РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1259/2011 НА КОМИСИЯТА
от 2 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни PCB в редица храни.
(2)
Диоксините са група от 75 сродни на дибензо-p-диоксин (PCDD) полихлорирани съединения и 135 сродни на дибензофуран (PCDF) полихлорирани съединения, 17 от които са с токсикологично значение. Полихлорираните бифенили (PCB) са група от 209 различни сродни съединения, които в зависимост от токсикологичните си свойства могат да бъдат разделени на две групи: 12 сродни съединения проявяват токсикологични свойства, подобни на тези на диоксините, и поради тази причина често са наричани „диоксиноподобни PCB“. Другите PCB не проявяват токсичност, сходна с тази на диоксините, а имат различен токсикологичен профил и поради това са наричани „недиоксиноподобни PCB“.
(3)
Всяко сродно на диоксините или диоксиноподобните PCB съединение проявява различна степен на токсичност. За да е възможно да се сумира токсичността на различните сродни съединения, като се улеснят оценката на риска и регулаторният контрол, беше въведено понятието „фактор на токсична еквивалентност“ (ФТЕ). Това дава възможност аналитичните резултати за всяко отделно съединение, сродно на диоксините и диоксиноподобните PCB, което представлява токсикологична опасност, да се изразяват в количествени единици, а именно в токсични еквиваленти (ТЕ) на TCDD.
(4)
От 28 до 30 юни 2005 г. Световната здравна организация проведе работна среща на експертно равнище относно стойностите на ФТЕ, приети от СЗО през 1998 г. Бяха изменени редица стойности на ФТЕ, по-специално за PCB, за октахлорираните сродни съединения и пентахлорираните фурани. Данните за въздействието на новите стойности на ФТЕ и за настоящото наличие на въпросните вещества са обобщени в научния доклад на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) „Резултати от наблюдението на количеството на диоксин във фуражите и храните“ (3). Във връзка с това е подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества на PCB, като се вземат предвид новите данни.
(5)
По искане на Комисията Експертната група на ЕОБХ по замърсителите в хранителната верига прие становище по отношение на наличието на недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните (4).
(6)
Сумата от шестте маркерни или индикаторни PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 и 180) обхваща половината от всички недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните. Посочената сума се разглежда като подходящ маркер за наличието и за експозицията на хората на недиоксиноподобни PCB и поради това следва да бъде определена за максимално допустимо количество.
(7)
Максимално допустимите количества са установени, като са взети предвид данните за настоящото наличие на веществата, обобщени в научния доклад на ЕОБХ „Резултати от наблюдението на недиоксиноподобните PCB във фуражите и храните“ (5). Въпреки че е възможно да се постигнат по-ниски граници на количествено определяне (ГКО), за отбелязване е, че значителен брой лаборатории си служат с ГКО, равна на 1 μg/kg мазнина или дори 2 μg/kg мазнина. Изразяването на аналитичните резултати като горна граница може в някои случаи да доведе до получаването на стойност, близка до максимално допустимото количество, ако са определени твърде строги максимални количества, дори и наличие на PCB да не е количествено установено. Прието е също, че данните за някои категории храни не са изчерпателни. Поради това би било подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества след 3 години въз основа на по-пълна база данни, получени с помощта на аналитичен метод с точност, достатъчна за количествено определяне на малки количества.
(8)
На Финландия и Швеция бяха предоставени дерогации за пускане на пазара на предназначена за консумация на тяхната територия риба от Балтийския регион, в която съдържанието на диоксин надвишава максимално допустимите количества, определени за диоксин, и сумата на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба. Тези държави-членки са изпълнили условията относно предоставяне информация на потребителите за препоръчителния хранителен режим. Всяка година те съобщават на Комисията резултатите от провежданото от тях наблюдение върху съдържанието на диоксини в риба от Балтийския регион и докладват за мерките за намаляване на експозицията на хора на диоксини от Балтийския регион.
(9)
Въз основа на резултатите от наблюдението на съдържанието на диоксин и диоксиноподобни PCB, провеждано от Финландия и Швеция, предоставените дерогации могат да се ограничат до определени видове риба. Като се има предвид наличието на диоксини и PCB в околната среда и следователно в рибата, подходящо е дерогациите да се предоставят за неограничен период.
(10)
Латвия заяви желанието си да получи дерогация, сходна с предоставената на Финландия и Швеция, по отношение на уловена дива сьомга. За тази цел Латвия предостави доказателства, че експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB на територията ѝ не е по-висока, отколкото най-високата средна експозиция във всяка друга държава-членка, и че тя има система, чрез която се гарантира пълната информираност на потребителите относно препоръчителния хранителен режим, касаещ ограниченията при консумация на риба от Балтийския регион от определени уязвими групи от населението с оглед да се избегнат потенциални рискове за здравето. Освен това съдържанието на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион следва да бъде наблюдавано и резултатите и мерките, които са предприети за намаляване на експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB, налични в риба от Балтийския регион, следва да бъдат докладвани на Комисията. Предприети са били необходимите мерки, за да се гарантира, че риба и рибни продукти, неотговарящи на максимално допустимите в ЕС количества PCB, не се пускат на пазара на други държави-членки.
(11)
Като се има предвид, че начинът на замърсяване на рибата от Балтийския регион с недиоксиноподобни PCB е сходен с начина на замърсяване с диоксини и диоксиноподобни PCB и че недиоксиноподобните PCB също са извънредно устойчиви в околната среда, е подходящо по отношение на недиоксиноподобните PCB да се предостави дерогация, подобна на дерогацията, предоставена за диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион.
(12)
От ЕОБХ бе поискано да предостави научно становище относно наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в черен дроб от овце и елени и целесъобразността от установяване на максимално допустими количества диоксини и PCB в черен дроб и продукти, производни от него, по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините, каквато е практиката понастоящем. Във връзка с това, щом научното становище на ЕОБХ бъде изготвено, следва да бъдат преразгледани разпоредбите по отношение на черен дроб и продукти, производни от него, и по-специално разпоредбите по отношение на черен дроб от овце и елени. Дотогава е подходящо максимално допустимите количества диоксини и PCB да бъдат установени по отношение на мазнините.
(13)
Към храните, съдържащи по-малко от 1 % мазнини, досега не се прилагаха изискванията за максимално допустимите количества диоксини и PCB, тъй като посочените храни като цяло допринасят незначително за експозицията на човека. Независимо от това са установени случаи на храни с по-малко от 1 % мазнини, съдържащи обаче много големи количества диоксини и диоксиноподобни PCB в мазнините. Поради това е целесъобразно за тези храни да се прилагат изискванията за максимално допустими количества, но по отношение на продукта. Като се има предвид, че за някои храни с ниско съдържание на мазнини максимално допустимото количество е установено по отношение на продукта, е целесъобразно максимално допустимо количество по отношение на продукта да се прилага към храни, съдържащи по-малко от 2 % мазнини.
(14)
Предвид данните от мониторинга за диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца, е целесъобразно да се установят по-ниски максимално допустими количества диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца. Федералният институт за оценка на риска на Германия отправи към ЕОБХ конкретно искане за оценка на риска за кърмачетата и малките деца, дължащ се на наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в храните за кърмачета и малки деца. Във връзка с това разпоредбите относно храните за кърмачета и малки деца следва да бъдат преразгледани, щом бъде изготвено становището на ЕОБХ.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение нито от страна на Европейския парламент, нито от страна на Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
заглавието „Временни дерогации“ се заменя с „Дерогации“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива сьомга (Salmo salar) и продукти от нея с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества диоксини и/или допустими количества на сумата от диоксини и диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на дива сьомга от Балтийския регион и на продукти от нея от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия, Швеция и Латвия продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия, Швеция и Латвия ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“;
в)
добавя се следният параграф 5:
„5. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива херинга (Clupea harengus), по-дълга от 17 cm, на уловен див сивен (Salvenius spp.), уловена дива речна минога (Lampetra fluviatilis), уловена дива пъстърва (Salmo trutta) и продукти от тях с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества на диоксини и/или допустими количества на диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва от Балтийския регион и продукти от тях от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия и Швеция продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, и продукти от нея, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва и продукти от тях, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия и Швеция ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че риба и рибни продукти, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“
2)
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 2 декември 2011 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1259/2011
(2011. gada 2. decembris),
ar ko groza Regulu (EK) Nr. 1881/2006 attiecībā uz dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PHB maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1993. gada 8. februāra Regulu (EEK) Nr. 315/93, ar ko nosaka Kopienas procedūras attiecībā uz piesārņotājiem pārtikā (1), un jo īpaši tās 2. panta 3. punktu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2006. gada 19. decembra Regulā (EK) Nr. 1881/2006, ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos (2), ir noteikta dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PHB maksimāli pieļaujamā koncentrācija virknē pārtikas produktu.
(2)
Dioksīni attiecas uz 75 polihlordibenzo-p-dioksīnam (PHDD) radniecīgu vielu un 135 polihlordibenzofurānam (PHDF) radniecīgu vielu grupu, kurā 17 vielas uzskatāmas par toksiskām. Polihlorbifenili (PHB) ir 209 dažādu radniecīgu vielu grupa, ko var iedalīt divās grupās atbilstīgi minēto vielu toksikoloģiskajām īpašībām: 12 radniecīgajām vielām ir tādas pašas toksikoloģiskās īpašības kā dioksīniem, tāpēc tās bieži sauc par “dioksīniem līdzīgiem polihlorbifeniliem” (DL-PHB). Pērējiem PHB nepiemīt dioksīniem raksturīgais toksiskums, bet ir atšķirīgs toksikoloģiskās iedarbības raksturojums, tāpēc tos sauc par “PHB, kas nav līdzīgi dioksīniem” (DNL-PHB).
(3)
Katrai dioksīniem vai DL-PHB radniecīgai vielai ir atšķirīgs toksiskuma līmenis. Lai varētu novērtēt šo dažādo radniecīgo vielu toksiskumu un veicināt riska novērtējumu un reglamentējošu kontroli, tika ieviests toksiskuma ekvivalences koeficienta (TEF) jēdziens. Tāpēc analītiskos rezultātus attiecībā uz visiem toksikoloģiski bīstamajiem dioksīniem un dioksīniem līdzīgajiem PHB izsaka kā atsevišķu izrēķināmu vienību - THDD toksiskuma ekvivalentu (TEQ).
(4)
Pasaules Veselības organizācija (PTO) 2005. gada 28.-30. jūnijā organizēja ekspertu semināru par PTO 1998. gadā pieņemtajām TEF vērtībām. Vairākas TEF vērtības bija mainītas, īpaši PHB, oktahlorīdu radniecīgajām vielām un pentahlorfurāniem. Informācija par jauno TEF vērtību stāšanos spēkā un jaunākie dati par to sastopamību ir apkopoti Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātniskajā ziņojumā “Dioksīna līmeņa pārtikā un dzīvnieku barībā monitoringa rezultāti” (3). Tāpēc ir lietderīgi pārskatīt PHB maksimāli pieļaujamo koncentrāciju, ņemot vērā šos jaunos datus.
(5)
EFSA Zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, pēc Komisijas pieprasījuma pieņēma atzinumu par DNL-PHB klātbūtni dzīvnieku barībā un pārtikā (4).
(6)
Sešu marķieru jeb PHB indikatoru (PHB 28, 52, 101, 138, 153 un 180) summa veido apmēram pusi no kopējās NDL-PHB klātbūtnes dzīvnieku barībā un pārtikā. Minēto summu uzskata par atbilstošu marķieri, lai noteiktu NDL-PHB sastopamību un ietekmi uz cilvēkiem, tāpēc tā būtu jānosaka kā maksimāli pieļaujamā koncentrācija.
(7)
Maksimāli pieļaujamo koncentrāciju nosaka, ņemot vērā jaunākos datus par sastopamību, kas apkopoti EFSA zinātniskajā ziņojumā “Dioksīna līmeņa pārtikā un dzīvnieku barībā monitoringa rezultāti” (5). Lai gan ir iespējams sasniegt zemāku kvantitatīvās noteikšanas robežu (LOQ), ir redzams, ka ievērojamā skaitā laboratoriju piemērotā LOQ ir 1 μg/kg tauku vai pat 2 μg/kg tauku. Ja analītisko rezultātu izsaka kā maksimālo robežu, dažos gadījumos noteiktais līmenis var pietuvoties maksimāli pieļaujamai koncentrācijai, ja maksimāli pieļaujamā koncentrācija būtu noteikta ļoti stingri, pat ja neviens PHB nav izteikts kā izrēķināma vienība. Tāpat ir pierādījies, ka informācija attiecībā uz atsevišķām pārtikas kategorijām nav īpaši plaša. Tāpēc būtu lietderīgi 3 gadu laikā pārskatīt maksimāli pieļaujamās koncentrācijas, pamatojoties uz plašāku datubāzi, kurā dati apkopoti, izmantojot analīzes metodi, kas būtu pietiekami precīza, lai varētu noteikt zemus koncentrācijas līmeņus.
(8)
Somijai un Zviedrijai ir noteikta atkāpe attiecībā uz tādu Baltijas reģiona izcelsmes zivju laišanu tirgū, kuras ir paredzētas patēriņam to teritorijā un kurās dioksīnu koncentrācija ir lielāka nekā noteiktā maksimāli pieļaujamā dioksīnu un DL-PHB summas maksimāli pieļaujamā koncentrācija zivīs. Šīs dalībvalstis ir izpildījušas nosacījumus attiecībā uz patērētāju informēšanu par uztura ieteikumiem. Tās ik gadu paziņo Komisijai veiktā monitoringa rezultātus saistībā ar dioksīnu koncentrāciju Baltijas jūras reģiona zivīs, kā arī ziņo par pasākumiem, kas veikti, lai mazinātu Baltijas reģiona dioksīnu ietekmi uz cilvēkiem.
(9)
Pamatojoties uz Somijā un Zviedrijā veiktā dioksīnu un DL-PHB koncentrācijas monitoringa rezultātiem, atkāpes varētu noteikt tikai attiecībā uz konkrētām zivju sugām. Ņemot vērā dioksīnu noturīgo klātbūtni vidē un līdz ar to arī zivīs, minēto atkāpi ir lietderīgi noteikt uz neierobežotu laiku.
(10)
Attiecībā uz savvaļā nozvejotiem lašiem Latvija ir pieprasījusi tādu pašu atkāpi, kāda noteikta Somijai un Zviedrijai. Šajā saistībā Latvija ir pierādījusi, ka dioksīnu un DL-PHB ietekme uz cilvēkiem tās teritorijā nav lielāka par augstāko vidējo līmeni citās dalībvalstīs un ka tā ir ieviesusi sistēmu, lai nodrošinātu, ka patērētāji saņem pilnīgu informāciju par uztura ieteikumiem saistībā ar Baltijas reģiona zivju patēriņa ierobežojumiem attiecībā uz noteiktām mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām, lai izvairītos no iespējama veselības apdraudējuma. Turklāt būtu jāveic dioksīnu un DL-PHB koncentrācijas monitorings Baltijas reģiona zivīs un jāpaziņo Komisijai tā rezultāti un pasākumi, kas veikti, lai mazinātu Baltijas reģiona zivīs esošo dioksīnu un DL-PHB iedarbību uz cilvēkiem. Ir ieviesti nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka zivis un zivju produkti, kuros pārsniegta ES maksimāli pieļaujamā PHB koncentrācija, netiek laisti tirgū pārējās dalībvalstīs.
(11)
Ņemot vērā to, ka NDL-PHB piesārņojums Baltijas reģiona zivīs ir līdzīgs dioksīnu un DL-PHB piesārņojumam un arī NDL-PHB klātbūtne vidē ir ļoti noturīga, attiecībā uz DNL-PHB ir lietderīgi noteikt tādu pašu atkāpi kā attiecībā uz dioksīnu un DL-PHB klātbūtni Baltijas reģiona zivīs.
(12)
EFSA ir saņēmusi pieprasījumu sniegt zinātnisku atzinumu par dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB klātbūtni aitu un briežu aknās un to, cik piemērota būtu maksimālās dioksīnu un PHB koncentrācijas noteikšana aknās un atvasinātos produktos attiecībā pret produktu nevis attiecībā pret tauku saturu, kā ir šobrīd. Tāpēc, kolīdz būs pieejams EFSA atzinums, būtu jāpārskata noteikumi attiecībā uz aknām un atvasinātiem produktiem, jo īpaši noteikumi attiecībā uz aitu un briežu aknām. Tikmēr maksimālo pieļaujamo dioksīnu un PHB koncentrāciju ir lietderīgi noteikt attiecībā pret tauku saturu.
(13)
Uz pārtikas produktiem, kuros ir mazāk nekā 1 % tauku, maksimāli pieļaujamā dioksīnu un PHB koncentrācija līdz šim neattiecās, jo šādu pārtikas produktu ietekme uz cilvēkiem parasti nav liela. Tomēr ir bijuši gadījumi, kad pārtikas produkta tauku saturs nepārsniedz 1 %, taču dioksīnu un DL-PHB koncentrācija šajos taukos ir ļoti augsta. Tāpēc šādos pārtikas produktos ir lietderīgi noteikt maksimāli pieļaujamo koncentrāciju, bet tā jānosaka attiecībā pret produktu. Ņemot vērā to, ka dažos zema tauku satura pārtikas produktos maksimāli pieļaujamo koncentrāciju nosaka attiecībā pret produktu, maksimāli pieļaujamo koncentrāciju attiecībā pret produktu ir lietderīgi noteikt pārtikas produktiem, kuros nav vairāk kā 2 % tauku.
(14)
Ņemot vērā datus, kas iegūti, veicot dioksīnu un DL-PHB koncentrācijas zīdaiņu un mazu bērnu pārtikā monitoringu, ir lietderīgi noteikt zemāku maksimāli pieļaujamo dioksīnu un DL-PHB koncentrāciju līmeņus zīdaiņu un mazu bērnu pārtikā. Vācijas Federālais riska novērtēšanas institūts ir vērsies EFSA ar īpašu pieprasījumu izvērtēt risku, ko zīdaiņiem un maziem bērniem rada dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB klātbūtne zīdaiņu un bērnu pārtikā. Tāpēc noteikumi attiecībā uz zīdaiņu un mazu bērnu pārtiku būtu jāpārskata, kolīdz būs pieejams EFSA atzinums.
(15)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu, un ne Eiropas Parlaments, ne Padome pret tiem nav iebildusi,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 1881/2006 groza šādi:
1)
regulas 7. pantu groza šādi:
a)
virsrakstu “Pagaidu atkāpes” aizstāj ar šādu: “Atkāpes”;
b)
panta 4. punktu aizstāj ar šādu:
“4. Atkāpjoties no 1. panta, Somija, Zviedrija un Latvija drīkst laist savā tirgū savvaļā nozvejotus Baltijas jūras reģiona izcelsmes lašus (Salmo salar) un to produktus, kuri ir paredzēti patēriņam to teritorijā un kuru dioksīnu un/vai dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB summas maksimāli pieļaujamā koncentrācija ir lielāka, nekā noteikts pielikuma 5.3. punktā, ja pastāv sistēma, kas nodrošina to, ka patērētājus pilnībā informē par uztura ieteikumiem attiecībā uz Baltijas jūras reģiona savvaļā nozvejotu lašu un to produktu patēriņa ierobežojumiem noteiktām mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām, lai izvairītos no iespējama veselības apdraudējuma.
Somija, Zviedrija un Latvija turpina piemērot nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka savvaļā nozvejoti laši un to produkti, kas neatbilst pielikuma 5.3. punktam, netiek laisti citu dalībvalstu tirgos.
Somija, Zviedrija un Latvija katru gadu ziņo Komisijai par pasākumiem, ko tās ir veikušas, lai efektīvi informētu noteiktās mazāk aizsargātās iedzīvotāju grupas par uztura ieteikumiem un nodrošinātu, ka savvaļā nozvejoti laši un to produkti, kas neatbilst prasībām attiecībā uz maksimāli pieļaujamo koncentrāciju, netiek laisti citu dalībvalstu tirgos. Turklāt tās sniedz pierādījumus, kas apliecina šo pasākumu efektivitāti.”;
c)
pantā pievieno šādu 5. punktu:
“5. Atkāpjoties no 1. panta, Somija un Zviedrija drīkst laist savā tirgū Baltijas jūras reģiona izcelsmes savvaļā nozvejotas siļķes (Clupea harengus), kas lielākas par 17 cm, savvaļā nozvejotas palijas (Salvelinus spp.), savvaļā nozvejotus upes nēģus (Lampetra fluviatilis) un savvaļā nozvejotas foreles (Salmo trutta) un to produktus, kuri ir paredzēti patēriņam to teritorijā un kuru dioksīnu un/vai dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB summas maksimāli pieļaujamā koncentrācija ir lielāka, nekā noteikts pielikuma 5.3. punktā, ja pastāv sistēma, kas nodrošina to, ka patērētājus pilnībā informē par uztura ieteikumiem attiecībā uz Baltijas jūras reģiona savvaļā nozvejotu siļķu, kas ir lielākas par 17 cm, savvaļā nozvejotu paliju, savvaļā nozvejotu upes nēģu un savvaļā nozvejotu foreļu un minēto zivju produktu patēriņa ierobežojumiem noteiktām mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām, lai izvairītos no iespējama veselības apdraudējuma.
Somija un Zviedrija turpina piemērot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka savvaļā nozvejotas siļķes, kas lielākas par 17 cm, savvaļā nozvejotas palijas, savvaļā nozvejoti upes nēģi un savvaļā nozvejotas foreles un minēto zivju produkti, kas neatbilst pielikuma 5.3. punktam, netiktu laisti citu dalībvalstu tirgos.
Somija un Zviedrija katru gadu ziņo Komisijai par pasākumiem, ko tās ir veikušas, lai efektīvi informētu noteiktās mazāk aizsargātās iedzīvotāju grupas par uztura ieteikumiem un nodrošinātu, ka zivis un zivju produkti, kas neatbilst prasībām attiecībā uz maksimāli pieļaujamo koncentrāciju, netiek laisti citu dalībvalstu tirgos. Turklāt tās sniedz pierādījumus, kas apliecina šo pasākumu efektivitāti.”;
2)
Pielikumā izdara grozījumus saskaņā ar šīs regulas pielikumu.
2. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2012. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2011. gada 2. decembrī