā. Tās ļauj attīstīt lidojumu savienojumus un gaisa transporta savienojumus ar citiem transporta veidiem.
2. Starptautiskie satiksmes mezgli un Savienības satiksmes mezgli veido Eiropas lidostu tīkla pamatu. Savienojumi starp Savienību un pārējo pasauli notiek galvenokārt starptautiskajos satiksmes mezglos. Savienības satiksmes mezgli pamatā nodrošina savienojumus Savienības robežās, bet savienojumi ārpus Savienības joprojām ir salīdzinoši neliela to darbības daļa. Reģionālās satiksmes mezgli un piekļuves punkti ļauj nokļūt līdz pamattīklam vai līdz nomaļiem un nošķirtiem reģioniem.
3. Starptautiskos un Savienības satiksmes mezglus vajadzības gadījumā pakāpeniski savieno ar dzelzceļa tīkla ātrgaitas līnijām. Dzelzceļa tīklā iekļauj infrastruktūras un iekārtas, kas ļauj integrēt dzelzceļa transportu un gaisa transportu un, ja vajadzīgs, jūras transporta pakalpojumus.
7. IEDAĻA
KOMBINĒTĀ TRANSPORTA TĪKLS
15. pants
Raksturlielumi
Eiropas kombinētā transporta tīklu veido:
a)
kombinētajam transportam piemēroti dzelzceļi un iekšējie ūdensceļi un jūras ceļi, kas - attiecīgā gadījumā apvienojumā ar īsāko iespējamo sākuma un/vai gala kravu autopārvadājumu posmu - ļauj pārvadāt preces lielos attālumos;
b)
intermodālie termināļi, kas aprīkoti ar iekārtām, kuras ļauj veikt pārkraušanu starp dzelzceļu, iekšējiem ūdensceļiem, kuģošanas līnijām un autoceļiem;
c)
pagaidu piemērots ritošais sastāvs, ja tas nepieciešams sakarā ar vēl nepielāgotas infrastruktūras raksturlielumiem.
8. IEDAĻA
KUĢOŠANAS VADĪBAS UN INFORMĀCIJAS TĪKLS
16. pants
Raksturojums
Eiropas kuģošanas vadības un informācijas tīkls attiecas uz:
a)
piekrastes un ostu kuģošanas vadības sistēmām;
b)
kuģu vietas noteikšanas sistēmām;
c)
ziņošanas sistēmām kuģiem, kuri pārvadā bīstamas vai piesārņojošas kravas;
d)
jūras avāriju un drošības sakaru sistēmām.
9. IEDAĻA
GAISA SATIKSMES PĀRVALDĪBAS TĪKLS
17. pants
Raksturojums
Eiropas gaisa satiksmes pārvaldības tīklu veido vispārējas intereses aviācijai atvēlētā gaisa telpa, gaisa satiksmes līnijas, aeronavigācijas līdzekļi, satiksmes plānošanas un pārvaldības sistēmas un gaisa satiksmes vadības sistēma (dispečeru centri, uzraudzības un sakaru iekārtas), kas vajadzīgi drošai un efektīvai aviācijai Eiropas gaisa telpā.
10. IEDAĻA
VIETAS NOTEIKŠANAS UN NAVIGĀCIJAS TĪKLS
18. pants
Raksturojums
Eiropas vietas noteikšanas un navigācijas sistēmu tīklu veido satelītu vietas noteikšanas un navigācijas sistēmas un sistēmas, kas būs jānosaka topošajā Eiropas Radionavigācijas plānā. Šīs sistēmas sniedz drošu un efektīvu vietas noteikšanas un navigācijas pakalpojumu, ko var izmantot visi transporta veidi.
11. IEDAĻA
KOORDINĀCIJA STARP DALĪBVALSTĪM
19. pants
Eiropas koordinators
1. Lai veicinātu to, ka koordinēti tiek īstenoti konkrēti projekti, jo īpaši pārrobežu projekti vai pārrobežu projektu posmi, kas iekļauti starp 25. pantā minētajiem Eiropas interešu projektiem, Komisija pēc vienošanās ar attiecīgajām dalībvalstīm un apspriešanās ar Eiropas Parlamentu var iecelt personu, ko sauc par “Eiropas koordinatoru”.
2. Eiropas koordinatoru izvēlas, jo īpaši pamatojoties uz viņa pieredzi saistībā ar Eiropas iestādēm un zināšanām par jautājumiem, kas attiecas uz galveno projektu finansēšanu un sociālekonomisko un vides novērtējumu.
3. Komisijas lēmumā iecelt Eiropas koordinatoru norāda, kā viņš veiks uzdevumus, kas norādīti 5. punktā.
4. Eiropas koordinators rīkojas Komisijas vārdā. Eiropas koordinatora pārziņā parasti ir viens projekts, jo īpaši pārrobežu projekta gadījumā, bet, vajadzības gadījumā to var paplašināt, lai ietvertu visu galveno asi. Eiropas koordinators kopā ar attiecīgajām dalībvalstīm izveido darba plānu savām darbībām.
5. Eiropas koordinators:
a)
sadarbībā ar attiecīgajām dalībvalstīm veicina kopējas metodes projektu novērtēšanai un, attiecīgā gadījumā, sniedz padomu projektu virzītājiem par projektu finansiālo paketi;
b)
katru gadu sagatavo ziņojumu Eiropas Parlamentam, Komisijai un attiecīgajām dalībvalstīm par panākumiem, īstenojot projektu(-us), par ko viņš atbild, par reglamentējošiem vai citādiem jaunievedumiem, kas var ietekmēt projektu īpatnības, un par visām grūtībām un šķēršļiem, kas var radīt būtisku aizkavēšanos attiecībā uz III pielikumā noteiktajiem termiņiem;
c)
kopā ar attiecīgajām dalībvalstīm apspriežas ar reģionālajām un vietējām iestādēm, pārvadātājiem, transporta izmantotājiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, lai gūtu pilnīgākas zināšanas par transporta pakalpojumu pieprasījumu, ieguldījumu finansēšanas iespējām un to, kāda veida pakalpojumi jāsniedz, lai atvieglinātu piekļuvi šādam finansējumam.
6. Attiecīgās dalībvalstis sadarbojas ar Eiropas koordinatoru un sniedz viņam visu vajadzīgo informāciju, lai izpildītu 5. punktā minētos uzdevumus.
7. Neskarot Savienības un valstu tiesību aktos noteiktās piemērojamās procedūras, Komisija var lūgt Eiropas koordinatora viedokli, kad tā pārbauda pieteikumus uz Savienības finansējumu projektiem vai to grupām, par kurām Eiropas koordinators atbild.
12. IEDAĻA
KOPĒJI NOTEIKUMI
20. pants
Valsts plāni un programmas
Dalībvalstis iesniedz Komisijai to valsts plānu un programmu kopsavilkumus, ko tās izstrādā nolūkā attīstīt Eiropas transporta tīklu, jo īpaši attiecībā uz 24. līdz 27. pantā minētajiem projektiem, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem. Tiklīdz valsts plāni un programmas ir pieņemtas, dalībvalstis tās nosūta Komisijai zināšanai.
21. pants
Pamatnostādņu uzraudzības un informācijas apmaiņas komiteja
1. Komisijai palīdz Pamatnostādņu uzraudzības un informācijas apmaiņas komiteja, turpmāk “komiteja”, kurā ir dalībvalstu pārstāvji un kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis.
2. Komiteja apmainās ar informāciju par dalībvalstu izziņotajiem plāniem un programmām un var lemt par visiem jautājumiem, kas attiecas uz Eiropas transporta tīkla attīstību.
22. pants
Ziņojums
Komisija reizi divos gados iesniedz Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai ziņojumu par šajā lēmumā izklāstīto pamatnostādņu īstenošanu.
Komiteja palīdz Komisijai sagatavot ziņojumu.
Ziņojumam vajadzības gadījumā pievieno tiesību aktu projektus, kuros pārskata pamatnostādnes; vajadzības gadījumā šajos tiesību aktu projektos var iekļaut grozījumus III pielikumā iekļautajā prioritāro projektu sarakstā vai papildinājumus šim projektu sarakstam, kas atbilst 23. panta 1. punktam. Pārskatīšanā jo īpaši ņem vērā projektus, kas veicina Savienības teritoriālo kohēziju atbilstīgi 23. panta 1. punkta e) apakšpunktam.
23. pants
Prioritārie projekti
1. Prioritāri projekti ir 7. pantā minētie vispārējas intereses projekti, ja pārbaudē tiek apstiprināts, ka tie:
a)
ir paredzēti, lai novērstu sastrēgumus vai aizpildītu trūkstošus posmus nozīmīgos Eiropas tīkla maršrutos, jo īpaši projekti, kuri ir pārrobežu projekti, šķērso dabiskos šķēršļus vai kuros ir pārrobežas posms;
b)
ir tādos mērogos, ka tiem būtiski palīdzēs ilgtermiņa plānošana Eiropas līmenī;
c)
kopumā sniedz potenciālu tīru sociālekonomisku ieguvumu un citus sociālekonomiskus labumus;
d)
būtiski uzlabo kravu un pasažieru mobilitāti starp dalībvalstīm un tādējādi veicina arī valsts mēroga tīklu savstarpējo izmantojamību;
e)
veicina Savienības teritoriālo kohēziju, integrējot jauno dalībvalstu tīklus un uzlabojot savienojumus ar nomaļajiem un salu reģioniem;
f)
veicina ilgtspējīgu transporta attīstību, uzlabojot drošību un samazinot transporta radīto kaitējumu videi, jo īpaši veicinot kravu novirzīšanu uz dzelzceļiem, vairākveidu pārvadājumiem, iekšējiem ūdensceļiem un jūras transportu;
g)
pierāda attiecīgo dalībvalstu apņemšanos laikus veikt pētījumus un novērtēšanas procedūras, lai pabeigtu darbu līdz iepriekš saskaņotam datumam, pamatojoties uz valsts plāniem vai citu līdzvērtīgu dokumentu, kas saistīts ar attiecīgo projektu.
2. Prioritārie projekti, pie kuriem darbu plānots sākt pirms 2010. gada, to posmi un termiņi, kas saskaņoti iepriekš, lai pabeigtu 1. punkta g) apakšpunktā minēto darbu, ir noteikti III pielikumā.
3. Līdz 2010. gadam Komisija sagatavo progresa ziņojumu un vajadzības gadījumā ierosina grozījumus prioritāro projektu sarakstā, kas saskaņā ar 1. punktu dots III pielikumā.
24. pants
Eiropas interešu atzīšana
Prioritārie projekti, kas norādīti III pielikumā, tiek atzīti par Eiropas interešu projektiem. Šādu atzīšanu veic vienīgi saskaņā ar procedūru, kas noteikta Līgumos un tiesību aktos, kas uz tiem balstīti.
25. pants
Projekti, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem
1. Neskarot attiecīgā Savienības finanšu instrumenta juridisko pamatu, dalībvalstis:
a)
iesniedzot savus projektus saskaņā ar Kohēzijas fondu atbilstīgi Padomes Regulai (EK) Nr. 1084/2006 (2006. gada 11. jūlijs) par Kohēzijas fonda izveidi (13), piešķir pienācīgu prioritāti projektiem, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem;
b)
iesniedzot projektus saskaņā ar budžetu Eiropas komunikāciju tīkliem atbilstīgi 5. un 9. pantam Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 680/2007 (2007. gada 20. jūnijs), ar ko paredz vispārīgus noteikumus Kopienas finansiālā atbalsta piešķiršanai Eiropas transporta un enerģētikas tīklu jomā (14), piešķir pienācīgu prioritāti projektiem, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem.
2. Neskarot attiecīgā Savienības finanšu instrumenta juridisko pamatu, Komisija:
a)
mudina dalībvalstis projektus, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem, ņemt vērā, plānojot struktūrfondu programmas, jo īpaši reģionos, uz kuriem attiecas mērķis “Konverģence”, ņemot vērā valsts transporta plānus, uz kuriem attiecas esošās Savienības atbalsta shēmas;
b)
gādā, lai valstis, kuras ir tiesīgas izmantot Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA), iesniedzot projektus saskaņā ar minēto instrumentu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1085/2006 (2006. gada 17. jūlijs), ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA) (15), piešķirtu pienācīgu prioritāti projektiem, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem.
3. Prognozējot savas finansiālās vajadzības, Komisija piešķir pienācīgu prioritāti projektiem, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem.
26. pants
Kavēšanās pabeigt projektus, kas atzīti par Eiropas interešu projektiem
1. Būtiska kavējuma gadījumā attiecībā uz termiņu 2010. gadā, sākot darbu ar kādu no Eiropas interešu projektiem, Komisija aicina attiecīgās dalībvalstis trīs mēnešos izskaidrot kavējuma iemeslus. Pamatojoties uz saņemto atbildi, Komisija apspriežas ar visām attiecīgajām dalībvalstīm, lai atrisinātu problēmu, kas izraisījusi kavēšanos.
Saziņā ar komiteju, aktīvi uzraugot Eiropas interešu projektu īstenošanu un pienācīgi ievērojot proporcionalitātes principu, Komisija var nolemt pieņemt attiecīgus pasākumus. Attiecīgajām dalībvalstīm dod iespēju iesniegt piezīmes par šādiem pasākumiem pirms to pieņemšanas.
Par ikvienu pieņemto pasākumu tūlīt informē Eiropas Parlamentu.
Pieņemot šos pasākumus, Komisija pienācīgi ņem vērā ikvienas attiecīgās dalībvalsts atbildības daļu par kavējumu un atturas no tādiem pasākumiem, kas varētu ietekmēt projekta īstenošanu dalībvalstīs, kuras nav atbildīgas par kavējumu.
2. Ja Eiropas interešu projekts nav pēc būtības pabeigts pieņemamā laikposmā pēc III pielikumā norādītā paredzamā pabeigšanas termiņa un ja visas attiecīgās dalībvalstis ir atbildīgas par kavējumu, Komisija saskaņā ar 1. punktā minēto procedūru pārskata projektu, lai atbilstīgi 22. panta trešajā daļā minētajai pārskatīšanas procedūrai pārtrauktu to klasificēt kā Eiropas interešu projektu.
Jebkurā gadījumā Komisija projektu pārskata, beidzoties 15 gadu laikposmam pēc tam, kad tas atzīts par Eiropas interešu projektu šā lēmuma nozīmē.
27. pants
Sociālekonomiskās ietekmes un ietekmes uz vidi novērtējums
1. Piecus gadus pēc Eiropas interešu projekta vai tā posmu pabeigšanas attiecīgās dalībvalstis novērtē tā sociālekonomisko ietekmi un ietekmi uz vidi, tostarp ietekmi uz tirdzniecību un personu un preču brīvu apriti starp dalībvalstīm, teritoriālo kohēziju un pastāvīgu attīstību. Dalībvalstis informē Komisiju par minētās novērtēšanas rezultātiem.
2. Ja projektā, kas atzīts par Eiropas interešu projektu, iekļauts pārrobežu posms, kurš tehniski un finansiāli ir nedalāms, attiecīgās dalībvalstis koordinē savas procedūras tā sociālekonomisko seku novērtēšanai un visiem spēkiem cenšas pirms būvatļauju izsniegšanas un atbilstīgi pastāvošajai sistēmai veikt starptautisku informācijas pieprasīšanu.
3. Citus Eiropas interešu projektu posmus dalībvalstis katrā konkrētā gadījumā koordinē divpusēji vai daudzpusēji.
4. Koordinētās darbības vai starptautisko informācijas pieprasīšanu, kas minēta 2. punktā, īsteno, neskarot saistības, kuras uzliek Savienības tiesību akti vides aizsardzības jomā, jo īpaši saistības, kuras attiecas uz ietekmes uz vidi novērtēšanu. Attiecīgās dalībvalstis informē Komisiju par šādas koordinētās darbības vai starptautiskās informācijas pieprasīšanas uzsākšanu un rezultātiem. Komisija iekļauj šo informāciju 22. pantā minētajā ziņojumā.
28. pants
Pārrobežu posmi
Konkrētu prioritāro projektu sakarā dalībvalstis atbilstīgi komitejas noteiktajiem kritērijiem apzina pārrobežu posmus starp divām dalībvalstīm, tostarp jūras maģistrāles, un par tiem paziņo Komisijai.
Tie jo īpaši ir posmi, kuri tehniski un finansiāli ir nedalāmi vai kurus attiecīgās dalībvalstis apņemas īstenot kopīgi, un kuru gadījumā tās ieviesīs kopēju struktūru.
29. pants
Atcelšana
Lēmumu Nr.1692/96/EK atceļ.
Atsauces uz atcelto lēmumu uzskata par atsaucēm uz šo lēmumu, un tās lasa saskaņā ar atbilstības tabulu V pielikumā.
30. pants
Stāšanās spēkā
Šis lēmums stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
31. pants
Adresāti
Šis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.
Strasbūrā, 2010. gada 7. jūlijā