РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1191/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 декември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1794/2006 за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (Рамков регламент), и по-специално член 5, параграф 3от него (2).
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията (3) установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол. Разработването на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, предоставяно по време на всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на единното европейско небе. Схемата следва да доведе до по-голяма прозрачност по отношение на определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство, както и до икономическа ефективност при предоставяне на аеронавигационно обслужване. Тя също така следва да спомага за ефективността на полетите при запазване на оптимално ниво на безопасност и да стимулира предоставянето на интегрирано обслужване.
(2)
С цел да се осигури подобряване на икономическата ефективност при аеронавигационното обслужване, схемата за събиране на такси следва да насърчи повишаването на икономическата и на оперативната ефективност в съответствие с Европейския генерален план за управление на въздушното движение и в негова подкрепа.
(3)
Необходимо е да се актуализира Регламент (ЕО) № 1794/2006 с цел да се преведат финансовите последици от схемата за ефективност в схемата за таксуване, особено по отношение на механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите, както и на системите за материално стимулиране, посочени в Регламент на (ЕС) № 691/2010 на Комисията за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4). Регламент (ЕО) № 1794/2006 следва съответно да се измени.
(4)
Следва да се предвидят подходящи разпоредби, за да се осигури плавен преход към актуализираната схема за таксуване.
(5)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения към Регламент (ЕС) № 1794/2006
Регламент (ЕО) № 1794/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент определя необходимите мерки за разработване на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.“
б)
параграфи 5 и 6 се заменят със следното:
„5. При спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията (5), държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент по отношение на аеронавигационното обслужване, предоставяно на летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места. Държавите-членки информират Комисията за това решение.
Комисията публикува периодично актуализиран списък на летищата, за които държавите-членки са решили да не прилагат към аеронавигационните услуги настоящия регламент.
6. По отношение на аеронавигационно обслужване, предоставено на летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места, преди всеки референтен период, посочен в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, държавите-членки могат да решат да не:
а)
изчисляват установените разходи, съгласно член 6 от настоящия регламент;
б)
изчисляват таксите за използване на летищата, както е посочено в член 11 от настоящия регламент
в)
определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата, както е посочено в член 13 от настоящия регламент.
Първата алинея се прилага без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004, при спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010.
Държавите-членки, които решат да не прилагат разпоредбите, изброени в първия параграф, извършват подробна оценка на степента, до която условията, определени в приложение I към настоящия регламент са изпълнени. Тази оценка включва консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство.
Посочените държави-членки представят на Комисията подробен доклад относно оценката, посочена в третата алинея. Този доклад се основава на доказателствен материал, включва резултата от консултацията с ползвателите, и дава пълна обосновка на заключенията на държавата-членка.
След консултация със съответната държава-членка Комисията може да определи, че условията, посочени в приложение I към настоящия регламент не са изпълнени, и може, най-късно два месеца след получаване на доклада да изиска от държавата-членка да направи наново оценката при преразгледани условия.
Когато Комисията направи такова определение, тя точно посочва коя(и) част(и) на оценката трябва да бъде(ат) преразгледана(и), и дава обосновка за искането си.
В случай, че Комисията е поискала преразглеждане на оценката, съответната държава-членка предава доклад по заключенията от преразгледаната оценка най-късно два месеца след получаване на искането на Комисията.
Окончателният доклад се обявява публично и е в сила в продължение на референтния период.
2)
В Член 2 се добавят следните букви:
„з)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
и)
„референтен период“ е референтният период на схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004;
й)
„движения на търговския въздушен транспорт“ е сборът на излитанията и кацанията на търговския въздушен транспорт, изчислен като средна стойност за трите години, предшестващи приемането на плановете за ефективност, посочени в член 12 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
к)
„други приходи“ са приходи, получени от публични органи, или приходи от търговски дейности, и/или по отношение на таксовите единици за обслужване в зоната на летищата - също и приходи, получени по силата на договори или споразумения между доставчици на аеронавигационно обслужване и летищни оператори, от които доставчиците на аеронавигационно обслужване се възползват по отношение на намаляване на размера на таксовите единици.“.
3)
В член 3 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Схемата за събиране на такси се ръководи от принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване при прелитане се финансират посредством пътни такси при прелитане, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи.
3. Установените разходи за аеронавигационно обслужване в зоната на летищата се финансират посредством такси за използване на летищата, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи. Те могат да включват кръстосани субсидии, отпуснати в съответствие със законодателството на Съюза.“.
4)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Зоната за събиране на пътни такси при прелитане се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство. Държавите-членки могат да определят конкретна зона за комплексна летищна зона в зоната за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, например вследствие на създаването на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство, въпросните държави-членки осигуряват в максимално възможната степен съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
Когато не е възможно еднакво прилагане на настоящия регламент към съответното въздушно пространство, държавите-членки информират ползвателите за разликите в прилагането на настоящия регламент по прозрачен начин и информират Комисията и Евроконтрол за тези разлики.“.
5)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки могат да определят следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 550/2004, когато те са направени в резултат от предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, без да се засягат други източници на финансиране и в съответствие със законодателството на Съюза, част от приходите, получени от таксите може да се използват за осигуряване на финансиране за общи проекти, свързани с мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на цялостната ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване в Европа. В такива случаи държавите-членки осигуряват да са налице практики на подробно и прозрачно счетоводно отчитане, за да бъде гарантирано, че на ползвателите на въздушното пространство не се налагат дублиращи се такси. Ясно се посочват тези установени разходи, които финансират общия проект в съответствие с приложение II.“.
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 5 от настоящия регламент и са определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 16 и 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, установените разходи се определят преди началото на всеки референтен период като част от плановете за ефективност, посочени в член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 691/2010, за всяка календарна година от референтния период, в реално и номинално изражение. Таксовите единици се изчисляват въз основа на разходите в номинално изражение. За всяка година от референтния период разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, актуализирани въз основа на реалната инфлация, регистрирана от Комисията (Евростат) за годината, се пренася най-късно в година n+2.
Установените разходи и действителните разходи се определят в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави-членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави-членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в прилагане на член 13, параграф 1, алинея първа от настоящия регламент. Тези държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за това.“.
б)
Параграф 2 се изменя както следва:
i)
Втората алинея се заменя със следното:
„Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии може да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно управлението на схемата или съответното национално законодателство. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.“.
ii)
Четвъртата и петата алинеи се заменят със следното:
„Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни материални активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на базата на историческата цена или счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията и е в съответствие с приложения метод за изчисляване на цената на капитала. Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на базата на историческата цена с цел сравняване и оценка.
Цената на капитала е равна на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на рентабилността на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.“.
в)
В параграф 3 първата алинея се заменя със следното:
„За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Рентабилността на собствения капитал се основава на действителния финансов риск, поет от доставчика на аеронавигационно обслужване.“.
7)
В член 7, параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на първата алинея, буква б), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите-членки определят критериите за разпределяне на разходите между аеронавигационното обслужване в зоната на летищата и аеронавигационното обслужване при прелитане и информират за това Комисията.“.
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Прозрачност на разходите и на механизма на събиране на такси
1. Най-късно шест месеца преди началото на референтния период държавите-членки, подпомагани от своите доставчици на аеронавигационно обслужване, предлагат на представители на ползвателите на въздушното пространство подробна консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите за обслужените единици, политиката на събиране на таксите и съответните таксови единици. Държавите-членки представят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, които са доказани в съответствие с член 5, и своите таксови единици, на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите-членки ежегодно предлагат консултация на представители на ползвателите на въздушното пространство относно евентуални отклонения от прогнозите, и по-специално по отношение на:
a)
съпоставяне на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а;
в)
системите за материално стимулиране, предвидени в член 12.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство имат право да поискат повече консултации. Системно се организират и консултации с ползвателите след активиране на даден механизъм за предупреждение, водещ до преразглеждане на таксовата единица.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, предвидени в приложения II и VI, или в приложение III в случаите, когато държава-членка, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, е взела решение да не се изчисляват установените разходи или таксите за използване на летищата или да не се определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата в съответствие с член 1, параграф 6. Съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За консултацията, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 ноември.“.
9)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това освобождаване трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса или забележка в полетния план;“.
б)
параграф 4 се изменя както следва:
i)
първата алинея се заличава;
ii)
във втората алинея уводната фраза се заменя със следното:
„Разходите, направени за освободените от заплащане на такси полети, са съставени от:“.
10)
Членове 10 и 11 се заменят със следното:
„Член 10
Изчисляване на пътни такси при прелитане
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 2 относно финансиране на аеронавигационното обслужване при прелитане посредством други приходи, пътната такса за аеронавигационно обслужване при прелитане за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси обслужване при прелитане е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за аеронавигационно обслужване могат, и броя на маршрутните единици за услугата при прелитане за дадения полет.
2. Таксовата единица и обслужените единици при прелитане се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на такса за използване на летищата
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 3 за финансиране на аеронавигационното обслужване в зоната на летищата посредством други приходи, таксата за използване на летищата за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси за използване на летищата е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за използване на летищата, и пътната такса за обслужване в зоната на летищата за дадения полет. За целите на събиране на таксите, подходът и кацането се таксуват като еднократно ползване. За измерителна единица се приема или кацането, или излитането.
2. Таксовата единица и пътната такса за обслужване в зоната на летищата се изчисляват в съответствие с приложение V.“.
11)
Вмъква се следният член 11а:
„Член 11а
Поделяне на риска
1. Настоящият член установява механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите. Той се прилага съгласно принципите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска, свързан с въздушното движение и се възстановяват независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в прилагане на член 5, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи на доставчиците на метеорологично обслужване;
в)
разрешеното прехвърляне от предишна година или референтен период и бонусите или санкциите в резултат от системи за материално стимулиране;
г)
свръхвъзстановяванията или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение се възстановяват най-късно в година n+2.
Освен това, държавите-членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година действителният брой на обслужените единици не е по-висок или по-нисък с повече от 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, допълнителният приход или загуба на приход на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се прехвърля;
4. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-висок с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, поне 70 % от допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се връща на ползвателите на въздушното пространство най-късно в година n+2;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-малък с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
5. Разпределението на риска, свързан с въздушното движение, както е посочено в параграф 4, е заложено в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство за целия референтен период, следващ консултацията, посочена в член 8.
6. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-нисък от 90 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици превишава 110 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се връща на ползвателите на въздушното пространство в година n+2;
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал или чийто собствен капитал не превишава 5 % от общите пасиви към 31 декември 2011 г., може да бъдат освободени от поделянето на риска, свързан с въздушното движение, по време на първия референтен период, за да могат да постигнат по-нисък дял на финансирането с дълг. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, освободени от поделяне на риска, свързан с въздушното движение са посочени в плана за ефективност, който се разглежда от Комисията, както и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II. Държавите-членки описват и обосновават мерките, планирани за постигане на по-нисък дял на финансирането с дълг, и съответния график.
8. Следните принципи се прилагат за поделяне на риска, свързан с разходите:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се поема от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация, без да се засяга активирането на механизма за предупреждение в прилагане на член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
в)
букви а) и б) може да не се прилагат по отношение на разликата между действителните и установените разходи, за които може да се счита, че са извън контрола на доставчиците на аеронавигационно обслужване, на държавите-членки и на квалифицираните организации, дължаща се на:
i)
непредвидени промени, наложени по силата на националните разпоредби и счетоводната нормативна уредба в пенсионната област;
ii)
непредвидени промени, дължащи се на националното законодателство в областта на данъчното облагане;
iii)
непредвидени и нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения;
v)
съществени промени в лихвените проценти по заеми.
Без да се засяга член 6, параграф 1, трета алинея, въз основа на списъка, посочен в точки i) и v) от първата алинея, националният надзорен орган предварително съставя списък на неподдаващите се на контрол фактори, оказващи въздействие върху разходите, като този списък представлява част от плана за ефективност.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи надвишават установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период. За тази цел съответният национален надзорен орган дава своето изрично съгласие за прехвърлянето, след като се е уверил, че:
i)
отклонението на действителните от установените разходи всъщност се дължи на фактори, които са извън контрола на съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, на държавата-членка или на квалифицираната организация;
ii)
отклонението в разходите, които следва да бъдат прехвърлени върху ползвателите, е конкретно определено и категоризирано
Прехвърленият обем се обосновава със съответните фактори и се описва в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.“.
12)
В член 12 параграфи 1, 2 и 3 заменят със следното:
„1. Държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, приложени на недискриминационна и прозрачна основа, за да подкрепят подобренията в предоставянето на аеронавигационно обслужване или намаляването на въздействието на авиацията върху околната среда, които водят до различно изчисляване на таксите съгласно параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване или ползватели на въздушното пространство.
2. В съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010, държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да приемат финансови стимули за постигане на целите по отношение на ефективността от техните доставчици на аеронавигационно обслужване. Таксовата единица може да се коригира с оглед предоставяне на бонус или налагане на санкция в съответствие с действителните постижения на доставчика на аеронавигационно обслужване, съпоставени със съответната цел. Към подобни бонуси или санкции се прибягва само когато вариациите в ефективността оказват значително въздействие върху ползвателите. Приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Нивата на вариациите в ефективността, както и приложимите нива на бонуси и санкции се определят след предложението за консултация, посочена в член 8, и са заложени в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране по отношение на ползвателите на аеронавигационно обслужване, след предложението за консултация, посочена в член 8, тя модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, положени от тези ползватели, по-специално да:
а)
оптимизират използването на аеронавигационното обслужване;
б)
намалят въздействието на авиацията върху околната среда;
в)
намалят общите разходи за аеронавигационното обслужване и да увеличат своята ефективност, по-специално чрез намаляване или модулиране на таксите съобразно използваното бордово оборудване, което увеличава капацитета, или за компенсиране на неудобството при избор на по-малко претоварени маршрути;
г)
ускоряване на разгръщането на функциите за УВД на SESAR.“.
13)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
Параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки осигуряват таксовите единици да бъдат определени годишно за всяка зона за събиране на такси.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите-членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от обхванатите държави-членки. Съответните държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Съгласно член 11, параграф 4, буква д) от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, таксовата единица може да бъде изменена през годината, в случай на активиране на даден механизъм за предупреждение.“.
б)
Следният параграф 4 се добавя:
„4. За първата година от референтния период, таксовите единици се изчисляват въз основа на плана за ефективност, представен от съответната държава-членка или функционален блок въздушно пространство към 1 ноември на годината, предхождаща референтния период. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща началото на референтния период, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите корективни мерки.“.
14)
В член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единична такса на полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица за покриване на разходите по фактуриране и събиране на таксите.“.
15)
Член 15 се заличава.
16)
В член 17 уводния параграф от първа алинея се заменя със следното:
„Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право да:“
17)
Вмъква се следният член 17а:
„Член 17а
Преразглеждане
Преразглеждането на схемата за ефективност от страна на Комисията, както е посочено в член 24 от Регламент (ЕС) № 691/2010, включва механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а от настоящия регламент, системите за материално стимулиране, създадени съгласно член 12 от настоящия регламент, както и тяхното въздействие и ефикасност за постигане на поставените цели във връзка с ефективността.“.
18)
Приложения I до VI се изменят съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Преходни разпоредби
Държавите-членки, които са имали национални разпоредби преди 8 юли 2010 г., определящи намаляване на таксовата единица, което превишава целите, определени за целия Европейски съюз с Регламент (ЕС) № 691/2010, могат да освободят своите доставчици на аеронавигационно обслужване от прилагането на член 11а, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1794/2006. Това освобождаване се прилага за периода, през който националните разпоредби предвиждат намаляване на таксовата единица, но за срок не по-дълъг от края на първия референтен период през 2014 г. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол за тези освобождавания.
Държавите-членки могат да решат да не прилагат разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1794/2006, както е изменен с настоящия регламент по отношение на таксите за използване на летищата до 31 декември 2014 г. Те уведомяват Комисията за това. Когато държавите-членки освобождават таксите за използване на летищата от приложението на разпоредбите на настоящия регламент, пълният размер на разходите по предоставяне на аеронавигационно обслужване в зоната на летищата може да бъде възстановен до 31 декември 2014 г.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той започва да се прилага от 2012 г. по отношение на разходите за аеронавигационно обслужване, таксите и таксовите единици.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2010 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1191/2010
(2010. gada 16. decembris),
ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1794/2006, ar ko nosaka kopēju tarifikācijas sistēmu aeronavigācijas pakalpojumiem
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 550/2004 par aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu vienotajā Eiropas gaisa telpā (Pakalpojumu sniegšanas regula) (1), un jo īpaši tās 15. panta 4. punktu;
ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regulu (EK) Nr. 549/2004, ar ko nosaka pamatu Eiropas vienotās gaisa telpas izveidošanai (pamatregula) (2), un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas Regula (EK) Nr. 1794/2006 (3) nosaka nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu tādu aeronavigācijas pakalpojumu tarifikācijas sistēmu, kas atbilst Eurocontrol maršuta maksājumu sistēmai. Lai īstenotu Eiropas vienoto gaisa telpu, ļoti svarīgi ir izstrādāt kopēju tarifikācijas sistēmu visos lidojuma posmos sniegtajiem aeronavigācijas pakalpojumiem. Sistēmai būtu jāpanāk lielāka pārredzamība attiecībā uz gaisa telpas izmantotāju maksājumu noteikšanu, piemērošanu un iekasēšanu un izmaksu efektivitāti, nodrošinot aeronavigācijas pakalpojumus. Tai būtu jāveicina arī lidojumu efektivitāte, vienlaikus saglabājot optimālu drošības līmeni, un jāstimulē integrētu pakalpojumu sniegšana.
(2)
Lai nodrošinātu, ka vispārējais mērķis - uzlabot aeronavigācijas pakalpojumu rentabilitāti - ir efektīvs, tarifikācijas sistēmai būtu jāveicina rentabilitātes un ekspluatācijas efektivitātes uzlabošana atbilstoši Eiropas Gaisa satiksmes pārvaldības ģenerālplānam un šis plāns jāatbalsta.
(3)
Regula (EK) Nr. 1794/2006 ir jāatjaunina, lai darbības uzlabošanas sistēmas finanšu sekas atspoguļotu tarifikācijas sistēmā, jo īpaši attiecībā uz izmaksu un satiksmes riska dalīšanas mehānismiem, kā arī veicināšanas pasākumu sistēmām, kas aprakstītas Komisijas 2010. gada 29. jūlija Regulā (ES) Nr. 691/2010, ar ko nosaka aeronavigācijas pakalpojumu un tīkla funkciju darbības uzlabošanas sistēmu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2096/2005, ar kuru paredz kopīgas prasības aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai (4). Tādējādi Regula (EK) Nr. 1794/2006 būtu attiecīgi jāgroza.
(4)
Būtu jāparedz attiecīgi noteikumi, lai nodrošinātu netraucētu pāreju uz atjaunināto tarifikācijas sistēmu.
(5)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Vienotās gaisa telpas komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Grozījumi Regulā (EK) Nr. 1794/2006
Regulu (EK) Nr. 1794/2006 groza šādi:
1)
1. pantu groza šādi:
a)
1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Šī regula nosaka nepieciešamos pasākumus, lai izveidotu tādu kopēju aeronavigācijas pakalpojumu tarifikācijas sistēmu, kas atbilst Eurocontrol maršruta maksājumu sistēmai.”.
b)
5. un 6. punktu aizstāj ar šādu:
“5. Ievērojot Komisijas Regulas (ES) Nr. 691/2010 (5) 1. panta 3. punkta trešo teikumu, dalībvalstis var pieņemt lēmumu nepiemērot šo regulu attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumiem lidostās, kurās gada laikā veic mazāk par 50 000 komerciālā gaisa transporta kustību neatkarīgi no maksimālās pacelšanās masas un pasažieru vietu skaita.
Dalībvalstis par minēto lēmumu informē Komisiju. Komisija periodiski publicē to lidostu atjauninātu sarakstu, kurās dalībvalstis ir nolēmušas nepiemērot šo regulu aeronavigācijas pakalpojumiem.
6. Attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumiem lidostās, kurās gada laikā veic mazāk par 150 000 komerciālā gaisa transporta kustību neatkarīgi no maksimālās pacelšanās masas un pasažieru vietu skaita, dalībvalstis, pirms katra Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 3. punkta d) apakšpunktā minētā pārskata perioda, var izlemt:
a)
neaprēķināt noteiktās izmaksas, saskaņā ar šīs regulas 6. pantu;
b)
neaprēķināt termināla maksājumus, kā tie noteikti šīs regulas 11. pantā;
c)
nenoteikt šīs regulas 13. pantā minētās termināla vienības likmes.
Pirmo daļu piemēro, neskarot Regulas (EK) Nr. 550/2004 14. un 15. pantā minēto principu piemērošanu un ievērojot Regulas (ES) Nr. 691/2010 1. panta 3. punktu.
Dalībvalstis, kuras nolemj nepiemērot pirmajā daļā uzskaitītos noteikumus, veic detalizētu novērtējumu par to, cik lielā mērā ir izpildīti šīs regulas I pielikuma nosacījumi. Šajā novērtējumā ietilpst apspriešanās ar gaisa telpas izmantotāju pārstāvi.
Minētās dalībvalstis iesniedz Komisijai detalizētu ziņojumu par trešajā daļā minēto novērtējumu. Šo ziņojumu pamato ar pierādījumiem, tajā ietver apspriešanās ar lietotājiem rezultātus un sniedz pilnīgu pamatojumu dalībvalsts secinājumiem.
Pēc apspriešanās ar attiecīgo dalībvalsti, Komisija var secināt, ka nav izpildīti šīs regulas I pielikumā izklāstītie nosacījumi, un tā var ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc ziņojuma saņemšanas prasīt minētajai dalībvalstij atkārtoti veikt novērtējumu, ņemot vērā pārstrādātos nosacījumus.
Ja Komisija izdara šādu secinājumu, tā norāda, kura(-as) novērtējuma daļa(-as) ir jāpārstrādā, kā arī to pamato.
Ja Komisija ir pieprasījusi pārstrādātu novērtējumu attiecīgā dalībvalsts, ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc Komisijas lēmuma saņemšanas, iesniedz ziņojumu par šī pārskatītā novērtējuma secinājumiem.
Galīgo ziņojumu publisko, un tas ir spēkā attiecīgajā pārskata periodā.
2)
2. pantā, pievieno šādus punktus:
“h)
“noteiktās izmaksas” ir dalībvalstu iepriekš noteiktas izmaksas, kā minēts Regulas (EK) Nr. 550/2004 15. panta 2. punkta a) apakšpunktā;
i)
“pārskata periods” ir darbības uzlabošanas shēmas pārskata periods, kas paredzēts Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 3. punkta d) apakšpunktā;
j)
“komerciālā gaisa transporta kustības” ir pacelšanos un nolaišanos kopsumma gaisa komercpārvadājumos, kuru aprēķina kā iepriekšējo trīs gadu vidējo rādītāju pirms Regulas (ES) Nr. 691/2010 12. pantā minēto darbības uzlabošanas plānu pieņemšanas;
k)
“citi ieņēmumi” nozīmē no valsts iestādēm iegūtos ieņēmumus vai no komercdarbības iegūtos ieņēmumus, un/vai termināla vienības likmju gadījumā ieņēmumus, kas iegūti no līgumiem vai nolīgumiem starp aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem un lidostu operatoriem, kuri nāk par labu aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem attiecībā uz vienības likmju līmeni.”
3)
3. pantā, 1., 2. un 3. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Tarifikācijas sistēma ievēro principus, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 550/2004 15 pantā.
2. Maršruta aeronavigācijas pakalpojumu noteiktās izmaksas finansē, izmantojot aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piemērotos maršruta maksājumus saskaņā ar III nodaļas noteikumiem un/vai citus ieņēmumus.
3. Termināla aeronavigācijas pakalpojumu noteiktās izmaksas finansē, izmantojot aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem piemērotos termināla maksājumus saskaņā ar III nodaļas noteikumiem un/vai citus ieņēmumus. Tie var ietvert šķērssubsīdijas, kas piešķirtas saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.”.
4)
4. pantā, 3. un 4. punktu aizstāj ar šādu:
“3. Maršruta tarifikācijas zona sniedzas no zemes līdz gaisa telpas augšējai daļai, to ieskaitot. Dalībvalstis var izveidot īpašu zonu kompleksās termināla teritorijās, kas atrodas tarifikācijas zonā.
4. Ja tarifikācijas zona attiecas uz vairāku dalībvalstu gaisa telpu, kā rezultātā var tikt izveidota kopēja tarifikācijas zona funkcionālā gaisa telpas blokā, attiecīgās dalībvalstis maksimāli iespējamā apjomā nodrošina konsekventu un vienādu šīs regulas piemērošanu attiecīgajā gaisa telpā.
Ja attiecīgajā gaida telpā nav iespējama šīs regulas vienāda piemērošana, dalībvalstis pārredzamā veidā informē lietotājus par šādām šīs regulas piemērošanas atšķirībām un paziņo par tām Komisijai un Eurocontrol.”.
5)
5. pantā, 2. un 3. punktu aizstāj ar šādu:
“2. Dalībvalstis var noteikt šādas izmaksas kā noteiktās izmaksas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 15. panta 2. punkta a) apakšpunktu, ja tās radušās aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanas rezultātā:
a)
attiecīgo valsts iestāžu izmaksas;
b)
Regulas (EK) Nr. 550/2004 3. pantā minētās kvalificēto struktūrvienību izmaksas;
c)
no starptautiskiem nolīgumiem izrietošās izmaksas.
3. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 15.a panta 3. punktu, neskarot citus finansējuma avotus un saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, daļu no ienākumiem, kas izriet no maksājumiem var izmantot, lai finansētu kopīgus projektus ar tīklu saistītām funkcijām, kas ir īpaši svarīgi, lai kopumā uzlabotu gaisa satiksmes pārvaldības darbību un aeronavigācijas pakalpojumus Eiropā. Šādos gadījumos dalībvalstis nodrošina, ka pastāv visaptveroša un pārredzama uzskaite, lai gaisa telpas izmantotājiem nebūtu jāmaksā divreiz. Minētās noteiktās izmaksas, kas finansē kopējo projektu ir skaidri jānorāda saskaņā ar II pielikumu.”.
6)
6. pantu groza šādi:
a)
1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Noteiktās izmaksas un faktiskās izmaksas ietver izmaksas, kas attiecas uz šīs regulas 5. pantā minētajiem atbilstīgajiem pakalpojumiem, iekārtām un darbībām un, kas ir noteiktas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 12. pantā izklāstītajām uzskaites prasībām.
Starptautisko grāmatvedības standartu ieviešanas radītās vienreizējās sekas var izdalīt uz laika posmu, kas nepārsniedz 15 gadus.
Neskarot Regulas (ES) Nr. 691/2010 16. un 18. pantu, noteiktās izmaksas nosaka līdz katra pārskata perioda sākumam, ietverot tās darbības uzlabošanas plānos, kas minēti Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. pantā un Regulas (ES) Nr. 691/2010 10. panta 3. punkta b) apakšpunktā, par katru kalendāro gadu pārskata periodā un gan reālā, gan nominālā izteiksmē. Vienības likmes aprēķina, pamatojoties uz izmaksām, kas izteiktas nominālā izteiksmē. Par katru pārskata perioda kalendāro gadu starpību starp noteiktajām izmaksām, kas izteiktas nominālā izteiksmē pirms pārskata perioda, un noteiktajām izmaksām, kas pielāgotas, pamatojoties uz faktisko Komisijas (Eurostat) reģistrēto inflāciju, pārnes ne vēlāk kā uz n+2 gadu.
Noteiktās izmaksas un faktiskās izmaksas nosaka valsts valūtā. Ja funkcionālā gaisa telpas blokam nolemj izveidot kopēju tarifikācijas zonu ar vienotu vienības likmi, attiecīgās dalībvalstis nodrošina valsts izmaksu konvertēšanu euro vai kādā no attiecīgo dalībvalstu valūtām, lai pārredzami aprēķinātu vienotu vienības likmi, piemērojot šīs regulas 13. panta 1. punkta pirmo daļu. Minētās dalībvalstis paziņo par to Komisijai un Eurocontrol.”.
b)
2. punktu groza šādi:
i)
otro daļu aizstāja ar šādu:
“Personāla izmaksās ietilpst pamata atalgojums, maksa par virsstundām, darba devēja iemaksas sociālā nodrošinājuma shēmās, kā arī pensiju iemaksas un citi pabalsti. Pensiju izmaksas var aprēķināt, izmantojot piesardzīgus pieņēmumus saskaņā ar sistēmas pārvaldību vai atbilstīgajiem valsts tiesību aktiem. Minētie pieņēmumi ir sīki izklāstīti valsts darbības uzlabošanas plānā.”.
ii)
ceturto un piekto daļu aizstāj ar šādu:
“Amortizācijas izmaksas attiecināmas uz kopējiem fiksētajiem aktīviem, kas tiek izmantoti aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai. Fiksētos aktīvus amortizē saskaņā ar to paredzēto darbības laiku, izmantojot lineāro metodi, kuru piemēro amortizējamo aktīvu izmaksām. Amortizācijas aprēķināšanai var piemērot vēsturisko vai pašreizējo izmaksu uzskaiti. Metodoloģiju amortizācijas laikā nemaina un tā ir saskaņā ar to, kuru piemēro, lai aprēķinātu kapitāla izmaksas. Ja piemēro pašreizējo izmaksu uzskaiti, salīdzināšanai un novērtēšanai sniedz arī līdzvērtīgus vēsturisko izmaksu uzskaites datus.
Kapitāla izmaksās ietilpst:
a)
summa, ko veido pamatlīdzekļu vidējā neto uzskaites vērtība un kopējo aktīvu iespējamā korekcija, kuru nosaka valsts uzraudzības iestāde un kuru izmanto tādu aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, kuri tiek jau ekspluatēti vai tiek būvēti, un neto apgrozāmo līdzekļu vidējā vērtība, izņemot procentu kontus, kas nepieciešami aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai, un
b)
vidējās svērtās parādu procentu likmes un ieņēmumi no akcijām. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem bez pamatkapitāla vidējo svērto lielumu aprēķina, pamatojoties uz peļņu, ko piemēro starpībai starp kopējiem aktīviem, kas minēti a) apakšpunktā, un parādiem.
Ārkārtas posteņi ir vienreizējas, gada laikā radušās ar aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanu saistītas izmaksas.
Korekcijas, kas nav saistītas ar Starptautisko grāmatvedības standartu noteikumiem, precizē valsts pieņemtajā darbības plānā izskatīšanai Komisijā un papildinformācijā, kas jāsniedz saskaņā ar II pielikumu.”.
c)
3. punktā, pirmo daļu aizstāj ar šādu:
“2. punkta piektās daļas mērķiem būtiski ir tie faktori, kas attiecas uz finansēšanas ar aizņēmumu vai akciju kapitālu proporcijas. Parādu procentu likmes atbilst aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja parādu vidējām procentu likmēm. Nosakot ienākumus no akciju kapitāla, ņem vērā aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja faktisko finansiālo risku.”.
7)
7. panta 2. punktā, pievieno šādu daļu:
“Pirmās daļas b) punkta mērķiem dalībvalstis, pirms katra pārskata perioda sākuma, nosaka kritērijus, ko izmanto, lai sadalītu izmaksas starp terminālu un maršruta pakalpojumiem katrai lidostai, un par tiem informē Komisiju.”.
8)
8. pantu aizstāj ar šādu:
“8. pants
Izmaksu un maksājumu iekasēšanas mehānisma pārredzamība
1. Dalībvalstis, vēlākais sešus mēnešus pirms katra pārskata perioda sākuma, piedāvā apspriesties ar gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, klātesot aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem, par noteiktajām izmaksām, plānotajiem ieguldījumiem, prognozētajām pakalpojuma vienībām, tarifikācijas politiku un galīgajām vienības likmēm. Dalībvalstis pārredzamā veidā nodrošina saskaņā ar 5. pantu noteikto valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku izmaksu un vienības likmju pieejamību gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai un, attiecīgā gadījumā, Eurocontrol.
Pārskata periodā dalībvalstis katru gadu gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem piedāvā apspriesties ar tiem par jebkuru novirzi no prognozes, jo īpaši attiecībā uz:
a)
faktisko satiksmi un izmaksām salīdzinājumā ar prognozēto satiksmi un noteiktajām izmaksām;
b)
11.a pantā noteiktā riska sadales mehānisma īstenošanu;
c)
12. pantā izklāstītajām stimulējošajām sistēmām.
Apspriešanos var organizēt reģionāli. Gaisa telpas lietotāju pārstāvji patur tiesības pieprasīt vairāk konsultāciju. Arī apspriešanos ar izmantotājiem organizē sistemātiski pēc tam, kad aktivizēts brīdinājuma mehānisms, saistībā ar kuru pārskata vienības likmes.
2. Informācija, kas minēta 1. punktā, pamatojas uz ziņojuma tabulām un sīki izstrādātiem noteikumiem, kas izklāstīti II un VI pielikumā vai, ja dalībvalsts valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī ir nolēmusi neaprēķināt noteiktās izmaksas vai nenoteikt termināla vienības likmes saskaņā ar 1. panta 6. punktu, 1. punktā minētā informācija pamatojas uz ziņojuma tabulām un sīki izstrādātiem noteikumiem, kas izklāstīti III pielikumā. Attiecīgajai dokumentācijai ir jābūt pieejamai gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai, Eurocontrol un valsts uzraudzības iestādēm trīs nedēļas pirms apspriešanās sanāksmes. Attiecībā uz 1. punkta otrajā daļā minēto ikgadējo apspriedi, attiecīgajai dokumentācijai ir jābūt pieejamai gaisa telpas izmantotāju pārstāvjiem, Komisijai, Eurocontrol un valsts uzraudzības iestādēm katru gadu ne vēlāk kā 1. novembrī.”.
9)
9. pantu groza šādi:
a)
1. punktā, c) apakšpunktu aizstāj ar šādu:
“c)
lidojumus, kas ir veikti tikai un vienīgi, lai oficiālā norīkojumā pārvadātu valdošo monarhu un viņa tiešos ģimenes locekļus, valsts vadītājus, valdību vadītājus un valdību ministrus; visos gadījumos izņēmums ir jāapstiprina ar atbilstīgu statusa indikatoru vai norādi lidojuma plānā.”.
b)
4. punktu groza šādi:
i)
pirmo daļu svītro;
ii)
otrajā daļā, ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“Izmaksas, kas radušās saistībā ar atbrīvotajiem lidojumiem, veido:”.
10)
10. un 11. pantu aizstāj ar šādu:
“10. pants
Maršuta maksājumu aprēķināšana
1. Neskarot iespēju atbilstīgi 3. panta 2. punktam aeronavigācijas maršruta pakalpojumu finansēšanai izmantot citus ienākumus, maršruta maksājums par konkrētu lidojumu konkrētā maršruta tarifikācijas zonā atbilst šai maršruta tarifikācijas zonai noteiktās vienības likmes produktam un šā konkrētā lidojuma maršruta pakalpojuma vienībām.
2. Vienības likmi un maršruta pakalpojumu vienības aprēķina saskaņā ar IV pielikumu.
11. pants
Termināla maksājumu aprēķināšana
1. Neskarot iespēju atbilstīgi 3. panta 3. punktam finansēt termināla aeronavigācijas pakalpojumus, izmantojot citus ienākumus, termināla maksājumam, kas attiecīgajā tarifikācijas zonā tiek piemērots konkrētajam lidojumam, ir jāatbilst šai termināla tarifikācijas zonai noteiktajai vienības likmei un šim lidojumam noteiktajām termināla pakalpojuma vienībām. Iekasēšanas nolūkā nolaišanās un pacelšanās tiek uzskatīta par vienu lidojumu. Vienība, kas tiek skaitīta ir vai nu ielidojošais vai izlidojošais reiss.
2. Vienības likmi un termināla pakalpojumu vienības aprēķina saskaņā ar V pielikumu.”.
11)
Iekļauj šādu 11.a pantu:
“11.a pants
Riska dalīšana
1. Šis pants nosaka satiksmes un izmaksu riska dalīšanas mehānismu. To piemēro saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 11. pantā minētajiem principiem.
2. Šādas izmaksas neiesniedz satiksmes riska dalīšanai un atgūst, neatkarīgi no satiksmes attīstības:
a)
noteiktās izmaksas, kas rodas, piemērojot 5. panta 2. punktu, izņemot nolīgumus, kas attiecas uz pārrobežu gaisa satiksmes pakalpojumu sniegšanu;
b)
meteoroloģisko pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas;
c)
atļautos pārnesumus no iepriekšējā gada vai pārskata perioda un prēmijas vai sodus, kas izriet no stimulējošām shēmām;
d)
pārlieku vai nepietiekoši atgūtās summas, kuras izriet no satiksmes izmaiņām un kuras atgūst ne vēlāk kā n+2 gadā.
Turklāt dalībvalstis no satiksmes riska dalīšanas var atbrīvot to aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju noteiktās izmaksas, kuri saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 550/2004 7. panta 5. punktu ir saņēmuši atļauju sniegt aeronavigācijas pakalpojumus bez sertifikācijas.
3. Ja kādā noteiktā gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits nav augstāks vai zemāks par vairāk kā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja papildu ieņēmumus vai ieņēmumu zaudējumus attiecībā uz noteiktajām izmaksām nevar pārnest.
4. Ja kādā noteiktā periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir augstāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, vismaz 70 % no papildu ieņēmumiem, ko iegūst attiecīgais(-ie) gaisa satiksmes pakalpojumu sniedzējs(-i), kuri pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, jāatmaksā gaisa telpas lietotājiem ne vēlāk kā n+2 gadā.
Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojuma vienību skaits ir zemāks par vairāk nekā 2 % no pārskata perioda sākumā prognozētā, ne vairāk kā 70 % no ieņēmumu zaudējumiem, kas radušies attiecīgajam(-iem) gaisa aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), kas pārsniedz 2 % no starpības starp faktiskajām pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, principā sedz gaisa telpas izmantotāji ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti.
5. 4. punktā minēto satiksmes risku sadali nosaka valsts vai funkcionālās gaisa telpas bloku darbības plānā visam pārskata periodam pēc 8. pantā minētās apspriešanās.
6. Ja noteiktā laika periodā n gadā faktiskais pakalpojumu vienību skaits ir zemāks par 90 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, to ieņēmumu zaudējumus pilnā apmērā, kas radušies aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējam(-iem), pārsniedzot 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, sedz gaisa telpas izmantotāji principā ne vēlāk kā n+2 gadā. Tomēr dalībvalstis var izlemt sadalīt šādu ieņēmumu zaudējumu pārnesi uz vairākiem gadiem, lai saglabātu vienības likmes stabilitāti.
Ja noteiktā laika periodā n gadā faktisko pakalpojumu vienību skaits ir lielāks nekā 110 % no pārskata periodā sākumā prognozētā, papildu ieņēmumus pilnā apmērā, kurus iegūst aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs(-i), kurš(-i) pārsniedz 10 % no starpības starp faktisko pakalpojumu vienībām un prognozētajām attiecībā uz noteiktajām izmaksām, atmaksā gaisa telpas izmantotājiem n+2 gadā.
7. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējus, kam 2011. gada 31. decembrī nav pašu kapitāla vai kam pašu kapitāls ir mazāks par 5 % no kopējiem pasīviem, var atbrīvot no satiksmes riska dalīšanas pirmajā pārskata periodā, lai ļautu panākt mazāku parādu finansēšanas daļu. Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji, kas ir atbrīvoti no satiksmes riska dalīšanas, tiek precizēti darbības plānā, ko pārskata Komisija, un papildu informācijā, kas jāsniedz saskaņā ar II pielikumu. Dalībvalstis apraksta un pamato pasākumus, ko tās plāno, lai panāktu mazāku parāda finansēšanas daļu, kā arī šo pasākumu īstenošanas grafiku.
8. Izmaksu riska dalīšanai piemēro šādus principus:
a)
ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par pārskata perioda sākumā noteiktajām izmaksām, summas atlikumu patur aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde;
b)
ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, neskarot brīdinājuma mehānisma aktivizēšanu, piemērojot Regulas (ES) Nr. 691/2010 18. pantu, summas atlikumu sedz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējs, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestāde.
c)
šā punkta a) un b) apakšpunkti var neattiekties uz starpību starp faktiskajām un noteiktajām izmaksām, kuras var uzskatīt tādām, kas ir ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja, dalībvalsts vai attiecīgā kvalificētā iestādes kontroles saistībā ar:
i)
neparedzētām izmaiņām valsts pensiju noteikumos un pensiju uzskaites noteikumos;
ii)
neparedzētām izmaiņām valsts nodokļu tiesībās;
iii)
neparedzētiem un jauniem izmaksu posteņiem, uz kuriem neattiecas valsts pieņemtais darbības plāns, bet kuri nepieciešami saskaņā ar likumu;
iv)
neparedzētām izmaiņām izmaksās vai ienākumos, kas izriet starptautiskiem nolīgumiem;
v)
būtiskām kredītu procentu likmju izmaiņām.
Neskarot 6. panta 1. punkta trešo daļu, nekontrolējamu izmaksu faktoru sarakstu nosaka valsts uzraudzības iestāde no pirmās daļas i) līdz v) punktā izklāstītā saraksta un tie ir darbības plāna daļa.
Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir zemākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu atmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu.
Ja visā pārskata periodā faktiskās izmaksas ir lielākas par noteiktajām izmaksām, kas noteiktas pārskata perioda sākumā, summas atlikumu izmaksā gaisa telpas izmantotājiem ar pārnesumu uz nākamo pārskata periodu. Attiecīgā valsts uzraudzības iestāde skaidri piekrīt pārnesumam pēc tam, kad tā ir pārliecinājusies, ka:
i)
faktisko izmaksu izmaiņas attiecībā pret noteiktajām izmaksām faktiski ir saistītas ar notikumiem ārpus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju, dalībvalsts vai kvalificētās iestādes ietekmes;
ii)
izmaksu izmaiņas, kuras jānodod lietotājiem, tiek konkrēti identificētas un iedalītas kategorijās.
Pārnesuma summu nosaka faktori, un tā tiek aprakstīta papildinformācijā, kuru jāsniedz saskaņā ar VI pielikumu.”.
12)
12. pantā, 1., 2. un 3. punktu aizstāja ar šādu:
“1. Dalībvalstis valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī var, nediskriminējošā un pārredzamā veidā, ieviest vai atļaut stimulējošas shēmas, lai atbalstītu uzlabojumus aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanā vai samazinātu aviācijas ietekmi uz vidi, kas tiktu panākts, atšķirīgā veidā aprēķinot maksājumus atbilstīgi 2. un 3. punktam. Šādus stimulus var attiecināt uz aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem vai gaisa telpas izmantotājiem.
2. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 11. pantu dalībvalstis valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku līmenī var pieņemt finansiālus stimulus, lai to aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēji sasniegtu attiecībā uz to darbību noteiktos mērķus. Vienību likmi var koriģēt, lai nodrošinātu prēmiju vai sodu atkarībā no aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēja faktiskā darbības rezultātu līmeņa salīdzinājumā ar attiecīgo mērķi. Šādas prēmijas vai sodus aktivizē tikai tad, ja darbības rezultātu izmaiņām ir būtiska ietekme uz izmantotājiem. Prēmiju un sodu piemērojamais līmenis atbilst sasniedzamajiem mērķiem un sasniedzamajai darbībai. Darbības rezultātu izmaiņu līmeņus un prēmiju un sodu piemērošanas līmeni nosaka pēc 8. pantā minētā apspriešanās piedāvājuma un ietver valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plānā.
3. Ja dalībvalsts attiecībā uz aeronavigācijas pakalpojumu izmantotājiem nolemj piemērot stimulējošu shēmu, tai pēc 8. pantā minētās apspriešanās piedāvājuma jāpielāgo izmantotājiem radušās izmaksas tā, lai tās atspoguļotu šo izmantotāju centienus, jo īpaši:
a)
optimizēt aeronavigācijas pakalpojumu izmantošanu;
b)
samazināt lidojumu ietekmi uz vidi;
c)
samazināt šo pakalpojumu kopējās izmaksas un palielināt to efektivitāti, īpaši samazinot vai pielāgojot maksājumus atbilstoši jaudu palielinošam lidojumu aprīkojumam vai arī kompensējot neērtības, kas rodas, izvēloties mazāk noslogotus maršrutus;
d)
paātrināt SESAR ATM iespēju ieviešanu.”.
13)
13. pantu groza šādi:
a)
1. un 2. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Dalībvalstis nodrošina, ka vienības likmes tiek noteiktas katru gadu katrai tarifikācijas zonai.
Vienības likmes nosaka valsts valūtā. Ja dalībvalstis, kas ietilps funkcionālajā gaisa telpas blokā, nolemj izveidot kopēju tarifikācijas zonu ar vienotu vienības likmi, šo vienības likmi nosaka euro vai vienas attiecīgās dalībvalsts nacionālajā valūtā. Attiecīgās dalībvalstis paziņo par piemērojamo valūtu Komisijai un Eurocontrol.
2. Atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 549/2004 11. panta 4. punkta e) apakšpunktam un Regulas (ES) Nr. 691/2010 18. pantam brīdinājuma mehānisma aktivizēšanas gadījumā vienības likmi var grozīt gada laikā.”;
b)
pievieno šādu 4. punktu:
“4. Pārskata perioda pirmajam gadam vienības likmes aprēķina, pamatojoties uz darbības plānu, par ko paziņojusi dalībvalsts vai attiecīgais funkcionālais gaisa telpas bloks tā gada 1. Novembrī, kurš ir pirms pārskata perioda sākuma. Ja darbības plānu pieņem vēlāk nekā tā gada 1. novembrī, kurš ir pirms pārskata perioda sākuma, vienības likmes pārrēķina, ja nepieciešams, pamatojoties uz galīgajā versijā pieņemto plānu vai piemērojamiem korektīvajiem pasākumiem.”.
14)
14. Pantā, 1. punktu aizstāj ar šādu:
“1. Dalībvalstis var iekasēt maksājumus kā vienotu maksājumu par katru lidojumu. Ja maksājumi tiek aprēķināti un iekasēti reģionāli, norēķinu valūta var būt euro, un administratīvās vienības likmi, kas atlīdzina norēķinu un maksājumu iekasēšanas izmaksas, var pievienot attiecīgajai vienības likmei.”.
15)
15. pantu svītro.
16)
17. Pantā, pirmās daļas ievadfrāzi aizstāj ar šādu:
“Aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējiem ir jāsekmē pārbaudes un apsekojumi, tostarp objektu apmeklējumi, ko veic valsts uzraudzības iestāde vai kvalificēta struktūra, kas rīkojas šo iestāžu vārdā. Šo iestāžu pilnvarotas personas ir tiesīgas:”.
17)
iekļauj šādu 17.a pantu:
“17.a pants
Pārskats
Regulas (ES) Nr. 691/2010 24. pantā minētajā Komisijas veiktajā darbības shēmas pārskatā iekļauj riska dalīšanas mehānismu, kas noteikts šīs regulas 11.a pantā, stimulējošās shēmas, kas izveidotas atbilstoši šīs regulas 12. pantam, un to ietekmi un efektivitāti noteikto darbības mērķu sasniegšanā.”.
18)
I līdz VI pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Pārejas noteikumi
Tās dalībvalstis, kurās ar valsts tiesību aktiem, kuri ir spēkā pirms 2010. gada 8. jūlija, ir noteikts vienības likmes samazinājums, pārsniedzot Savienības mēroga mērķus, kas ir noteikti saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 691/2010, var atbrīvot savus aeronavigācijas pakalpojumu sniedzējus no Regulas (EK) Nr. 1794/2006 11.a panta 3. punkta. Šo atbrīvojumu piemēro tajā periodā, kurā valsts tiesību akti paredz vienības likmes samazinājumu, bet ne ilgāk kā līdz pirmajā pārskata perioda beigām 2014. gadā. Dalībvalstis par šādiem atbrīvojumiem informē Komisiju un Eurocontrol.
Dalībvalstis var nolemt nepiemērot Regulas (EK) Nr. 1794/2006 noteikumus, kā tie grozīti ar šo regulu, termināla maksājumiem līdz 2014. gada 31. decembrim. Tās par to informē Komisiju. Ja dalībvalstis atbrīvo termināla maksājumus no minētās regulas noteikumiem, tad visas termināla aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanas izmaksas var atgūt līdz 2014. gada 31. decembrim.
3. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To sāk piemērot aeronavigācijas pakalpojumu izmaksām, tarifiem un vienību likmēm 2012. gadā.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 16. decembrī