РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 февруари 2011 година
относно държавна помощ C 58/06 (ex NN 98/05) приведена в действие от Германия в полза на предприятията Bahnen der Stadt Monheim (BSM) (Железници на гр. Монхайм) и Rheinische Bahngesellschaft (RBG) (Рейнска ЖП компания) във Verkehrsverbund Rhein Ruhr (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур)
(нотифицирано под номер C(2011) 632)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/501/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1) ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 21 декември 2006 г. Комисията информира Германия за решението си да счете, че „старата система за финансиране“ на Verkehrsverbund Rhein-Ruhr (Транспортна мрежа Рейн-Рур - „VRR“) представлява съществуваща държавна помощ и да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на „новата система за финансиране“ (3) на VRR, въз основа на която Rheinische Bahngesellschaft AG („RBG“) и Bahnen der Stadt Monheim GmbH („BSM“) получават компенсационни плащания за изпълнението на задължения за обществени услуги, и отправи искане Германия да представи своето мнение. По искане на Германия на 1 февруари 2007 г. се състоя среща. Германия представи своето мнение на 18 април и 4 май 2007 г.
(2)
Решението на Комисията за откриване на официална процедура за разследване беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 31 март 2007 г. (4) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросните мерки в срок един месец от датата на публикуване.
(3)
Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя препрати това мнение на Германия с писмо от 29 май 2007 г. На Германия бе дадена възможност да отговори в срок от един месец. Комисията получи коментарите на Германия с писмо от 29 юни 2007 г.
(4)
По искане на Германия на 31 януари 2008 г. се състоя допълнителна среща. По искане на Комисията тази среща беше последвана от изпращането на допълнителна информация от Германия на 5 май и 3 юли 2008 г.
(5)
С писма от 2 октомври 2007 г., 30 януари 2008 г. и 4 април 2008 г. заинтересованата страна предостави допълнителни разяснения по отношение на първоначалните си коментари.
(6)
С писмо от 10 юли 2008 г. Комисията поиска от Германия допълнителни разяснения по отношение на предоставената информация; също така на Германия бе дадена възможност да отговори в срок от един месец на допълнителните разяснения, направени от заинтересованата страна. Германия отговори с писма от 5 август 2008 г. и 30 септември 2008 г.
(7)
С писмо от 16 декември 2009 г. Комисията поиска Германия и заинтересованата страна да предоставят в срок до 10 януари 2010 г. коментарите си по отношение на съвместимостта на въпросните мерки с Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (5). Германия и заинтересованите страни поискаха удължаване на крайния срок. Комисията удължи крайния срок и за двете страни до 12 януари 2010 г. С писмо от 12 януари 2010 г. Комисията получи коментарите на Германия. Заинтересованата страна не предостави коментари в рамките на крайния срок. С писмо от 13 януари 2010 г. заинтересованата страна информира Комисията, че вече не проявява интерес към участие в процедурата.
(8)
В писмото си от 12 януари 2010 г. Германия информира Комисията също така, че е изменила актовете за възлагане за RBG и BSM и новата система за финансиране на VRR с оглед спазване на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
2. СТРАНИТЕ
(9)
VRR е учредено от различни градове и области в Рейнско-Рурската област, за да служи като механизъм за изпълнение на задачата от страна на градовете и областите относно планирането и организирането на местния обществен пътнически превоз в рамките на съответните им територии, както и за извършване на компенсационни плащания за обществени услуги по отношение на предоставянето на услуги за обществен транспорт. VRR се състои от два юридически обособени публичноправни органа, а именно Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr („ZV VRR“) (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, общинска асоциация) (6) и Verkehrsverbund Rhein-Ruhr AöR („VRR AöR“) (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, публичноправна институция) (7).
(10)
ZV VRR e упълномощено да удържа вноски от членуващите в него градове и области с цел финансиране на компенсации за изпълнението на задължения за обществени услуги. Правното основание за удържаните вноски са параграфи 19-20 от наредбата за ZV VRR (Обединение на предприятия за обществен транспорт Рейн-Рур, общинска асоциация) от 21 юни 2006 г., изменена на 10 декември 2008 г. („наредбата за ZV VRR“). (8)
(11)
Както RBG (9), така и BSM (10), предполагаемите бенефициери по въпросните мерки, са предприятия за обществен транспорт (автобусен, трамваен и железопътен) в района на Дюселдорф. Обслужваните от тях линии формират част от обществената транспортна мрежа на VRR.
(12)
RBG и BSM обслужват своите линии за обществен пътнически превоз въз основа на лицензи, предоставени им от компетентните регионални власти на Дюселдорф въз основа на Закона за пътническия превоз (Personenbeförderungsgesetz - „PbefG“), и по-специално на параграф 13 от PBefG. Лицензите предоставят на собственика изключително право за извършване на дейността, като от своя страна предприятието, което притежава такъв лиценз, трябва да предлага обществени услуги за пътнически превоз в съответствие с условията, посочени в лиценза, определящи по-специално честотата на движение, дължината на обслужваните линии и други качествени параметри.
3. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
3.1. НАИМЕНОВАНИЕ, БЮДЖЕТ, ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ
(13)
Наименование: Финансова подкрепа за BSM и RBG.
(14)
Годишният бюджет е в размер между […] (11) и […] млн. евро за BSM и между […] и […] млн. евро за RBG. Бюджетът за компенсационни плащания съгласно насоки за финансиране и споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби се формира от публични ресурси. Насоките за финансиране и споразуменията за контрол и прехвърляне на печалби/загуби са с неограничен срок на действие.
3.2. ПОЛУЧАТЕЛИ И ЦЕЛ
(15)
Получателите на въпросните компенсационни плащания са двете дружества RBG и BSM.
(16)
Целта на мерките е да се предостави пропорционален обществен пътнически превоз на населението. Сътрудничеството между провинция Северен Рейн-Вестфалия, VRR и доставчиците на транспортни услуги има за цел да повиши атрактивността на обществения пътнически превоз, както е посочено в параграф 4 от наредбата за ZV VRR, чрез координирано планиране и координирана транспортна система, чрез единни и благоприятни за потребителите тарифи, чрез координирана информация за пътниците - като се отчитат също така нуждите на хората с увреждания - както и чрез единни стандарти за качество.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
4.1. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА
(17)
Решението за откриване на процедурата се отнася единствено за компенсационни плащания в полза на RBG и BSM, които се основават на новата система за финансиране, въведена с решение на VRR от 28 юни 2005 г., и са свързани със задълженията за извършване на обществени услуги в областта на автобусния и трамвайния транспорт. По тази причина обхватът на настоящото окончателно решение също е ограничен до такива компенсационни плащания в полза на RBG и BSM.
4.2. НОВАТА СИСТЕМА ЗА ФИНАНСИРАНЕ
(18)
В своето решение за откриване на официална процедура за разследване Комисията определи следните два набора от мерки за финансиране по отношение на RBG и BSM:
-
финансиране на транспортните предприятия в Рейнско-Рурската област, като например RBG и BSM, от страна на VRR, и
-
кръстосано субсидиране на RBG и BSM от страна на общинските холдингови дружества от град Дюселдорф и град Монхайм.
(19)
Правното основание за двата набора от мерки са Насоките за финансиране за обществения транспорт във VRR (Richtlinie zur Finanzierung des ÖSPV im Verkehrsverbund Rhein-Ruhr - „Насоките за финансиране“), приети на 28 юни 2005 г., и приложенията към тях (12).
(20)
По отношение на втория набор от мерки за финансиране правното основание трябва да се осигури допълнително под формата на двустранни договори между RBG и BSM, от една страна, и общинските холдингови дружества от градовете Дюселдорф и Монхайм, от друга.
4.2.1. ФИНАНСИРАНЕТО НА RBG И BSM ОТ VRR
(21)
VRR осъществява плащания в полза на предприятия, които извършват услуги за обществен транспорт в рамките на неговата територия, с цел покриване на част от техните разходи. С решение от 28 юни 2005 г. системата за финансиране, прилагана от 1990 г. („старата система за финансиране“), е заменена с нова, значително променена система („новата система за финансиране“).
(22)
Новата система за финансиране е променена последно на 10 септември 2009 г. с цел адаптирането ѝ към влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007 на 3 декември 2009 г.
(23)
Реформирането на системата на VRR за финансиране от 28 юни 2005 г. е обусловено от желанието за привеждането ѝ в съответствие с решението на Съда по делото Altmark (13). Точки 5.4.3-5.4.5 от Насоките за финансиране определят как трябва да бъде прилагано решението по делото Altmark, по-специално четвъртият критерий от него. В точка 5.4.3 се предвижда сумата на субсидиите да се определя въз основа на анализ на разходите на едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие с цел да може да изпълнява наложените задължения за обществени услуги. В точка 5.4.4 се предвижда въз основа на този анализ VRR да разработи параметри за изчисляване на компенсационните плащания на годишна основа за всяка от четирите описани по-долу категории; в приложение 9 от Насоките за финансиране е описан метод за актуализиране (или индексиране) на тези параметри. В точка 5.4.5 се предвижда субсидиите за всяко предприятие да бъдат ограничени до действителните разходи, понесени от предприятието за изпълнението на задълженията си за обществени услуги, като се вземат под внимание съответните постъпления и фактът, че параметрите за изчисляване на компенсационните плащания трябва да бъдат периодично разглеждани и проверявани от одитор.
(24)
Новата система за финансиране е описана подробно в Насоките за финансиране и в приложенията към тях.
(25)
Съгласно точка 2.1 от Насоките за финансиране VRR финансира изпълнението на задължения за обществени услуги в рамките на своята територия. Точки 2.2.1-2.2.4 определят четирите различни разходни категории, които могат да бъдат предмет на финансиране от VRR. В допълнение към това тези категории са описани по-подробно в приложение 1 към Насоките за финансиране. Четирите категории са, както следва (използваните съкращения съответстват на номерацията на разходните категории в Насоките за финансиране):
(26)
а)
Осигуряване на инфраструктура (наричано по-долу „разходна категория 1“): Тази категория обхваща разходите, произтичащи от изграждането и поддръжката на стационарни съоръжения, както и на свързани с тях системи за безопасност и за навигация. „Инфраструктурата“ включва трамвайни вагони, автобусни линии, буферни паркинги за придвижване с обществен транспорт, автобусни спирки, гари, гаражи и станции за техническа поддръжка, системи за безопасност и за навигация. Категория включва и разходите за персонала, необходим за извършване на тези дейности.
(27)
б)
Управленски и маркетингови задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган (наричани по-долу „разходна категория 2“): Тази категория обхваща всички допълнителни разходи, произтичащи за транспортните предприятия в резултат на участието им във VRR. Допълнителните разходи произтичат от централизирано планиране и координация, маркетингово и финансово управление, продажба на продукти и оперативен контрол.
(28)
в)
Стандарти за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган (наричани по-долу „разходна категория 3“): Тази категория обхваща всички допълнителни разходи, свързани с изискванията по отношение на превозните средства и подвижния състав. Транспортните предприятия могат да подават заявления за възстановяване на допълнителните разходи, възникнали в резултат на закупуването на превозни средства, оборудвани с климатични инсталации, видеонаблюдение, ниски платформи, газови двигатели, платформи за хора с увреждания или по-екологосъобразни двигатели.
(29)
г)
Допълнителни транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган. Тази категория се състои от следните три подкатегории:
I.
допълнителни разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR (наричани по-долу „разходна категория 4а“);
II.
социални задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера (14) (наричани по-долу „разходна категория 4б“); и
III.
изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици (наричани по-долу „разходна категория 4в“).
(30)
Съгласно Насоките за финансиране операторите на обществения транспорт могат да подават заявления за компенсации за извършването на услуги за обществен транспорт. Заявленията трябва да съдържат задължителните елементи, както са описани в раздели 5, 7 и 8 от Насоките за финансиране, като например съответните изчисления, свързани с изпълнението на задълженията за обществени услуги, и евентуални плащания от трети страни. Транспортните предприятия трябва да подават своите заявления за компенсации в срок до 31 октомври през годината, предхождаща годината, за която искат компенсации.
(31)
Въз основа на информацията, предоставена от транспортните предприятия съгласно точка 5.4.2 от и приложение 2 към Насоките за финансиране, VRR изчислява компенсациите, които трябва да отразяват разходите, които едно средно, добре управлявано предприятие би понесло за изпълнението на същите задължения. След това VRR издава финансово уведомление (Finanzierungsbescheid). Този правнообвързващ акт потвърждава възлагането и определя компенсационните плащания по всяка от четирите категории на финансиране. В края на всяка година операторът на обществените услуги трябва да обоснове писмено своите приходи и разходи, свързани с изпълнението на задълженията за обществени услуги. Тази писмена обосновка се разглежда от VRR, след което се издава второ обвързващо административно решение, определящо точната сума, която операторът ще получи като компенсация.
4.2.2. ФИНАНСИРАНЕ НА RBG И BSM ЧРЕЗ КРЪСТОСАНО СУБСИДИРАНЕ
(32)
Наредбата за ZV VRR предвижда възможността градовете и областите, които притежават транспортно предприятие, да го компенсират пряко и да приспадат съответната сума от техните вноски към ZV VRR.
(33)
Параграф 19 от наредбата за ZV VRR предвижда пет различни форми на такива преки плащания, а именно:
-
доброволни преки и непреки вноски от града или областта, включително плащания на дивиденти по акции, които градът или областта извършва към транспортното предприятие,
-
доброволни вноски от трети страни,
-
кръстосани субсидии под формата на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби в случаите, когато транспортното предприятие е част от холдинговото дружество и загубите му се покриват от печалби от други предприятия, например дружества за електроенергия и газ,
-
плащания на дивиденти от предприятия, в които транспортното предприятие притежава дялово участие или акции,
-
разликата между вноските и общите загуби на транспортното предприятие.
(34)
Сумите, платени по смисъла на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, са взети под внимание при изчисляването на компенсацията, която VRR плаща на транспортното предприятие. Точка 8 от Насоките за финансиране предвижда подадено от транспортно предприятие заявление за финансиране от VRR да бъде отхвърлено, ако (общинският) акционер е използвал една или повече от възможностите, посочени в параграф 19 от наредбата за ZV VRR. Тази сума се приспада от плащанията, които се полагат на транспортното предприятие съгласно Насоките за финансиране.
(35)
Както град Дюселдорф, така и град Монхайм са се възползвали от възможностите, предвидени в параграф 19 от наредбата за ZV VRR, сключвайки споразумения съответно с RBG и BSM. Те са описани в следните съображения:
(36)
Предполагаемото кръстосано субсидиране на RBG от (Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH: Според предоставената от първоначалния жалбоподател информация изглежда, че въз основа на споразумения за прехвърляне на печалби и загуби Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH прехвърля печалбите, реализирани от неговите рентабилни холдингови дружества - Stadtwerke Düsseldorf AG и Umschlagsgesellschaft für Kraftwerkbrennstoffe mbH - към неговите губещи дъщерни дружества RBG и Bädergesellschaft Düsseldorf.
(37)
Предполагаемото кръстосано субсидиране на RBG от град Дюселдорф: В допълнение според информация, предоставена от първоначалния жалбоподател, Комисията се позова също така на пряко отпуснати субсидии от град Дюселдорф в полза на RBG. Беше установено, че тези субсидии са били отпуснати от дивидентите, които Дюселдорф е получил от акционерното си участие в RWE AG в размер на 1,1 %.
(38)
Годишни плащания от Дюселдорф в полза на RBG: В отговора си на решението за откриване на процедура Германия посочва, че между Stadtwerke Düsseldorf AG и Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH (считано от 18 юни 2007 г.: Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH - „холдинговото дружество“) никога не е съществувало споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби. При все това холдинговото дружество е извършило годишни плащания към RBG за осъществяване на задължението за обществени услуги и тези плащания са взети под внимание при изчисляването на компенсацията от страна на VRR. В допълнение германските органи посочват, че дивидентите от акционерни участия в RWE са постъпили в бюджета на града, а не са прехвърлени към RBG.
(39)
Кръстосаното субсидиране на BSM: Според информацията, предоставена от първоначалния жалбоподател, по силата на договор между Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH и Elektrizitätswerke der Stadt Monheim GmbH печалбите на последното са използвани за финансиране на годишните загуби на BSM. BSM е дъщерно дружество, изцяло собственост на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH (15).
(40)
В отговора си на решението за откриване на процедурата Германия посочва, че на 27 октомври 1987 г. между BSM и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH е сключено споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, влязло в сила на 1 януари 1988 г. Съгласно условията на параграф 4, точка 1 от това споразумение всички печалби, реализирани от BSM, се прехвърлят към Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH и, обратно, последното компенсира всички загуби, отчетени от BSM.
4.3. СЪМНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ КОМИСИЯТА ПО ОТНОШЕНИЕ НА КОМПЕНСАЦИОННИ ПЛАЩАНИЯ В ПОЛЗА НА RBG И BSM ВЪЗ ОСНОВА НА НОВАТА СИСТЕМА ЗА ФИНАНСИРАНЕ
4.3.1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(41)
По отношение на наличието на държавна помощ Комисията заключи при откриването на официална процедура за разследване, че и двете въпросни мерки са били свързани с използването на държавни ресурси и могат да бъдат вменени на държавата.
(42)
В решението за откриване на официалната процедура за разследване Комисията обясни, че Германия е на мнение, че въпросните мерки за финансиране не са предоставили селективно икономическо предимство, тъй като са отговорили на всичките четири критерия от делото Altmark и не е имало вероятност те да нарушат конкуренцията и да засегнат търговията между държавите-членки. При все това въз основа на информация, предоставена от Германия в хода на предварителното разглеждане, Комисията изрази следните съмнения в това отношение:
(43)
По отношение на първия критерий Altmark Комисията достигна до предварителното заключение, че предприятията, функциониращи в рамките на VRR, действително са имали задължение за обществени услуги, наложено по силата на лицензи за обслужване на трамвайни и автобусни линии, издадени им от съответния регионален орган.
(44)
По отношение на втория критерий Altmark Комисията изрази съмнения дали всичките четири разходни категории сами по себе си действително представляват задължение за обществени услуги, както и дали задълженията за обществени услуги са били ясно определени. Друг неизяснен въпрос е дали поне част от разходите за въпросните мерки следва да се плащат от предприятията в техен собствен търговски интерес и по тази причина да се покриват единствено от приходи от продажба на билети. Комисията отбеляза също така, че Германия не е предоставила подробна информация относно параметрите и метода за изчисляване на компенсацията.
(45)
В решението за откриване на процедура Комисията не беше в състояние да изключи възможността, че компенсацията може да надвиши сумата, необходима за покриване на всички или на част от разходите, понесени за изпълнението на задълженията за обществени услуги (трети критерий Altmark).
(46)
Тъй като лицензите за транспортни предприятия в рамките на VRR са били предоставени пряко, а не чрез публична тръжна процедура, Комисията изрази съмнения дали четвъртият критерий Altmark е бил спазен. Тя не разполагаше с достатъчна информация, за да прецени дали изчислението на компенсацията въз основа на средните разходи на всички предприятия, подлежащи на финансиране от VRR, отговаря на нивото на разходите на едно типично, добре управлявано предприятие, предлагащо транспортни услуги.
(47)
В решението за откриване на процедура Комисията счете, че финансирането на въпросните мерки може да засегне търговията между държавите и да наруши или застраши конкуренцията в рамките на вътрешния пазар.
4.3.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(48)
Като достигна до заключението, че не може да изключи съществуването на държавна помощ, Комисията разгледа потенциалната ѝ съвместимост с вътрешния пазар въз основа на член 93 от ДФЕС.
(49)
Съгласно решението по дело Altmark член 93 от ДФЕС не може да бъде прилаган пряко, а единствено чрез трите регламента на Съвета, приети въз основа на това решение (16). В съответствие с това бе прието, че правната рамка, приложима за оценката на съвместимостта на задълженията за обществени услуги, се състои от Регламент (ЕИО) № 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 г. относно действията на държавите-членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (17) и Регламент (ЕИО) № 1107/70 от 4 юни 1970 г. за отпускане на помощи за железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (18).
(50)
В решението за откриване на процедура Комисията счете, че Германия е изключила съответните транспортни услуги от обхвата на приложение на Регламент (ЕИО) № 1191/69, както и че по тази причина приложимата правна рамка се състои единствено от Регламент (ЕИО) № 1107/70.
(51)
По отношение на съвместимостта на помощта въз основа на член 3, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 1107/70 Комисията изрази съмнения дали задълженията, за които BSM и RBG са получили компенсации, са представлявали задължения за обществени услуги, както и дали платените суми са отговаряли на разходите, понесени за изпълнението на тези задължения.
5. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ (19)
5.1. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА
(52)
В началото на своите коментари Германия предостави основна информация за прилагането на новата система за финансиране. Тя посочи по-специално, че старата система за финансиране е останала в сила до края на 2005 г. (31 декември 2005 г.). Новата система за финансиране, за която е взето решение на 28 юни 2005 г., е влязла в сила на 1 януари 2006 г.
(53)
Германия подчерта, че жалбата, подадена в началото на текущата процедура, е била отправена от град Лангенфелд с писмо от 27 януари 1999 г. и е била подновена на 21 януари 2004 г. По тази причина според Германия процедурата на Комисията трябва да се отнася единствено за старата система за финансиране, която е била в сила до края на 2005 г. Германия оспори решението на Комисията за откриване на официалната процедура за разследване по отношение на новата система за финансиране. Тя изтъкна, че при липсата на жалба, конкретно отнасяща се за новата система за финансиране, приложима от 2006 г., Комисията не е провела достатъчно обстойна предварителна оценка, както и че следователно Германия не е имала възможността да изясни въпросите, които все още са били висящи.
5.2. НОВАТА ФИНАНСОВА СИСТЕМА, ПРИЛОЖИМА ОТ 2006 Г.
(54)
Германия обясни, че новата система за финансиране е проектирана така, че да се осигури спазването на четирите критерия от делото Altmark. За тази цел всички финансови потоци - преки плащания или кръстосани субсидии - са взети под внимание при изчисляването на компенсационните плащания за обществени услуги, правени от VRR в полза на транспортните предприятия.
5.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ (ПЪРВИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(55)
Германия отговори на съмненията на Комисията по отношение на определянето на задълженията за обществени услуги и акта за възлагане (съображение 61 от решението за откриване на процедурата), както и по отношение на разходни категории 1, 2, 3 и 4 (съображения 62-71 от решението за откриване на процедура).
5.3.1. АКТ ЗА ВЪЗЛАГАНЕ
(56)
По отношение на въпроса дали транспортните предприятия в рамките на VRR действително трябва да изпълняват ясно определени задължения за обществени услуги Германия посочи, че лицензите (20), издадени за обслужване на автобусни и трамвайни линии по силата на Закона за пътническия превоз (Personenbeförderungsgesetz - PBefG), не са единственото правно основание в това отношение. В допълнение съответната Схема за местен обществен транспорт (Nahverkehrsplan) (21) или, за преходния период след влизането в сила на новата система за финансиране (22), решенията на съответните градски и областни съвети и съответните уведомления за финансиране от VRR, основани на Насоките за финансиране, доизясняват задълженията за обществени услуги. По тази причина задълженията за обществени услуги се налагат по силата на тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране).
(57)
По отношение на RBG градският съвет на Дюселдорф е одобрил новата система на VRR за финансиране с решение от 15 декември 2005 г., което също така постановява, че Схемата за местен обществен транспорт ще се основава на Насоките за финансиране, които са част от новата система за финансиране. Схемата за местен обществен транспорт за периода 2002-2007 г. е приета с решение на градския съвет на Дюселдорф от 20 март 2003 г. RBG подлежи също така на схемите за местен обществен транспорт на съседните градове и области (област Рейн-Нойс, град Нойс, област Метман). Всички тези схеми за местен обществен транспорт съдържат разпоредби за мрежата (услуги и инфраструктура), която да бъде осигурена от RBG. RBG притежава лицензи по силата на PBefG за обслужваните от него автобусни и (наземни и подземни) трамвайни линии.
(58)
По отношение на BSM градският съвет на Монхайм и областният съвет на Метман са одобрили новата система на VRR за финансиране с решения съответно от 10 ноември 2005 г. и 19 декември 2005 г. Последното решение предвижда също така Схемата за местен обществен транспорт за област Метман (23) да бъде приведена в съответствие с новата система за финансиране. Схемата за местен обществен транспорт за 2004 г. за област Метман съдържа разпоредби относно мрежата (услуги и инфраструктура), която да бъде осигурена от BSM. BSM притежава лицензи по силата на PBefG за обслужваните от него автобусни линии.
5.3.2. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 1: ОСИГУРЯВАНЕ НА ИНФРАСТРУКТУРА
(59)
Германия посочи, че за извършването на услуги за обществен транспорт едно предприятие трябва да разполага с превозни средства. Тя подчерта, че в Германия и във всички други държави-членки инфраструктурата, използвана за осигуряването на услуги за обществен транспорт, обикновено се осигурява от държавата. По тази причина Германия е на мнение, че осигуряването на инфраструктура не предоставя икономическо предимство на въпросните оператори. В допълнение тя подчерта, че VRR финансира единствено поддръжката, а не изграждането на инфраструктура. Нещо повече, VRR не финансира пълния обем разходи за поддръжка, а само постоянните разходи (променливите разходи за използване на инфраструктурата не са компенсирани). Германия предостави анализ на допълнителната тежест, произтичаща от задължението за обществени услуги, отчитайки няколко критерия, по-специално използването на капацитета на инфраструктурата. Всеки приход в резултат на използването на инфраструктурата (например от реклама) е бил приспаднат от изчислението на допълнителните разходи.
(60)
По силата на PBefG и на законодателството по неговото прилагане (24) RBG и BSM са задължени да поддържат инфраструктурата, необходима за извършването на транспортните услуги, за които притежават лицензи, годна за употреба съгласно определени стандарти за качество (най-вече по отношение на оборудването на спирките). И двете предприятия подлежат на допълнителни изисквания извън тези законови изисквания, съдържащи се в насоките на VRR за оборудване на спирки (Richtlinie Haltestellenausstattung im VRR 08/1991) и в съответните приложими схеми за местен обществен транспорт. По отношение на RBG това включва например система за динамична информация за пътниците в 192 от спирките и компютризирана система за контрол на дейността. Допълнителните изисквания за BSM се отнасят за безопасността, обозначената на спирките информация, комфорта и чистотата.
5.3.3. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 2: УПРАВЛЕНСКИ И МАРКЕТИНГОВИ ЗАДАЧИ, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(61)
Германия предостави допълнителни разяснения по отношение на тази разходна категория, включваща по-специално разходи в резултат на търговия на дребно и маркетингови дейности (например стимулиране на използването на абонаментни карти, осигуряване на удобства за ежедневно пътуващите, като например буферни паркинги за придвижване с обществен транспорт и тяхното рекламиране, подкрепа за организаторите на ключови събития, телефонни центрове), разпределяне на приходите и допълнителни координационни задачи. В тази разходна категория преките приходи се приспадат с цел изчисляване на разходите, свързани с допълнителната тежест, наложена от публичните органи.
(62)
По отношение на тази категория не съществуват законови изисквания. RBG и BSM трябва да изпълняват тези задачи по силата на споразумение за сътрудничество и на споразумение за разпределяне на приходи, сключени с VRR и представляващи предпоставка за участието на тези предприятия в системата на VRR за финансиране. Насоките към споразумението за сътрудничество съдържат подробности относно тези задачи. Планът за местен обществен транспорт на област Метман определя допълнителни задачи по тази категория както за RBG, така и за BSM. Съответното уведомление за финансиране от VRR трябва да се счита за последната стъпка от акта за възлагане.
5.3.4. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 3: СТАНДАРТИ ЗА КАЧЕСТВОТО НА ПРЕВОЗНИТЕ СРЕДСТВА, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(63)
Според предоставените от Германия разяснения допълнителните разходи, свързани със стандартите за качеството на превозните средства, произтичат от изискванията, установени от VRR и/или местни органи. Такива изисквания относно качеството са например по-екологосъобразни от законово необходимото превозни средства или използването на превозни средства, снабдени с климатични инсталации или с ниски платформи. Тези изисквания могат да бъдат установени за цялата територия, обслужвана от VRR, или на местно ниво от съответните градове или области. По отношение на изчисляването на допълнителната тежест за предприятията за обществен транспорт се прилагат същите принципи като при горепосочените категории.
(64)
Схемата за местен обществен транспорт на град Дюселдорф задължава RBG да инвестира в нископлатформени и в екологосъобразни превозни средства. В допълнение градският съвет на Дюселдорф е задължил RBG да инсталира специални филтри в своите превозни средства с дизелови двигатели. Според условията на Плана за местен обществен транспорт на област Метман BSM е задължено да инвестира в нископлатформени превозни средства.
5.3.5. РАЗХОДНА КАТЕГОРИЯ 4: ДОПЪЛНИТЕЛНИ ТРАНСПОРТНИ УСЛУГИ ИЛИ ДРУГИ УСЛУГИ ВЪВ ВРЪЗКА С ДЕЙНОСТТА, НАЛОЖЕНИ ОТ VRR ИЛИ КОМПЕТЕНТНИЯ МЕСТЕН ОРГАН
(65)
Германия посочи, че тази категория се състои от три ясно определени подкатегории:
(66)
i)
Разходна категория 4а: Допълнителни разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR: Германия обясни, че услугите за обществен транспорт, осъществявани по време на непикови периоди (25) по искане на публичните органи, са нерентабилни. При все това тези услуги се изискват от публичните органи (VRR или съответните градове или области) с цел осигуряване на достъпност на транспортните услуги. Задълженията на RBG за осигуряване на транспортни услуги в непикови периоди са заложени в схемите за местен обществен транспорт на град Дюселдорф, област Рейн-Нойс и област Метман. BSM е задължено да осигурява транспортни услуги в непикови периоди по силата на предоставените му лицензи и Схемата за местен обществен транспорт на област Метман. Съответното уведомление за финансиране от VRR трябва да се счита за последната стъпка от акта за възлагане.
(67)
ii)
Разходна категория 4б: Социални задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера: По отношение на тази категория Германия обясни, че RBG и BSM са задължени да прилагат колективния трудов договор, сключен от Общинската асоциация на работодателите от Северен Рейн-Вестфалия (Kommunaler Arbeitgeberverband Nordrhein-Westfalen), което води до по-висока средна скала за заплащане. Общинските предприятия също така са задължени по силата на колективни трудови договори, които обикновено не се сключват от частни предприятия в сектора, да управляват и/или участват във фирмени пенсионни схеми. По силата на своето членство в (обществен) фонд за допълнително пенсионно осигуряване RBG трябва да прави вноски за своите служители в този фонд. Аналогично BSM е задължено да управлява фирмена пенсионна схема въз основа на специфичния колективен трудов договор. Разходите се изчисляват като разликата между референтната скала за заплащане (скалата за заплащане според колективния трудов договор TV-N, група V, стъпка 2, обикновено прилагана от частни предприятия) и действителното плащане, което включва също така действителните допълнителни разходи по пенсионната схема на дружеството.
(68)
iii)
Разходна категория 4в: Други изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици: Германия обясни, че това представлява отворена категория, при която въз основа на индивидуални доказателства може да бъде предоставена компенсация за отрицателни икономически последици в резултат на изисквания относно дейността или изисквания, свързани с управлението на система за обществен транспорт (например специални изисквания относно защитата на околната среда и предлагането на допълнителни услуги по време на ключови публични събития). Германия подчерта, че RBG и BSM не подлежат на такива изисквания.
5.4. ПАРАМЕТРИ, ВЪЗ ОСНОВА НА КОИТО СЕ ИЗЧИСЛЯВА КОМПЕНСАЦИЯТА (ВТОРИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(69)
В началото на своите коментари Германия предостави информация за и описание на процеса на определяне на параметрите за изчисляване на компенсацията.
(70)
По отношение на параметрите, прилагани за изчисляването на компенсациите, Германия направи разграничение между различните разходни категории.
(71)
По отношение на осигуряването на инфраструктура (разходна категория 1) Германия посочи, че VRR използва като параметър за изчисляване на компенсациите определена сума - специфична за всяка местна мрежа (Bedienungsgebiet) и за всеки оперативен режим (Betriebszweig) - изчислена на маршрутен или пътен километър, използван за извършването на транспортни услуги.
(72)
По отношение на управленските и маркетинговите задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 2), VRR използва като параметър за изчисляване на компенсациите - според Германия - определен брой тарифи в зависимост от нетните приходи от увеличение на тарифите, който е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(73)
По отношение на стандартите за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 3), Германия посочи, че параметърът за изчисляване на компенсациите представлява определена сума, изчислена за стандартно превозно средство с минимално качество, като сумата е специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(74)
По отношение на допълнителните транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган (разходна категория 4), Германия направи разграничение между трите подкатегории.
(75)
За първата подкатегория, а именно допълнителните разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR (разходна категория 4а), VRR използва параметър за изчисляване на компенсациите, който се основава на разликата между пределните приходи и пределните разходи на километър. Този параметър е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(76)
По отношение на втората подкатегория параметърът представлява сума, която се определя чрез съпоставяне на по-високото заплащане с разпоредбите на определен колективен трудов договор („TV-N, група V, стъпка 2“) (разходна категория 4б), съдържащ приблизително същите скали за заплащане, след което се определя сума за шофьор, специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(77)
Накрая, според Германия, всякакви други изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици (разходна категория 4в), винаги се изчисляват на индивидуална база, при условие че са надлежно документирани.
5.5. НЕДОПУСКАНЕ НА СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ (ТРЕТИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(78)
Германия обясни, че VRR изисква от всички транспортни предприятия в неговите рамки да предоставят годишни доклади за изразходването на финансовите средства с цел да се докаже, че не съществува свръхкомпенсиране по отношение на задълженията за обществени услуги.
(79)
Тези доклади трябва да съдържат действителните разходи (разходи минус постъпления), понесени при изпълнението на задълженията за обществени услуги, след което тяхната точност и пълнота се проверяват от експерт-счетоводител и VRR. В случай че въз основа на тези доклади VRR установи, че е налице свръхкомпенсиране, то, според Германия, бива възстановено.
(80)
При възстановяването трябва да се прави разлика между компенсация, платена от VRR въз основа на административно решение, и компенсация, платена директно на транспортното предприятие въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR.
(81)
В първия случай административното решение се нарича „положително уведомление за финансиране“ (positiver Finanzierungsbescheid) съгласно Насоките за финансиране. Съгласно точка 7.4.1 от Насоките за финансиране самото VRR разпорежда възстановяване на всяка свръхкомпенсация.
(82)
Във втория случай VRR първоначално издава „отрицателно уведомление за финансиране“ (ablehnender Finanzierungsbescheid) съгласно точка 7.4.2 от Насоките за финансиране или „обвързващо уведомление за сумата на допустимата компенсация“. В такъв случай точка 8.3 от Насоките за финансиране предвижда VRR да информира града или областта, притежаваща транспортното предприятие, че трябва да възстанови свръхкомпенсацията.
5.6. ТИПИЧНО, ДОБРЕ УПРАВЛЯВАНО И ПОДХОДЯЩО ОБОРУДВАНО С ТРАНСПОРТНИ СРЕДСТВА ПРЕДПРИЯТИЕ (ЧЕТВЪРТИ КРИТЕРИЙ ALTMARK)
(83)
Германия посочи, че, в противовес на коментарите на Комисията в решението за откриване на официална процедура за разследване, параметрите за изчисляване на компенсациите за обществени услуги са установени и при тях се взема под внимание цялата налична информация от публичните и частните транспортни предприятия в рамките на или извън територията, обслужвана от VRR. VRR е установило разходите (т.е. целевите данни) в резултат на дейности, свързани с изпълнението на задължения за обществени услуги в първите три категории, извършвани от типично, добре управлявано предприятие, в сътрудничество със своя собствен експерт/одитор, Industrie- und Verkehrstreuhand GmbH („IVT“ или „експертът“). IVT разполага със сравнителни данни за голям брой транспортни предприятия от Германия и Австрия, получени в резултат на сравнителен анализ. Целевите данни са преработени от VRR, като се вземат под внимание определени (например регионални) специфични особености. Целевите данни за четвъртата категория са разработени в зависимост от определени данни за регионални пазари.
(84)
В края на своя анализ VRR определя марж за средни пазарни цени за различните разходни категории. Тези целеви данни са определени за 2003 г. и се актуализират посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране (разпоредби относно „развитието на ценовите нива във времето“) и в съответствие с увеличения/спадове на обема и промени в структурите.
(85)
По-специално Германия подчерта, че според нея фактът, че дадено предприятие изпълнява задължение за обществени услуги (като например по-високо заплащане на служителите от обичайното поради решения в областта на социалната политика), не е основание да се заключи, че подобно предприятие не е добре управлявано.
5.7. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
(86)
Германия изрази становище, че публичното финансиране на разходи за поддръжка на инфраструктура не засяга търговията между държавите-членки, тъй като тази инфраструктура се използва изключително от бенефициера на това финансиране. В допълнение тя заяви, че финансирането на разходи за поддръжка на инфраструктура не засяга определен отворен за конкуренция пазар, а именно местния пазар за регионален транспорт, тъй като системата на VRR за финансиране предотвратява използването на финансиране на разходи за поддръжка на инфраструктура (когато пазарът е затворен за конкуренция) от транспортни предприятия в отворен за конкуренция пазар. Освен това от операторите на обществен транспорт се изисква да използват отделни сметки за различните разходни категории.
5.8. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(87)
Поддържайки становището, че не съществува държавна помощ в полза на RBG или BSM, Германия представи мнение относно съвместимостта на предполагаемата помощ само по отношение на втората подкатегория на четвъртата категория, а именно социалните задължения във връзка с дейността, наложени от акционера (26). Тя заяви, че компенсирането на по-високите скали за заплащане при всички случаи е съвместимо с вътрешния пазар въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
5.9. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА ВЪЗ ОСНОВА НА РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1370/2007
(88)
Тъй като Регламент (ЕО) № 1370/2007 е влязъл в сила на 3 декември 2009 г., Комисията отправи искане Германия да представи своето мнение относно съвместимостта на новата система за финансиране с вътрешния пазар въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(89)
Германия изрази принципно становище, че Комисията следва да оцени съвместимостта на новата система за финансиране въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007 само за периода след 3 декември 2009 г.
(90)
Освен това Германия заяви, че новата система за финансиране - ако включва държавна помощ - също е съвместима с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(91)
Германия уведоми Комисията и за следните изменения на новата система за финансиране, направени с оглед спазване на изискванията на Регламент (ЕО) № 1370/2007:
(92)
а)
Възлагане с мисия за обществени услуги: Наложените на RBG (решение на компетентния орган от 25 юни 2009 г.) и на BSM (решение на компетентния орган от 26 ноември 2009 г.) задължения за обществени услуги са обобщени в единна обществена поръчка за услуги с ограничен срок от 10 години.
(93)
б)
Прилагане на приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007: нетният финансов ефект ще бъде изчислен в съответствие с разпоредбите на приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007.
6. МНЕНИЯ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(94)
Комисията получи мнение на една заинтересована страна, поискала поверително третиране. Първоначалният жалбоподател, град Лангенфелд, не предостави коментари.
(95)
Заинтересованата страна оспори констатацията на Комисията, че старата система за финансиране представлява съществуваща помощ.
(96)
Що се отнася до финансирането чрез кръстосано субсидиране, третата страна заяви, че това е практика, обикновено наричана „kommunaler Querverbund“, която е характерна за редица общински холдингови дружества в Германия, и според третата страна е била поставена под съмнение с решение на германския Федерален финансов съд (27). По мнение на третата страна, когато такова кръстосано субсидиране се осъществява чрез споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, автоматичният характер на прехвърлянето на позволява предотвратяването на свръхкомпенсиране. Третата страна оспори твърдението, че VRR действително отчита кръстосаното субсидиране, когато прилага своята система за финансиране на практика, както и че впоследствие VRR коригира надлежно финансовите суми.
(97)
Що се отнася до финансирането от VRR, третата страна заяви, че новата система на VRR за финансиране не се прилага на практика така, както е формулирана в Насоките за финансиране, поради следните причини:
(98)
Според третата страна задълженията за обществени услуги са определени по непрозрачен начин в сътрудничество със самите транспортни предприятия. Тя заяви, че тристранният акт за възлагане трябва да отговаря на изискването за яснота по същия начин, както и единичният акт. Тя изрази мнение, че лицензите по силата на PBefG като цяло не могат да бъдат считани за налагане на задължение за обществени услуги, тъй като те се предоставят по инициатива на съответното транспортно предприятие, което съответно определя и условията на услугата. Освен това самото транспортно предприятие може да поиска последваща промяна на лиценза. Третата страна също така изрази мнение, че схемите за местен обществен транспорт не са подходящ акт за възлагане, тъй като не налагат задължения, а по-скоро само определят в най-общи линии целите на политиката.
(99)
По отношение на осигуряването на инфраструктура третата страна изтъкна, че не е дадено прецизно определение на задълженията и че е очертана само рамка от мерки, които по принцип могат да бъдат финансирани. В допълнение третата страна заяви, че по-голямата част от инвестициите в тази категория обикновено следва да се реализира от транспортните предприятия в техен собствен икономически интерес.
(100)
По отношение на управленските и маркетинговите задачи, наложени от VRR или компетентния местен орган, третата страна заяви, че управленските и маркетинговите задачи, свързани с участието в транспортна асоциация, като например VRR, са аспект на общата икономическа рамка в сектора. На практика нито едно транспортно предприятие не развива дейност извън системата на дадена транспортна асоциация. По тази причина според третата страна съответствието с управленските и маркетинговите задачи, наложени от дадена транспортна асоциация, е необходима предпоставка за получаване на лиценз, който иначе би бил отказан от компетентния орган. Накрая, участието в дадена транспортна асоциация носи определени икономически ползи, например икономия от мащаба.
(101)
По отношение на стандартите за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган, третата страна изтъкна, че новата система на VRR за финансиране не определя точно типа превозни средства, които да бъдат закупени от транспортните предприятия чисто в техен икономически интерес.
(102)
По отношение на допълнителните разходи за нерентабилни услуги през непикови периоди, наложени директно от компетентния местен орган или VRR, третата страна заяви, че такива услуги, когато са добре планирани, могат да бъдат осъществявани при пределни разходи, като транспортното предприятие определя по своя преценка изискванията относно превозните средства и персонала според търсенето в пикови часове.
(103)
По отношение на социалните задължения, свързани с дейностите, наложени от акционера, третата страна изтъкна, че поемането на по-високи разходи за персонал не може да бъде считано за задължение за обществени услуги или за услуга от общ икономически интерес, тъй като не е свързано с осигуряването на транспортни услуги.
(104)
По отношение на другите изисквания, свързани с дейността, или изисквания, присъщи за системата, наложени от компетентния местен орган или VRR, които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици, третата страна заяви, че те не могат да бъдат считани за задължения за обществени услуги и на практика не са наложени на транспортните предприятия.
(105)
Що се отнася до втория критерий Altmark, третата страна подчерта, че по отношение на втората и третата подкатегория на четвъртата категория задължения за обществени услуги в новата система на VRR за финансиране не е приложима обща система за определяне на параметрите. Според третата страна конкурентите не могат да проверят верността на установените във всички категории параметри, тъй като те не са публикувани. Също така бюджетът на VRR за 2006 г. е бил гласуван едва през февруари/март 2006 г. Според третата страна това показва, че параметрите за 2006 г. не са били установени предварително.
(106)
Що се отнася до третия критерий Altmark, третата страна изтъкна, че задълженията за обществени услуги не могат да бъдат оценени напълно независимо от търговските дейности на транспортните предприятия. Нещо повече, свръхкомпенсирането трябва да бъде оценено отделно за всяка отделна категория. Според третата страна новата система за финансиране не гарантира, че съответните постъпления или други икономически предимства по отношение на задължението за обществени услуги са взети под внимание в отделните категории. Автоматичният характер на механизма за кръстосано субсидиране не позволява предотвратяването на свръхкомпенсиране в рамките на системата на VRR за финансиране.
(107)
Що се отнася до четвъртия критерий Altmark, третата страна заяви, че въз основа на информацията, с която разполага, не е в състояние да оцени уместността на използвания от VRR сравнителен анализ. Тя изтъкна, че общият брой предприятия, за които са анализирани сравнителни данни, не е решаващ за преценката дали тези сравнителни данни отразяват разходите на едно средно, добре управлявано предприятие. Според нея това, което има значение, е правилният подбор на предприятията и правилното претегляне на данните от различни видове предприятия.
(108)
По отношение на въздействието върху конкуренцията и върху търговията между държавите-членки третата страна се съгласи с предварителната оценка на Комисията и в тази връзка изрази мнение, че мерките представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(109)
Според третата страна Регламент (ЕИО) № 1191/69 е приложим в настоящия случай. Германия не се е възползвала от възможността за изключване на въпросните услуги от обхвата на този регламент. Становището на BVerwG за обратното е погрешно. Според позицията на третата страна въпросните мерки не съответстват на разпоредбите на Регламент (ЕИО) № 1191/69 и поради това не са съвместими с вътрешния пазар.
(110)
Като цяло третата страна заяви, че VRR не разполага с необходимите средства за наблюдение на съответствието с разпоредбите на новата система за финансиране. Поради това VRR не може да гарантира спазване на четвъртия критерий Altmark.
(111)
Накрая третата страна коментира обстойно, особено в последващите си становища, начина, по който VRR се финансира от вноските, които събира от членуващите в него градове и области.
7. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ ОТНОСНО МНЕНИЕТО НА ТРЕТАТА СТРАНА
(112)
В началото на своите коментари Германия посочи, че е предоставила на Комисията цялата необходима информация, както и че по тази причина не е необходимо да коментира аспектите, посочени в мнението на третата страна. Впоследствие Германия все пак отговори на определени коментари, направени от третата страна.
(113)
Германия посочи, че бюджетът на VRR не е от значение за практическото възлагане на задължения за обществени услуги или за определянето на параметрите. Тя обясни, че понастоящем не съществува задължение за публикуване на данни относно определянето на параметрите за изчисляване на компенсациите.
(114)
Германия оспори твърдението на третата страна, че услугите в непикови периоди могат да бъдат реализирани при пределни разходи. Освен това тя оспори участието в транспортна асоциация като обща предпоставка за осъществяване на дейности в областта на обществения транспорт.
(115)
Германия подчерта, че приходите, свързани с дейностите по изпълнение на задълженията за обществени услуги в различните категории, в действителност са разпределени правилно към съответните категории, както и че при всички случаи VRR би проверило за наличието на неуместно високи печалби.
(116)
Германия разясни, че възлагането на задължение за спазване на по-високи стандарти по отношение на качеството на превозните средства произтича от схемите за местен обществен транспорт, решения на компетентния градски или областен съвет и насоките на VRR за финансиране.
(117)
По отношение на кръстосаното субсидиране Германия подчерта, че автоматичният елемент в прехвърлянето на печалби и загуби се отразява само счетоводно, а реалното изплащане на сумите не се осъществява автоматично.
8. ОБХВАТ НА ПРОЦЕДУРАТА И НА ОКОНЧАТЕЛНОТО РЕШЕНИЕ
(118)
В настоящия случай Германия заяви, че поради жалбата на град Лангенфелд, свързана със старата система за финансиране, която не е предмет на въпросната официална процедура за разследване, Комисията не е в правото си да издаде решение съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 (понастоящем член 108 от ДФЕС) от Договора за ЕО (28).
(119)
Комисията отбелязва, че е действала в съответствие с разпоредбите на член 10, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999, тъй като тя трябва да разглежда всяка информация от всякакви източници, с която разполага, относно предполагаема незаконна държавна помощ. Освен това тя е извършила предварителна оценка съгласно изискванията на член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(120)
Следователно в настоящия случай Комисията не е възпрепятствана да вземе решение за закриване на официалната процедура за разследване по отношение на новата система за финансиране. Комисията посочва също така, че настоящото разследване не се отнася до старата система за финансиране.
(121)
По отношение на финансирането за изпълнение на задължение за обществени услуги в решението за откриване на процедура Комисията допусна, че новата система за финансиране е влязла в сила на 28 юни 2005 г., т.е. датата, на която решението за въвеждането ѝ е било прието.
(122)
При все това, както Германия разясни по време на официалната процедура за разследване, новата система за финансиране е влязла в сила не на датата на приемане на решението (28 юни 2005 г.), а едва на 1 януари 2006 г.
(123)
Ето защо Комисията може да заключи, че старата система за финансиране е останала в сила до 31 декември 2005 г. Както Комисията вече обясни в свое решение от 20 декември 2006 г., старата система за финансиране представлява съществуваща помощ. В съответствие с това Комисията ще ограничи своята оценка до периода след 1 януари 2006 г.
(124)
Германия е информирала Комисията, че новата система за финансиране е била изменена през септември 2009 г. с оглед на влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007. По-специално променени са актовете за възлагане и правилата за компенсиране в Насоките за финансиране.
(125)
Комисията счита, че не е възможно да заеме окончателна позиция относно наличието на държавна помощ и евентуалната съвместимост на променената по този начин нова система за финансиране с Регламент (ЕО) № 1370/2007, без предварително да даде на Германия възможността да изрази мнение относно евентуалните опасения на Комисията по отношение на промените.
(126)
Следователно, без да изразява позиция относно Насоките за финансиране, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, и актовете за възлагане, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, Комисията ограничава това окончателно решение до компенсационните плащания, направени в полза на RBG и BSM въз основа на новата система за финансиране и на споразуменията за споделяне на приходи за годините 2006-2009. Комисията си запазва правото да оцени Насоките за финансиране, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № 1370/2007, и актовете за възлагане, изменени през 2009 г. с оглед на Регламент (ЕО) № (ЕС) № 1370/2007, в случай че възникнат съмнения относно тяхното съответствие с правилата на ЕС относно държавната помощ.
9. НАЛИЧИЕ НА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(127)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
9.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ВМЕНЯВАНЕ НА ДЪРЖАВАТА
(128)
За оценката на наличието на държавни ресурси и тяхното вменяване е необходимо да се прави разлика между компенсационните плащания, направени от VRR в полза на транспортни предприятия въз основа на Насоките за финансиране, от една страна, и преките плащания, направени в полза на транспортни предприятия въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, от друга.
(129)
По отношение на компенсационните плащания, направени от VRR в полза на транспортни предприятия въз основа на Насоките за финансиране, Комисията отбелязва, че VRR е публичен орган, финансиран от вноски, удържани от членуващите в него градове и области. По тази причина Комисията достига до заключението, че тези суми са изплатени с държавни ресурси. VRR представлява част от регионалната администрация. Поради това неговите решения за финансиране също могат да бъдат вменени на държавата.
(130)
По отношение на преките плащания в полза на транспортни предприятия въз основа на параграф 19 от наредбата за ZV VRR, отнасящ се до споразуменията за споделяне на приходи, Комисията отбелязва, че петте възможности, предвидени в тази клауза, произлизат от публични предприятия или от публични органи.
(131)
Комисията отбелязва, че направените в полза на RBG и BSM плащания по силата на споразумения за споделяне на приходи или на акционерни споразумения също произлизат от публични предприятия. Град Дюселдорф притежава 100 % от акциите на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH, а град Монхайм притежава 100 % от акциите на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. По тази причина, независимо от техния корпоративен или друг правен статут, и двете дружества са публични предприятия по смисъла на член 2, буква б) от Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (29).
(132)
Комисията достига да заключението, че поради тази причина изплатените на RBG и BSM средства чрез Holding der Landeshaupstadt Düsseldorf GmbH и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH са финансирани с държавни ресурси.
(133)
При все това Съдът е постановил също така, че дори ако държавата е в състояние да контролира дадено публично предприятие и да упражнява доминиращо влияние върху неговата дейност, не може автоматично да се предположи, че такъв контрол реално се упражнява в даден случай. Публичните предприятия могат да бъдат повече или по-малко независими, което се определя от степента на автономност, която държавата им предоставя. По тази причина единствено факт, че дадено публично предприятие се намира под държавен контрол, не е достатъчно основание да се счита, че предприетите от това предприятие мерки, като например финансиране на въпросните предприятия, могат да се вменят на държавата. Необходимо е също така да се прецени дали публичните органи могат да бъдат разглеждани като участвали по един или друг начин в приемането на тези мерки. В това отношение Съдът посочи, че вменяването на предприета от публично предприятие мярка на държавата може да бъде предположено въз основа на определен брой показатели, възникващи от обстоятелствата по случая и контекста, в който е взета мярката (30).
(134)
Такива показатели могат да бъдат интегрираността на предприятието в структурите на публичната администрация, естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието, или всеки друг показател, сочещ в съответния случай намеса на публичните органи или малката вероятност за липса на намеса при приемането на мярка, с оглед и на обхвата на същата, на нейното съдържание или на включените в нея условия (31).
(135)
Комисията отбелязва най-напред, че като цяло, що се отнася до извършването на услуги за обществен транспорт, това са дейности, които имат основна роля в редица политики: транспортна политика, политика за регионално икономическо развитие или политика за териториално и селищно устройство. Публичните органи обикновено участват във вземането на решения за компенсиране на задължение за обществени услуги.
(136)
Второ, що се отнася до държавния контрол върху дейностите на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH и Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH, Комисията отбелязва, че според най-актуалната налична информация седем от десетимата членове на надзорния съвет на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH са членове на градския съвет на Дюселдорф (32) и всички седем членове на надзорния съвет на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH са членове на градския съвет на Монхайм (33). И в двата случая кметът е един от тези членове.
(137)
Трето, Комисията отбелязва в допълнение, че плащанията, направени въз основа на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, са подлежали на одобрение от страна на надзорния съвет на Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. Аналогично капиталовите трансфери на Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH изисква одобрението на неговия надзорен съвет.
(138)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че решенията за извършване на плащания в полза на RBG и BSM от страна на съответните холдингови дружества на град Дюселдорф и град Монхайм могат да бъдат вменени на държавата.
(139)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че мерките са финансирани с държавни ресурси и могат да бъдат вменени на Германия.
9.2. СЕЛЕКТИВНО ИКОНОМИЧЕСКО ПРЕДИМСТВО
(140)
Като следваща стъпка трябва да се установи дали мерките предоставят селективно икономическо предимство на RBG и BSM.
(141)
От решението по делото Altmark следва, че „когато държавна мярка трябва да се разглежда като компенсация за услуги, предоставени от предприятията получатели, за да изпълняват задължения за обществена услуга, така че тези предприятия да не ползват действително финансово предимство и следователно мярката да не действа така, че да ги поставя в по-благоприятна конкурентна позиция спрямо конкуриращите ги предприятия, тази мярка не попада под действието на член 92, параграф 1 от Договора (понастоящем член 107, параграф 1 от ДФЕС). Въпреки това, за да може тази държавна помощ да избегне класификацията за държавна помощ в конкретен случай, трябва да бъдат изпълнени няколко условия“ (34).
(142)
В този смисъл германските органи твърдят, че финансирането на RBG и BSM чрез въпросните мерки - както осигуреното чрез кръстосано субсидиране финансиране или прякото финансиране от страна на публичните акционери във въпросните предприятия, така и финансирането от VRR - отговаря на четирите критерия на решението по делото Altmark и по тази причина не може да се разглежда като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
9.2.1. ПРЕДПРИЯТИЕТО БЕНЕФИЦИЕР ДЕЙСТВИТЕЛНО Е ДЛЪЖНО ДА ИЗПЪЛНЯВА ЯСНО ОПРЕДЕЛЕНИ ЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ
(143)
Първо, според горепосоченото решение трябва да се установи дали „предприятието получател действително е длъжно да изпълнява ясно определени задължения за обществени услуги и (дали) тези задължения са били ясно определени“.
(144)
В настоящия случай на RBG и BSM е възложено изпълнението на задължения за обществени услуги по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане, а именно:
-
лицензите, издадени от Регионалното правителство на Дюселдорф,
-
схемите за местен обществен транспорт на градовете Дюселдорф и Нойс, област Рейн-Нойс и област Метман, и
-
съответните положителни и отрицателни уведомления за финансиране относно сумата на допустимата компенсация, издадени от VRR въз основа на точка 7.2 от Насоките за финансиране.
(145)
Германските органи предоставиха на Комисията копия от тези актове.
(146)
В отговор на коментарите на третата страна Комисията счита, че макар и налагането на задължение за обществени услуги чрез един-единствен акт да би увеличило прозрачността, това не е безусловно необходимо за изпълнението на първия критерий Altmark.
(147)
В решението си за откриване на официалната процедура за разследване Комисията счете, че в настоящия случай задължението за обществени услуги включва предоставянето на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG (вж. съображение 61 от решението за откриване на процедурата).
(148)
В допълнение Комисията отбелязва, че задължението за обществени услуги на RBG и BSM по отношение на предоставянето на услуги за пътнически превоз се основава на получените лицензи, както и на изискването за спазване на схемите за местен обществен транспорт, що се отнася до честотата на движение, обслужваните линии и други изисквания; уведомленията за финансиране от VRR, основани на Насоките за финансиране, предоставят допълнителна информация относно тези условия.
(149)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че в настоящия случай задължението за обществени услуги обхваща цялостното предоставяне на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG.
(150)
Това означава, че задълженията за обществени услуги не се ограничават до четирите разходни категории, за които транспортните предприятия могат да искат компенсации, а включват също така предоставянето на транспортни услуги в пикови периоди. Определянето на четирите разходни категории, за които транспортните предприятия могат да искат компенсации, имат роля единствено за оценката на съответствието с втория критерий Altmark.
(151)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че тристранният акт за възлагане определя ясно и конкретно задълженията за обществени услуги, които RBG и BSM са длъжни да изпълняват, а именно всички транспортни услуги, посочени в лицензите и схемите за местен обществен транспорт.
9.2.2. ПАРАМЕТРИТЕ, ПО КОИТО СЕ ИЗЧИСЛЯВА КОМПЕНСАЦИЯТА, СА БИЛИ УСТАНОВЕНИ ПРЕДВАРИТЕЛНО ПО ОБЕКТИВЕН И ПРОЗРАЧЕН НАЧИН
(152)
Второ, Комисията трябва да установи дали „параметрите, по които се изчислява компенсацията, са били установени предварително по обективен и прозрачен начин“.
(153)
Комисията отбелязва, че за спазване на втория критерий Altmark не е необходимо точният общ размер на компенсацията да се определи предварително, доколкото методологията и съответните параметри за изчисляване на този размер са установени предварително по начин, който не позволява последващи произволни корекции.
(154)
В решението си за откриване на официалната процедура за разследване Комисията изрази съмнения дали и четирите разходни категории, за които Насоките за финансиране предвиждат компенсационни плащания, действително са свързани със задължение за обществени услуги, дали са били ясно определени и дали поне част от обхванатите от разходните категории разходи не трябва да бъде платена от предприятията в техен собствен търговски интерес (вж. съображения 61-75 от решението за откриване на процедурата). Германските органи и третата страна са предоставили допълнителна информация по този въпрос.
(155)
На първо място Комисията отбелязва, че четирите разходни категории, противоположно на текста на Насоките за финансиране, не представляват сами по себе си задължения за обществени услуги (вж. също предходния раздел относно изпълнението на първия критерий Altmark) (35). Те по-скоро определят разходните категории, по които транспортните предприятия могат да искат компенсации. Тези разходни категории не обхващат всички разходни категории на едно транспортно предприятие. По-специално те изключват базовото осигуряване на превозни средства (обхванати са единствено допълнителните изисквания относно качеството), както и конкурентното заплащане по време на пикови периоди за икономически рентабилни линии. Този въпрос ще бъде доразвит в разделите за оценка на трети и четвърти критерий Altmark.
(156)
Комисията трябва също така да анализира всички въпроси, по които е изразила съмнения, и да ги оцени въз основа на получените мнения. Съмненията на Комисията се отнасят до следното:
-
Съответстват ли разходните категории на разходи, представляващи разходи за изпълнение на задължения за обществени услуги?
-
Възможно ли е да бъде включена, както е направено в Насоките за финансиране, „отворена разходна категория“?
-
Установени ли са предварително по обективен и прозрачен начин параметрите, въз основа на които се изчисляват компенсациите?
(157)
Разходна категория 1: Осигуряване на инфраструктура
(158)
Въз основа на предоставената от Германия допълнителна информация Комисията може да заключи, че платените в рамките на това направление компенсации са ограничени до необходимата инфраструктура за предоставянето на услуги за обществен пътнически превоз (автобусен, трамваен и железопътен) въз основа на притежаваните от RBG и BSM лицензи в съответствие с параграфи 8 и 13 от PBefG. Що се отнася до прецизното определяне на инфраструктурата, тя отбелязва, че тристранният акт за възлагане определя ясно инфраструктурата, която транспортните предприятия трябва да осигурят.
(159)
Комисията не е изразила съмнения относно разходна категория 2.
(160)
Разходна категория 3: Стандарти за качеството на превозните средства, наложени от VRR или компетентния местен орган
(161)
По този въпрос Комисията достига до заключението, че Германия е демонстрирала, че транспортните предприятия не биха купували превозни средства с необходимото качество, тъй като всички допълнителни приходи от по-високото качество на обслужване не биха били достатъчни за покриването на допълнителните разходи.
(162)
Разходна категория 4: Допълнителни транспортни услуги или други услуги във връзка с дейността, наложени от VRR или компетентния местен орган
(163)
По тази този въпрос Комисията достига до заключението, че що се отнася до услуги по време на непикови периоди, Германия е демонстрирала, че транспортните предприятия не биха предоставяли такива в техен собствен търговски интерес.
(164)
Второто съмнение по този въпрос е свързано с факта, че третата подкатегория на разходна категория 4 е отворена категория, което е дало възможност на транспортните предприятия да искат компенсации за всякакви други изисквания относно дейността или системата (наложени от компетентния местен орган или VRR), които са индивидуално оправдани и водят до отрицателни икономически последици.
(165)
В тази връзка Комисията отбелязва, че Германия е информирала Комисията, че RBG и BSM не са получавали компенсационни плащания по тази подкатегория.
(166)
Методът за изчисляване на компенсациите, на които има право дадено транспортно предприятие, е описан в приложения 2-8 към Насоките за финансиране.
(167)
Приложение 2 съдържа подробно описание на четирите разходни категории, както и формуляри за попълване с цел изпращане към VRR на информацията, въз основа на която VRR изчислява компенсациите по всяка от четирите разходни категории за всяка предоставена услуга (автобусен, трамваен, железопътен транспорт). Това включва описание на необходимата информация за осигурената инфраструктура (разходна категория 1), за изчисляване на разходите за управленски и маркетингови задачи (разходна категория 2), за изчисляването на разходите за допълните стандарти за качеството на превозните средства (разходна категория 3), за изчисляването на разходите за услуги в непикови периоди (разходна категория 4а) и за изчисляването на разходите за социални задължения по силата на колективни трудови договори (разходна категория 4б).
(168)
Разходите, които транспортното предприятие понася за всяка от възможните мерки, предвидени в четирите разходни категории, трябва да бъдат разпределени. Приложение 2 определя приложимите разходни категории съгласно счетоводните стандарти и съдържа формуляри за отчитане на текущите разходи от транспортните предприятия. При все това в него не се посочват точни параметри, изразени в евро. Напротив, в него се подчертава, че параметрите се определят индивидуално за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим.
(169)
По отношение на разходни категории 1, 2 и 3 разходите трябва да се изчислят въз основа на счетоводни разходни категории и разходи за материали и енергия, разходи за наем или лизинг, режийни разходи, амортизация и лихви. По отношение на първата подкатегория на разходна категория 4 VRR използва параметър за изчисляване на компенсациите, който се основава на разликата между пределните приходи и пределните разходи на километър и е специфичен за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим. По отношение на втората подкатегория на разходна категория 4 (наложените от акционера социални задължения) параметърът се състои от сума, получена чрез съпоставяне на по-високото заплащане с разпоредбите на определен колективен трудов договор („TV-N, група V, стъпка 2“). Тази сума се изчислява за шофьор (коригирана съобразно услугите, възложени за подизпълнение на външни предприятия, и валидна за шофьори, наети след 1 януари 2006 г. или след първоначалното влизане в сила на TV-N) и е специфична за всяка местна мрежа и за всеки оперативен режим, тъй като различните предприятия за обществен транспорт са договорили различни колективни трудови договори и допълнителни социални предимства.
(170)
Базовите данни са за 2003 г. и са актуализирани посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране (разпоредби относно „развитието на ценовите нива във времето“). Приложение 9 съдържа определен брой индекси, всеки от които е свързан със специфичен вид разходи и е избран така, че да отразява прецизно средния ръст на цените по отношение на дадена разходна категория.
(171)
Германия е предала на Комисията отрицателните уведомления за финансиране, издадени от VRR до RBG и BSM в съответствие с точка 7.4.2 от Насоките за финансиране. Уведомленията за финансиране съдържат следната информация за всяка разходна категория: изразен в евро параметър за разходна единица; брой разходни единици; компенсационна сума, определена като произведение от параметъра за разходна единица и броя разходни единици.
(172)
За пояснение, през 2007 г. параметрите за RBG по отношение на извършването на градски железопътен транспорт („Stadtbahn“) са, както следва (36):
Bedienungsgebiet
Baustein
Parameter in EUR je Leistungseinheit
Leistungseinheit
Ausgleichsbetrag in EUR
Rheinbann
BS 1
[…]
[…]
[…]
BS 2
[…]
[…]
[…]
BS 3
[…]
[…]
[…]
BS 4a
[…]
[…]
[…]
BS 4b
[…]
[…]
[…]
BS 4c
[…]
[…]
[…]
Summe
[…]
[…]
[…]
[Bedienungsgebiet = Местна мрежа Baustein = Компонент Parameter in EUR je Leistungseinheit = Параметър в EUR за разходна единица Leistungseinheit = Разходна единица Ausgleichsbetrag in EUR = Компенсационна сума в EUR Summe = Сума]
(173)
„BS 1-4c“ се отнася за всяка от четирите разходни категории. За всяка от четирите разходни категории във всеки транспортен сектор (в този случай - Stadtbahn), в който BSM и RBG осъществяват дейност, се определя параметър, изразен в евро. Впоследствие този параметър се умножава по очакваната разходна единица. Получената сума е сумата, определена като предварителна компенсационна сума.
(174)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че уведомленията за финансиране, издадени от VRR на RBG и BSM, съдържат изчисление на компенсациите въз основа на предварително определени по обективен и прозрачен начин параметри.
(175)
Поради това Комисията достига до заключението, че вторият критерий Altmark е спазен.
9.2.3. ЛИПСА НА СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ
(176)
Третото условие, посочено в решението по дело Altmark, гласи, че „компенсацията не надвишава необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени при изпълнение на задълженията за обществени услуги, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба за изпълнението на тези задължения“.
(177)
Комисията счита, че по отношение на спазването на този критерий е уместно да се провери първо дали отрицателните уведомления за финансиране, издадени от VRR до RBG и BSM, сами по себе си дават възможност да се изключи наличието на свръхкомпенсиране. Ако това не е така, Комисията преценява като втора стъпка дали Германия е демонстрирала, че конкретното прилагане за периода 2006-2009 г., в комбинация със съществуващите споразумения между предприятията и общините, които ги притежават, са достатъчно основание да се изключи наличието на свръхкомпенсации за RBG и BSM.
(178)
Комисията отбелязва, че в раздели 5, 7 и 8 от Насоките за финансиране се описва подробно процедурата за отпускане на компенсации. Транспортните предприятия трябва да подават своите заявления за компенсация в срок до 31 октомври през годината, предхождаща годината, за която искат компенсации. В точка 5.4 от Насоките за финансиране се определя максималната компенсационна сума, която дадено транспортно предприятие има право да получи. За целта в нея се определят три различни прага: компенсационна сума, сума на финансирането и налични финансови ресурси.
(179)
Компенсационната сума се изчислява въз основа на информацията, определена в приложение 2 към Насоките за финансиране, за всяка от четирите разходни категории. На базата на предоставената от транспортните предприятия информация съгласно приложение 2 VRR изчислява параметрите, които трябва да отразяват разходите, които едно средно, добре управлявано предприятие би понесло за изпълнението на същите задължения, и тези разходи се посочват в уведомленията за финансиране.
(180)
Сумата на финансирането се определя като сумата на финансовите средства, с които дадена община разполага. Тя се увеличава с всякакви печалби на транспортното предприятие в резултат на дейности извън четирите компенсационни категории.
(181)
Наличните финансови ресурси се определят като разликата между компенсационната сума и сумата на финансирането.
(182)
VRR взема предварително решение за компенсациите, на които дадено транспортно предприятие има право, и изплаща компенсациите на четири вноски съответно на 15 февруари, 15 май, 15 август и 15 ноември. Извършваното на 15 февруари плащане се основава на решението за предходната година; евентуални корекции в резултат на промени се правят във вноската, изплащана на 15 май (вж. точка 7.3 от Насоките за финансиране).
(183)
По отношение на предприятия като RBG и BSM, които получават своите компенсации по силата на споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби или въз основа на споразумение със своето холдингово дружество, се прилагат специални правила. В тези случаи VRR ще вземе решение за отказ на компенсационно плащане. В това решение се посочва компенсацията, която предприятието има право да получи. Като алтернатива в Насоките за финансиране се предвижда възможност такива предприятия да изискват издаването на обвързващо съобщение, определящо компенсациите, на които имат право (вж. точка 7.2 от Насоките за финансиране).
(184)
В Насоките за финансиране се посочва, че в горния случай, както и когато компенсацията представлява държавна помощ, предприятието бенефициер, заедно с общината, чиято собственост е, трябва да предприемат предварителни мерки за предотвратяване на свръхкомпенсиране. Тъй като Германия счита, че настоящата мярка не представлява държавна помощ, такива превантивни мерки не са били прилагани до този момент.
(185)
Транспортните предприятия трябва да представят ежегодни отчети за понесените от тях действителни разходи във връзка с изпълнението на задълженията за обществени услуги. VRR проверява тези отчети и, в случай че предварително изчислените компенсации надвишават действителните разходи, разпорежда възстановяването на сумата на превишението.
(186)
Комисията счита, че Насоките за финансиране в настоящия си вид не представляват достатъчна гаранция сами по себе си за липсата на свръхкомпенсиране в полза на RBG и BSM поради следните причини:
а)
Не се отчитат печалбите от икономически изгодни транспортни услуги в пикови периоди: В Насоките за финансиране в настоящия им вид за задължения за обществени услуги се считат само наложените на предприятия задължения по отношение на четирите разходни категории, по които Насоките за финансиране предвиждат компенсации. При изчисляването на компенсациите се вземат под внимание приходите от услуги, обхванати от четирите разходни категории, т.е. по-специално услуги в непикови периоди и в отдалечени райони, но се изключват приходи от икономически изгодни транспортни услуги, предоставяни в пикови периоди.
б)
Не съществува механизъм за дължими възстановявания по отношение на свръхкомпенсиране, получено съгласно споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и на акционерни споразумения: В настоящия им вид в Насоките за финансиране транспортните предприятия, получаващи компенсации от VRR, се третират по различен начин в сравнение с транспортните предприятия, получаващи компенсации под формата на споразумения за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и на акционерни споразумения. Докато първите разполагат единствено със сумата, съответстваща на изчислената компенсация съгласно Насоките за финансиране, вторите получават пълно покриване на разходите си. Те имат право да поддържат всякаква разлика между действителните си загуби и сумата, на която имат право въз основа на Насоките за финансиране, тъй като липсва правнообвързваща процедура, която би позволила VRR да изиска възстановяване на разликата.
(187)
В настоящия случай компенсациите за обществени услуги могат да бъдат изплатени директно чрез вноски от публичните акционери във въпросните предприятия, чрез споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби и/или от VRR. Комисията отбелязва, че по отношение на изпълнението на третия критерий Altmark не съществува изискване плащанията да се извършват от органа организатор, като например VRR. При все това не е допустимо годишната компенсация да надвишава необходимата сума за покриване на всички действителни разходи, свързани със задължението за обществени услуги.
(188)
В уведомленията за финансиране се посочва, че установената в тях сума представлява максималната сума, платима въз основа на ex-post проверка на понесените действителни разходи. Максималната сума на финансирането се определя като сумата на финансовите средства, с които дадена община разполага.
(189)
Транспортните предприятия трябва да представят ежегодни отчети за понесените от тях действителни разходи във връзка с изпълнението на задълженията за обществени услуги. Еx-post оценката отразява понесените действителни разходи по всяка от четирите разходни категории във всеки транспортен сектор. След това сумата от еx-post разходите се сравнява със сумата по ex-ante изчисленията. Еx-post изчислението се посочва в уведомление за финансиране, което има същата структура като предварителните уведомления за финансиране, за да може да се направи сравнение. Според Германия за RBG и BSM са изготвени ex-ante и еx-post уведомления за финансиране за всяка от оценяваните години. VRR проверява тези отчети и, в случай че предварително изчислените компенсации надвишават действителните разходи, разпорежда възстановяването на сумата на превишението. При все това Насоките за финансиране не съдържат подробни правила относно свръхкомпенсирането или дължимите възстановявания на надплатени суми.
(190)
С оглед на това Комисията трябва да провери за периода от 1 януари 2006 г. до 31 декември 2009 г. дали BSM и RBG са получили свръхкомпенсации. Германия е предоставила на Комисията информация за действителните плащания, получени от BSM и RBG. За целта тя е предала на Комисията годишните отчети за приходите и разходите на RBG и BSM. Приходите и разходите на всяко от дружествата се проверяват ежегодно от дипломирани счетоводители, които са заверили и съответните годишни баланси.
(191)
През 2006 г. RBG е понесло загуби в размер на 65 млн. евро (37). Загубите са покрити чрез поемане на загубата в размер на 64,1 млн. евро от страна на провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR. Тази сума е със 7 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2007 г. необходимите общи компенсационни плащания от страна на провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR в полза на RBG възлизат на 52,2 млн. евро. Тази сума е със 17,5 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2007 г. RBG е реализирало нулева нетна печалба. През 2008 г. RBG е получило компенсационни плащания от провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR за изпълнението на задължения за обществени услуги в размер на 41,9 млн. евро, което покрива загубите на предприятието, и то реализира нулева нетна печалба. Тази сума е с 14,1 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR. През 2009 г. RBG е получило компенсационни плащания от провинция Северен Рейн-Вестфалия и VRR за изпълнението на задължения за обществени услуги в размер на 45,3 млн. евро, което покрива загубите на предприятието, и то е реализирало нулева нетна печалба. Тази сума е с 11,4 млн. евро по-ниска от сумата, която RBG има право да получи в съответствие с уведомлението за финансиране от VRR.
(192)
През периода 2006-2009 г. BSM е понесло следните годишни загуби в сектора на обществения пътнически превоз: […] EUR(2006 г.), […] EUR (2007 г.), […] EUR (38) (2008 г.) и […] EUR (2009 г.). При сравнението на тези загуби с установените в уведомленията за финансиране суми Комисията установи, че понесените от BSM загуби в сектора на обществения пътнически превоз превишават установените в уведомленията за финансиране суми. Общият размер на загубите, представляващ сбор от сумите, одобрени в уведомленията за финансиране, и допълнителните загуби, е покрит чрез поемане на загубата по силата на съществуващо споразумение с Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH за контрол и прехвърляне на печалби/загуби, което води до нулева годишна печалба/годишна загуба.
(193)
По отношение на поемането на допълнителните загуби Комисията отбелязва, че това се основава не на новата система за финансиране, а единствено на споразумението за контрол и прехвърляне на печалби/загуби. Това споразумение за контрол и прехвърляне на печалби/загуби е сключено преди либерализирането на пазара за автобусен транспорт от страна на няколко държави-членки през 1995 г. Тъй като това либерализиране на пазара е резултат от спонтанно решение на държавите-членки, споразумението за контрол и прехвърляне на печалби/загуби - що се отнася до класифицирането му като помощ (39) - е станало съществуваща помощ по смисъла на член 1, буква б), подточка v) от Процедурния регламент.
(194)
Комисията отбелязва, че пазарът за обществен пътнически превоз е бил отворен за конкуренция със законодателен акт на ЕС от 3 декември 2009 г., когато Регламент (ЕО) № 1370/2007 влиза в сила. В съответствие с член 1, буква б), подточка v) от Регламент (ЕО) № 659/1999, в резултат на либерализацията на дейността с акт на ЕС всяка съществуваща помощ за обществен пътнически превоз става по този начин нова помощ, считано от тази дата. Поради посочените в съображения 114-124 по-горе причини настоящото решение покрива единствено периода до влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(195)
С оглед на гореизложеното Комисията може да достигне до заключението, че за периода 2006-2009 г. BSM и RBG не са получили свръхкомпенсации въз основа на новата система за финансиране и в този смисъл третият критерий Altmark е спазен по отношение на плащанията въз основа на новата система за финансиране.
9.2.4. ТИПИЧНО, ДОБРЕ УПРАВЛЯВАНО И ПОДХОДЯЩО ОБОРУДВАНО С ТРАНСПОРТНИ СРЕДСТВА ПРЕДПРИЯТИЕ
(196)
Накрая, в решението по дело Altmark се посочва, че „когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения за обществени услуги … не е избрано в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка …, нивото на необходимата компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие, с цел да може да удовлетвори необходимите изисквания за обществени услуги, би направило, за да изпълни тези задължения, като се вземат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на това задължение“.
(197)
Както в случая с RBG, така и с BSM въпросните задължения за обществени услуги не са възложени в рамките на открита, прозрачна и недискриминационна тръжна процедура. Следователно Комисията трябва да разгледа втория вариант, предвиден в четвъртия критерий Altmark, според който нивото на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите на типично, добре управлявано и подходящо оборудвано предприятие.
(198)
Германия заявява, че параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, са определени на базата на средните разходи на всички предприятия, за които е приложима системата на VRR за финансиране.
(199)
По време на официалната процедура за разследване Германия изтъкна, че VRR е определило разходите, които едно типично, добре управлявано и подходящо оборудвано с транспортни средства предприятие понася за изпълнението на дейностите по четирите разходни категории, въз основа на статистически данни, разработени от неговия експерт. Впоследствие тези данни са коригирани от VRR, като се отчитат определени (например регионални) специфични особености. В края на анализа VRR определя праг за средни пазарни цени в различните разходни категории.
(200)
В този контекст Комисията отбелязва първо, че използването на статистически данни има за цел да гарантира, че разходите на едно типично предприятие са взети под внимание при изчисляването на компенсациите.
(201)
Второ, всички оператори, които предоставят услуги за обществен транспорт, притежават лицензи и/или им е възложена обществена поръчка за услуги и трябва да спазват определени изисквания, наложени им от лицензите и/или от обществените поръчки за услуги (например те трябва да са подходящо оборудвани с транспортни средства с цел да отговарят на необходимите изисквания относно качеството).
(202)
При все това, както е посочено в решението за откриване на процедура, използването на статистически данни за транспортните разходи не може да доведе per se до заключението, че операторите, които са се съгласили да предоставят услуги при тези параметри, следва да се разглеждат като превозвачи с добро управление. Статистическите данни, послужили като основа за определянето на тази стойност, се отнасят единствено до действителните разходи за транспортни услуги в различните региони (Германия и Австрия) през 2003 г. Поради това не съществува доказателство, че средният размер на тези разходи представлява разходите на едно ефективно предприятие. Комисията достига до това заключение и в своите окончателни решения по дело C 3/08 Дружествата за автобусен превоз в Южна Моравия (40) и дело C 16/07 Postbus AG (41). Посочените в съображения 85 и 86 от последното решение причини са валидни и за настоящото решение.
(203)
В допълнение Комисията отбелязва, че статистическите данни са за 2003 г., като впоследствие са били актуализирани посредством индекс в съответствие с приложение 9 към Насоките за финансиране и съобразно увеличения/спадове на обема и промени в структурите. Индексът използва статистически ценови индекс чрез прилагане на методология на Германската асоциация на транспортните предприятия (Verband deutscher Verkehrsunternehmen), която се основава на кошница от стоки, използвани в сектора на услугите за обществен транспорт, като са използвани данни на Германската статистическа служба. При все това такава процедура на актуализиране не може цялостно да отрази реализираните междувременно увеличения на ефективността в сектора.
(204)
Накрая, Комисията отбелязва, че самото съществуване на разходна категория 4б от Насоките за финансиране (което позволява компенсирането на допълнителни разходи в резултат на политически обусловеното прилагане на по-високи от обичайно наблюдаваните на пазара скали за заплащане) показва, че транспортните предприятия в рамките на VRR изплащат по-високи от обичайно наблюдаваните на пазара заплати. Германия е потвърдила, че RBG и BSM изплащат такива заплати и получават компенсационни плащания по подкатегория 4б.
(205)
В заключение полученото от Комисията доказателство не показва, че нивото на компенсацията е било изчислено въз основа на съпоставка на понесените от RBG и BSM разходи с тези на едно добре управлявано предприятие. По тази причина нивото на компенсация не е било изчислено по отношение на добре управлявано предприятие.
(206)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че четвъртият критерий Altmark не е спазен, що се отнася до направените в полза на RBG и BSM компенсационни плащания за изпълнението на задължения за обществени услуги.
9.2.5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(207)
Тъй като четвъртият критерий Altmark не е изпълнен, Комисията счита, че въпросната система за финансиране е предоставила икономическо предимство на RBG и BSM.
9.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(208)
Системата за финансиране може да доведе до нарушаване на конкуренцията, тъй като публичното финансиране укрепва позициите на операторите, на които са възложени задължения за обществени услуги, и им позволява да използват тези предимства за удължаване на срока на възлагането, докато конкурентите не могат да се възползват от тези предимства при кандидатстване за възлагане. Фактът, че дружествата могат да бъдат квалифицирани като собствени, не изключва евентуално въздействие върху конкуренцията, тъй като тези дружества развиват дейност на пазар, в който участват и други публични и частни дружества.
(209)
Освен това операторите, които получават финансиране, могат да използват тези предимства с цел да се конкурират с други дружества на други пазари.
9.4. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
(210)
Според постоянната съдебна практика търговията между държавите-членки трябва да се счита за засегната, когато предоставяща предимство мярка укрепва позицията на дадено предприятие спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза (42). По този начин подобно укрепване на позицията на предприятието бенефициер спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза не само (заплашва да наруши) нарушава конкуренцията, но и засяга търговията между държавите-членки (43).
(211)
Следователно е необходимо да се оцени дали предоставеното на транспортните предприятия RBG и BSM финансиране от VRR представлява икономическо предимство, укрепващо позициите на тези предприятия спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза.
(212)
От самото начало на анализа Комисията припомня, че германският пазар за предоставяне на услуги за местен обществен транспорт, в чиито условия развиват дейността си тези предприятия, е отворен за конкуренция от страна на предприятия, установени в други държави-членки (44).
(213)
В допълнение Съдът посочва в решението си по дело Altmark:
„77.
В тази връзка трябва да се отбележи, че, първо, не е изключено публична субсидия, предоставена на предприятие, което предоставя само местни или регионални транспортни услуги и не предоставя транспортни услуги извън своята държава на произход, да въздейства и на търговията между държави-членки.
78.
Когато държава-членка отпуска публична субсидия на предприятие, с нея предоставянето на транспортни услуги от това предприятие може да се запази или да нарасне, така че шансовете на установени в други държави-членки предприятия да предоставят своите транспортни услуги на пазара на въпросната държава-членка намаляват …“ (45).
(214)
В допълнение Комисията отбелязва, че предоставеното на транспортните предприятия RBG и BSM финансиране от VRR, което им осигурява икономическо предимство, укрепва тяхното финансово положение. Това укрепване на финансовото им положение им позволява да поддържат предоставянето на транспортни услуги. То води също така да намаляване на шансовете на предприятия от Германия, както и от други държави-членки, да предоставят своите транспортни услуги на обслужвания от тези две предприятия пазар (в района на Дюселдорф), макар и юридически да имат такава възможност.
(215)
С оглед на това Комисията достига до заключението, че финансирането на компенсации за обществени услуги в полза на RBG и BSM укрепва техните позиции спрямо други конкурентни предприятия в рамките на търговията в Съюза и по този начин засяга търговията между държавите-членки.
9.5. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(216)
Поради горепосочените причини Комисията достига до заключението, че предоставеното на RBG и BSM финансиране от VRR за изпълнението на задължението за обществени услуги представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
10. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(217)
Член 93 от ДФЕС определя условия за съвместимост на помощ, отпусната в областта на координацията на транспорта и задължението за обществени услуги в транспорта.
(218)
Комисията отбелязва, че тъй като член 93 представлява lex specialis по отношение на член 106, параграф 2, следователно член 106, параграф 2 не може да се прилага за въпросните предприятия за обществен транспорт (46).
(219)
В съответствие с решението по делото Altmark (47) член 93 от ДФЕС не може да се прилага пряко, а единствено по силата на регламенти на Съвета, по-специално на Регламент (ЕИО) № 1191/69 или Регламент (ЕИО) № 1107/70.
(220)
На 3 декември 2009 г. влезе в сила Регламент (ЕО) № 1370/2007. Този регламент също така отменя регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70.
(221)
Регламент (ЕО) № 1370/2007 се прилага спрямо компенсирането на задължения за обществени услуги по отношение на услуги за обществен пътнически превоз чрез железопътен и други видове релсов транспорт и чрез автомобилен транспорт. С оглед на това Комисията трябва да оцени съвместимостта на мерките в настоящия случай с вътрешния пазар въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007, който е инструментът в сила към момента на издаването на решението на Комисията.
(222)
Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя условията, при които компетентните органи могат да компенсират задължения за обществени услуги по отношение на пътнически превоз въз основа на обществени поръчки за услуги. В настоящия случай задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране).
(223)
Комисията отбелязва в допълнение, че заинтересованата страна не е оспорила приложимостта на Регламент (ЕО) № 1370/2007 в настоящия случай. Комисията отбелязва също така, че Германия е на мнение, че Регламент (ЕО) № 1370/2007 принципно следва да се прилага единствено по отношение на плащания, направени след 3 декември 2009 г.
(224)
При все това, след като разгледа представените от Германия аргументи, Комисията достигна до заключението, че те не поставят под съмнение прилагането ratione temporis на правилата за държавна помощ, в съответствие с които Комисията трябва да основава своите разсъждения относно законодателството, приложимо към момента на вземане на нейните решения. Комисията счита, че обществените поръчки за услуги трябва да бъдат разгледани въз основа на Регламент (ЕО) № 1370/2007 поради следните причини:
(225)
Първо, Комисията посочва, че самият Регламент (ЕО) № 1370/2007 предвижда процедурите относно неговото влизане в сила и неговото прилагане ratione temporis. Регламент (ЕО) № 1370/2007 влиза в сила на 3 декември 2009 г. съгласно член 12 от него. По силата на член 10, параграф 1 Регламент (ЕИО) № 1191/69 е отменен на същата дата. Следователно Комисията повече не може да основава своята оценка на Регламент (ЕИО) № 1191/69, тъй като той вече не е бил в сила, когато тя приема своето решение; вместо това тя трябва да основава своята оценка на Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(226)
Второ, Комисията посочва, че Регламент (ЕО) № 1370/2007 не съдържа информация относно неговата неприложимост по отношение на обществени поръчки за услуги, договорени преди влизането му в сила. В този смисъл член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя преходни разпоредби за поръчки, възложени, преди регламентът да влезе в сила. На практика това условие е изключение от прилагането на член 8, параграф 2 от регламента, който засяга прилагането на условията на разпоредбите на член 5 относно възлагането на поръчки. Следва да се отбележи, че тези извънредни преходни разпоредби за възлагането на поръчки не биха били необходими, ако обществените поръчки за услуги, възложени пред влизането в сила на регламента, не влизаха в неговия обхват. Напротив, по този начин член 8 потвърждава, че другите разпоредби от регламента са приложими за такива поръчки.
(227)
Трето, Комисията посочва, че нейното уведомление за приложимите правила за оценка на незаконна държавна помощ (48) не е приложимо в настоящия случай. В уведомлението изрично се посочва, че то не засяга тълкуването на регламентите на Съвета и на Комисията в областта на държавната помощ. А Регламент (ЕО) № 1370/2007 изрично определя правилата за неговото временно прилагане.
(228)
Четвърто, Комисията посочва, че Съдът е потвърдил принципа, че новите норми се прилагат незабавно спрямо бъдещите последици на положение, създадено при действието на предходната норма. Освен това Съдът е постановил, че принципът за защита на законните очаквания не може да се разшири дотолкова, че да препятства изобщо прилагането на новата норма спрямо бъдещите последици на положения, създадени при действието на предходната норма (49).
(229)
Пето, Съдът е счел, че общностните материалноправни норми трябва да се тълкуват като отнасящи се до заварени при влизането им в сила положения само доколкото от тяхната формулировка, предназначение или систематика ясно произтича, че трябва да им бъде вменено именно такова правно действие (50). Както е посочено в съображение 228, това последно условие очевидно е изпълнено в случая с Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(230)
Шесто, Комисията подчертава, че в същото решение Съдът достига до заключението, че когато законодателство, приложимо към датата на отправяне на уведомление за предложена схема за помощи за дадена държава-членка, се промени, преди Комисията да вземе своето решение, Комисията трябва да вземе решение въз основа на новите правни норми (51). Съдът също така е потвърдил, че изпращането на уведомление от държава-членка за предложена схема за помощ не създава окончателно установено правно положение или правни очаквания, които биха изисквали Комисията да се произнесе по отношение на съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, като приложи действащите норми към момента на уведомяване. Следователно този принцип би бил нарушен, ако се позволи държава-членка, която не е спазила задължението за уведомяване, да създаде окончателно установено правно положение чрез предоставяне на незаконна помощ.
(231)
Следователно Регламент (ЕО) № 1370/2007 е приложим в настоящия случай (52).
10.1. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР ВЪЗ ОСНОВА НА РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1370/2007
(232)
Съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 „компенсацията за обществени услуги за извършването на услуги за пътнически превоз …, която се изплаща в съответствие с настоящия регламент, е съвместима с общия пазар“. По-долу Комисията ще провери дали Насоките за финансиране и платените въз основа на тях компенсации в полза на RBG и BSM отговарят на изискванията, посочени в Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(233)
Съгласно член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 „когато компетентният орган реши да предостави на оператор по свой избор изключително право и/или компенсация от какъвто и да е характер в замяна на изпълнението на задължения за извършване на обществени услуги, той прави това в рамките на обществена поръчка за услуги“.
(234)
В настоящия случай задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране). С оглед на това Комисията достига до заключението, че член 3 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 е спазен.
(235)
Член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 определя следното задължително съдържание на обществените поръчки за услуги:
(236)
Член 4, параграф 1, буква а) - ясно определено задължение за обществени услуги: Както е посочено в раздел 8.2.1, на RBG и BSM е възложено ясно определено задължение за обществени услуги.
(237)
Член 4, параграф 1, буква б) - параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин: Както е посочено в раздел 9.2.2, параметрите за компенсирането се задават преди изпълнението на задължението за обществени услуги в отрицателното уведомление за финансиране, по обективен и прозрачен начин, като се посочва максималната сума за всяка разходна категория относно всяка транспортна област.
(238)
Член 4, параграф 1, буква в) и параграф 2 - механизми относно разпределянето на разходи и приходи: Въз основа на горепосочените параметри съществуват ясни механизми относно разпределянето на разходи и приходи, свързани с четирите разходни категории, по които се изплащат компенсации. Разходите и приходите по всяка от четирите различни категории задължения за обществени услуги се разпределят отделно, по различни сметки, чрез използване на стандартни счетоводни принципи, приложими съгласно германското законодателство, като се проверяват ежегодно от дипломирани счетоводители и VRR.
(239)
Член 4, параграф 3 - срокът на обществените поръчки за услуги е ограничен и не може да надвишава 10 години за междуградските и градските автобусни превози и 15 години за пътническите превози с железопътен или друг вид релсов транспорт. Първоначално задълженията за обществени услуги са наложени по силата на т. нар. тристранен акт за възлагане (т.е. чрез лицензи, схемите за местен обществен транспорт и съответното уведомление за финансиране от VRR, основано на Насоките на VRR за финансиране). След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007 те са обобщени в единична обществена поръчка за услуги за всяко предприятие с ограничен срок от 10 години. По отношение на обществени поръчки за услуги, които вече са били възложени към момента на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 1370/2007, се прилагат преходни разпоредби. Съгласно член 8, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 1370/2007 обществени поръчки за услуги, възложени в периода от 26 юли 2000 г. до 3 декември 2009 г. въз основа на процедура, различна от справедлива конкурентна тръжна процедура, могат да останат в сила до изтичане на срока им, при условие че имат ограничен срок, сравним с посочените в член 4 срокове. В настоящия случай поръчката е възложена в рамките на посочения в член 8, параграф 3, буква г) период без тръжна процедура. С оглед на това е приложим посоченият в член 4 ограничен срок. Понастоящем срокът на поръчката е ограничен до 10 години, с което са спазени изискванията на член 4, параграф 3.
(240)
Член 4, параграф 5 - изискването за спазване на определени социални стандарти: Приложимите колективни трудови договори са посочени в съответните актове, тъй като RBG и BSM са задължени да изпълняват колективните трудови договори, сключени от Общинската асоциация на работодателите от Северен Рейн-Вестфалия.
(241)
Член 4, параграф 6 - изискването за спазване на определени стандарти за качество: Разпоредбите относно стандартите за качество са посочени в съответните актове за възлагане.
(242)
С оглед на съображенията, посочени в съображение 54 и сл., Комисията счита, че тристранният акт за възлагане включва всички задължителни разпоредби, предвидени в член 4 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(243)
Член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 съдържа разпоредби относно възлагането на обществени поръчки за услуги. При все това според преходните разпоредби на член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 при възлагането на обществени поръчки за услуги за железопътен и автомобилен транспорт разпоредбите на член 5 трябва да се спазват само за периода след 3 декември 2019 г. В този смисъл разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 не са приложими в настоящия случай.
(244)
Комисията напомня на Германия, че по време на преходния период държавите-членки трябва да предприемат мерки за постепенно спазване на разпоредбите на член 5 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
(245)
Съгласно член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 всички компенсации трябва да съответстват на разпоредбите, посочени в член 4 и в приложението към регламента.
(246)
Първо, Комисията припомня, че, както е обяснено по-горе, в настоящия случай са спазени всички разпоредби, посочени в член 4.
(247)
В приложението към Регламент (ЕО) № 1370/2007 се предвижда, че дадена компенсация не може да превишава сума, съответстваща на финансовата сума, съставена от следните компоненти: разходи, понесени във връзка със задължението за обществени услуги, минус приходите от продажба на билети, минус всякакви положителни финансови резултати, реализирани в рамките на мрежата, експлоатирана съгласно задължението за обществени услуги, плюс разумна печалба. В допълнение в приложението се съдържа изискване разходите и приходите да се изчисляват в съответствие с действащите счетоводни и данъчни правила. Освен това за целите на прозрачността следва да е налице разделяне на сметките.
(248)
Комисията отбелязва, че в настоящия случай компенсацията за обществени услуги е изчислена в съответствие с изискванията на приложението, както са описани по-горе в раздел 9.2.3, както и че компенсационните плащания не са довели до свръхкомпенсиране. След изчисляване на приходите от такси, други положителни финансови резултати и разходите, свързани със задължението за обществени услуги, бе установено, че BSM и RBG са отчели годишен дефицит при изпълнението на задължението за обществени услуги. През всяка от годините в периода 2006-2009 г. този дефицит е бил покрит чрез компенсационни плащания, посредством което е отбелязана нулева нетна печалба.
(249)
В допълнение Комисията отбелязва, че в настоящия случай въпросните предприятия не получават разумна печалба. Разходите и приходите, начислени по отношение на задължението за обществени услуги, също така са одитирани, за да се осигури съответствието им с действащите счетоводни и данъчни правила. За целите на прозрачността въпросните предприятия водят отделни сметки за дейностите в рамките на задължението за обществени услуги и за тези, които са извън обхвата на задължението за обществени услуги.
(250)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението, че компенсацията за обществени услуги предотвратява всякакво свръхкомпенсиране и е в съответствие с изискванията на членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и на приложението към този регламент.
(251)
С оглед на това Комисията заключава, че общите принципи относно оценката на съвместимостта на помощта са спазени в настоящия случай. В допълнение Комисията отбелязва, че една оценка на компенсациите за обществени услуги в полза на RBG и BSM по силата на Регламент (ЕО) № 1107/70 би довела до същото заключение.
(252)
Следователно Комисията достига до заключението, че помощта в полза на RBG и BSM е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 93 от ДФЕС и член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007.
11. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(253)
Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и член 93 от ДФЕС. Комисията посочва, че настоящото решение се отнася за съвместимостта на мерките с вътрешния пазар като държавна помощ, както и че тази оценка не предопределя анализа от страна на Комисията на прилагането в този случай на законодателството на Съюза относно обществените поръчки и концесиите.
(254)
Комисията посочва, че според постоянната практика на Съда тя може да оценява съвместимостта на държавни помощи с вътрешния пазар независимо от евентуалното нарушаване на всякакви други разпоредби на правото на Съюза, при условие че то не е до такава степен неразривно свързано с предмета на помощта, че е невъзможно оценяването поотделно.
(255)
В настоящия случай Комисията отбелязва, че евентуално нарушаване на разпоредбите относно обществените поръчки и концесиите, като например предоставянето на въпросните лицензи на BSM и RBG, не би оказало непременно ефект на нарушаване на конкуренцията, който да увеличи допълнително предизвиканото от помощта нарушаване на конкуренцията. С оглед на това настоящото решение се ограничава до разглеждането на държавната помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Германия е привела в действие в полза на Rheinbahn AG и Bahnen der Stadt Monheim през годините 2006-2009 въз основа на Richtlinie zur Finanzierung des ÖSPV im Verkehrsverbund Rhein-Ruhr, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1370/2007 и член 93 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 23 февруари 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 23. februāris)
par valsts atbalstu C 58/06 (ex NN 98/05), ko Vācija sniegusi uzņēmumiem Bahnen der Stadt Monheim (BSM) un Rheinische Bahngesellschaft (RBG), kuri ietilpst apvienībā Verkehrsverbund Rhein-Ruhr
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 632)
(Autentisks ir tikai teksts vācu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/501/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punktu (1),
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem pantiem (2) un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Komisija 2006. gada 21. decembra vēstulē informēja Vāciju par lēmumu atzīt apvienības Verkehrsverbund Rhein-Ruhr (turpmāk tekstā - “VRR”) “veco finansēšanas sistēmu” par esošu atbalstu un sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru par VRR“jauno finansēšanas sistēmu” (3), pamatojoties uz kuru uzņēmumi Rheinische Bahngesellschaft AG (turpmāk tekstā - “RBG”) un Bahnen der Stadt Monheim GmbH (turpmāk tekstā - “BSM”) saņem kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām; vienlaikus tā uzaicināja Vāciju iesniegt apsvērumus. Pēc Vācijas lūguma 2007. gada 1. februārī notika sanāksme. Vācija iesniedza apsvērumus 2007. gada 18. aprīlī un 2007. gada 4. maijā.
(2)
Komisijas lēmums sākt formālu izmeklēšanas procedūru tika publicēts 2007. gada 31. martaEiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt apsvērumus par attiecīgajiem pasākumiem mēneša laikā no šīs publikācijas dienas.
(3)
Komisija saņēma vienas ieinteresētās personas apsvērumus. 2007. gada 29. maija vēstulē tā nosūtīja šos apsvērumus Vācijai. Vācijai tika sniegta iespēja mēneša laikā izteikt viedokli par šiem apsvērumiem. Vācijas piezīmes Komisija saņēma 2007. gada 29. jūnija vēstulē.
(4)
Pēc Vācijas lūguma 2008. gada 31. janvārī notika nākamā sanāksme. Pēc šīs sanāksmes, ievērojot Komisijas pieprasījumu, 2008. gada 5. maijā un 2008. gada 3. jūlijā Vācija iesniedza papildu informāciju.
(5)
2007. gada 2. oktobra, 2008. gada 30. janvāra un 2008. gada 4. aprīļa vēstulē ieinteresētā persona sīkāk paskaidroja savus sākotnējos apsvērumus.
(6)
Komisija 2008. gada 10. jūlija vēstulē lūdza Vāciju sniegt papildu paskaidrojumus par iesniegto informāciju; turklāt Vācijai tika sniegta iespēja mēneša laikā komentēt ieinteresētās personas iesniegtos papildu paskaidrojumus. 2008. gada 5. augustā un 2008. gada 30. septembrī Vācija nosūtīja atbildes vēstules.
(7)
Komisija 2009. gada 16. decembra vēstulē uzaicināja Vāciju un ieinteresēto personu līdz 2010. gada 10. janvārim iesniegt apsvērumus par attiecīgo pasākumu atbilstību Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 23. oktobra Regulai (EK) Nr. 1370/2007 par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumiem, izmantojot dzelzceļu un autoceļus, un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1191/69 un Padomes Regulu (EEK) Nr. 1107/70 (5). Vācija un ieinteresētā persona lūdza pagarināt šo termiņu. Abiem lietas dalībniekiem Komisija pagarināja termiņu līdz 2010. gada 12. janvārim. 2010. gada 12. janvāra vēstulē Komisija saņēma Vācijas apsvērumus. Ieinteresētā persona šajā termiņā neiesniedza nekādus apsvērumus. 2010. gada 13. janvāra vēstulē ieinteresētā persona informēja Komisiju, ka tā vairs nav ieinteresēta iesaistīties lietā.
(8)
Turklāt 2010. gada 12. janvāra vēstulē Vācija informēja Komisiju, ka esot mainīti RBG un BMS pilnvarojumi un VRR jaunā finansēšanas sistēma, lai to saskaņotu ar Regulu (EK) Nr. 1370/2007.
2. IEINTERESĒTĀS PERSONAS
(9)
VRR izveidoja vairākas Reinas-Rūras apgabala pilsētas un rajoni, lai varētu veikt pilsētu un rajonu uzdevumu plānot un organizēt tuvsatiksmes sabiedrisko transportu savā apgabalā un maksāt kompensācijas par sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanu. VRR veido divas juridiski nošķirtas publisko tiesību iestādes - Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr (turpmāk tekstā - “ZV VRR”) (6) un Verkehrsverbund Rhein-Ruhr AöR (turpmāk tekstā - “VRR AöR”) (7).
(10)
ZV VRR ir tiesības iekasēt no tajā ietilpstošajām pilsētām un rajoniem nodevu, lai finansētu kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām. Juridiskais pamats nodevas iekasēšanai ir Zweckverband Verkehrsverbund Rhein-Ruhr2006. gada 21. jūnija apvienotās iestādes nolikuma (Zweckverbandssatzung) 2008. gada 10. decembra redakcijā (turpmāk tekstā - “ZV VRR nolikums”) (8) 19. un 20. pants.
(11)
Ar attiecīgajiem pasākumiem, iespējams, tika atbalstīti uzņēmumi RBG (9) un BSM (10), kas darbojas tuvsatiksmes sabiedriskā transporta (autobusu, tramvaju un dzelzceļu transporta) jomā Diseldorfā. To maršruti ir VRR sabiedriskā transporta tīkla daļa.
(12)
RBG un BSM apkalpo tuvsatiksmes sabiedriskā transporta maršrutus, pamatojoties uz licencēm, kuras saskaņā ar Pasažieru pārvadājumu likumu (Personenbeförderungsgesetz, turpmāk tekstā - “PBefG”) un jo īpaši tā 13. pantu tiem izsniegusi Diseldorfas pašvaldība. Saņemot licenci, pieteikuma iesniedzējs iegūst ekskluzīvas tiesības apkalpot attiecīgo maršrutu; un uzņēmumam, kas saņem licenci, pretī jāsniedz tuvsatiksmes sabiedriskā transporta pakalpojumi saskaņā ar licences noteikumiem, kuros jo īpaši ir reglamentēts pārvadājumu biežums, apkalpoto kilometru skaits un citi kvalitātes parametri.
3. PASĀKUMA DETALIZĒTS APRAKSTS
3.1. NOSAUKUMS, BUDŽETS UN ILGUMS
(13)
Nosaukums: “Finanšu atbalsts uzņēmumiem BSM un RBG”.
(14)
Gada budžets ir no […] (11) līdz […] miljoniem euro uzņēmumam BSM un no […] līdz […] miljoniem euro uzņēmumam RBG. Saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādnēm un līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu kompensāciju budžetu veido publiskie līdzekļi. Finansēšanas pamatnostādnes un līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu ir spēkā uz nenoteiktu laiku.
3.2. ATBALSTA SAŅĒMĒJI UN MĒRĶIS
(15)
Attiecīgo kompensāciju saņēmēji ir abi uzņēmumi RBG un BSM.
(16)
Pasākuma mērķis ir iedzīvotāju atbilstīga apkalpošana, nodrošinot tuvsatiksmes sabiedrisko transportu. Saskaņā ar ZV VRR nolikuma 4. pantu Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes, VRR un transporta uzņēmumu sadarbības mērķis ir palielināt sabiedriskā transporta pievilcīgumu, koordinēti plānojot un sagatavojot pakalpojumu piedāvājumu, nosakot vienotus un lietotājiem izdevīgus tarifus, koordinējot informāciju par pasažieriem, tostarp ņemot vērā cilvēku ar funkcionāliem traucējumiem vajadzības, kā arī ieviešot vienotus kvalitātes standartus.
4. PAMATOJUMS PROCEDŪRAS SĀKŠANAI
4.1. PROCEDŪRAS PRIEKŠMETS
(17)
Lēmums sākt procedūru attiecas tikai uz tādām kompensācijām uzņēmumiem RBG un BSM, kas pamatojas uz VRR2005. gada 28. jūnija lēmumā izveidoto “jauno finansēšanas sistēmu” un attiecas uz sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanas saistībām, pārvadājumos izmantojot autobusus un tramvajus. Tāpēc arī šis galīgais lēmums attiecas tikai uz kompensācijām uzņēmumiem RBG un BSM.
4.2. “JAUNĀ FINANSĒŠANAS SISTĒMA”
(18)
Lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru Komisija ir konstatējusi šādus divus finansēšanas pasākumu kompleksus uzņēmumiem RBG un BSM:
-
VRR sniegts finansējums Reinas-Rūras apgabala transporta uzņēmumiem, piemēram, RBG un BSM, un
-
Diseldorfas pilsētas un Monheimas pilsētas kontrolakciju sabiedrību piešķirtas šķērssubsīdijas uzņēmumiem RBG un BSM.
(19)
Abu pasākumu kompleksu juridiskais pamats ir 2005. gada 28. jūnijā pieņemtās Pamatnostādnes tuvsatiksmes sabiedriskā transporta finansēšanai Reinas-Rūras transporta apvienībā (Richtlinie zur Finanzierung des ÖSPV im Verkehrsverbund Rhein-RuhrVerkehrsverbund Rhein-Ruhr, turpmāk tekstā - “Finansēšanas pamatnostādnes”) un to pielikumi (12).
(20)
Turklāt otrā finansēšanas pasākumu kompleksa juridiskais pamats ir divpusējie līgumi starp RBG vai attiecīgi BSM un Diseldorfas pilsētas vai attiecīgi Monheimas pilsētas kontrolakciju sabiedrībām.
4.2.1. VRR SNIEGTAIS FINANSĒJUMS UZŅĒMUMIEM RBG UN BSM
(21)
VRR veic maksājumus uzņēmumiem, kuri savā apgabalā sniedz sabiedriskā transporta pakalpojumus, lai daļēji segtu to izmaksas. 2005. gada 28. jūnija lēmumā kopš 1990. gada piemērotā finansēšanas sistēma (“vecā finansēšanas sistēma”) tika aizstāta ar jaunu, būtiski mainītu sistēmu (“jauno finansēšanas sistēmu”).
(22)
Ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 1370/2007 stāšanos spēkā 2009. gada 3. decembrī, jaunā finansēšanas sistēma pēdējo reizi tika grozīta 2009. gada 10. septembrī.
(23)
Īstenojot 2005. gada 28. jūnija reformu, VRR finansēšanas sistēma bija jāsaskaņo ar spriedumu Altmark lietā (13). Finansēšanas pamatnostādņu 5.4.3.-5.4.5. punktā ir teikts, kā jāīsteno spriedums Altmark lietā, jo īpaši ceturtais kritērijs. Saskaņā ar 5.4.3. punktu subsīdiju apmēru nosaka, pamatojoties uz tāda vidēja, labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksu analīzi, kura rīcībā ir pietiekams skaits transportlīdzekļu, lai spētu pildīt uzticētās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Saskaņā ar 5.4.4. punktu VRR, pamatojoties uz šo analīzi, katru gadu nosaka kompensāciju summu aprēķināšanas parametrus katrai no četrām turpmāk raksturotajām kategorijām; šo parametru atjaunināšanas (vai attiecīgi indeksācijas) metode ir noteikta Finansēšanas pamatnostādņu 9. pielikumā. Saskaņā ar 5.4.5. punktu kompensācijas summas konkrētiem uzņēmumiem ir ierobežotas līdz to pierādāmo izmaksu apmēram, kādas attiecīgajam uzņēmumam rodas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi, un kompensācijas aprēķināšanas parametrus regulāri pārbauda eksperts.
(24)
Jaunā finansēšanas sistēma ir detalizēti raksturota Finansēšanas pamatnostādnēs un to pielikumos.
(25)
Saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 2.1. punktu VRR finansē sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi savā apgabalā. 2.2.1.-2.2.4. punktā ir noteiktas četras izmaksu kategorijas, kuras var finansēt VRR. Šīs kategorijas precīzāk ir raksturotas Finansēšanas pamatnostādņu 1. pielikumā. Šīs četras kategorijas ir šādas (izmantotie saīsinājumi atbilst izmaksu kategoriju numerācijai Finansēšanas pamatnostādnēs):
(26)
a)
infrastruktūras uzturēšana (turpmāk tekstā - “1. izmaksu kategorija”): šī kategorija ietver stacionāro iekārtu un ar tām saistīto drošības un navigācijas sistēmu būvniecības un uzturēšanas izmaksas. Jēdziens “infrastruktūra” ietver tramvaju sliedes, atsevišķas autobusu joslas, P&R (Novieto un brauc!) sistēmas, autobusu pieturas, stacijas, garāžas un darbnīcas, kā arī drošības un navigācijas sistēmas. Šajā kategorijā ietilpst arī šiem uzdevumiem nepieciešamā personāla izmaksas;
(27)
b)
apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes noteiktie administrēšanas un izplatīšanas uzdevumi (turpmāk tekstā - “2. izmaksu kategorija”): šī kategorija ietver visas papildu izmaksas, kas transporta uzņēmumiem rodas saistībā ar līdzdalību VRR. Šīs papildu izmaksas rada sniegto pakalpojumu centralizēta plānošana un koordinēšana, tirgvedība un finanšu pārvaldība, kā arī izplatīšana un kontrole;
(28)
c)
apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītie transportlīdzekļu kvalitātes standarti (turpmāk tekstā - “3. izmaksu kategorija”): šī kategorija ietver visas papildu izmaksas, kas rodas saistībā ar transportlīdzekļu kvalitātes standartiem. Transporta uzņēmums var lūgt atlīdzināt papildu izmaksas par tādu transportlīdzekļu iegādi, kas aprīkoti ar klimata kontroles sistēmu, videonovērošanu, zemās grīdas tehniku, gāzes piedziņu, cilvēkiem ar funkcionāliem traucējumiem paredzētu pacēlāju vai videi nekaitīgu dzinēju;
(29)
d)
apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītie papildu transporta pakalpojumi vai citi pakalpojumi attiecīgajā apgabalā. Šai kategorijai ir trīs apakškategorijas:
I.
papildu izmaksas, pamatojoties uz pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai VRR noteiktu pienākumu sniegt nerentablus pakalpojumus neintensīvas satiksmes laikos (turpmāk tekstā - “4.a izmaksu kategorija”);
II.
sociālpolitiski pienākumi saistībā ar kapitāldaļu īpašnieka prasībām attiecīgajā apgabalā (14) (turpmāk tekstā - “4.b izmaksu kategorija”); un
III.
prasības attiecīgajā apgabalā vai sistēmai raksturīgas prasības - pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes vai apvienības prasības saskaņā ar individuālu dokumentu, ja tās rada ekonomiskus zaudējumus (turpmāk tekstā - “4.c izmaksu kategorija”).
(30)
Saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādnēm publiski transporta uzņēmumi var pieprasīt kompensāciju par sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanu. Pieteikumam jāpievieno Finansēšanas pamatnostādņu 5., 7. un 8. punktā minētie dokumenti, piemēram, aprēķins izmaksām par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi un informācija par citu iestāžu iespējamo finansējumu. Transporta uzņēmumiem kompensāciju pieprasījums jāiesniedz līdz tā gada 31. oktobrim, kas ir pirms gada, kurā tiks sākta sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpilde.
(31)
Pamatojoties uz transporta uzņēmumu saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 5.4.2. punktu un 2. pielikumu iesniegto informāciju, VRR aprēķina kompensācijas, kurām jāatspoguļo izmaksas, kas rastos vidējam, labi pārvaldītam uzņēmumam, izpildot tādas pašas saistības. Pēc tam VRR pieņem finansēšanas lēmumu. Šis juridiski saistošais lēmums apstiprina pilnvarojumu un nosaka kompensācijas katrai no četrām izmaksu kategorijām. Katra gada beigās publiskajam transporta uzņēmumam rakstveidā jāapliecina savi ieņēmumi un izmaksas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi. To pārbauda VRR. Pēc tam tiek pieņemts otrs juridiski saistošs administratīvs lēmums, kurā tiek precīzi noteikta summa, kuru uzņēmums saņem kā kompensāciju.
4.2.2. UZŅĒMUMU RBG UN BSM FINANSĒŠANA AR ŠĶĒRSSUBSĪDIJĀM
(32)
ZV VRR nolikumā ir paredzēta iespēja, ka pilsētas un rajoni, kas ir transporta uzņēmuma īpašnieki, kompensāciju tam maksā tieši un attiecīgu summu atskaita no savas nodevas ZV VRR.
(33)
ZV VRR nolikuma 19. pantā šādiem tiešiem maksājumiem ir paredzētas piecas dažādas formas:
-
pilsētas vai rajona brīvprātīgi tieši un netieši maksājumi, tostarp peļņa no pilsētas vai rajona vērtspapīru ieguldījumiem transporta uzņēmumā,
-
trešo personu brīvprātīgi maksājumi,
-
šķērssubsīdijas ieņēmumu sadales līgumu veidā, ja transporta uzņēmums ir daļa no kontrolakciju sabiedrības un tā zaudējumus sedz ar citu uzņēmumu, piemēram, sabiedrisko pakalpojumu sniedzēju uzņēmumu, peļņu,
-
to uzņēmumu peļņas sadale, kuru akcijas vai kapitāldaļas pieder transporta uzņēmumam,
-
starpība starp nodevu un transporta uzņēmuma trūkstošo kopsummu.
(34)
Saskaņā ar ZV VRR nolikuma 19. pantu samaksātās summas ņem vērā, aprēķinot kompensāciju, kuru VRR maksā transporta uzņēmumam. Saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 8. punktu VRR noraida uzņēmuma pieprasījumu par finansēšanu, ja (pašvaldības) kapitāldaļu īpašnieks ir izmantojis vienu vai vairākas ZV VRR nolikuma 19. pantā minētās iespējas. Šo summu atskaita no maksājumiem, uz kuriem transporta uzņēmumam ir tiesības saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādnēm.
(35)
Gan Diseldorfas pilsēta, gan Monheimas pilsēta ir izmantojušas ZV VRR nolikuma 19. pantā paredzētās iespējas un noslēgušas līgumus ar RGB vai attiecīgi BSM. Tie tiks raksturoti turpmākajos apsvērumos.
(36)
Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH iespējamās šķērssubsīdijas uzņēmumam RBG: saskaņā ar sākotnējā sūdzības iesniedzēja sniegto informāciju Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH, acīmredzot pamatojoties uz līgumiem par pārvaldību un peļņas nodošanu, nodod savas rentablo kontrolakciju sabiedrību - Stadtwerke Düsseldorf AG un Umschlagsgesellschaft für Kraftwerkbrennstoffe mbH - peļņu zaudējumus cietušajiem meitasuzņēmumiem RBG un Bädergesellschaft Düsseldorf.
(37)
Diseldorfas pilsētas iespējamās šķērssubsīdijas uzņēmumam RBG: papildus, pamatojoties uz sākotnējā sūdzības iesniedzēja iesniegto informāciju, Komisija norādīja uz tiešajām subsīdijām, kuras RGB ir saņēmis no Diseldorfas pilsētas. Šīs subsīdijas acīmredzot radās no dividendēm, kuras Diseldorfas pilsēta saņem par savām akcijām uzņēmumā RWE AG 1,1 % apmērā.
(38)
Diseldorfas ikgadējie maksājumi uzņēmumam RBG: savā atbildē uz lēmumu sākt procedūru Vācija paskaidroja, ka starp Stadtwerke Düsseldorf AG un Düsseldorfer Stadtwerke Gesellschaft für Beteiligungen mbH (kopš 2007. gada 18. jūnijaHolding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH, turpmāk tekstā - “kontrolakciju sabiedrība”) nekad nav bijis noslēgts līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu. Tomēr kontrolakciju sabiedrība ik gadu uzņēmumam RGB veica maksājumus par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi; šos maksājumus VRR ņem vērā, aprēķinot kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām. Tālāk Vācija paskaidro, ka RWE akciju dividendes tiek maksātas pilsētai, nevis RGB.
(39)
Šķērssubsīdijas uzņēmumam BSM: saskaņā ar sākotnējā sūdzības iesniedzēja iesniegto informāciju uzņēmuma BSM peļņa, pamatojoties uz līgumu starp Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH un Elektrizitätswerke der Stadt Monheim GmbH, ir paredzēta BSM ikgadējo zaudējumu finansēšanai. BSM ir uzņēmuma Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH (15) meitasuzņēmums 100 % apmērā.
(40)
Atbildē uz lēmumu sākt procedūru Vācija paskaidroja, ka 1987. gada 27. oktobrī starp BSM un Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH tika noslēgts līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu, kas stājās spēkā 1988. gada 1. janvārī. Saskaņā ar šā līguma 4. panta 1. punktu visa BSM peļņa tiek izmaksāta Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH, kas savukārt kompensē visus BSM zaudējumus.
4.3. KOMISIJAS ŠAUBAS PAR KOMPENSĀCIJĀM, KAS UZŅĒMUMIEM RBG UN BSM IZMAKSĀTAS, PAMATOJOTIES UZ “JAUNO FINANSĒŠANAS SISTĒMU”
4.3.1. ATBALSTA ESAMĪBA
(41)
Par atbalsta esamību, sākot oficiālo izmeklēšanas procedūru, Komisija secināja, ka abi attiecīgie pasākumi ietver valsts līdzekļus un tos var attiecināt uz valsti.
(42)
Lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru Komisija norādīja, ka saskaņā ar Vācijas uzskatu attiecīgie finansēšanas pasākumi nesniedz selektīvas ekonomiskas priekšrocības, jo esot izpildīti visi četri Altmark lietas kritēriji un finansēšanas pasākumi nevarot radīt konkurences izkropļojumus vai negatīvi ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tomēr, pamatojoties uz informāciju, kuru Vācija sniegusi sākotnējās izvērtēšanas procesā, Komisija par to izteica šaubas.
(43)
Par pirmo Altmark lietas kritēriju Komisija sākotnēji secināja, ka VRR apvienotajiem uzņēmumiem autobusu un tramvaju līniju apkalpošanas licencēs, kuras tām izsniegusi kompetentā reģionālā pārvaldes iestāde, ir noteiktas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības.
(44)
Par otro Altmark lietas kritēriju Komisija izteica šaubas, vai visas četras izmaksu kategorijas faktiski ir sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības un vai šīs sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības ir skaidri definētas. Tāpat nebija skaidrs, vai vismaz daļu no attiecīgo pasākumu izmaksām savās uzņēmējdarbības interesēs nesedz attiecīgie uzņēmumi un tāpēc tās būtu jāsedz tikai ar ieņēmumiem no biļešu pārdošanas. Turklāt Komisija secināja, ka Vācija nav iesniegusi detalizētu informāciju par kompensāciju aprēķināšanas parametriem un metodi.
(45)
Lēmumā sākt procedūru Komisija nevarēja izslēgt, ka kompensācija pārsniedz to, kas nepieciešams, lai pilnīgi vai daļēji segtu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildes izmaksas (trešais Altmark lietas kritērijs).
(46)
Tā kā licences VRR ietilpstošajiem transporta uzņēmumiem ir izsniegtas tieši, nevis atklāta konkursa rezultātā, Komisija izteica šaubas, vai ir izpildīts ceturtais Altmark lietas kritērijs. Tās rīcībā nebija pietiekamas informācijas, lai varētu novērtēt, vai, pamatojoties uz visu VRR finansēto uzņēmumu vidējām izmaksām, aprēķinātā kompensācija atbilst izmaksām, kas jāsedz labi pārvaldītam uzņēmumam, kurš nodrošina transportlīdzekļus.
(47)
Lēmumā sākt procedūru Komisija pauda viedokli, ka attiecīgo pasākumu finansēšana var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un radīt konkurences izkropļojumus iekšējā tirgū vai varētu rasties šādu izkropļojumu risks.
4.3.2. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(48)
Tā kā Komisija nevarēja izslēgt valsts atbalsta esamību, tā pārbaudīja tā iespējamo saderību ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 93. pantu.
(49)
Saskaņā ar spriedumu Altmark lietā LESD 93. pantu nevarētu piemērot tieši, bet tikai, izmantojot trīs Padomes regulas, kas pieņemtas, pamatojoties uz šo pantu (16). Tāpēc tika pieņemts, ka Padomes 1969. gada 26. jūnija Regula (EEK) Nr. 1191/69 par dalībvalstu darbību sakarā ar saistībām, kuras parasti uzskata par sabiedriskajiem pakalpojumiem, dzelzceļa pārvadājumu, autopārvadājumu un iekšējo ūdensceļu pārvadājumu nozarēs (17), un Padomes 1970. gada 4. jūnija Regula (EEK) Nr. 1107/70 par atbalsta piešķiršanu pārvadājumiem pa dzelzceļu, autoceļiem un iekšējiem ūdensceļiem (18) veido attiecīgās tiesību normas, lai novērtētu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību saderību ar iekšējo tirgu.
(50)
Lēmumā sākt procedūru Komisija ņēma vērā, ka attiecīgos transporta pakalpojumus Vācija nav ietvērusi Regulas (EEK) Nr. 1191/69 piemērošanas jomā un tāpēc piemērojamās tiesību normas ir tikai Regula (EEK) Nr. 1107/70.
(51)
Par atbalsta saderību ar Regulas (EEK) Nr. 1107/70 3. panta 2. punktu Komisija izteica šaubas, vai saistības, par kuru izpildi BSM un RGB saņem kompensācijas, ir sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības un vai izmaksātās summas atbilst izmaksām par šo saistību izpildi.
5. VĀCIJAS APSVĒRUMI (19)
5.1. PROCEDŪRAS APJOMS
(52)
Vispirms Vācija iesniedza informāciju par jaunās finansēšanas sistēmas kārtību. Jo īpaši tā paskaidroja, ka vecā finansēšanas sistēma bija spēkā līdz 2005. gada beigām (2005. gada 31. decembrim). Jaunā, 2005. gada 28. jūnijā pieņemtā finansēšanas sistēma stājās spēkā 2006. gada 1. janvārī.
(53)
Vācija uzsver, ka izskatāmās procedūras sākumā saņemtā Langenfeldes pilsētas sūdzība tika iesniegta 1999. gada 27. janvārī un atjaunota 2004. gada 21. janvārī. Tāpēc, pēc Vācijas domām, Komisijas procedūrai būtu jāattiecas tikai uz veco finansēšanas sistēmu, kas tika piemērota līdz 2005. gada beigām. Vācija apšauba Komisijas lēmumu sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru par jauno finansēšanas sistēmu. Tā norāda, ka, nesaņemot sūdzību, kas īpaši attiecas uz jauno, no 2006. gada piemēroto finansēšanas sistēmu, Komisija neesot veikusi pietiekami detalizētu sākotnējo izvērtēšanu un līdz ar to Vācijai nav bijusi iespēja paskaidrot vēl neskaidrus jautājumus.
5.2. NO 2006. GADA PIEMĒROTĀ JAUNĀ FINANSĒŠANAS SISTĒMA
(54)
Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju jaunā finansēšanas sistēma ir veidota tā, lai tiktu nodrošināta atbilstība četriem Altmark lietas kritērijiem. Šim nolūkam, aprēķinot kompensācijas, kuras VRR maksā transporta uzņēmumiem par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi, tiek ņemtas vērā visas finanšu plūsmas - tiešie maksājumi un šķērssubsīdijas.
5.3. SABIEDRISKO PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS SAISTĪBU DEFINĪCIJA (PIRMAIS ALTMARK LIETAS KRITĒRIJS)
(55)
Vācija ir iesniegusi apsvērumus par Komisijas šaubām par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību definīciju un pilnvarojuma aktu (lēmuma sākt procedūru 61. apsvērums), kā arī par 1., 2., 3. un 4. izmaksu kategoriju (lēmuma sākt procedūru 62.-71. apsvērums).
5.3.1. PILNVAROJUMA AKTS
(56)
Par jautājumu, vai transporta uzņēmumiem VRR faktiski jāpilda skaidri definētas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, Vācija precizē, ka saskaņā ar PBefG izsniegtās licences (20) autobusu un tramvaju līniju apkalpošanai nav vienīgais šīs izpildes juridiskais pamats. Turklāt šīs sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tiek sīkāk precizētas tuvsatiksmes pārvadājumu plānā (21) vai attiecīgi pārejas periodā pēc “jaunās finansēšanas sistēmas” (22) stāšanās spēkā attiecīgo pilsētu vai rajonu pašvaldību lēmumos un attiecīgajos VRR finansēšanas lēmumos, kas pieņemti, pamatojoties uz VRR Finansēšanas pamatnostādnēm. Tāpēc pilnvarojums pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tiek piešķirts trīskārša pilnvarojuma akta veidā (proti, ar licencēm, tuvsatiksmes pārvadājumu plāniem un attiecīgu VRR finansēšanas lēmumu, kas pieņemts, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm).
(57)
Attiecībā uz RBG Diseldorfas pašvaldība ir apstiprinājusi VRR jauno finansēšanas sistēmu ar 2005. gada 15. decembra lēmumu. Saskaņā ar šo lēmumu Diseldorfas pilsētas tuvsatiksmes pārvadājumu plāna pamatā ir arī Finansēšanas pamatnostādnes, kas ir daļa no jaunās finansēšanas sistēmas. 2002.-2007. gada tuvsatiksmes pārvadājumu plānu Diseldorfas pilsēta pieņēma 2003. gada 20. martā. Tāpat uz RBG attiecas blakus esošo pilsētu un rajonu (Reinas rajona Neisā, Neisas pilsētas, Metmanas pilsētas) tuvsatiksmes pārvadājumu plāni. Visos šajos tuvsatiksmes pārvadājumu plānos ietverti noteikumi par RBG apkalpoto tīklu (pakalpojumiem un infrastruktūru). PBefG ietvaros RBG ir saņēmis licences autobusu un (virszemes un pazemes) tramvaju līniju apkalpošanai.
(58)
Attiecībā uz BSM Monheimas pilsēta un Metmanas pašvaldība ir apstiprinājušas VRR jauno finansēšanas sistēmu 2005. gada 10. novembra un attiecīgi 2005. gada 19. decembra lēmumā. Turklāt 2005. gada 19. decembra lēmumā ir noteikts, ka tuvsatiksmes pārvadājumu plāns Metmanas rajonam (23) ir jāsaskaņo ar jauno finansēšanas sistēmu. 2004. gada tuvsatiksmes pārvadājumu plāns Metmanas rajonam ietver noteikumus par BSM apkalpoto tīklu (pakalpojumiem un infrastruktūru). Pamatojoties uz PBefG, BSM ir saņēmis licences savu autobusu līniju apkalpošanai.
5.3.2. 1. IZMAKSU KATEGORIJA: INFRASTRUKTŪRAS UZTURĒŠANA
(59)
Vācija precizē, ka sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanai uzņēmumam ir jābūt nodrošinātam ar transportlīdzekļiem. Vācijā un citās dalībvalstīs sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanai izmantoto infrastruktūru parasti nodrošina valsts. Tāpēc, pēc Vācijas domām, nodrošinot infrastruktūru, attiecīgajiem operatoriem netiek sniegtas ekonomiskas priekšrocības. Turklāt Vācija uzsver, ka VRR finansē tikai infrastruktūras uzturēšanu, nevis tās būvniecību. Tāpat VRR finansē nevis visas uzturēšanas izmaksas, bet tikai fiksētās izmaksas (infrastruktūras izmantošanas mainīgās izmaksas netiek kompensētas). Vācija iesniedz ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām saistītā papildu sloga analīzi, kurā tiek ņemti vērā vairāki kritēriji, jo īpaši - infrastruktūras jaudas izmantošana. Aprēķinot papildu izmaksas, tika atskaitīti ieņēmumi no infrastruktūras izmantošanas (piemēram, reklāmas).
(60)
Saskaņā ar PBefG un tā īstenošanas noteikumiem (24) RBG un BSM ir pienākums sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanai, par ko tiem ir piešķirtas licences, uzturēt darbgatavībā nepieciešamo infrastruktūru saskaņā ar noteiktiem kvalitātes standartiem (galvenokārt attiecībā uz pieturu aprīkojumu). Uz abiem uzņēmumiem attiecas papildu prasības, kas nav noteiktas šajos tiesību aktos, bet ir ietvertas “8.1991. VRR pieturu aprīkojuma pamatnostādnēs” (“Richtlinie Haltestellenausstattung im VRR 08/1991”) un attiecīgajos tuvsatiksmes pārvadājumu plānos. RBG gadījumā tās, piemēram, attiecas uz dinamisku informāciju pasažieriem 192 pieturās un datorizētu darbības kontroles sistēmu. BSM izvirzītās papildu prasības ir par drošību, informāciju pieturās, komfortu un tīrību.
5.3.3. 2. IZMAKSU KATEGORIJA: APVIENĪBAS VAI PAKALPOJUMU SNIEGŠANAI PILNVAROTĀS IESTĀDES NOTEIKTO ADMINISTRĒŠANAS UN IZPLATĪŠANAS UZDEVUMU PAPILDU IZMAKSAS
(61)
Vācija sniedz papildu paskaidrojumus par šo izmaksu kategoriju, kas jo īpaši ietver izmaksas saistībā ar uzdevumiem pārvaldības un izplatīšanas jomā (piemēram, abonementu atbalstu, “Novieto un brauc!” stāvvietām piepilsētu iedzīvotājiem un reklāmai, lielu pasākumu organizatoru atbalstam, zvanu centru) saistītas izmaksas, kā arī izmaksas par ieņēmumu sadali un citiem koordinēšanas uzdevumiem. No šīs izmaksu kategorijas tiek atskaitīti attiecināmie ieņēmumi, lai varētu aprēķināt oficiāli noteiktajā papildu slogā ietvertās papildu izmaksas.
(62)
Uz šo kategoriju neattiecas nekādas juridiskas prasības. RBG un BSM ir jāpilda šie uzdevumi saskaņā ar sadarbības līgumu un ieņēmumu sadales līgumu, kurus šie uzņēmumi noslēguši ar VRR un kuri ir priekšnoteikums to dalībai VRR finansēšanas sistēmā. Šie uzdevumi ir precizēti sadarbības līguma pamatnostādnēs. Gan RBG, gan BSM saskaņā ar Metmanas rajona tuvsatiksmes pārvadājumu plānu ir jāveic citi uzdevumi šajā kategorijā. VRR attiecīgais finansēšanas lēmums ir pēdējais pilnvarojuma akta posms.
5.3.4. 3. IZMAKSU KATEGORIJA: APVIENĪBAS VAI PAKALPOJUMU SNIEGŠANAI PILNVAROTĀS IESTĀDES PRASĪTIE TRANSPORTLĪDZEKĻU KVALITĀTES STANDARTI
(63)
Saskaņā ar Vācijas iesniegtajiem precizējumiem ar transportlīdzekļu kvalitātes standartiem saistītas papildu izmaksas izriet no prasībām, kuras noteikusi VRR un/vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes. Runa, piemēram, ir par videi nekaitīgiem transportlīdzekļiem atbilstīgi likumu noteikumiem, transportlīdzekļu ar klimata kontroles sistēmu vai zemo grīdu izmantošanu. Šīs prasības var noteikt visam VRR apgabalam vai lokālā līmenī attiecīgajās pilsētās vai rajonos. Aprēķinot papildu slogu, uz sabiedriskās tuvsatiksmes uzņēmumiem attiecas tie paši principi kā iepriekš minētajās kategorijās.
(64)
Diseldorfas pilsētas tuvsatiksmes pārvadājumu plānā ir noteikts RBG pienākums veikt ieguldījumus zemās grīdas transportlīdzekļos un videi īpaši nekaitīgos transportlīdzekļos. Turklāt Diseldorfas pašvaldība ir noteikusi RBG pienākumu savos transportlīdzekļos uzstādīt dīzeļdzinējus ar daļiņu filtru. Saskaņā ar Metmanas rajona tuvsatiksmes pārvadājumu plānu BSM ir jāveic ieguldījumi zemās grīdas transportlīdzekļos.
5.3.5. 4. IZMAKSU KATEGORIJA: APVIENĪBAS VAI PAKALPOJUMU SNIEGŠANAI PILNVAROTĀS IESTĀDES PRASĪTIE PAPILDU TRANSPORTA PAKALPOJUMI VAI CITI PAKALPOJUMI ATTIECĪGAJĀ APGABALĀ
(65)
Vācija paskaidro, ka šo kategoriju veido trīs skaidri definētas apakškategorijas.
(66)
i)
4.a izmaksu kategorija: papildu izmaksas par nerentabliem pārvadājumiem neintensīvas satiksmes laikos - pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai apvienības prasības. Kā paskaidro Vācija, saskaņā ar pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes prasībām neintesīvas satiksmes laikos (25) sniegtie pakalpojumi nav rentabli. Tomēr šie pakalpojumi, ņemot vērā sabiedriskā transporta pieejamības apsvērumus, ir oficiāli noteikti (tos noteikusi VRR vai attiecīgās pilsētas un rajoni). RBG pienākumi sniegt sabiedriskā transporta pakalpojumus neintensīvas satiksmes laikos ir noteikti Diseldorfas pilsētas, Reinas rajona Neisas un Metmanas rajona tuvsatiksmes pārvadājumu plānos. Saskaņā ar saņemtajām licencēm un Metmanas rajona tuvsatiksmes pārvadājumu plānu BSM ir pienākums sniegt sabiedriskā transporta pakalpojumus neintensīvas satiksmes laikos. VRR attiecīgais finansēšanas lēmums ir pēdējais pilnvarojuma akta posms.
(67)
ii)
4.b izmaksu kategorija: sociālpolitiski pienākumi attiecīgajā apgabalā - kapitāldaļu īpašnieka prasības. Par šo kategoriju Vācija precizē, ka RBG un BSM ir pienākums piemērot ar Ziemeļreinas-Vestfālenes pašvaldību darba devēju apvienību saskaņoto koplīgumu, kas nozīmē lielākas vidējās aprēķinātās darba algas. Turklāt saskaņā ar koplīgumiem, kurus nozares privātie uzņēmumi parasti neslēdz, pilsētu uzņēmumiem ir pienākums piedāvāt fondētās pensiju shēmas vai veikt attiecīgus ieguldījumus. Pamatojoties uz dalību (publiskā) papildu pensiju kasē, RBG par saviem darbiniekiem jāmaksā iemaksas šajā kasē. Arī BSM, pamatojoties uz īpašu koplīgumu, ir jāpiedāvā fondēto pensiju shēmas. Šīs izmaksas aprēķina kā starpību starp bāzes algu tabulu (koplīgumā ietverto, parasti privātu uzņēmumu piemēroto algu tabulu TV-N, V grupa, 2. līmenis) un faktisko darba algu, tostarp faktiskās papildu izmaksas par fondēto pensiju shēmām.
(68)
iii)
4.c izmaksu kategorija: citas prasības attiecīgajā apgabalā vai sistēmai raksturīgas prasības - sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai apvienības prasības saskaņā ar individuālu dokumentu, ja šīs prasības rada ekonomiskus zaudējumus. Vācija paskaidro, ka šajā gadījumā runa ir par atvērtu kategoriju, kurā, pamatojoties uz individuāliem dokumentiem, ir iespējams piešķirt kompensāciju par ekonomiskiem zaudējumiem, kas saistīti ar prasībām attiecībā uz uzņēmuma darbību vai sabiedrisko tuvsatiksmes transportu (piemēram, īpašām vides aizsardzības prasībām un papildu pakalpojumu piedāvājumu saistībā ar lieliem publiskiem pasākumiem). Vācija paskaidro, ka uz RBG un BSM šādas prasības neattiecas.
5.4. PARAMETRI, KURUS IZMANTO KOMPENSĀCIJAS APRĒĶINĀŠANAI (OTRAIS ALTMARK LIETAS KRITĒRIJS)
(69)
Apsvērumu ievaddaļā Vācija paskaidroja kompensācijas aprēķināšanas parametru noteikšanas procedūru un iesniedza attiecīgu informāciju.
(70)
Attiecībā uz kompensācijas aprēķināšanas parametriem Vācija izšķir dažādas izmaksu kategorijas.
(71)
Par infrastruktūras uzturēšanu (1. izmaksu kategorija) Vācija precizē, ka, aprēķinot kompensāciju, VRR kā parametru izmanto konkrētu summu apkalpotajā apgabalā un pārvadājumu veidā vienam sliežu vai ceļa kilometram.
(72)
Attiecībā uz apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes noteiktajiem administrēšanas un izplatīšanas uzdevumiem (2. izmaksu kategorija) saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju VRR kompensācijas aprēķināšanai izmanto konkrētu ieņēmumu summu no kases tehniskajiem ieņēmumiem apkalpotajā apgabalā vai pārvadājumu veidā.
(73)
Par apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītajiem transportlīdzekļu kvalitātes standartiem (3. izmaksu kategorija) Vācija precizē, ka kompensācijas aprēķināšanas parametrs attiecīgajā apgabalā un pārvadājumu veidā ir konkrēta summa, kas balstīta uz standarta transportlīdzekļa minimālo kvalitāti.
(74)
Apvienības vai pakalpojuma sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītajiem papildu transporta pakalpojumiem vai citiem pakalpojumiem attiecīgajā apgabalā (4. izmaksu kategorija) Vācija izšķir trīs apakškategorijas.
(75)
Pirmajā apakškategorijā “Papildu izmaksas par nerentabliem pārvadājumiem neintensīvas satiksmes laikos - pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai apvienības prasības” (4.a izmaksu kategorija) kompensācijas aprēķināšanai VRR izmanto parametru, kas balstīts uz starpību starp robežieņēmumiem un robežizmaksām uz kilometru. Tas katrā attiecīgajā apgabalā un pārvadājumu veidā var būt atšķirīgs.
(76)
Otrajā apakškategorijā parametrs ir summa, kas izriet no augstāko algu salīdzinājuma ar konkrēta koplīguma noteikumiem (“TV-N, V kategorija, 2. līmenis”) (4.b izmaksu kategorija), kuri ietver gandrīz tādas pašas algu tabulas. Pamatojoties uz šo parametru, attiecīgajā apgabalā un pārvadājumu veidā tiek noteikta summa katram transportlīdzekļa vadītājam.
(77)
Visbeidzot, saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju citas prasības saistībā ar darbību vai kompetentās iestādes vai VRR noteikto sistēmu, kas tiek individuāli pamatotas un rada ekonomiskus zaudējumus (4.c izmaksu kategorija), vienmēr aprēķina atsevišķi, ja tās ir pienācīgi dokumentētas.
5.5. NAV PĀRMĒRĪGAS KOMPENSĀCIJAS (TREŠAIS ALTMARK LIETAS KRITĒRIJS)
(78)
Vācija apgalvo, ka visiem VRR ietilpstošajiem transporta uzņēmumiem ir jāiesniedz gada izlietojuma dokumenti, lai pierādītu, ka par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām netiek maksāta pārmērīga kompensācija.
(79)
No šiem izlietojuma dokumentiem jāizriet sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildes faktiskajām izmaksām (izdevumi mīnus ieņēmumi), kuru pareizību un pilnīgumu pēc tam pārbauda auditors un VRR. Ja, pamatojoties uz šiem izlietojuma dokumentiem, VRR konstatētu, ka tiek maksāta pārmērīga kompensācija, saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju tiktu pieprasīta pārmaksāto līdzekļu atmaksāšana.
(80)
Attiecībā uz atmaksāšanas prasību jānošķir VRR kompensācijas, pamatojoties uz administratīvu aktu, un tiešās kompensācijas transporta uzņēmumiem, pamatojoties uz ZV VRR nolikuma 19. pantu.
(81)
Pirmajā gadījumā administratīvo aktu saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādnēm dēvē par pozitīvu finansēšanas lēmumu. Atbilstīgi Finansēšanas pamatnostādņu 7.4.1. punktam VRR pati pieņem rīkojumu par pārmērīgi izmaksātu līdzekļu atmaksāšanu.
(82)
Otrajā gadījumā saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 7.4. punktu VRR vispirms pieņem noraidošu finansēšanas lēmumu vai sniedz juridiski saistošu paziņojumu par kompensāciju pieļaujamo summu apmēru. Šajā gadījumā Finansēšanas pamatnostādņu 8.3. punktā ir paredzēts, ka pilsētu vai rajonu, kas ir transporta uzņēmuma kapitāldaļu īpašnieks, VRR informē par to, ka tam ir jāatmaksā pārmērīgi izmaksātie līdzekļi.
5.6. VIDĒJS, LABI PĀRVALDĪTS UN AR TRANSPORTLĪDZEKĻIEM PIETIEKAMI NODROŠINĀTS UZŅĒMUMS (CETURTAIS ALTMARK LIETAS KRITĒRIJS)
(83)
Vācija paskaidro, ka pretēji Komisijas viedoklim lēmumā sākt oficiālu izmeklēšanas procedūru, nosakot par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi paredzētās kompensācijas aprēķināšanas parametrus, tiek ņemta vērā visa pieejamā informācija par publiskiem un privātiem transporta uzņēmumiem VRR apkalpotajā apgabalā un ārpus tā. Iesaistot savu ekspertu/auditoru Industrie- und Verkehrstreuhand GmbH (turpmāk tekstā - “IVT”), VRR ir aprēķinājusi izmaksas (proti, plānotos datus), kas, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, pirmajās trīs kategorijās rodas vidējam, labi pārvaldītam uzņēmumam. Salīdzinošā analīzē IVT iesniedza daudzu Vācijā un Austrijā reģistrētu transporta uzņēmumu salīdzinošos datus. VRR pielāgoja plānotos datus, ievērojot konkrētas (piemēram, reģionālas) īpatnības. Plānotos datus ceturtajai kategorijai aprēķina, atsaucoties uz konkrētiem reģionāliem tirgus datiem.
(84)
Pēc tam VRR nosaka vidējo tirgus cenu peļņas procentu atsevišķās izmaksu kategorijās. Plānotie dati tika aprēķināti 2003. gadam un atjaunināti, piemērojot indeksu saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 9. pielikumu (Noteikumi par “izmaksu izmaiņām”), kā arī atbilstīgi apjoma pieaugumam/samazinājumam un strukturālām izmaiņām.
(85)
Vācija īpaši uzsver, ka, pēc tās domām, fakts, ka uzņēmums pilda sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības (piemēram, sociālpolitisku lēmumu dēļ maksājot saviem darbiniekiem lielākas algas), neļauj secināt, ka uzņēmums nav labi pārvaldīts.
5.7. KONKURENCES IZKROPĻOJUMI UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU STARP DALĪBVALSTĪM
(86)
Vācija uzskata, ka valsts finansējums infrastruktūras izmaksu segšanai neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, jo šo infrastruktūru izmanto vienīgi šo finanšu līdzekļu saņēmējs. Turklāt, finansējot uzturēšanas izmaksas, netiek negatīvi ietekmēts neviens atsevišķs konkurencei atvērts tirgus, proti, vietējā reģionālā transporta tirgus, jo VRR finansēšanas sistēma nepieļaujot to, ka transporta uzņēmumu infrastruktūras uzturēšanas izmaksām paredzētie līdzekļi (konkurencei slēgtos tirgos) tiktu izmantoti citā, konkurencei atvērtā tirgū. Turklāt publiskiem transporta uzņēmumiem ir jākārto atsevišķi grāmatvedības reģistri katrai izmaksu kategorijai.
5.8. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(87)
Tā kā, pēc Vācijas domām, uzņēmumiem RBG vai BSM nav sniegts valsts atbalsts, tā izsakās par iespējamā valsts atbalsta saderību tikai attiecībā uz ceturtās kategorijas otro apakškategoriju, proti, sociālpolitiskiem pienākumiem attiecīgajā apgabalā, pamatojoties uz kapitāldaļu īpašnieka prasībām (26). Vācija norāda, ka kompensācija par augstākām algu izmaksām, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu, katrā ziņā ir saderīga ar iekšējo tirgu.
5.9. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU, PAMATOJOTIES UZ REGULU (EK) NR. 1370/2007
(88)
Tā kā 2009. gada 3. decembrī stājās spēkā Regula (EK) Nr. 1370/2007, Komisija aicināja Vāciju iesniegt apsvērumus par “jaunās finansēšanas sistēmas” saderību ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007.
(89)
Vācija uzskata, ka Komisijai būtu jāizvērtē “jaunās finansēšanas sistēmas” saderība ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007, tikai sākot no 2009. gada 3. decembra.
(90)
Tāpat Vācija norāda, ka “jaunā finansēšanas sistēma” - ja tā būtu valsts atbalsts - atbilst arī Regulas (EK) Nr. 1370/2007 noteikumiem.
(91)
Turklāt Vācija informēja Komisiju par šādiem “jaunās finansēšanas sistēmas” pielāgojumiem, kuriem būtu jānodrošina atbilstība Regulas (EK) Nr. 1370/2007 prasībām:
(92)
a)
pilnvarojums pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības: sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, kas noteiktas uzņēmumam RBG (ar kompetentās iestādes 2009. gada 25. jūnija lēmumu) un uzņēmumam BSM (ar kompetentās iestādes 2009. gada 26. novembra lēmumu), tika apkopotas vienā vienīgā uz desmit gadiem noslēgtā pakalpojumu valsts līgumā;
(93)
b)
Regulas (EK) Nr. 1370/2007 pielikuma piemērošana: finansiālo neto efektu aprēķina saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 pielikuma noteikumiem.
6. IEINTERESĒTO PERSONU APSVĒRUMI
(94)
Komisija saņēma tikai vienas ieinteresētās personas apsvērumus, turklāt šī ieinteresētā persona lūdza saglabāt tās anonimitāti. Sākotnējais sūdzības iesniedzējs, Langenfeldes pilsēta, nav iesniegusi apsvērumus.
(95)
Ieinteresētā persona apšauba Komisijas secinājumu, saskaņā ar kuru “vecā finansēšanas sistēma” ir esošs valsts atbalsts.
(96)
Par šķērssubsīdijām ieinteresētā persona apgalvo, ka šajā gadījumā tā parasti esot par “pašvaldību šķērsapvienošanos” (“kommunaler Querverbund”) dēvēta prakse, kas esot raksturīga daudzām pilsētu kontrolakciju sabiedrībām Vācijā, tomēr saskaņā ar ieinteresētās personas sniegto informāciju tā esot apšaubīta Federālās Finanšu tiesas (Bundesfinanzhof) spriedumā (27). Pēc ieinteresētās personas domām, ja šādas šķērssubsīdijas maksā saskaņā ar līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu, ņemot vērā automātisku pārskaitīšanu, nevar izslēgt pārmērīgas kompensācijas izmaksu. Ieinteresētā persona apšauba, ka VRR, praksē piemērojot savu finansēšanas sistēmu, faktiski ņem vērā šķērssubsīdijas un līdz ar to attiecīgi pielāgo savas finansējuma summas.
(97)
Par VRR piešķirto finansējumu ieinteresētā persona apgalvo, ka turpmāk minēto iemeslu dēļ VRR jaunā finansēšanas sistēma praksē netiek piemērota atbilstīgi Finansēšanas pamatnostādnēm.
(98)
Saskaņā ar ieinteresētās personas sniegto informāciju sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tiek noteiktas nepārskatāmā veidā kopā ar transporta uzņēmumiem. Trīskāršam pilnvarojuma aktam ir jāatbilst skaidrības prasībai tieši tāpat kā vienam vienīgam pilnvarojuma aktam. Pēc ieinteresētās personas domām, saskaņā ar PBefG piešķirtās licences parasti nevar uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību noteikšanu, jo tās piešķir pēc attiecīgo transporta uzņēmumu iniciatīvas, kuri līdz ar to nosaka arī savu pakalpojumu sniegšanas nosacījumus. Turklāt transporta uzņēmums pats var lūgt vēlāk pielāgot licenci. Tāpat ieinteresētā persona uzskata, ka tuvsatiksmes pārvadājumu plāni nav atbilstīgs pilnvarojuma akts, jo tajos tiek noteiktas nevis sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, bet tikai ļoti vispārīgi politiskie mērķi.
(99)
Par infrastruktūras uzturēšanu ieinteresētā persona norāda, ka šīs saistības neesot precīzi definētas un atspoguļojot vienīgi pasākumus, kas pavisam vispārīgi varot pretendēt uz finansējumu. Tāpat ieinteresētā persona paskaidro, ka šajā kategorijā ieguldījumu lielāko daļu parasti veiktu transporta uzņēmumi savās ekonomiskajās interesēs.
(100)
Par apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes noteiktajiem administrēšanas un izplatīšanas uzdevumiem ieinteresētā persona argumentē, ka ar dalību tādā transporta apvienībā kā VRR saistītās administrēšanas un izplatīšanas izmaksas esot šīs nozares vispārējo ekonomisko pamatnosacījumu aspekts. Praktiski neviens transporta uzņēmums nestrādā ārpus kādas transporta apvienības. Tāpēc, pēc ieinteresētās personas domām, ar apvienību saistīto administrēšanas un izplatīšanas uzdevumu izpilde ir nepieciešams nosacījums licences piešķiršanai, kuru pretējā gadījumā kompetentā iestāde atteiktu. Visbeidzot, dalība transporta apvienībā rada arī zināmas ekonomiskas priekšrocības, piemēram, ar apjomu saistītus ietaupījumus.
(101)
Par apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes prasītiem transportlīdzekļu kvalitātes standartiem ieinteresētā persona apgalvo, ka VRR jaunajā finansēšanas sistēmā neesot pietiekami precīzi definēts, kādus transportlīdzekļu tipus transporta uzņēmumi pirktu vienīgi savās ekonomiskajās interesēs.
(102)
Par papildu izmaksām par nerentabliem pārvadājumiem neintensīvas satiksmes laikos - pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai apvienības prasībām ieinteresētā persona paskaidro, ka šādus pakalpojumus, labi plānojot, varētu sniegt par robežizmaksām, jo, pēc ieinteresētās personas domām, nepieciešamos transportlīdzekļus un personālu transporta uzņēmums ir aprēķinājis atbilstīgi vajadzībām intensīvas satiksmes laikos.
(103)
Par sociālpolitiskiem pienākumiem attiecīgajā apgabalā, pamatojoties uz kapitāldaļu īpašnieka prasībām, ieinteresētā persona norāda, ka lielāku personāla izmaksu rašanos nevarot uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām vai vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, jo tās nav saistītas ar transporta pakalpojumu sniegšanu.
(104)
Par citām prasībām attiecīgajā apgabalā vai sistēmai raksturīgām prasībām - pakalpojumu sniegšanai pilnvarotas iestādes vai apvienības prasībām - saskaņā ar individuālu dokumentu, ja šīs prasības rada ekonomiskus zaudējumus, ieinteresētā persona argumentē, ka tās nevarētu uzskatīt par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām un ka šajā gadījumā runa neesot par transporta uzņēmumiem izvirzāmām prasībām.
(105)
Par otro Altmark lietas kritēriju ieinteresētā persona uzsver, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību ceturtās kategorijas otrajai un trešajai apakškategorijai VRR jaunajā finansēšanas sistēmā neesot kopējas sistēmas parametru noteikšanai. Saskaņā ar ieinteresētās personas sniegto informāciju nevienā no kategorijām konkurenti nevar pārbaudīt parametru noteikšanas pareizību, jo šie parametri netiek publicēti. Turklāt VRR 2006. gada budžeta apstiprināšana esot notikusi tikai 2006. gada februārī/martā. Tas liecinot, ka iepriekš netika noteikti parametri 2006. gadam.
(106)
Par trešo Altmark lietas kritēriju ieinteresētā persona norāda, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības nevarot aplūkot pilnīgi nošķirti no transporta uzņēmumu komercdarbības. Turklāt katrai kategorijai jānovērtē pārmērīgas kompensācijas iespējamība. Pēc ieinteresētās personas domām, jaunā finansēšanas sistēma nenodrošina, ka tiek ņemti vērā attiecīgie ieņēmumi vai citas ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām saistītās priekšrocības dažādās kategorijās. Tā kā šķērssubsīdijas tiek maksātas automātiski, VRR finansēšanas sistēmā neesot iespējams izvairīties no pārmērīgas kompensācijas izmaksas.
(107)
Par ceturto Altmark lietas kritēriju ieinteresētā persona norāda, ka, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju, neesot iespējams novērtēt VRR piemērotās salīdzinošās novērtēšanas metodes piemērotību. Uzņēmumu, kuru dati tika izmantoti, kopskaits neesot galvenais faktors, lai šie salīdzinošie dati atspoguļotu vidēja, labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksas. Drīzāk tas esot atkarīgs no pareizas uzņēmumu atlases un dažādu veidu uzņēmumu datu pareizas izvērtēšanas.
(108)
Par ietekmi uz konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm ieinteresētā persona piekrīt Komisijas sākotnējam izvērtējumam, saskaņā ar kuru pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(109)
Pēc ieinteresētās personas domām, izskatāmajā lietā ir piemērojama Regula (EEK) Nr. 1191/69. Vācija neesot izmantojusi iespēju attiecīgos pakalpojumus izslēgt no regulas piemērošanas jomas. Federālās Administratīvās tiesas (BVerwG), kas ir pieņēmusi pretēju nolēmumu, argumentācija esot kļūdaina. Ieinteresētā persona uzskata, ka attiecīgie pasākumi neatbilst Regulai (EEK) Nr. 1191/69 un tāpēc tie nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
(110)
Kopumā ieinteresētā persona apgalvo, ka VRR rīcībā neesot pietiekami līdzekļu, lai kontrolētu jaunās finansēšanas sistēmas noteikumu ievērošanu. Tāpēc VRR nevar garantēt ceturtā Altmark lietas kritērija ievērošanu.
(111)
Visbeidzot, jo īpaši savos turpmākajos apsvērumos ieinteresētā persona sīki iztirzā veidu, kādā VRR iegūst sev finansējumu no tajā apvienoto pilsētu un rajonu iemaksām.
7. VĀCIJAS VIEDOKLIS PAR IEINTERESĒTĀS PERSONAS APSVĒRUMIEM
(112)
Vispirms Vācija apgalvoja, ka esot iesniegusi Komisijai visu nepieciešamo informāciju un neesot nepieciešamības komentēt ieinteresētās personas apsvērumus. Tomēr vēlāk Vācija izteica viedokli par konkrētiem ieinteresētās personas izteikumiem.
(113)
Vācija paskaidro, ka VRR budžetam neesot nekādas nozīmes attiecībā uz faktisko pilnvarojumu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei un parametru noteikšanai. Pašlaik neesot pienākuma publicēt datus kompensācijas aprēķināšanai nepieciešamo parametru noteikšanai.
(114)
Vācija nepiekrīt ieinteresētās personas apgalvojumam, ka neintensīvas satiksmes laikos pakalpojumus ir iespējams sniegt par robežizmaksām. Turklāt tā apstrīd, ka dalība transporta apvienībā ir vispārējs nosacījums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai.
(115)
Vācija uzsver, ka ieņēmumi, kas tiek gūti, izpildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības dažādās kategorijās, faktiski tiek pareizi attiecināti uz atsevišķām kategorijām un VRR katrā ziņā pārbaudītu nesamērīgi lielu peļņu.
(116)
Vācija paskaidro, ka pienākuma nodrošināt augstākus transportlīdzekļu kvalitātes standartus ietveršana publiskajos tuvsatiksmes pasažieru pārvadājumu plānos ir balstīta uz pilsētu vai rajonu kompetento pašvaldību lēmumiem un VRR Finansēšanas pamatnostādnēm.
(117)
Par šķērssubsīdijām Vācija uzsver, ka peļņas vai zaudējumu pārnešana automātiski notiek tikai grāmatvedībā, tomēr tas neattiecoties uz maksājumiem.
8. PROCEDŪRAS UN GALĪGĀ LĒMUMA APJOMS
(118)
Izskatāmajā lietā Vācija ir argumentējusi, ka Komisijai neesot tiesību pieņemt lēmumu saskaņā ar 6. panta 1. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (28) (tagad LESD 108. pants), jo Langenfeldes pilsētas sūdzība sākotnēji bija par veco finansēšanas sistēmu, uz kuru šī oficiālā izmeklēšanas procedūra neattiecas.
(119)
Komisija norāda, ka tā ir rīkojusies saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 1. punkta noteikumiem, saskaņā ar kuriem tai ir jāizskata jebkura tās rīcībā esoša informācija - neatkarīgi no informācijas avota - par varbūtēji nelikumīgu valsts atbalstu. Turklāt, ievērojot savus Regulas (EK) Nr. 659/1999 6. panta 1. punktā noteiktos pienākumus, tā ir veikusi sākotnējo izvērtējumu.
(120)
Tāpēc Komisijai nav aizliegts izskatāmajā lietā pieņemt lēmumu izbeigt oficiālo izmeklēšanas procedūru par jauno finansēšanas sistēmu. Turklāt Komisija norāda, ka pašreizējā izvērtēšana neattiecas uz veco finansēšanas sistēmu.
(121)
Attiecībā uz finansējumu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei Komisija savā lēmumā par procedūras uzsākšanu vadījās no pieņēmuma, ka “jaunā finansēšanas sistēma” stājās spēkā 2005. gada 28. jūnijā, proti, datumā, kad tika pieņemts lēmums par tās īstenošanu.
(122)
Tomēr, kā formālās izmeklēšanas procedūras laikā paskaidroja Vācija, jaunā finansēšanas sistēma stājās spēkā nevis lēmuma pieņemšanas datumā, 2005. gada 28. jūnijā, bet tikai 2006. gada 1. janvārī.
(123)
Līdz ar to Komisija var secināt, ka vecā finansēšanas sistēma tika piemērota līdz 2005. gada 31. decembrim. Kā Komisija jau ir norādījusi savā 2006. gada 20. decembra lēmumā, vecā finansēšanas sistēma ir esošs atbalsts. Tāpēc Komisijas izvērtējums attiecas tikai uz laikposmu pēc 2006. gada 1. janvāra.
(124)
Vācija ir paziņojusi Komisijai, ka, ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 1370/2007 stāšanos spēkā, 2009. gada septembrī jaunā finansēšanas sistēma tika grozīta. Jo īpaši tikai grozīti pilnvarojuma akti un kompensācijas noteikumi Finansēšanas pamatnostādnēs.
(125)
Komisija uzskata, ka tā nevar izdarīt galīgu secinājumu par valsts atbalsta esamību un grozītās jaunās finansēšanas sistēmas varbūtējo atbilstību Regulai (EK) Nr. 1370/2007, pirms tā nav devusi Vācijai iespēju izteikties par Komisijas iespējamām šaubām par grozījumiem.
(126)
Tāpēc Komisijas noslēdzošais lēmums attiecas tikai uz tām kompensācijām uzņēmumiem RBG un BSM, kas izmaksātas, pamatojoties uz jauno finansēšanas sistēmu un ieņēmumu sadales līgumiem 2006.-2009. gadā, nepaužot nostāju par saistībā ar Regulu (EK) Nr. 1370/2007 2009. gadā grozītajām Finansēšanas pamatnostādnēm un šajā pašā saistībā tajā pašā gadā grozīto pilnvarojuma aktu. Komisija saglabā tiesības izvērtēt saistībā ar Regulu (EK) Nr. 1370/2007 2009. gadā grozītās Finansēšanas pamatnostādnes un šajā pašā saistībā tajā pašā gadā grozīto pilnvarojuma aktu, ja tai rodas šaubas par to atbilstību ES atbalsta noteikumiem.
9. VALSTS ATBALSTA ESAMĪBA
(127)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem, un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl šāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
9.1. VALSTS LĪDZEKĻI UN ATTIECINĀŠANA UZ VALSTI
(128)
Izvērtējot valsts līdzekļu izmantošanu un to attiecināšanu uz valsti, ir jānošķir VRR kompensācijas transporta uzņēmumiem, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm, no vienas puses, un tiešie maksājumi transporta uzņēmumiem, pamatojoties uz ZV VRR nolikuma 19. pantu, no otras puses.
(129)
Par VRR kompensācijām transporta uzņēmumiem, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm, Komisija secina, ka VRR ir publisko tiesību iestāde, kuru finansē no VRR apvienoto pilsētu un rajonu iemaksām. Līdz ar to Komisija secina, ka šīs iemaksas tiek maksātas no valsts līdzekļiem. VRR ir daļa no reģionālās pārvaldes. Tāpēc tās finansēšanas lēmumi arī ir attiecināmi uz valsti.
(130)
Par tiešajiem maksājumiem transporta uzņēmumiem, pamatojoties uz ZV VRR nolikuma 19. pantu saistībā ar ieņēmumu sadales līgumiem, Komisija secina, ka visas piecas šajā regulējumā paredzētās iespējas ir attiecināmas uz publiskiem uzņēmumiem vai iestādēm.
(131)
Komisija secina, ka uzņēmumiem RBG un BSM veiktos maksājumus, kas balstīti uz ieņēmumu sadales līgumiem vai kapitāldaļu īpašnieku līgumiem, arī maksā no publiskiem uzņēmumiem. Diseldorfas pilsētai pieder 100 % kapitāldaļu Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH, un Monheimas pilsētai pieder 100 % kapitāldaļu Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH. Šā iemesla dēļ un neatkarīgi no to uzņēmējsabiedrības statusa vai cita tiesiskā statusa abi uzņēmumi ir publiski uzņēmumi Komisijas 2006. gada 16. novembra Direktīvas 2006/111/EK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārredzamību, kā arī par dažu uzņēmumu finanšu pārredzamību (29) 2. panta b) apakšpunkta izpratnē.
(132)
Līdz ar to Komisija secina, ka Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH un attiecīgi Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH veiktie maksājumi uzņēmumiem RBG un attiecīgi BSM ir finansēti no valsts līdzekļiem.
(133)
Tomēr Tiesa ir arī lēmusi, ka tad, ja pilsēta spēj kontrolēt publisku uzņēmumu un īstenot dominējošu ietekmi tā darbībā, nevar vienkārši pieņemt, ka šī kontrole konkrētā gadījumā arī faktiski tiek īstenota. Publisks uzņēmums atkarībā no patstāvības apjoma, ko tam piešķīrusi valsts, var rīkoties vairāk vai mazāk neatkarīgi. Tāpēc ar vienkāršu faktu, ka publisku uzņēmumu kontrolē valsts, nepietiek, lai tādus šā uzņēmuma pasākumus kā attiecīgie finanšu atbalsta pasākumi attiecinātu uz valsti. Papildus jāpārbauda, vai jāņem vērā tas, ka iestādes kaut kādā veidā piedalās šo pasākumu veikšanā. Šajā saistībā Tiesa ir norādījusi, ka publiska uzņēmuma veikta atbalsta pasākuma attiecināšanu uz valsti var noteikt, pateicoties pazīmju kopumam, kas izriet no konkrētās lietas apstākļiem un konteksta, kādā pasākums veikts (30).
(134)
Šādas pazīmes, iespējams, ir publiska uzņēmuma integrācija valsts pārvaldes struktūrās, tā darbības veids un darbība tirgū normālos konkurences apstākļos ar privātiem uzņēmumiem, uzņēmuma juridiskais statuss (proti, vai uz to attiecas publiskās tiesības vai vispārējās sabiedrību tiesības), valsts iestāžu veiktā uzņēmuma vadības kontroles intensitāte vai jebkura cita pazīme, kas konkrētajā gadījumā liecina par iestāžu dalību vai ticamības trūkumu par šo iestāžu nepiedalīšanos pasākuma veikšanā, turklāt jāņem vērā arī pasākuma apjoms, saturs vai nosacījumi (31).
(135)
Par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu Komisija, pirmkārt, secina, ka šai darbībai ir vispārēja būtiska nozīme tādās politiku jomās kā transporta politika, reģionālā ekonomiskā attīstība vai pilsētu un teritoriālā plānošana. Parasti iestāde neiesaistās, ja tiek pieņemti lēmumi par kompensācijām par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām.
(136)
Otrkārt, par valsts veikto Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH un Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH darbības uzraudzību Komisija secina, ka saskaņā ar jaunāko tās rīcībā esošo informāciju septiņi no desmit Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH uzraudzības padomes locekļiem ir Diseldorfas pilsētas domes locekļi (32) un ka visi septiņi Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH uzraudzības padomes locekļi ir Monheimas pilsētas domes locekļi (33). Abos gadījumos uzraudzības padomes sastāvā ir arī attiecīgās pašvaldības vadītājs.
(137)
Treškārt, Komisija secina, ka līgumā par pārvaldību un peļņas nodošanu paredzēto maksājumu veikšanai bija nepieciešama Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH uzraudzības padomes atļauja. Arī Holding der Landeshauptstadt Düsseldorf GmbH kapitāla nodošanai bija nepieciešama šā uzņēmuma uzraudzības padomes atļauja.
(138)
Līdz ar to Komisija secina, ka Diseldorfas pilsētas un Monheimas pilsētas attiecīgo kontrolakciju sabiedrību lēmumi veikt maksājumus uzņēmumiem RBG un BSM arī ir attiecināmi uz valsti.
(139)
Tādējādi Komisija secina, ka pasākumi ir finansēti no valsts līdzekļiem un ir attiecināmi uz Vāciju.
9.2. SELEKTĪVAS EKONOMISKAS PRIEKŠROCĪBAS
(140)
Pēc tam jākonstatē, vai, veicot pasākumus, RBG un BSM nav piešķirtas selektīvas ekonomiskas priekšrocības.
(141)
No sprieduma Altmark lietā izriet, “ka tad, ja valsts pasākums ir uzskatāms par kompensāciju, ko uzņēmums saņem, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, jo šis uzņēmums faktisku finanšu labumu negūst un tādējādi pasākums nerada tam labvēlīgāku pozīciju konkurencē kā uzņēmumiem, kas konkurē ar šo uzņēmumu, uz šādu pasākumu Līguma 92. panta 1. punkts (tagad LESD 107. panta 1. punkts) neattiecas. Taču, lai šāda kompensācija apskatāmajā lietā netiktu klasificēta par valsts atbalstu, ir jāizpilda virkne noteikumu” (34).
(142)
Šajā sakarā Vācija norāda, ka uzņēmumu RBG un BSM finansēšana ar attiecīgajiem pasākumiem - gan finansēšana ar šķērssubsīdijām vai tiešā finansēšana no attiecīgo uzņēmumu kapitāldaļu īpašnieku līdzekļiem, gan tiešā finansēšana no VRR līdzekļiem - atbilstot četriem sprieduma Altmark lietā kritērijiem un tāpēc to nevarot uzskatīt par atbalstu LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
9.2.1. ATBALSTA SAŅĒMĒJS FAKTISKI IR PILNVAROTS PILDĪT SKAIDRI DEFINĒTAS SABIEDRISKO PAKALPOJUMU SNIEGŠANAS SAISTĪBAS
(143)
Ievērojot minēto spriedumu, pirmkārt, jākonstatē, vai “saņēmējuzņēmumam faktiski ir uzliktas sabiedrisko pakalpojumu pildīšanas saistības” un vai šīs saistības ir “skaidri definētas”.
(144)
Izskatāmajā lietā uzņēmumi RBG un BSM ar tā dēvēto trīskāršo pilnvarojuma aktu ir pilnvaroti pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības; šis trīskāršais pilnvarojuma akts ir:
-
Diseldorfas pašvaldības piešķirtās licences,
-
Diseldorfas pilsētas, Neisas pilsētas, Reinas rajona Neisā un Metmanas rajona tuvsatiksmes pasažieru pārvadājumu plāni,
-
attiecīgie pozitīvie un noraidošie finansēšanas lēmumi, kurus VRR pieņēmusi, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādņu 7.2. punktu, par kompensāciju pieļaujamo summu apmēru.
(145)
Vācija ir iesniegusi Komisijai šo aktu kopijas.
(146)
Atbildot uz ieinteresētās personas apsvērumiem, Komisija secina, ka pirmā Altmark lietas kritērija ievērošanai nebija obligāti nepieciešams, lai sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tiktu uzticētas vienā vienīgā aktā, kaut arī tas uzlabotu pārskatāmību.
(147)
Lēmumā sākt procedūru Komisija ir uzskatījusi, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības izskatāmajā lietā ietver sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu, izmantojot autobusus, tramvajus un dzelzceļu, sniegšanu, pamatojoties uz uzņēmumiem RBG un BSM saskaņā ar PBefG 8. un 13. pantu piešķirtajām licencēm (sk. lēmuma sākt procedūru 61. apsvērumu).
(148)
Tāpat Komisija secina, ka RBG un BSM sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības pasažieru pārvadājumiem izriet no piešķirtajām licencēm, kā arī no pienākuma ievērot tuvsatiksmes pasažieru pārvadājumu plānus attiecībā uz biežumu, maršrutiem un citām prasībām; turklāt šie nosacījumi ir sīkāk precizēti, VRR finansēšanas lēmumā, ko tā pieņēmusi, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm.
(149)
Līdz ar to Komisija secina, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības izskatāmajā lietā ietver visu sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu, izmantojot autobusus, tramvajus un dzelzceļu, sniegšanu, pamatojoties uz saskaņā ar PBefG 8. un 13. pantu piešķirtajām licencēm, kas ir uzņēmumu RBG un BSM rīcībā (sk. lēmuma sākt procedūru 61. punktu).
(150)
Tas nozīmē, ka sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības ietver ne tikai četras izmaksu kategorijas, par kurām transporta uzņēmums var pieprasīt kompensāciju, bet tās attiecas arī uz transporta pakalpojumu nodrošināšanu intensīvas satiksmes laikos. Četru izmaksu kategoriju, par kurām transporta uzņēmums var pieprasīt kompensāciju, definīcijai ir nozīme tikai, izvērtējot atbilstību otrajam Altmark lietas kritērijam.
(151)
Līdz ar to Komisija secina, ka sabiedrisko pakalpojumu izpildes saistības, kas jāpilda uzņēmumiem RBG un BSM, proti, sniedzot visus licencēs un tuvsatiksmes pasažieru pārvadājumu plānos noteiktos transporta pakalpojumus, trīskāršā pilnvarojuma aktā ir noteiktas skaidri un nepārprotami.
9.2.2. PARAMETRI, KURUS IZMANTO KOMPENSĀCIJAS APRĒĶINĀŠANAI, IR IEPRIEKŠ OBJEKTĪVI UN PĀRSKATĀMI NOTEIKTI
(152)
Otrkārt, Komisijai jākonstatē, vai “kompensāciju aprēķināšanas parametri ir iepriekš objektīvi un caurredzami noteikti”.
(153)
Komisija norāda, ka otrā Altmark lietas kritērija ievērošanai nav nepieciešams, lai iepriekš būtu noteikta precīza kompensācijas summa, ja vien šīs summas aprēķināšanas metodika un attiecīgie parametri iepriekš tiek noteikti veidā, kas nepieļauj vēlāku iespēju izdarīt izmaiņas pēc saviem ieskatiem.
(154)
Lēmumā sākt procedūru Komisija ir apšaubījusi, vai visas četras izmaksu kategorijas, par kurām Finansēšanas pamatnostādnēs ir paredzētas kompensācijas, faktiski attiecas uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, vai tās ir skaidri definētas un vai vismaz daļu no šajās izmaksu kategorijās ietvertajām izmaksām uzņēmumiem nebūtu jāsedz pašiem uz sava rēķina (sk. lēmuma sākt procedūru 61.-75. apsvērumu). Vācija un ieinteresētā persona ir iesniegušas papildu informāciju par šo jautājumu.
(155)
Vispirms Komisija secina, ka četras izmaksu kategorijas - pretēji Finansēšanas pamatnostādņu tekstam - pašas par sevi neveido sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības (sk. arī iepriekšējos punktus par pirmā Altmark lietas kritērija ievērošanu) (35), bet tikai nosaka izmaksu kategorijas, par kurām transporta uzņēmums var pieprasīt kompensāciju. Tās nesedz visas transporta uzņēmuma izmaksu kategorijas. Jo īpaši tās neietver transportlīdzekļu uzturēšanu (bet tikai papildu kvalitātes prasības) un konkurētspējīgu atalgojumu, kas intensīvas satiksmes laikos tiek maksāts rentablos maršrutos. Šis jautājums sīkāk tiks aplūkots arī punktos par trešā un ceturtā Altmark lietas kritērija izvērtēšanu.
(156)
Turklāt Komisijai jāizvērtē katrs no jautājumiem, par kuriem tā ir šaubījusies, un tie jāpārbauda, ņemot vērā saņemtos apsvērumus. Komisija šaubījās par šādiem jautājumiem:
-
Vai izmaksu kategorijas atbilst izmaksām, kas rodas, izpildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības?
-
Vai ir iespējams iesaistīt atvērtu izmaksu kategoriju, kā tas noteikts Finansēšanas pamatnostādnēs?
-
Vai parametri, kurus izmanto kompensācijas aprēķināšanai, ir iepriekš objektīvi un pārskatāmi noteikti?
(157)
1. izmaksu kategorija: infrastruktūras uzturēšana
(158)
No Vācijas iesniegtās papildu informācijas Komisija var secināt, ka par šo izmaksu kategoriju izmaksātā kompensācija attiecas tikai uz infrastruktūru, kas saskaņā ar licencēm, kuras uzņēmumiem RBG un BSM piešķirtas, pamatojoties uz PBefG 8. un 13. pantu, ir nepieciešama sabiedriskā transporta pakalpojumu sniegšanai, izmantojot autobusus, tramvajus un dzelzceļu. Attiecībā uz infrastruktūras precīzu definīciju Komisija secina, ka trīskāršajā pilnvarojuma aktā ir skaidri noteikta infrastruktūra, kas jānodrošina transporta uzņēmumam.
(159)
Komisija nav apšaubījusi 2. izmaksu kategoriju.
(160)
3. izmaksu kategorija: apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītie transportlīdzekļu kvalitātes standarti.
(161)
Par šo jautājumu Komisija secina, ka Vācija ir pierādījusi, ka transporta uzņēmumi neiegādātos transportlīdzekļus, kuri atbilst nepieciešamajam kvalitātes standartam, jo iespējamie papildu ieņēmumi, kas tiktu gūti, pateicoties labākai servisa kvalitātei, neesot pietiekami, lai segtu papildu izmaksas.
(162)
4. izmaksu kategorija: apvienības vai pakalpojumu sniegšanai pilnvarotās iestādes prasītie papildu transporta pakalpojumi vai citi pakalpojumi attiecīgajā apgabalā.
(163)
Par šo jautājumu Komisija secina, ka attiecībā uz pakalpojumiem neintensīvas satiksmes laikos Vācija ir pierādījusi, ka savās ekonomiskajās interesēs transporta uzņēmumi tos nesniegtu.
(164)
Otrās šaubas par šo jautājumu attiecās uz faktu, ka 4. izmaksu kategorijas trešā apakškategorija bija atvērta izmaksu kategorija, kurai satiksmes uzņēmumi var pieprasīt kompensācijas par citām prasībām attiecīgajā apgabalā vai sistēmai raksturīgām prasībām (saskaņā ar pakalpojuma sniegšanai pilnvarotās iestādes un/vai apvienības prasībām), kuras tiek individuāli noteiktas un rada ekonomiskus zaudējumus.
(165)
Šajā sakarā Komisija secina, ka Vācija ir paziņojusi, ka RBG un BSM nav saņēmuši kompensācijas šajā apakškategorijā.
(166)
Finansēšanas pamatnostādņu 2. un 8. pielikumā ir noteikta kompensācijas aprēķināšanas metode, kuru ir izmantojuši konkrēti uzņēmumi.
(167)
2. pielikumā ir ietverts četru izmaksu kategoriju detalizēts apraksts un jautājumu veidlapas, kuras izmanto, lai sniegtu informāciju VRR, un kas pamato kompensāciju katrai no četrām izmaksu kategorijām katrā pārvadājumu veidā (autobusi, tramvaji, dzelzceļš). Te ir raksturota informācija, kas nepieciešama, lai aprēķinātu izmaksas par nodrošināto infrastruktūru (1. izmaksu kategorija), administrēšanas un izplatīšanas uzdevumiem (2. izmaksu kategorija), transportlīdzekļu kvalitātes papildu standartiem (3. izmaksu kategorija), pārvadājumiem neintensīvas satiksmes laikos (4.a izmaksu kategorija) un sociālpolitiskiem pienākumiem koplīgumu ietvaros (4.b izmaksu kategorija).
(168)
Izmaksas, kas transporta uzņēmumiem rodas saistībā ar katru iespējamo pasākumu un kas ietilpst četrās kategorijās, ir attiecīgi jāiedala. 2. pielikumā ir noteikta piemērojamo izmaksu kategoriju definīcija saskaņā ar grāmatvedības principiem un jautājumu veidlapas, kas transporta uzņēmumiem jāizmanto, norādot savas kārtējās izmaksas. Tomēr 2. pielikumā nav norādīti precīzi parametri EUR izteiksmē. Tiek pat uzsvērts, ka katrā apkalpotajā apgabalā un pārvadājumu veidā šie parametri jānosaka atsevišķi.
(169)
1., 2. un 3. izmaksu kategorijās ietilpstošās izmaksas jāaprēķina, pamatojoties uz grāmatvedības izmaksu kategorijām un ievērojot materiālu un enerģijas izmaksas, nomas vai izpirkumnomas izmaksas, pieskaitāmās izmaksas, kā arī amortizāciju un procentus. 4. izmaksu kategorijas pirmajā apakškategorijā kompensāciju aprēķināšanai VRR izmanto parametru, kas balstīts uz starpību starp robežieņēmumiem un robežizmaksām vienam komerctransporta kilometram un ir atšķirīgs katrā pārvadājumu veidā un apkalpotajā apgabalā. 4. izmaksu kategorijas otrajā apakškategorijā - sociālpolitiski pienākumi attiecīgajā apgabalā (atbilstīgi kapitāldaļu īpašnieka prasībām) - parametrs ir izmaksu likme, kuru aprēķina, salīdzinot lielākās algas ar konkrēta koplīguma noteikumiem (“TV-N, V kategorija, 2. līmenis”). Šo summu nosaka katram transportlīdzekļa vadītājam (neņemot vērā citus uzņēmumus un transportlīdzekļu vadītājus, kuri pieņemti darbā no 2006. gada 1. janvāra, proti, no datuma, kad sāka piemērot TV-N) un atšķiras atkarībā no apkalpotā apgabala un pārvadājumu veida, jo dažādi transporta uzņēmumi ir vienojušies par dažādiem koplīgumiem un papildu sociālo nodrošinājumu.
(170)
Sākotnējie dati ir aprēķināti 2003. gadam un ir atjaunināti, piemērojot indeksu saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 9. pielikumu (Noteikumi par “izmaksu izmaiņām”). 9. pielikumā ir minētas vairākas pazīmes, kas attiecas uz konkrētu izmaksu veidu un ir izvēlētas tā, lai pēc iespējas precīzi atspoguļotu vidējo cenu attīstību konkrētā izmaksu veidā.
(171)
Vācija ir iesniegusi Komisijai noraidošus finansēšanas lēmumus, kas nosūtīti uzņēmumiem RBG un BSM saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 7.4.2. punktu. Finansēšanas lēmumos par katru izmaksu kategoriju ir norādīta šāda informācija: parametri EUR izteiksmē katrai pakalpojumu vienībai, pakalpojumu vienību skaits, kompensācijas summa, kas ir definēta kā parametra vienai pakalpojumu vienībai un pakalpojumu vienību skaita rezultāts.
(172)
Skaidrības labad turpmāk ir redzami parametri, kas attiecas uz uzņēmumu RBG par pilsētas dzelzceļa darbību 2007. gadā (36):
Bedienungsgebiet
Baustein
Parameter in EUR je Leistungseinheit
Leistungseinheit
Ausgleichsbetrag in EUR
Rheinbahn
BS 1
[…]
[…]
[…]
BS 2
[…]
[…]
[…]
BS 3
[…]
[…]
[…]
BS 4a
[…]
[…]
[…]
BS 4b
[…]
[…]
[…]
BS 4c
[…]
[…]
[…]
Summe
[…]
[…]
[…]
(Bedienungsgebiet = Attiecīgais apgabals; Baustein = Elements; Parameter in EUR je Leistungseinheit = Parametrs EUR izteiksmē pakalpojumu vienībai; Leistungseinheit = Pakalpojumu vienība; Ausgleichsbetrag in EUR = Kompensācijas summa EUR; Rheinbahn = “Rheinbahn”; Summe = Summa)
(173)
Saīsinājumi BS 1-4c attiecas uz konkrētām izmaksu kategorijām. Katrai no četrām izmaksu kategorijām katram BSM un RBG veiktajam pārvadājumu veidam (šajā piemērā pilsētas dzelzceļam) tiek noteikts parametrs EUR izteiksmē. Pēc tam šo parametru reizina ar pakalpojumu vienību gaidāmo skaitu. Šādi aprēķināto summu nosaka kā pagaidu kompensācijas summu.
(174)
Līdz ar to Komisija secina, ka kompensāciju aprēķināšanas metode, kuru piemēro RBG un BSM nosūtītajos VRR finansēšanas lēmumos, ir balstīta uz iepriekš objektīvi un pārskatāmi noteiktiem parametriem.
(175)
Tāpēc Komisija secina, ka ir ievērots otrais Altmark lietas kritērijs.
9.2.3. NAV PĀRMĒRĪGAS KOMPENSĀCIJAS
(176)
Trešais Altmark lietas spriedumā minētais nosacījums ir tāds, ka kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, “kas nepieciešama, lai nosegtu visus vai daļu izdevumu, kas radušies, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošus rēķinus un saprātīgu peļņu saistībā ar šo saistību izpildi”.
(177)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz atbilstību šim kritērijam vispirms jāpārbauda, vai tikai ar noraidošiem finansēšanas lēmumiem, kurus VRR sagatavo uzņēmumiem RBG un BSM, var izslēgt pārmērīgas kompensācijas izmaksu. Ja to nevar izslēgt, otrajā posmā Komisija pārbauda, vai Vācija ir pierādījusi, ka konkrētā procedūra 2006.-2009. gadam saistībā ar esošajiem līgumiem starp uzņēmumiem un pašvaldībām, kurām tie pieder, ir pietiekama, lai nepieļautu pārmērīgas kompensācijas uzņēmumiem RBG un BSM.
(178)
Komisija secina, ka 5., 7. un 8. punktā ir detalizēti raksturota kompensācijas piešķiršanas procedūra. Transporta uzņēmumiem kompensāciju pieteikums jāiesniedz līdz tā gada 31. oktobrim, kas ir pirms gada, kurā tiks sākta sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpilde. Finansēšanas pamatnostādņu 5.4. punktā ir noteikts kompensācijas maksimālais apmērs, uz kuru pretendē uzņēmums. Šim nolūkam ir noteiktas trīs dažādas maksimālās robežas, proti, kompensācijas summa, finansējuma summa un pieejamie finanšu līdzekļi.
(179)
Kompensācijas summu aprēķina, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādņu 2. pielikumā definēto informāciju katrai no četrām izmaksu kategorijām. Pamatojoties uz transporta uzņēmumu saskaņā ar 2. pielikumu iesniegto informāciju, VRR aprēķina parametrus, kuriem jāatspoguļo izmaksas, kas rastos vidējam, labi pārvaldītam uzņēmumam, izpildot tādas pašas saistības, un kuri tiek apstiprināti finansēšanas lēmumos.
(180)
Finansējuma summa ir finanšu līdzekļi, kas ir konkrētas pašvaldības rīcībā. Ja nepieciešams, to palielina visas papildu summas, ko transporta uzņēmums gūst, veicot darbības, uz kurām neattiecas neviena no četrām izmaksu kategorijām.
(181)
Pieejamie finansējuma līdzekļi ir definēti kā kompensācijas summas un finansējuma summa starpība.
(182)
VRR pieņem pagaidu lēmumu par kompensāciju, uz kuru pretendē transporta uzņēmums, un izmaksā šo kompensāciju četrās daļās 15. februārī, 15. maijā, 15. augustā un 15. novembrī. Izmaksa 15. februārī notiek, pamatojoties uz iepriekšējā gada lēmumu; izmaiņas tiek ņemtas vērā daļā, kas jāizmaksā 15. maijā (sk. Finansēšanas pamatnostādņu 7.3. punktu).
(183)
Uz tādiem uzņēmumiem kā RBG un BSM, kas savas kompensācijas saņem, pamatojoties uz līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu, proti, līgumu ar savu kontrolakciju sabiedrību, attiecas īpaši noteikumi. Šajos gadījumos VRR pieņem noraidošu lēmumu. Lēmumā ir noteikta kompensācija, uz kuru pretendē uzņēmums. Alternatīvi Finansēšanas pamatnostādnes paredz, ka šādi uzņēmumi var lūgt juridiski saistošu paziņojumu par kompensāciju pieļaujamo summu apmēru (sk. Finansēšanas pamatnostādņu 7.2. punktu).
(184)
Turklāt minētās alternatīvas gadījumā Finansēšanas pamatnostādnes paredz, ka tad, ja atbalsts ir būtisks, atbalsta saņēmējam uzņēmumam kopā ar pašvaldību, kas ir tā īpašniece, iepriekš jāpieņem noteikumi par pārmērīgas kompensācijas nepieļaušanu. Tā kā Vācija uzskata, ka izskatāmais pasākums nav valsts atbalsts, līdz šim nav veikti atbilstīgi pasākumi.
(185)
Transporta uzņēmumiem katru gadu jāiesniedz ziņas par faktiskajām izmaksām, kas tiem radušās, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. VRR pārbauda šīs ziņas un gadījumā, ja iepriekš aprēķinātā kompensācija pārsniedz faktiskās izmaksas, liek atmaksāt papildu summas.
(186)
Komisija uzskata, ka Finansēšanas pamatnostādņu pašreizējais teksts šādu iemeslu dēļ nav pietiekams, lai izslēgtu pārmērīgas kompensācijas izmaksu uzņēmumiem RBG un BSM.
a)
Netiek ņemta vērā peļņa no rentabliem transporta pakalpojumiem intensīvas satiksmes laikos. Saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu pašreizējo tekstu tikai uzņēmumiem noteiktās saistības, uz kurām attiecas četras izmaksu kategorijas, par kurām Finansēšanas pamatnostādnēs ir paredzēta kompensācija, ir uzskatāmas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām. Kompensācijas aprēķināšanā tiek ņemta vērā peļņa no pakalpojumiem, uz kuriem attiecas četras izmaksu kategorijas, proti, jo īpaši no pakalpojumiem neintensīvas satiksmes laikos un konkrētos apgabalos; tomēr peļņa no nerentabliem transporta pakalpojumiem intensīvas satiksmes laikos netiek ņemta vērā.
b)
Nav mehānisma, kā pieprasa atmaksāt saskaņā ar līgumiem par pārvaldību un peļņas nodošanu saņemtās pārmērīgās kompensācijas. Pašreizējā formulējumā Finansēšanas pamatnostādnēs ir paredzēta atšķirīga attieksme pret uzņēmumiem, kuri no VRR saņem kompensācijas, un uzņēmumiem, kuri saņem kompensācijas līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu veidā. Kamēr pirmā tipa uzņēmumu rīcībā ir tikai kompensācijas summa, kas aprēķināta saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādnēm, tikmēr otrā tipa uzņēmumiem tiek segtas visas izmaksas. Tiem ir tiesības ieturēt starpību starp to faktiskajiem zaudējumiem un summu, kas tiem pienākas, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm, jo nav paredzēta juridiski saistoša procedūra, kas VRR dotu tiesības pieprasīt atmaksāt šo starpību.
(187)
Kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām izskatāmajā lietā var izmaksāt, izmantojot attiecīgo uzņēmumu publisko īpašnieku iemaksas, pamatojoties uz līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu un/vai to izmaksā VRR. Komisija secina, ka trešais Altmark lietas kritērijs neparedz, ka maksājumi jāveic ar organizatoriskas struktūras - šajā gadījumā VRR - starpniecību. Tomēr jānodrošina, ka ikgadējā kompensācija nepārsniedz summu, kas nepieciešama, lai segtu visas faktiski ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām saistītās izmaksas.
(188)
Finansēšanas lēmumos ir noteikts, ka tajos noteiktā summa, saglabājot tiesības veikt faktiski radušos izmaksu papildu pārbaudi, ir maksimāli izmaksājamā summa. Maksimālā finansējuma summa ir finanšu līdzekļi, kas ir konkrētas pašvaldības rīcībā.
(189)
Transporta uzņēmumiem katru gadu jāiesniedz ziņas par faktiskajām izmaksām, kas tiem radušās, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības. Papildu pārbaude atspoguļo faktiskās izmaksas, kas katrā pārvadājumu veidā radušās katrā no četrām izmaksu kategorijām. Vēlāk aprēķināto izmaksu summa pēc tam tiek salīdzināta ar sākotnēji norādītajām izmaksām. Vēlākā aprēķina rezultāts tiek formulēts finansēšanas lēmumos, kuru struktūra atbilst pagaidu finansēšanas lēmumiem, lai būtu iespējams tos salīdzināt. Saskaņā ar Vācijas sniegto informāciju šie pagaidu un vēlākie finansēšanas lēmumi uzņēmumiem RBG un BSM tiek sagatavoti katram pārbaudāmajam gadam. VRR pārbauda šīs ziņas un gadījumā, ja sākotnējā kompensācija pārsniedz faktiskās izmaksas, liek atmaksāt papildu summas. Tomēr Finansēšanas pamatnostādnēs nav detalizēta regulējuma par pārmērīgām kompensācijām vai par pārāk daudz izmaksātu līdzekļu atprasīšanas metodi.
(190)
Tāpēc par laikposmu no 2006. gada 1. janvāra līdz 2009. gada 31. decembrim Komisijai jāpārbauda, vai uzņēmumi BSM un RGB nav saņēmuši pārmērīgu kompensāciju. Vācija ir iesniegusi Komisijai informāciju par faktiskajiem maksājumiem uzņēmumiem BSM un RGB. Šajā gadījumā Vācija Komisiju ir iepazīstinājusi ar RGB un BSM ikgadējiem peļņas vai zaudējumu aprēķiniem. Katra uzņēmuma ieņēmumus un izmaksas katru gadu pārbauda auditori, kas ir apstiprinājuši arī attiecīgos gada pārskatus.
(191)
2006. gadā RBG radās zaudējumi 65 miljonu euro apmērā (37). Zaudējumi tika segti, Ziemeļreinas-Vestfālenes federālajai zemei un VRR pārņemot zaudējumus 64,1 miljona euro apmērā. Šī summa ir par septiņiem miljoniem euro mazāka nekā summa, uz kuru RGB pretendētu saskaņā ar VRR finansēšanas lēmumu. 2007. gadā Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes un VRR nepieciešamās kompensācijas uzņēmumam RBG kopumā bija 52,2 miljoni euro. Šī summa ir par 17,5 miljoniem euro mazāka nekā summa, uz kuru RGB pretendētu saskaņā ar VRR finansēšanas lēmumu. RGB bilances peļņa 2007. gadā bija nulle. 2008. gadā par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi RGB saņēma kompensācijas 41,9 miljonu euro apmērā, kas sedza tā zaudējumus, un līdz ar to RGB bilances peļņa bija nulle. Šī summa ir par 14,1 miljonu euro mazāka nekā summa, uz kuru RGB pretendētu saskaņā ar VRR finansēšanas lēmumu. 2009. gadā par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi RGB saņēma kompensācijas 45,3 miljonu euro apmērā, kas sedza tā zaudējumus, un līdz ar to RGB bilances peļņa bija nulle. Šī summa ir par 11,4 miljoniem euro mazāka nekā summa, uz kuru RGB pretendētu saskaņā ar VRR finansēšanas lēmumu.
(192)
2006.-2009. gadā BSM zaudējumi par sabiedrisko pasažieru transportu bija šādi: […] EUR (2006. gadā), […] EUR (2007. gadā), […] EUR (38) (2008. gadā) un […] EUR (2009. gadā). Salīdzinot šos zaudējumus ar finansēšanas lēmumos noteiktajām summām, Komisija secina, ka BSM zaudējumi sabiedriskajā pasažieru transportā pārsniedz finansēšanas lēmumos noteiktās summas. Kopējie zaudējumi, proti, finansēšanas lēmumos apstiprinātās summas un papildu zaudējumi, tika segti, izmantojot līgumu par pārvaldību un peļņas nodošanu ar Monheimer Versorgungs- und Verkehrs-GmbH, līdz ar to BSM gada pārpalikums/iztrūkums bija nulle.
(193)
Komisija secina, ka papildu zaudējumu pārņemšanas pamatā ir nevis, piemēram, jaunā finansēšanas sistēma, bet tikai līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu. Šis līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu tika noslēgts pirms autobusu transporta pakalpojumu tirgus atvēršanas dažās dalībvalstīs 1995. gadā. Tā kā šī tirgus atvēršana bija dalībvalstu patstāvīgs lēmums, līgums par pārvaldību un peļņas nodošanu - ja tas būtu atbalsts (39) - saskaņā ar procedūras regulas 1. panta b) punkta v) apakšpunktu ir esošs atbalsts.
(194)
Komisija secina, ka, stājoties spēkā Regulai (EK) Nr. 1370/2007, pasažieru pārvadājumu pakalpojumu tirgus, pateicoties Savienības tiesību aktiem, tika atvērts 2009. gada 3. decembrī. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta v) apakšpunktu darbības liberalizācijas ar Savienības tiesību aktu rezultātā visi esošie atbalsti pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem no šā datuma ir uzskatāmi par jauniem atbalstiem. Ņemot vērā 114.-124. apsvērumā minētos apsvērumus, šis lēmums attiecas tikai uz laikposmu līdz brīdim, kad stājās spēkā Regula (EK) Nr. 1370/2007.
(195)
Līdz ar to par laikposmu no 2006. līdz 2009. gadam Komisija var secināt, ka uzņēmumi BSM un RBG, pamatojoties uz jauno finansēšanas sistēmu, nav saņēmuši pārmērīgu kompensāciju un līdz ar to ir ievērots trešais Altmark lietas kritērijs par maksājumiem, pamatojoties uz jauno finansēšanas sistēmu.
9.2.4. VIDĒJS, LABI PĀRVALDĪTS UN AR TRANSPORTLĪDZEKĻIEM PIETIEKAMI NODROŠINĀTS UZŅĒMUMS
(196)
Visbeidzot, spriedumā Altmark lietā ir paredzēts, ka tad, “ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām konkrētajā gadījumā nav izvēlēts sabiedrisko iepirkumu procedūras rezultātā, ļaujot izvēlēties pretendentu, kurš spēj šos pakalpojumus piedāvāt par sabiedrībai viszemāko cenu, kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir labi vadīts un adekvāti nodrošināts ar transporta līdzekļiem, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos rēķinus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi”.
(197)
Ne RGB, ne BSM netika izvēlēts attiecīgo sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei atklātā, pārskatāmā un nediskriminējošā iepirkuma procedūrā. Līdz ar to jautājumā par to, vai ir ievērots ceturtais spriedumā lietā Altmark noteiktais nosacījums, Komisijai ir jāizvērtē te paredzētā otrā alternatīva, saskaņā ar kuru kompensācijas summas apmēru aprēķina, pamatojoties uz vidēja, labi pārvaldīta un ar transportlīdzekļiem pietiekami nodrošināta uzņēmuma izmaksu analīzi.
(198)
Vācija norāda, ka kompensācijas aprēķināšanā izmantotie parametri ir noteikti, pamatojoties uz visu to uzņēmumu vidējām izmaksām, kas ietilpst VRR finansēšanas sistēmā.
(199)
Oficiālās izmeklēšanas procedūras laikā Vācija ir paziņojusi, ka izmaksas, kas, pildot četrās izmaksu kategorijās ietvertās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, rastos labi pārvaldītam un ar transportlīdzekļiem pietiekami nodrošinātam vidējam uzņēmumam, VRR ir noteikusi, ņemot vērā sava eksperta statistikas datus. Pēc tam VRR pielāgoja šos datus, ievērojot konkrētas (piemēram, reģionālas) īpatnības. Pamatojoties uz analīzi, VRR nosaka vidējo tirgus cenu peļņas procentu atsevišķās izmaksu kategorijās.
(200)
Šajā sakarā Komisija, pirmkārt, secina, ka statistikas datu izmantošanai jānodrošina, ka kompensācijas summa tiek noteikta, pamatojoties uz vidēja uzņēmuma izmaksām.
(201)
Otrkārt, visiem operatoriem, kuri sniedz sabiedriskā transporta pakalpojumus, ir licence, proti, pakalpojumu valsts līgums, un tiem jāatbilst licencē vai līgumos noteiktajām prasībām (piemēram, jābūt pietiekami nodrošinātiem ar transportlīdzekļiem, lai izpildītu nepieciešamās kvalitātes prasības).
(202)
Tomēr, kā noteikts lēmumā sākt procedūru, pamatošanās uz statistiski noteiktām pārvadājumu izmaksām per se nevar ļaut secināt, ka operatori, kas apliecina savu gatavību sniegt pakalpojumus saskaņā ar šiem parametriem, ir uzskatāmi par labi pārvaldītiem. Statistikas dati, kas izmantoti šīs summas noteikšanā, attiecas tikai uz transporta pakalpojumu faktiskajām izmaksām dažādos reģionos (Vācijā un Austrijā) 2003. gadā. Līdz ar to nekādā ziņā nevar secināt, ka šo izmaksu vidējais lielums atbilst rentabli strādājoša uzņēmuma izmaksām. Šādi Komisija secināja arī galalēmumos lietā C 3/08 Southern Moravia Bus Companies (40) un lietā C 16/07 Postbus AG (41). Lēmuma Postbus AG lietā 85. un 86. apsvērumā minētie apsvērumi ir piemērojami arī šim lēmumam.
(203)
Tālāk Komisija secina, ka statistikas dati ir noteikti 2003. gadam un pēc tam katru gadu atjaunināti, piemērojot indeksu saskaņā ar Finansēšanas pamatnostādņu 9. pielikumu, kā arī apjoma pieaugumu/samazinājumu un strukturālas izmaiņas. Statistikas cenu indeksu izmaksu izmaiņām plaši tiek izmantotas metodes, kas tiek izmantotas arī Vācijas transporta uzņēmumu apvienības (Verband Deutscher Verkehrsunternehmen) ÖPNV preču grozā, kā arī Federālās Statistiskas pārvaldes (Statistisches Bundesamt) dati. Tomēr šāda atjaunināšanas procedūra pašlaik nevar vispusīgi atspoguļot nozarē panākto efektivitātes pieaugumu.
(204)
Visbeidzot, Komisija secina, ka fakts, ka Finansēšanas pamatnostādnēs ir paredzēta arī 4.b izmaksu kategorija (kompensācija par papildu izmaksām, kas rodas, pamatojoties uz politiski ierosinātu individuālu tarifu piemērošanu, kas pārsniedz tirgū raksturīgo modeļu izmaksas), ļauj secināt, ka VRR ietilpstošie transporta uzņēmumi maksā algas, kas ir lielākas par tirgū raksturīgajām algām. Vācija ir apstiprinājusi, ka RBG un BSM maksā šādas algas un saņem kompensācijas 4.b izmaksu kategorijas ietvaros.
(205)
Ņemot vērā visu iepriekš minēto, no pierādījumiem, kurus ir saņēmusi Komisija, neizriet, ka kompensāciju apmērs ir aprēķināts, salīdzinot RBG un BSM radušās izmaksas ar labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksām. Tāpēc kompensācijas apmērs nav aprēķināts, pamatojoties uz labi pārvaldīta uzņēmuma izmaksām.
(206)
Līdz ar to Komisija secina, ka attiecībā uz maksājumiem, kuri uzņēmumiem RBG un BSM veikti kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi, nav ievērots Altmark lietas ceturtais kritērijs.
9.2.5. SECINĀJUMS
(207)
Tā kā nav ievērots ceturtais Altmark lietas kritērijs, pēc Komisijas domām, izskatāmajā lietā finansēšanas sistēma sniedz ekonomiskas priekšrocības uzņēmumiem RBG un BSM.
9.3. KONKURENCES IZKROPĻOJUMI
(208)
Finansēšanas sistēma varētu radīt konkurences izkropļojumus, jo valsts finansējums nostiprina sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei pilnvarotos uzņēmumus un ļauj tiem izmantot šīs priekšrocības, pagarinot šo pilnvarojumu, kamēr konkurenti nevar izmantot šīs priekšrocības, ja tie izrāda interesi par šo pilnvarojumu. Fakts, ka uzņēmumi, iespējams, tiek klasificēti par iekšējiem uzņēmumiem, neaizkavē iespējamo ietekmi uz konkurenci, jo šie uzņēmumi kopā ar citiem publiskiem un privātiem uzņēmumiem darbojas vienā tirgū.
(209)
Turklāt uzņēmumi, kuri saņem finanšu līdzekļus, varētu izmantot šīs priekšrocības, konkurējot ar citiem uzņēmumiem citos tirgos.
9.4. IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU STARP DALĪBVALSTĪM
(210)
Saskaņā ar pastāvīgo tiesu praksi tirdzniecība starp dalībvalstīm tiek negatīvi ietekmēta, ja ar priekšrocību saistīts pasākums nostiprina uzņēmuma pozīciju tirdzniecībā Savienības teritorijā salīdzinājumā ar tā konkurentiem (42). Līdz ar to šāda atbalsta saņēmēja uzņēmuma pozīcijas nostiprināšana, konkurējot ar citiem uzņēmumiem tirdzniecībā Savienības teritorijā, rada ne tikai konkurences izkropļojumus (vai draud tos radīt), bet arī negatīvi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm (43).
(211)
Tāpēc jāizvērtē, vai finanšu līdzekļi, ko VRR piešķīra transporta uzņēmumiem RBG un BSM, rada ekonomiskas priekšrocības, kas nostiprina to pozīciju salīdzinājumā ar konkurentiem tirdzniecībā Savienības teritorijā.
(212)
Vispirms Komisija norāda, ka tuvsatiksmes pasažieru pārvadājumu pakalpojumu tirgus Vācijā, kurā darbojas šie uzņēmumi, ir atvērts citu dalībvalstu uzņēmumu konkurencei (44).
(213)
Tālāk spriedumā Altmark lietā Tiesa secināja:
“77.
Šajā sakarā ir jāatzīmē, ka, pirmkārt, nav izslēgts, ka sabiedriskās subsīdijas, kas piešķirtas uzņēmumam, kurš sniedz vienīgi lokālā vai reģionālā transporta pakalpojumus un nesniedz nekādus transporta pakalpojumus ārpus tā mītnes valsts, neiespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
78.
Ja dalībvalsts uzņēmumam piešķir sabiedriskās subsīdijas, šā uzņēmuma transporta pakalpojumu piedāvājums šā iemesla dēļ var tikt saglabāts vai palielināts, kā rezultātā uzņēmumiem, kas dibināti citās dalībvalstīs, ir mazāk izredžu piedāvāt savus transporta pakalpojumus šīs dalībvalsts tirgū […]” (45).
(214)
Tālāk Komisija secina, ka ar ekonomiskām priekšrocībām saistīts, VRR piešķirts valsts finansējums transporta uzņēmumiem RBG un BSM uzlabo to finanšu stāvokli. Pateicoties labākam finanšu stāvoklim, tiem ir iespējams sniegt transporta pakalpojumus arī turpmāk. Turklāt tā norāda, ka samazinās citu Vācijā un citās dalībvalstīs dibinātu uzņēmumu izredzes piedāvāt savus transporta pakalpojumus šo abu transporta uzņēmumu apkalpotajā tirgū (Diseldorfā), pat ja tas juridiski ir iespējams.
(215)
Līdz ar to Komisija secina, ka uzņēmumiem RBG un BSM piešķirtais finansējums kā kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi nostiprina to pozīciju salīdzinājumā ar konkurentiem tirdzniecībā Savienības teritorijā un tāpēc negatīvi ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
9.5. SECINĀJUMS
(216)
Līdz ar to Komisija secina, ka finanšu līdzekļi, kas uzņēmumiem RBG un BSM piešķirti sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei, ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē.
10. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(217)
LESD 93. pantā ir paredzēti tāda atbalsta saderīguma nosacījumi, kuru piešķir transporta koordinācijai vai par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi transporta jomā.
(218)
Komisija secina, ka izskatāmajā lietā 106. panta 2. punktu nevar piemērot attiecībā uz sabiedriskā transporta uzņēmumiem, jo 93. pants ir lex specialis attiecībā uz 106. panta 2. punktu (46).
(219)
Saskaņā ar spriedumu Altmark lietā (47) LESD 93. pantu nevarētu piemērot tieši, bet tikai pamatojoties uz Padomes regulām, jo īpaši Regulu (EEK) Nr. 1191/69 vai Regulu (EEK) Nr. 1107/70.
(220)
2009. gada 3. decembrī stājās spēkā Regula (EK) Nr. 1370/2007. Ar šo regulu vienlaikus tika atcelta Regula (EEK) Nr. 1191/69 un Regula (EEK) Nr. 1107/70.
(221)
Regula (EK) Nr. 1370/2007 attiecas uz kompensācijām par sabiedrisko pakalpojumu saistībām, kas attiecas uz sabiedrisko pasažieru transportu, izmantojot dzelzceļu, citu sliežu transportu, kā arī autoceļus. Tāpēc Komisijai ir jāizvērtē izskatāmā pasākuma saderība ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007, kas Komisijas lēmuma pieņemšanas brīdī bija piemērojamais tiesību akts.
(222)
Regulā (EK) Nr. 1370/2007 ir noteikti nosacījumi, ar kuriem kompetentā iestāde var maksāt kompensāciju par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu sniegšanas saistībām, kas tiek pildītas, pamatojoties uz pakalpojumu valsts līgumiem. Izskatāmajā lietā pilnvarojums pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tika piešķirts tā dēvētā trīskārša pilnvarojuma akta veidā (proti, ar licencēm, tuvsatiksmes pārvadājumu plāniem un finansēšanas lēmumu, ko VRR pieņem, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm).
(223)
Tālāk Komisija secina, ka ieinteresētā persona nav apstrīdējusi Regulas (EK) Nr. 1370/2007 piemērošanu izskatāmajā lietā. Turklāt Komisija secina, ka Vācija uzskata, ka Regula (EK) Nr. 1370/2007 principā būtu jāpiemēro tikai attiecībā uz kompensācijām, kas piešķirtas no 2009. gada 3. decembra.
(224)
Tomēr pēc Vācijas sniegto argumentu pārbaudes Komisija secināja, ka tie neapšauba atbalsta noteikumu piemērošanu ratione temporis, saskaņā ar kuriem Komisijai sava argumentācija jāpamato ar lēmuma pieņemšanas brīdī spēkā esošiem tiesību aktiem. Komisija uzskata, ka, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007, pakalpojumu valsts līgumi jāizvērtē, ņemot vērā turpmāk minētos apsvērumus.
(225)
Pirmkārt, Komisija secina, ka Regulā (EK) Nr. 1370/2007 pašā ir noteikti tās spēkā stāšanās varianti un paredzēta tās piemērošana ratione temporis. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 12. pantu tā ir stājusies spēkā 2009. gada 3. decembrī. Atbilstīgi 10. panta 1. punktam šajā datumā tiek atcelta Regula (EEK) Nr. 1191/69. Līdz ar to savu izvērtējumu Komisija vairs nevar pamatot ar Regulu (EEK) Nr. 1191/69, kas vairs nebija spēkā lēmuma pieņemšanas brīdī, bet Komisijai jāpamatojas uz Regulu (EK) Nr. 1370/2007.
(226)
Otrkārt, Komisija secina, ka Regulā (EK) Nr. 1370/2007 nav nekādu norāžu, ka tā nebūtu piemērojama pakalpojumu valsts līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas pirms tās stāšanās spēkā. Tā Regulas (EK) Nr. 1370/2007 8. panta 3. punktā ir ietverti pārejas noteikumi valsts līgumiem, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas pirms regulas stāšanās spēkā. Šī tiesību norma būtībā ir izņēmums regulas 8. panta 2. punkta piemērošanai attiecībā uz 5. panta noteikumu piemērošanu līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai. Līdz ar to jāsecina, ka izņēmuma noteikumi līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai pārejas periodā nebūtu bijuši nepieciešami, ja pakalpojumu valsts līgumi, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas pirms regulas stāšanās spēkā, neietilptu tās piemērošanas jomā. Tā - tieši pretēji - 8. pants apstiprina, ka uz šiem valsts līgumiem attiecas regulas pārējās normas.
(227)
Treškārt, Komisija norāda, ka izskatāmajā lietā nav piemērojams Komisijas paziņojums par to noteikumu noteikšanu, kas piemērojami nelikumīga valsts atbalsta novērtēšanai (48). Tā šajā paziņojumā ir nepārprotami noteikts, ka tas neietekmē Padomes un Komisijas regulu interpretāciju valsts atbalsta jomā. Tomēr Regulā (EK) Nr. 1370/2007 ir paredzēti noteikumi tās piemērošanai laikā.
(228)
Ceturtkārt, Komisija uzsver, ka arī Tiesa ir apstiprinājusi principu, saskaņā ar kuru jauns noteikums ir nekavējoties piemērojams tādas situācijas vēlākām sekām, kas radusies iepriekšējā noteikuma pastāvēšanas laikā. Tā ir arī nospriedusi, ka tiesiskās paļāvības principa aizsardzības piemērošanas joma nevar būt tik plaša, lai vispārīgi aizkavētu jaunā noteikuma piemērošanu tādu situāciju vēlākām sekām, kas radušās iepriekšējā noteikuma pastāvēšanas laikā (49).
(229)
Piektkārt, Tiesa ir lēmusi, ka Kopienas materiāltiesiskās normas ir jāinterpretē tādējādi, ka tās attiecas uz situācijām, kuras radušās pirms normu spēkā stāšanās, tikai tiktāl, ciktāl no to noteikumiem, mērķa vai satura skaidri izriet, ka tām jāpiešķir šāda iedarbība (50). Regulas (EK) Nr. 1370/2007 gadījumā šis nosacījums, kā minēts 228. apsvērumā, ir nepārprotami izpildīts.
(230)
Turklāt, sestkārt, Komisija secina, ka tajā pašā spriedumā Tiesa ir arī atzinusi, ka gadījumā, ja tiesiskais regulējums, kas bija spēkā dalībvalsts iecerēta atbalsta paziņošanas brīdī, mainās pirms Komisijas lēmuma pieņemšanas, Komisijai šis lēmums ir jāpieņem, pamatojoties uz jauno tiesisko regulējumu (51). Turklāt Tiesa ir norādījusi, ka dalībvalsts iecerēta atbalsta paziņojums nerada juridiski pilnīgi pabeigtu situāciju un tiesisko paļāvību, kas nozīmētu, ka Komisija pieņem lēmumu par šā atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, piemērojot šā paziņojuma sniegšanas dienā spēkā esošās normas. Līdz ar to rastos pretruna, ja dalībvalstij, kas - tieši pretēji - nav izpildījusi paziņošanas pienākumu, atļautu radīt juridiski pilnīgi pabeigtu situāciju, piešķirot nelikumīgu atbalstu.
(231)
Tāpēc izskatāmajā lietā ir jāpiemēro Regula (EK) Nr. 1370/2007 (52).
10.1. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU, PAMATOJOTIES UZ REGULU (EK) NR. 1370/2007
(232)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 9. panta 1. punktu “Sabiedrisko pakalpojumu kompensācijas, ko saskaņā ar šo regulu izmaksā par sabiedriskā pasažieru transporta pakalpojumu sniegšanu […], ir saderīgas ar kopējo tirgu”. Tālāk Komisija izvērtē, vai Finansēšanas pamatnostādnes un saskaņā ar tām izmaksātās kompensācijas uzņēmumiem RBG un BSM atbilst Regulas (EK) Nr. 1370/2007 noteikumiem.
(233)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 3. panta 1. punktu: “Ja kompetentā iestāde nolemj izvēlētajam pakalpojumu sniedzējam par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi piešķirt ekskluzīvas tiesības un/vai kompensāciju, tā to dara saskaņā ar pakalpojumu valsts līgumu.”
(234)
Izskatāmajā lietā pilnvarojums pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tika piešķirts tā dēvētā trīskārša pilnvarojuma akta veidā (proti, ar licencēm, tuvsatiksmes pārvadājumu plāniem un finansēšanas lēmumu, ko VRR pieņem, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm). Tāpēc Komisija secina, ka ir ievēroti Regulas (EK) Nr. 1370/2007 3. panta noteikumi.
(235)
Regulas (EK) Nr. 1370/2007 4. pantā ir noteikts šāds obligātais pakalpojumu valsts līgumu saturs:
(236)
4. panta 1. punkta a) apakšpunkts - skaidri definētas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības: kā minēts 8.2.1. punktā, RBG un BSM tika izvēlēti skaidri definētu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei.
(237)
4. panta 1. punkta b) apakšpunkts - parametri kompensācijas aprēķināšanai ir iepriekš objektīvi un pārskatāmi jānosaka, lai novērstu pārmērīgas kompensācijas: kā minēts 9.2.2. punktā, noraidošā finansēšanas lēmumā kompensāciju aprēķināšanas parametri tiek noteikti objektīvi un pārskatāmi, norādot maksimālo summu katrai izmaksu kategorijai katrā pārvadājumu veidā, pirms sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildes.
(238)
4. panta 1. punkta c) apakšpunkts un 4. panta 2. punkts - izmaksu un ieņēmumu sadales kārtība: pamatojoties uz iepriekš minētajiem parametriem, pastāv skaidra to izmaksu un ieņēmumu sadales kārtība, kas attiecas uz četrām izmaksu kategorijām, kuras tiek kompensētas. Katrai no četrām dažādajām sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību kategorijām izmaksas un ieņēmumi tiek uzskaitīti atsevišķos grāmatvedības kontos, turklāt tiek piemēroti saskaņā ar Vācijas tiesībām spēkā esošie grāmatvedības principi un ikgadējo auditu veic neatkarīgs auditors un VRR.
(239)
4. panta 3. punkts - pakalpojumu valsts līgumu darbības laiks nav ilgāks par 10 gadiem autobusu pakalpojumiem un par 15 gadiem - pasažieru dzelzceļa transporta pakalpojumiem vai citu tipu pārvadājumiem pa sliežu ceļiem: sākotnēji pilnvarojums pildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tika piešķirts tā dēvētā trīskārša pilnvarojuma akta veidā (proti, ar licencēm, tuvsatiksmes pārvadājumu plāniem un finansēšanas lēmumu, ko VRR pieņem, pamatojoties uz Finansēšanas pamatnostādnēm). Stājoties spēkā Regulai (EK) Nr. 1370/2007, transporta uzņēmumiem noteiktās sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības tika apkopotas vienā vienīgā aktā ar 10 gadu darbības laiku. Uz pakalpojumu valsts līgumiem, kas bija noslēgti jau pirms Regulas (EK) Nr. 1370/2007 stāšanās spēkā, attiecas pārejas noteikumi. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 8. panta 3. punkta d) apakšpunktu pakalpojumu valsts līgumi, kuru slēgšanas tiesības piešķirtas no 2000. gada 26. jūlija un pirms 2009. gada 3. decembra saskaņā ar procedūru, kas nav taisnīga konkursa procedūra, paliek spēkā to paredzētajā darbības laikā, ja vien to darbības laiks ir terminēts un ir salīdzināms ar 4. pantā noteiktajiem darbības laikiem. Izskatāmajā lietā līguma slēgšanas tiesības tika piešķirtas uz 8. panta 3. punkta d) apakšpunktā noteikto darbības laiku, neveicot konkursa procedūru. Tāpēc tiek piemērots 4. pantā noteiktais laika ierobežojums. Līguma darbības laiks pašlaik ir ierobežots uz 10 gadiem; līdz ar to tas atbilst 4. panta 3. punkta noteikumiem.
(240)
4. panta 5. punkts - prasība ievērot konkrētus sociālos standartus: piemērotie koplīgumi ir norādīti attiecīgajos aktos, jo RBG un BSM ir pienākums piemērot ar Ziemeļreinas-Vestfālenes pašvaldību darba devēju apvienību saskaņoto koplīgumu.
(241)
4. panta 6. punkts - prasība ievērot konkrētus kvalitātes standartus: noteikumi par kvalitātes standartiem ir norādīti attiecīgajos pilnvarojuma aktos.
(242)
Pamatojoties uz 54. un nākamajos apsvērumos minētajiem apsvērumiem, Komisija uzskata, ka trīskāršais pilnvarojuma akts atbilst visiem Regulas (EK) Nr. 1370/2007 4. pantā paredzētajiem obligātajiem noteikumiem.
(243)
Regulas (EK) Nr. 1370/2007 5. pantā ir ietverti pakalpojumu valsts līgumu piešķiršanas noteikumi. Tomēr saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 8. panta 2. punktā paredzētajiem pārejas noteikumiem valsts līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanu sabiedriskajam transportam pa dzelzceļu un autoceļiem drīkst veikt tikai no 2019. gada 3. decembra atbilstīgi 5. pantam. Tāpēc izskatāmajā lietā nav piemērojami Regulas (EK) Nr. 1370/2007 5. panta noteikumi.
(244)
Komisija vēlreiz norāda Vācijai, ka šajā pārejas periodā dalībvalstīm ir jāveic pasākumi, lai pakāpeniski piemērotu Regulas (EK) Nr. 1370/2007 5. pantu.
(245)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 6. panta 1. punktu visām kompensācijām jāatbilst regulas 4. panta un pielikuma noteikumiem.
(246)
Vispirms Komisija norāda, ka - kā minēts iepriekš - izskatāmajā lietā ir ievēroti visi 4. panta noteikumi.
(247)
Regulas (EK) Nr. 1370/2007 pielikumā ir noteikts, ka kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas atbilst finansējuma apjomam, kuru veido šādi faktori: izmaksas, kas rodas par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi, atskaitot ieņēmumus no atlīdzībām saskaņā ar koplīgumiem, atskaitot visas pozitīvās finansiālās sekas, kas rodas attiecīgo sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildei izmantotajā tīklā, un pieskaitot atbilstīgu peļņu. Tāpat pielikumā ir noteikts, ka izmaksas un ieņēmumus aprēķina saskaņā ar piemērojamiem grāmatvedības un nodokļu noteikumiem. Turklāt, ņemot vērā pārskatāmības apsvērumus, grāmatvedība ir jākārto atsevišķi.
(248)
Izskatāmajā lietā Komisija secina, ka kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām, kā noteikts 9.2.3. punktā, notiek atbilstīgi pielikuma noteikumiem un kompensācijas netika izmaksātas pārmērīgā apmērā. Pēc peļņas no maksājumiem par lietošanu, ieņēmumu, citu pozitīvu finansiālu seku un izmaksu par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistību izpildi aprēķināšanas izriet, ka uzņēmumiem BSM un RGB, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, katru gadu radās zaudējumi. Šie zaudējumi 2006.-2009. gadā attiecīgi tika segti ar kompensācijām, kā rezultātā bilances peļņa kļuva nulle.
(249)
Tāpat Komisija secina, ka izskatāmajā lietā uzņēmumi nav guvuši atbilstīgu peļņu. Turklāt uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām attiecināmās izmaksas un ieņēmumi tiek pārbaudīti, līdz ar to tie atbilst piemērojamiem grāmatvedības un nodokļu noteikumiem. Pārskatāmības palielināšanai attiecīgo uzņēmumu grāmatvedība pakalpojumiem, kas ietilpst sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībās, un pārējai darbībai tiek kārtota atsevišķi.
(250)
Pamatojoties uz iepriekš minētajiem apsvērumiem, Komisija secina, ka kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām nepieļauj pārmērīgas kompensācijas izmaksu un atbilst Regulas (EK) Nr. 1370/2007 4. un 6. panta un tā pielikuma noteikumiem.
(251)
Tāpēc Komisija uzskata, ka izskatāmajā lietā ir ievēroti vispārējie principi atbalsta shēmas saderības ar iekšējo tirgu izvērtēšanai. Tālāk Komisija secina, ka kompensācijas par uzņēmumu RBG un BSM sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām pārbaude saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1107/70 izraisītu tos pašus secinājumus.
(252)
Līdz ar to Komisija secina, ka atbalsts uzņēmumiem RBG un BSM ir saderīgs ar iekšējo tirgu saskaņā ar LESD 93. pantu un Regulas (EK) Nr. 1370/2007 9. panta 1. punktu.
11. SECINĀJUMI
(253)
Komisija secina, ka atbalsts saskaņā ar LESD 93. pantu un Regulas (EK) Nr. 1370/2007 9. panta 1. punktu ir saderīgs ar iekšējo tirgu. Komisija norāda, ka šis lēmums attiecas uz pasākumu kā valsts atbalsta saderību ar iekšējo tirgu un ka šis izvērtējums izskatāmajā lietā neapsteidz Komisijas pārbaudi par Savienības tiesību aktu piemērošanu valsts līgumiem un koncesijām.
(254)
Komisija norāda, ka saskaņā ar pastāvīgo Tiesas praksi tā var izvērtēt valsts atbalsta saderību ar iekšējo tirgu neatkarīgi no cita Savienības tiesību akta iespējama pārkāpuma, ja vien šis tiesību akts nav tik cieši saistīts ar atbalsta priekšmetu, ka atsevišķa izvērtēšana nav iespējama.
(255)
Izskatāmajā lietā Komisija secina, ka valsts līgumu un koncesiju noteikumu iespējams pārkāpums, piemēram, izskatāmā licenču piešķiršana uzņēmumiem BSM un RBG, nav uzskatāms par tādu, kas neizbēgami radītu konkurences izkropļojumus izraisošu ietekmi, kas vēl vairāk pastiprina atbalsta rezultātā rodošos konkurences izkropļojumus. Līdz ar to šis lēmums attiecas tikai uz valsts atbalsta izvērtēšanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, kuru, pamatojoties uz Pamatnostādnēm tuvsatiksmes sabiedriskā transporta finansēšanai Reinas-Rūras transporta apvienībā, Vācija sniegusi uzņēmumiem Rheinbahn AG un Bahnen der Stadt Monheim 2006.-2009. gadā, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1370/2007 9. panta 1. punktu un Līguma par Eiropas Savienības darbību 93. pantu ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.
Briselē, 2011. gada 23. februārī