РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 258/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 март 2012 година
за изпълнение на член 10 от Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафика с огнестрелни оръжия, техните части и компоненти и боеприпаси, допълващ Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност („Протокол за огнестрелните оръжия“), и за установяване на разрешения за износа и мерки за вноса и транзита на огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с Решение 2001/748/ЕО на Съвета от 16 октомври 2001 г. относно подписването от името на Европейската общност на Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафик с огнестрелни оръжия, техните части и компоненти и боеприпаси, приложен към Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност (2), на 16 януари 2002 г. Комисията подписа този протокол (наричан по-нататък „Протокол на ООН за огнестрелните оръжия“) от името на Общността.
(2)
Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия, чиято цел е да насърчи, улесни и засили сътрудничеството между страните по него за предотвратяване, борба и ликвидиране на незаконното производство и трафика на огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси, влезе в сила на 3 юли 2005 г.
(3)
За да се улесни проследяването на огнестрелните оръжия и ефективната борба с незаконния трафик на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, е необходимо да се подобри обменът на информация между държавите-членки, по-специално чрез по-доброто използване на съществуващите комуникационни канали.
(4)
Обработката на лични данни трябва да е в съответствие с правилата, установени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (3) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (4).
(5)
В съобщението си от 18 юли 2005 г. относно мерките за гарантиране на по-голяма сигурност на експлозивите, детонаторите, оборудването за производство на бомби и огнестрелните оръжия (5) Комисията обяви намерението си да изпълни член 10 от Протокола на ООН за огнестрелните оръжия като част от мерките, които е необходимо да бъдат предприети, за да може Съюзът да сключи този протокол.
(6)
Съгласно Протокола на ООН за огнестрелните оръжия от страните по него се изисква да въведат административни процедури или системи за упражняването на ефективен контрол върху производството, маркирането, вноса и износа на огнестрелни оръжия или да ги подобрят.
(7)
Освен това съгласно Протокола на ООН за огнестрелните оръжия незаконното производство или незаконният трафик на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси трябва да бъдат криминализирани и да бъдат предприети мерки за конфискацията на така произведените или пренасяни изделия.
(8)
Настоящият регламент не следва да се прилага по отношение на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, конкретно предназначени за военни цели. Мерките в изпълнение на изискванията на член 10 от Протокола на ООН за огнестрелните оръжия следва да бъдат адаптирани така, че да се предвидят опростени процедури за огнестрелните оръжия за граждански цели. За тази цел следва да се предвидят някои улеснения във връзка с разрешителните за многократни доставки, мерките за транзит и временен износ за законни цели.
(9)
Настоящият регламент не засяга прилагането на член 346 от Договора за функционирането на Европейския съюз, свързан с основните интереси на сигурността на държавите-членки, нито има отражение върху Директива 2009/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. за опростяване на реда и условията за трансфер на продукти, свързани с отбраната, вътре в Общността (6) или върху Директива 91/477/ЕИО на Съвета от 18 юни 1991 г. относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие (7). Освен това Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия и, следователно, настоящият регламент не се прилагат за сделки между държави или за преместване вътре в държави в случаите, когато прилагането на протокола би засегнало правото на някоя държава страна по него, да предприеме действия в интерес на своята национална сигурност в съответствие с Устава на Организацията на обединените нации.
(10)
Директива 91/477/ЕИО се отнася до преместването на огнестрелни оръжия за граждански цели на територията на Съюза, докато в настоящия регламент се отделя основно внимание на мерките по отношение на износа от митническата територия на Съюза към или през трети държави.
(11)
По отношение на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, внесени от трети държави, се прилага правото на Съюза, и по-специално изискванията на Директива 91/477/ЕИО.
(12)
Следва да се осигури съгласуваност с действащите разпоредби за поддържане на отчетност съгласно правото на Съюза.
(13)
За правилното прилагане на настоящия регламент държавите-членки следва да предприемат мерки за предоставяне на подходящи правомощия на компетентните органи.
(14)
С цел поддържане на списъка на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, за които се изисква разрешение съгласно настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с привеждането на приложение I към настоящия регламент в съответствие с приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (8) и с приложение I към Директива 91/477/ЕИО. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително и на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременното предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(15)
Съюзът прие пакет от митнически правила, които се съдържат в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9) и в разпоредбите за прилагането на този регламент, установени в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (10). Също така следва да се вземе предвид Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (11), чиито разпоредби се прилагат на различни етапи съгласно член 188 от него. Нищо от посоченото в настоящия регламент не ограничава правомощията по Митническия кодекс на Общността и разпоредбите за неговото прилагане.
(16)
Държавите-членки следва да установят система от санкции, приложими за нарушения на настоящия регламент, и да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(17)
Настоящият регламент не засяга режима на Съюза за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба, установен с Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета (12).
(18)
Настоящият регламент е съгласуван с други приложими разпоредби относно огнестрелните оръжия, техните части, основни компоненти и боеприпасите за военна употреба, стратегиите за сигурност, незаконния трафик на малки оръжия и леко въоръжение и износа на военни технологии, включително Обща позиция 2008/944/ОВППС на Съвета от 8 декември 2008 г., определяща общи правила за режим на контрол върху износа на военни технологии и оборудване (13).
(19)
Комисията и държавите-членки следва да се информират взаимно за мерките, предприети съгласно настоящия регламент, както и за всяка друга информация, с която разполагат във връзка с настоящия регламент.
(20)
Настоящият регламент не възпрепятства държавите-членки да прилагат своите конституционни правила по отношение на публичния достъп до официални документи, като вземат предвид Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (14),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
Член 1
С настоящия регламент се установяват правила, уреждащи разрешенията за износ и мерките за внос и транзит на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, за целите на изпълнението на член 10 от Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафик с огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси, допълващ Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност („Протокол на ООН за огнестрелните оръжия“).
Член 2
За целите на настоящия регламент:
1)
„огнестрелно оръжие“ е всяко преносимо цевно оръжие, което произвежда, проектирано е да произведе или може да бъде видоизменено така, че да произведе изстрел с куршум или снаряд чрез действието на взривно вещество, посочено в приложение I.
Счита се, че даден предмет може да бъде видоизменен, така че да произведе изстрел с куршум или снаряд чрез действието на взривно вещество, ако:
-
външният му вид наподобява огнестрелно оръжие и
-
конструкцията или материалът, от който е направен, дават възможност той да бъде видоизменен по този начин;
2)
„части“ означава всеки елемент или резервен елемент, посочен в приложение I, специално предназначен за огнестрелно оръжие и основен за неговото функциониране, включително цев, затворна рама или цевна кутия, затвор или барабан, ударен механизъм или затворен блок, и всяко устройство, предназначено или пригодено да заглушава звука от изстрел с огнестрелно оръжие;
3)
„основни компоненти“ означава затворният механизъм, патронникът и цевта на огнестрелно оръжие, които като отделни предмети са включени в категорията на огнестрелните оръжия, на които са или са предназначени да бъдат монтирани;
4)
„боеприпаси“ означава целият патрон или неговите компоненти, включително гилзи, капсули, барутен заряд, куршуми или снаряди, които се използват в огнестрелно оръжие, посочени в приложение I, при условие че за тези компоненти се изисква разрешение в съответната държава-членка;
5)
„дезактивирани огнестрелни оръжия“ означава предмети, съответстващи по принцип на определението за огнестрелно оръжие, които са направени трайно негодни за употреба чрез дезактивиране, при което се гарантира, че всички основни части на огнестрелното оръжие са доведени до постоянна нефункционалност и невъзможност за отстраняване, подмяна или модификация по начин, който би позволил огнестрелното оръжие да бъде въведено отново в употреба.
Държавите-членки определят реда и условията за проверка от компетентен орган на тези мерки за дезактивиране. В рамките на тази проверка държавите-членки предвиждат издаване на сертификат или протокол, удостоверяващ дезактивирането на огнестрелното оръжие, или нанасяне на ясна маркировка върху него с тази цел;
6)
„износ“ означава:
а)
режим износ по смисъла на член 161 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
б)
реекспорт по смисъла на член 182 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, без да се включват стоките под режим външен транзит, посочен в член 91 от същия регламент, когато не са били изпълнени формалностите за реекспорт, посочени в член 182, параграф 2 от него;
7)
„лице“ означава физическо лице, юридическо лице и, в случай че тази възможност е предвидена в действащото законодателство - сдружение на лица, на което е призната способност да извършва правни действия, но което няма правното положение на юридическо лице;
8)
„износител“ означава всяко лице, установено в Съюза, което съставя или от името на което се съставя декларация за износ, т.е. лицето, което по времето на приемане на декларацията има договор с получателя на пратката в третата държава и има правото да вземе решение за изпращането на стоката извън митническата територия на Съюза. Ако не е бил сключен договор за износ или ако титулярът по договора не действа от свое собствено име, „износител“ означава лицето, което има правото да вземе решение за изпращането на стоката извън митническата територия на Съюза.
В случай че съгласно договора, на който се основава износът, правото на разпореждане с огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси принадлежи на лице, установено извън Съюза, за износител се смята страната по договора, установена в Съюза;
9)
„митническа територия на Съюза“ означава територията по смисъла на член 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
10)
„декларация за износ“ означава актът, чрез който лицето заявява по установената форма и ред намерението си да постави огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси под режим износ;
11)
„временен износ“ означава движението на огнестрелни оръжия, напускащи митническата територия на Съюза и предназначени за реимпорт в рамките на срок, който не превишава 24 месеца;
12)
„транзит“ означава транспортирането на стоки, напускащи митническата територия на Съюза и преминаващи през територията на една или няколко трети държави, с крайно местоназначение в друга трета държава;
13)
„претоварване“ означава транзит, при който се извършва физическата операция по разтоварване на стоките от транспортното средство, с което са внесени, и последващо натоварване за целите на реекспорта, обикновено на друго транспортно средство;
14)
„разрешение за износ“ означава:
а)
еднократно разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за една доставка на едно или няколко огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за един определен краен получател или получател на пратка в трета държава; или
б)
многократно разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за многократни доставки на едно или повече огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за един определен краен получател или получател на пратка в трета държава; или
в)
общо разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за многократни доставки на едно или повече огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за няколко определени крайни получатели или получатели на пратка в една или повече трети държави;
15)
„незаконен трафик“ означава вносът, износът, продажбата, доставката, движението или преместването на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси от или през територията на една държава-членка към територията на трета държава, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
заинтересованата държава-членка не е дала разрешение за това в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент;
б)
огнестрелните оръжия нямат маркировка съгласно член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 91/477/ЕИО;
в)
към момента на вноса внесените огнестрелни оръжия нямат дори просто маркиране, което позволява да се установи първата държава на внос в рамките на Европейския съюз, или ако огнестрелните оръжия нямат такова маркиране - уеднаквена маркировка, с която се идентифицират внесените огнестрелни оръжия;
16)
„проследяване“ означава системното следене на огнестрелните оръжия и, при възможност, на техните части и основни компоненти и боеприпаси от производителя до купувача с цел осигуряване на съдействие на компетентните органи на държавите-членки при откриването, разследването и анализирането на случаи на незаконно производство и трафик.
Член 3
1. Настоящият регламент не се прилага:
а)
за сделки между държави или за преместване в самите държави;
б)
за огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, ако са специално предназначени за военна употреба и, във всеки случай, огнестрелни оръжия за напълно автоматична стрелба;
в)
за огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, когато са предназначени за въоръжените сили, полицията или органите на публичната власт на държавите-членки;
г)
за колекционери и органи, които се занимават с културните и историческите аспекти на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси и са признати като такива за целите на настоящия регламент от държавата-членка, на чиято територия са установени, при условие че са предвидени мерки за проследяване;
д)
за дезактивирани огнестрелни оръжия;
е)
за антикварни оръжия и техни копия по смисъла на националното законодателство, при условие че в антикварните оръжия не се включват оръжия, произведени след 1899 г.
2. Настоящият регламент не засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 (Митнически кодекс на Общността), Регламент (ЕИО) № 2454/93 (разпоредби за прилагането на Митническия кодекс на Общността), Регламент (ЕО) № 450/2008 (Модернизиран митнически кодекс), нито режима за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба, установен с Регламент (ЕО) № 428/2009 (Регламент за изделията и технологиите с двойна употреба).
ГЛАВА II
РАЗРЕШЕНИЯ, ПРОЦЕДУРИ И КОНТРОЛ ПРИ ИЗНОС И МЕРКИ ЗА ВНОС И ТРАНЗИТ
Член 4
1. За износа на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, изброени в приложение I, се изисква разрешение за износ, съставено върху формуляра, съдържащ се в приложение II. Такова разрешение се дава от компетентните органи на държавата-членка, в която е установен износителят, като то се издава в писмен вид или чрез електронни средства.
2. В случай че за износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси се изисква разрешение за износ съгласно настоящия регламент и че този износ подлежи също така и на изискванията за разрешение съгласно Обща позиция 2008/944/ОВППС, държавите-членки могат да използват единна процедура за изпълнението на задълженията, наложени им по настоящия регламент и по посочената обща позиция.
3. Ако огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси се намират в една или повече държави-членки, различни от държавата-членка, в която е подадено заявлението за разрешение за износ, този факт се посочва в заявлението. Компетентните органи на държавата-членка, към които е отправено заявлението за разрешение за износ, незабавно се консултират с компетентните органи на въпросната(ите) държава(и)-членка(и) и предоставят съответната информация. Запитаната(ите) държава(и)-членка(и) съобщава(т) в срок от 10 работни дни своите евентуални възражения срещу издаването на такова разрешение, които са обвързващи за държавата-членка, в която е подадено заявлението.
Член 5
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 6 за изменение на приложение I въз основа на измененията на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 и въз основа на измененията на приложение I към Директива 91/477/ЕИО.
Член 6
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, се предоставя на Комисията за неограничен срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 7
1. Преди да издаде разрешение за износ на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, съответната държава-членка се уверява дали:
а)
третата държава, в която ще се извършва вносът, е разрешила съответния внос; и
б)
третите държави на транзит, ако има такива, писмено са заявили най-късно преди доставката, че нямат възражения относно транзита. Настоящата разпоредба не се прилага за:
-
доставки по море или въздух и през пристанищата или летищата на трети държави, при условие че не е извършено претоварване или смяна на транспортното средство;
-
при временен износ за проверима законна цел като лов, спортна стрелба, извършването на оценка, участие в изложби без право на продажба и ремонт.
2. Държавите-членки могат да решат, че запитаната трета държава на транзит няма възражения по транзита, ако не са получени възражения по транзита в срок от 20 работни дни от датата на писменото искане за въздържане от възражения по извършването на транзит, направено от износителя.
3. Износителят предоставя на компетентния орган на държавата-членка, която отговаря за издаването на разрешението за износ, необходимите документи, с които се доказва, че третата държава на внос е разрешила вноса и че третата държава на транзит няма възражения относно транзита.
4. Държавите-членки обработват заявленията за издаване на разрешение за износ в срок, който се определя от националното законодателство или практика и който не надхвърля 60 работни дни, считано от датата, на която цялата необходима информация е била предоставена на компетентните органи. При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини този срок може да бъде удължен до 90 работни дни.
5. Срокът на валидност на разрешението за износ не надхвърля срока на валидност на разрешението за внос. Когато в разрешението за внос не е посочен срок на валидност, освен при изключителни обстоятелства и при надлежно обосновани причини, срокът на валидност на разрешението за износ е най-малко девет месеца.
6. Държавите-членки могат да решат да използват електронни документи за целите на обработката на заявленията за издаване на разрешение за износ.
Член 8
1. За целите на проследяването разрешението за износ и лицензът за внос или разрешението за внос, издадени от третата държава на внос, и придружаващата ги документация заедно трябва да съдържат следната информация:
а)
дата на издаване и срок на валидност;
б)
място на издаване;
в)
държава на износ;
г)
държава на внос;
д)
когато е приложимо, трета(и) държава(и) на транзит;
е)
получател на пратката;
ж)
краен получател, ако е известен към момента на доставката;
з)
данни, позволяващи идентифицирането на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси и тяхното количество, включително - най-късно преди доставката - маркировката, поставена на огнестрелните оръжия.
2. Ако посочената в параграф 1 информация се съдържа в лиценза за внос или в разрешението за внос, износителят предварително, най-късно преди доставката, предоставя тази информация на третите държави на транзит.
Член 9
1. За временния износ или реекспорта на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси се прилагат опростени процедури, както следва:
а)
разрешение за износ не се изисква за:
i)
временния износ от ловци или лица, занимаващи се със спортна стрелба, когато са част от техния личен багаж по време на пътуване към трета държава, при условие че те могат да представят данни за причината за пътуването на компетентните органи, по-специално чрез представяне на покана или друго доказателство за своите ловни или спортни дейности в третата държава на местоназначение, за:
-
едно или повече огнестрелни оръжия,
-
техните основни компоненти, ако са маркирани, както и техните части,
-
свързаните с тях боеприпаси в рамките на не повече от 800 патрона за ловци и 1 200 патрона за лица, занимаващи се със спортна стрелба;
ii)
реекспорта от ловци или лица, занимаващи се със спортна стрелба, когато са част от техния личен багаж, след временен внос за ловна дейност или спортна стрелба, при условие че огнестрелните оръжия остават собственост на лице, установено извън митническата територия на Съюза, и огнестрелните оръжия се реекспортират за това лице;
б)
когато ловците и лицата, занимаващи се със спортна стрелба, напускат митническата територия на Съюза през държава-членка, различна от тяхната държава-членка на пребиваване, те представят на компетентните органи европейския паспорт за огнестрелно оръжие, предвиден в членове 1 и 12 от Директива 91/477/ЕИО. В случай на пътуване по въздуха европейският паспорт за огнестрелно оръжие се представя на компетентните органи на мястото, където съответните изделия се предават на въздушния превозвач за транспортиране извън митническата територия на Съюза.
При напускане на митническата територия на Съюза през тяхната държава-членка на пребиваване, ловците и лицата, занимаващи се със спортна стрелба, могат вместо европейския паспорт за огнестрелно оръжие да представят друг документ, считан за валиден за тази цел от компетентните органи в тази държава-членка;
в)
когато компетентните органи на дадена държава-членка имат основание да подозират, че целите, посочени от ловците или лицата, занимаващи се със спортна стрелба, не съответстват на приложимите съображения и задълженията, предвидени в член 10, те спират, за срок не по-дълъг от 10 дни, процеса на износ или, при необходимост, възпрепятстват по друг начин напускането на митническата територия на Съюза през тази държава-членки на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти или боеприпасите. При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини срокът по настоящата буква може да бъде удължен до 30 дни.
2. В съответствие с действащото национално право държавите-членки определят опростени процедури за:
а)
реекспорта на огнестрелни оръжия след временен внос с цел извършването на оценка или участие в изложба без продажба или активно усъвършенстване за ремонт, при условие че огнестрелните оръжия остават собственост на лице, установено извън митническата територия на Съюза, и се реекспортират за това лице;
б)
реекспорта на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, ако те се съхраняват във временен склад от момента на въвеждането им на митническата територия на Съюза до напускането;
в)
временния износ на огнестрелни оръжия с цел извършване на оценка, ремонт или участие в изложба без продажба, при условие че износителят представи данни за това, че законно владее тези огнестрелни оръжия и ги изнася съгласно митническите режими за пасивно усъвършенстване или временен износ.
Член 10
1. При вземането на решение относно издаването на разрешение за износ съгласно настоящия регламент държавите-членки вземат предвид всички приложими съображения, включително, когато е целесъобразно:
а)
своите задължения и ангажименти като страни по съответните международни договорености за контрол върху износа или съответни международни договори;
б)
съображения, свързани с националната външна политика и политика на сигурност, включително съображенията, обхванати от Обща позиция 2008/944/ОВППС;
в)
съображения относно предвижданата крайна употреба, получателя на пратката, известния краен получател и риска от отклоняване.
2. В допълнение към приложимите съображения по параграф 1, при разглеждането на заявление за издаване на разрешение за износ държавите-членки вземат предвид използването от износителя на пропорционални и подходящи средства и процедури за осигуряване спазването на разпоредбите и целите на настоящия регламент, както и на условията на разрешението.
При вземането на решение относно издаването на разрешение за износ съгласно настоящия регламент държавите-членки спазват задълженията си по отношение на санкциите, наложени с решения на Съвета или с решение на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ) или с правно обвързваща резолюция на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, по-специално що се отнася до случаите на оръжейно ембарго.
Член 11
1. Държавите-членки:
а)
отказват да издадат разрешение за износ, ако заявителят има досие за съдимост за престъпно деяние, посочено в член 2, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно европейската заповед за задържане и процедурите за предаване между държавите-членки (15) или за друго деяние, при условие че то съставлява престъпление, наказуемо с лишаване от свобода с максимален срок от най-малко четири години или с по-тежко наказание;
б)
обезсилват, спират действието, изменят или отнемат разрешение за износ, ако условията за издаването му не са били изпълнени или вече не се изпълняват.
Настоящият параграф не засяга по-строгите разпоредби на националното законодателство.
2. Когато държавите-членки откажат издаването, обезсилят, спрат действието, изменят или отнемат разрешение за износ, те уведомяват за това компетентните органи на другите държави-членки и споделят с тях съответната информация. Когато компетентните органи на дадена държава-членка са спрели действието на разрешение за износ, те съобщават на другите държави-членки своето окончателно решение в края на срока, за който е спряно действието.
3. Преди компетентните органи на държава-членка да издадат разрешение за износ съгласно настоящия регламент, те вземат под внимание всички откази по настоящия регламент, за които са били уведомени, за да проверят дали компетентните органи на друга държава-членка или държави-членки не са отказали издаването на разрешение за същата по същество сделка (относно стока със същите по същество параметри или технически характеристики и свързана със същия вносител или получател на пратка).
Те могат да се консултират първо с компетентните органи на държавата-членка или държавите-членки, които са приели решенията за отказ, обезсилване, спиране на действието, изменение или отнемане по параграфи 1 и 2. Ако след тази консултация компетентните органи на държавата-членка решат да издадат разрешение, те уведомяват компетентните органи на другите държави-членки, като им предоставят цялата необходима информация за обосноваване на решението.
4. Цялата информация, която се споделя съгласно разпоредбите на настоящия член, трябва да бъде в съответствие с разпоредбите на член 19, параграф 2 относно поверителността.
Член 12
В съответствие с действащото национално право или практика държавите-членки съхраняват за срок от не по-малко от 20 години цялата информация, свързана с огнестрелните оръжия и, когато е целесъобразно и възможно, с техните части и основни компоненти и боеприпаси, която е необходима за проследяването и идентифицирането на тези огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси и за предотвратяването и разкриването на незаконния им трафик. Тази информация включва мястото и датата на издаване и срока на валидност на разрешението за износ; държавата на износ; държавата на внос; когато е приложимо, третата държава на транзит; получателя на пратката; крайния получател, ако е известен към момента на износа; описание и количество на изделията, включително поставените им маркировки.
Настоящият член не се прилага към износа, посочен в член 9.
Член 13
1. При наличието на подозрения държавите-членки изискват от третата държава на внос да потвърди получаването на изпратената доставка огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси.
2. При поискване от трета държава на износ, която към датата на износа е страна по Протокола на ООН за огнестрелните оръжия, държавите-членки потвърждават получаването на изпратената доставка огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти или боеприпаси на митническата територия на Съюза, което по правило се осигурява чрез представяне на съответните митнически документи за вноса.
3. Държавите-членки спазват параграфи 1 и 2 в съответствие с действащото национално право или практика. По-специално, що се отнася до износа, компетентният орган на държавата-членка може да реши да се обърне към износителя или да се свърже непосредствено с третата държава на внос.
Член 14
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че техните процедури за разрешаване са сигурни и че истинността на документите във връзка с разрешението може да бъде проверена или потвърдена.
Когато е целесъобразно, проверяването и потвърждаването могат да се извършват по дипломатически път.
Член 15
За да се гарантира правилното прилагане на настоящия регламент, държавите-членки вземат необходими и пропорционални мерки, за да позволят на своите компетентни органи да:
а)
събират информация за поръчки или сделки, свързани с огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси; и
б)
проверяват доколко правилно се прилагат мерките за контрол на износа, което може, по-специално, да включва правомощието да се влиза в помещенията на лица, заинтересовани от сделка по износ.
Член 16
Държавите-членки установяват система от санкции, приложими за нарушения на настоящия регламент и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
ГЛАВА III
МИТНИЧЕСКИ ФОРМАЛНОСТИ
Член 17
1. При извършване на митническите формалности по износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси в митническата служба на износа износителят представя доказателства, че е получил всички необходими разрешения за износ.
2. От износителя може да бъде поискано да осигури превод на представените като доказателство документи на официален език на държавата-членка, в която се представя декларацията за износ.
3. Без да се засягат правомощията, предоставени съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, държавите-членки, за срок до 10 дни, спират процедурата на износ от своята територия или, при необходимост, възпрепятстват по друг начин напускането на митническата територия на Съюза през своята територия на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, за които има валидно разрешение за износ, когато те имат основания да подозират, че:
а)
при издаването на разрешението не е била взета предвид информация от значение по случая или
б)
след издаването на разрешението обстоятелствата съществено са се променили.
При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини срокът може да бъде удължен до 30 дни.
4. В рамките на срока или на удължения срок по параграф 3 държавите-членки трябва да освободят огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси или да предприемат действия съгласно член 11, параграф 1, буква б).
Член 18
1. Държавите-членки могат да предвидят митническите формалности при износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси да се извършват само в митнически служби, оправомощени за тази цел.
2. Държавите-членки, които се възползват от възможността по параграф 1, уведомяват Комисията за надлежно оправомощените митнически служби или за последващи промени във връзка с тях. Комисията публикува тази информация в серия С на Официален вестник на Европейския съюз и ежегодно я актуализира.
ГЛАВА IV
АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
1. Държавите-членки, в сътрудничество с Комисията и в съответствие с член 21, параграф 2, предприемат всички подходящи мерки за установяването на пряко сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи с цел повишаване на ефективността на мерките, установени с настоящия регламент. Тази информация може да включва:
а)
данни за износителите, по чието заявление за издаване на разрешение е бил постановен отказ, или за износителите, по отношение на които държавите-членки са взели решения съгласно член 11;
б)
данни за получатели на пратка или други лица, участващи в подозрителни дейности, както и за избрани маршрути, ако има такава.
2. Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета (16) относно взаимната помощ, и в частност разпоредбите му относно поверителността на информацията, се прилага mutatis mutandis към мерките по настоящия член, без да се засяга член 20 от настоящия регламент.
ГЛАВА V
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
1. Създава се Координационна група по износа на огнестрелни оръжия („Координационна група“) под председателството на представител на Комисията. Всяка държава-членка определя свой представител в групата.
Координационната група проучва всички въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент, които могат да бъдат повдигнати от председателя или от представител на държава-членка. Тя е обвързана от правилата за поверителност на Регламент (ЕО) № 515/97.
2. Председателят на координационната група или самата координационна група провежда консултации със съответните заинтересовани страни, засегнати от настоящия регламент, винаги когато е необходимо.
Член 21
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за законите, подзаконовите актове и административните разпоредби, приети за прилагане на настоящия регламент, включително мерките, посочени в член 16.
2. До 19 април 2012 г. всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията за националните органи, които са компетентни да прилагат членове 7, 9, 11 и 17. Въз основа на тази информация Комисията публикува списък на тези органи в серия С на Официален вестник на Европейския съюз и ежегодно го актуализира.
3. До 19 април 2017 г., а след това - по искане на координационната група и във всеки случай - на всеки 10 години, Комисията прави преглед на прилагането на настоящия регламент и представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането му, като този доклад може да съдържа предложения за неговото изменение. Държавите-членки предоставят на Комисията цялата подходяща информация, необходима за изготвянето на доклада, включително информация относно използването на единната процедура, предвидена в член 4, параграф 2.
Член 22
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 30 септември 2013 г.
Независимо от това член 13, параграфи 1 и 2 се прилага от тридесетия ден след датата, на която Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия влезе в сила в Европейския съюз, след сключването му съгласно член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 март 2012 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 258/2012
(2012. gada 14. marts),
ar kuru īsteno 10. pantu Apvienoto Nāciju Organizācijas Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, kas pievienots Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību (ANO Šaujamieroču protokols), un ievieš eksporta atļauju, kā arī importa un tranzīta pasākumus šaujamieročiem, to detaļām, sastāvdaļām un munīcijai
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (1),
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Padomes Lēmumu 2001/748/EK (2001. gada 16. oktobris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā parakstītu Apvienoto Nāciju Organizācijas Protokolu par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, kas pievienots Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību (2) (turpmāk “ANO Šaujamieroču protokols”), Komisija 2002. gada 16. janvārī Kopienas vārdā parakstīja minēto protokolu.
(2)
ANO Šaujamieroču protokols, kura mērķis ir veicināt, sekmēt un stiprināt sadarbību starp pusēm nolūkā novērst, apkarot un izskaust šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelegālu izgatavošanu un apriti, stājās spēkā 2005. gada 3. jūlijā.
(3)
Lai atvieglotu šaujamieroču izsekošanu un efektīvi apkarotu šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu apriti, ir jāuzlabo informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm, jo īpaši efektīvāk izmantojot jau esošos komunikācijas kanālus.
(4)
Personas dati ir jāapstrādā saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (4).
(5)
Komisija savā 2005. gada 18. jūlija paziņojumā par lielākas drošības garantēšanas pasākumiem attiecībā uz sprāgstvielām, detonatoriem, bumbu izgatavošanas ierīcēm un šaujamieročiem (5) pauda savu nodomu īstenot ANO Šaujamieroču protokola 10. pantu kā daļu no pasākumiem, kurus nepieciešams veikt, lai Savienība varētu noslēgt minēto protokolu.
(6)
ANO Šaujamieroču protokolā pusēm tiek prasīts izveidot vai uzlabot administratīvās procedūras vai sistēmas, lai veiktu efektīvu kontroli attiecībā uz šaujamieroču izgatavošanu, marķēšanu, importu un eksportu.
(7)
Lai panāktu atbilstību ANO Šaujamieroču protokolam, tāpat ir jānosaka, ka šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas nelegāla izgatavošana vai aprite ir noziedzīgs nodarījums, un jāveic pasākumi, lai šādi izgatavotus vai tirgotus priekšmetus varētu konfiscēt.
(8)
Šī regula nebūtu jāpiemēro šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām vai munīcijai, kas ir konkrēti paredzēta militāriem mērķiem. ANO Šaujamieroču protokola 10. panta prasību izpildei paredzētie pasākumi būtu jāpielāgo, lai noteiktu vienkāršotas procedūras attiecībā uz civilam lietojumam paredzētiem šaujamieročiem. Līdz ar to būtu jānodrošina noteikti atvieglojumi attiecībā uz vairākkārtēju sūtījumu atļauju, tranzīta pasākumiem un pagaidu eksportu likumīgiem mērķiem.
(9)
Šī regula neskar Līguma par Eiropas Savienības darbību 346. panta piemērošanu, kurš attiecas uz dalībvalstu būtiskām drošības interesēm, un tā neietekmē ne Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/43/EK (2009. gada 6. maijs), ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem (6), ne arī Padomes Direktīvu 91/477/EEK (1991. gada 18. jūnijs) par ieroču iegādes un glabāšanas kontroli (7). Turklāt ANO Šaujamieroču protokols un līdz ar to šī regula neattiecas uz starpvalstu darījumiem vai starpvalstu sūtījumiem gadījumos, kad minētā protokola piemērošana ierobežotu puses tiesības rīkoties valsts drošības interesēs saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtiem.
(10)
Direktīvā 91/477/EEK skarti jautājumi, kas saistīti ar šaujamieroču nodošanu civilam lietojumam Savienības teritorijā, savukārt šajā regulā īpaša vērība pievērsta pasākumiem attiecībā uz eksportu no Savienības muitas teritorijas uz trešām valstīm vai cauri to teritorijai.
(11)
Ja šaujamieročus, to detaļas, būtiskas sastāvdaļas un munīciju importē no trešām valstīm, uz tiem attiecas Savienības tiesību akti, un jo īpaši Direktīvas 91/477/EEK prasības.
(12)
Būtu jānodrošina saskaņotība attiecībā uz uzskaites noteikumiem, kas ir spēkā atbilstoši Savienības tiesību aktiem.
(13)
Lai nodrošinātu šīs regulas pienācīgu piemērošanu, dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai kompetentajām iestādēm piešķirtu attiecīgas pilnvaras.
(14)
Lai uzturētu tādu šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas sarakstu, kuriem saskaņā ar šo regulu ir vajadzīga atļauja, Komisijai būtu jādeleģē pilnvaras pieņemt aktus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 290. pantu, lai šīs regulas I pielikumu saskaņotu ar Padomes Regulas (EEK) Nr. 2658/87 (1987. gada 23. jūlijs) par tarifu un statistikas nomenklatūru un kopējo muitas tarifu (8) I pielikumu un Direktīvas 91/477/EEK I pielikumu. Ir īpaši būtiski, lai Komisija, veicot sagatavošanas darbus, rīkotu atbilstīgas apspriešanās, tostarp ekspertu līmenī. Komisijai, sagatavojot un izstrādājot deleģētos aktus, būtu jānodrošina vienlaicīga, savlaicīga un atbilstīga attiecīgo dokumentu nosūtīšana Eiropas Parlamentam un Padomei.
(15)
Savienība ir pieņēmusi muitas noteikumu kopumu, kas ir ietverts Padomes Regulā (EEK) Nr. 2913/92 (1992. gada 12. oktobris) par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (9), un tās īstenošanas noteikumus, kuri noteikti Komisijas Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (10). Būtu jāņem vērā arī Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 450/2008 (2008. gada 23. aprīlis), ar ko izveido Kopienas Muitas kodeksu (Modernizētais muitas kodekss) (11), kuras noteikumi ir piemērojami dažādos posmos saskaņā ar tās 188. pantu. Šī regula nekādi neierobežo pilnvaras, kas noteiktas saskaņā ar Kopienas Muitas kodeksu un tā īstenošanas noteikumiem.
(16)
Dalībvalstīm būtu jāpieņem noteikumi par sankcijām, kas piemērojamas par šīs regulas pārkāpumiem, un jānodrošina, lai tie tiktu īstenoti. Šīm sankcijām vajadzētu būt iedarbīgām, samērīgām un atturošām.
(17)
Šī regula neskar Savienības režīmu divējāda lietojuma preču eksporta, pārsūtīšanas, starpniecības un tranzīta kontrolei, kas ir izveidots ar Padomes Regulu (EK) Nr. 428/2009 (12).
(18)
Šī regula ir saderīga ar citiem attiecīgiem noteikumiem par šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīciju militāram lietojumam, drošības stratēģijām, kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu apriti un militāro tehnoloģiju eksportu, tostarp ar Padomes Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP (2008. gada 8. decembris), ar ko izveido kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli (13).
(19)
Komisijai un dalībvalstīm būtu savstarpēji jāsniedz informācija par pasākumiem, ko tās veikušas saskaņā ar šo regulu, un cita būtiska informācija, kas ir to rīcībā saistībā ar šo regulu.
(20)
Šī regula neliedz dalībvalstīm piemērot savus konstitucionālos noteikumus par publisku piekļuvi oficiāliem dokumentiem, ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1049/2001 (2001. gada 30. maijs) par publisku piekļuvi Eiropas Parlamenta, Padomes un Komisijas dokumentiem (14),
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS, DEFINĪCIJAS UN DARBĪBAS JOMA
1. pants
Ar šo regulu paredz noteikumus, ar kuriem reglamentē šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas eksporta atļaujas un importa un tranzīta pasākumus, lai īstenotu 10. pantu Apvienoto Nāciju Organizācijas Protokolā par šaujamieroču, to detaļu, sastāvdaļu un munīcijas nelikumīgu ražošanu un tirdzniecību, kas pievienots Konvencijai pret transnacionālo organizēto noziedzību (“ANO Šaujamieroču protokols”).
2. pants
Šajā regulā:
1)
“šaujamierocis” ir jebkurš portatīvs ierocis ar stobru, no kura kanāla šaujampulvera iedarbības rezultātā tiek izsviests šāviņš, lode vai lādiņš vai kurš ir paredzēts šāviņa, lodes vai lādiņa izsviešanai no stobra kanāla šaujampulvera iedarbības rezultātā, vai kurš var tikt pārveidots šāviņa, lodes vai lādiņa izsviešanai no stobra kanāla šaujampulvera iedarbības rezultātā, kā minēts I pielikumā.
Uzskata, ka priekšmets var tikt pārveidots šāviņa, lodes vai lādiņa izsviešanai no stobra kanāla šaujampulvera iedarbības rezultātā, ja:
-
tam ir šaujamieroča izskats un
-
sakarā ar tā konstrukciju vai materiālu, no kura tas izgatavots, to var šādi pārveidot;
2)
“detaļas” ir jebkurš elements vai tā aizstājējs, kā minēts I pielikumā, kas ir speciāli konstruēts kādam šaujamierocim un būtiski nepieciešams tā darbināšanai, tostarp stobrs, rāmis vai pastobrs, slīdnis vai cilindrs, sprūds vai aizslēgs, kā arī jebkura ierīce, kas konstruēta vai pielāgota šaujamieroča šāviena skaņas klusināšanai;
3)
“būtiskas sastāvdaļas” ir aizslēga mehānisms, patronu nodalījums un šaujamieroča stobrs, kas, atsevišķi ņemot, ir ietverti šaujamieroču kategorijā, kurai tie uzliekami vai ir uzlikti;
4)
“munīcija” ir visa patrona vai tās sastāvdaļas, tostarp patronu čaulas, kapsulas, šaujampulveris, lodes vai lādiņi, ko izmanto šaujamierocī, kā minēts I pielikumā, ar noteikumu, ka šīm sastāvdaļām attiecīgajā dalībvalstī ir vajadzīga atļauja;
5)
“dezaktivēti šaujamieroči” ir kopumā šaujamieroča definīcijai atbilstoši priekšmeti, kas ir padarīti pastāvīgi nelietojami ar dezaktivēšanas palīdzību, nodrošinot, ka visas šaujamieroča galvenās detaļas ir padarītas neatgriezeniski nelietojamas un nenoņemamas, neaizvietojamas vai maināmas tādā veidā, kas nodrošinātu iespēju kaut kādā veidā reaktivēt minēto šaujamieroci.
Dalībvalstis nodrošina, ka kompetentā iestāde pārbauda minētos dezaktivēšanas pasākumus. Dalībvalstis paredz, ka saistībā ar šādu pārbaudi izsniedz apliecību vai izziņu, kas apstiprina šaujamieroča dezaktivēšanu, vai arī piestiprina skaidri saredzamu attiecīgu marķējumu uz šaujamieroča;
6)
“eksports” ir:
a)
eksporta procedūra Regulas (EEK) Nr. 2913/92 161. panta nozīmē;
b)
atkalizvešana Regulas (EEK) Nr. 2913/92 182. panta nozīmē, bet neietverot preces, kuras pārvadā saskaņā ar ārējā tranzīta procedūru, kā noteikts minētās regulas 91. pantā, ja nav piemērotas reeksporta formalitātes, kā minēts tās 182. panta 2. punktā;
7)
“persona” ir fiziska persona, juridiska persona un, ja spēkā esošās normas to pieļauj, personu apvienība, kas bez juridiskas personas statusa ir tiesīga veikt juridiskas darbības;
8)
“eksportētājs” ir jebkura persona, kura veic uzņēmējdarbību Savienībā un kura iesniedz eksporta deklarāciju vai kuras vārdā tiek iesniegta eksporta deklarācija, t. i., persona, kurai deklarācijas iesniegšanas laikā ir līgums ar saņēmēju trešā valstī un kurai ir pilnvaras nosūtīt preci ārpus Savienības muitas teritorijas. Ja nav noslēgts eksporta līgums vai līguma īpašnieks nerīkojas savā vārdā, eksportētājs ir persona, kurai ir pilnvaras sūtīt preces ārpus Savienības muitas teritorijas.
Gadījumos, kad tiesības rīkoties ar šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīciju ir personai, kas veic uzņēmējdarbību vai pastāvīgi dzīvo ārpus Savienības, saskaņā ar līgumu, uz kura pamata veic eksportu, uzskata, ka eksportētājs ir līgumslēdzēja puse, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā;
9)
“Savienības muitas teritorija” ir teritorija Regulas (EEK) Nr. 2913/92 3. panta nozīmē;
10)
“eksporta deklarēšana” ir darbība, ar kuru persona noteiktā veidā un kārtībā paziņo par savu nodomu šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīcijai piemērot eksporta procedūru;
11)
“pagaidu eksports” ir šaujamieroču pārvietošana, tos izvedot ārpus Savienības muitas teritorijas, bet ar nolūku tos reimportēt laikposmā, kas nepārsniedz 24 mēnešus;
12)
“tranzīts” ir preču pārvadājuma darbība, kurā preces atstāj Savienības muitas teritoriju un šķērso vienas vai vairāku trešo valstu teritoriju un kuras galīgais galamērķis ir cita trešā valsts;
13)
“pārkraušana” ir tranzīts, kurš ietver preču fizisku izkraušanu no importētāja transportlīdzekļa, kurai seko atkārtota iekraušana, parasti citā transportlīdzeklī, lai veiktu reeksportu;
14)
“eksporta atļauja” ir:
a)
vienreizēja atļauja vai licence, kuru piešķir vienam konkrētam eksportētājam attiecībā uz vienu iepriekš zināmu galalietotāju vai saņēmēju trešā valstī un kura attiecas uz vienu sūtījumu, kas satur vienu vai lielāku skaitu šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas; vai
b)
vairākkārtēja atļauja vai licence, kuru piešķir vienam konkrētam eksportētājam attiecībā uz vienu iepriekš zināmu galalietotāju vai saņēmēju trešā valstī un kura attiecas uz vairākiem sūtījumiem, kas satur vienu vai lielāku skaitu šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas; vai
c)
vispārēja atļauja vai licence, kuru piešķir vienam konkrētam eksportētājam attiecībā uz vairākiem iepriekš zināmiem galalietotājiem vai saņēmējiem vienā vai vairākās trešās valstīs un kura attiecas uz vairākiem sūtījumiem, kas satur vienu vai lielāku skaitu šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas;
15)
“nelikumīga aprite” ir šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas imports, eksports, pārdošana, piegāde, pārvietošana vai pārsūtīšana no vienas dalībvalsts teritorijas vai caur to uz trešās valsts teritoriju, ja ir piemērojams kāds no turpmākajiem:
a)
attiecīgā dalībvalsts to neatļauj saskaņā ar šīs regulas noteikumiem;
b)
šaujamieroči nav marķēti saskaņā ar Direktīvas 91/477/EEK 4. panta 1. un 2. punktu;
c)
importēšanas laikā importētie šaujamieroči nav marķēti vismaz ar vienkāršu marķējumu, kas ļauj noteikt pirmo importa valsti Eiropas Savienībā, vai, ja šaujamieročiem šāda marķējuma nav, īpašu marķējumu, pēc kura identificē importētos šaujamieročus;
16)
“izsekošana” ir šaujamieroču un, ja iespējams, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas sistemātiska izsekošana no ražotāja līdz pircējam, lai palīdzētu dalībvalstu kompetentajām iestādēm atklāt, izmeklēt un analizēt nelikumīgu izgatavošanu un apriti.
3. pants
1. Šo regulu nepiemēro:
a)
starpvalstu darījumiem vai valstu veiktai pārsūtīšanai;
b)
šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīcijai, ja tie ir īpaši izstrādāti militāram lietojumam, un jebkurā gadījumā - pilnībā automātiskiem šaujamieročiem;
c)
šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīcijai, ja tie ir paredzēti dalībvalstu bruņotajiem spēkiem, policijai vai valsts iestādēm;
d)
kolekcionāriem un struktūrām, kas nodarbojas ar šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas kultūras un vēstures aspektiem un ko par tādiem saistībā ar šo regulu atzīst dalībvalsts, kuras teritorijā tie veic uzņēmējdarbību, ar noteikumu, ka tiek nodrošināti izsekošanas pasākumi;
e)
dezaktivētiem šaujamieročiem;
f)
antīkiem šaujamieročiem un to kopijām saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem ar noteikumu, ka antīkie šaujamieroči neietver šaujamieročus, kas izgatavoti pēc 1899. gada.
2. Šī regula neskar Regulu (EEK) Nr. 2913/92 (Kopienas Muitas kodekss), Regulu (EEK) Nr. 2454/93 (Kopienas Muitas kodeksa īstenošanas noteikumi), Regulu (EK) Nr. 450/2008 (Modernizētais muitas kodekss), kā arī režīmu divējāda lietojuma preču eksporta, pārvadājumu, starpniecības un tranzīta kontrolei, ko izveido ar Regulu (EK) Nr. 428/2009 (Divējāda lietojuma regula).
II NODAĻA
EKSPORTA ATĻAUJA, PROCEDŪRAS UN PĀRBAUDES UN IMPORTA UN TRANZĪTA PASĀKUMI
4. pants
1. Šīs regulas I pielikumā uzskaitīto šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas eksportam ir vajadzīga eksporta atļauja, kas izsniegta atbilstīgi II pielikumā ietvertajai veidlapai. Šādu atļauju piešķir tās dalībvalsts kompetentās iestādes, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību, un to izsniedz papīra formātā vai elektroniski.
2. Ja šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas eksportam ir vajadzīga eksporta atļauja saskaņā ar šo regulu un ja uz šo eksportu attiecas arī atļaujas prasības saskaņā ar Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP, dalībvalstis var izmantot vienotu procedūru, lai izpildītu šajā regulā un kopējā nostājā noteiktās prasības.
3. Ja šaujamieroči, to detaļas, būtiskas sastāvdaļas un munīcija atrodas vienā vai vairākās dalībvalstīs, nevis dalībvalstī, kurā iesniedz eksporta atļaujas pieteikumu, šis fakts ir jānorāda minētajā pieteikumā. Kompetentās iestādes dalībvalstī, kurai iesniegts eksporta atļaujas pieteikums, tūlīt sazinās ar attiecīgās dalībvalsts vai dalībvalstu kompetentajām iestādēm un nodrošina vajadzīgo informāciju. Šī dalībvalsts vai šīs dalībvalstis 10 darbdienās dara zināmus visus iebildumus, kādi tai vai tām varētu būt pret šādu atļauju piešķiršanu, un tie ir saistoši dalībvalstij, kurai iesniegts pieteikums eksporta atļaujas saņemšanai.
5. pants
Komisija tiek pilnvarota pieņemt deleģētos aktus saskaņā ar 6. pantu, lai izdarītu grozījumus I pielikumā, pamatojoties uz grozījumiem Regulas (EEK) Nr. 2658/87 I pielikumā un pamatojoties uz grozījumiem Direktīvas 91/477/EEK I pielikumā.
6. pants
1. Pilnvaras pieņemt deleģētos aktus Komisijai piešķir, ievērojot šajā pantā izklāstītos nosacījumus.
2. Pilnvaras pieņemt 5. pantā minētos deleģētos aktus Komisijai piešķir uz nenoteiktu laiku.
3. Eiropas Parlaments vai Padome jebkurā laikā var atsaukt 5. pantā minēto pilnvaru deleģējumu. Ar lēmumu par atsaukšanu izbeidz tajā norādīto pilnvaru deleģējumu. Lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai vēlākā dienā, kas tajā norādīta. Tas neskar jau spēkā esošos deleģētos aktus.
4. Tiklīdz Komisija pieņem deleģētu aktu, tā paziņo par to vienlaikus Eiropas Parlamentam un Padomei.
5. Saskaņā ar 5. pantu pieņemts deleģētais akts stājas spēkā tikai tad, ja divos mēnešos no dienas, kad minētais akts paziņots Eiropas Parlamentam un Padomei, ne Eiropas Parlaments, ne Padome nav izteikuši iebildumus vai ja pirms minētā laikposma beigām gan Eiropas Parlaments, gan Padome ir informējuši Komisiju par savu nodomu neizteikt iebildumus. Pēc Eiropas Parlamenta vai Padomes iniciatīvas šo laikposmu pagarina par diviem mēnešiem.
7. pants
1. Pirms eksporta atļaujas izsniegšanas šaujamieročiem, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīcijai attiecīgā dalībvalsts pārbauda, vai:
a)
importētāja trešā valsts ir atļāvusi attiecīgu importu; un
b)
tranzīta trešās valstis, ja tādas ir, ir sniegušas rakstisku paziņojumu - vēlākais, pirms nosūtīšanas -, ka tām nav iebildumu pret tranzītu. Šis noteikums neattiecas uz:
-
sūtījumiem ar jūras vai gaisa transportu un caur trešo valstu ostām vai lidostām ar noteikumu, ka nenotiek pārkraušana vai transporta veida maiņa,
-
pagaidu eksportu pārbaudāmā likumīgā nolūkā, kas saistīts ar medībām, šaušanas sportu, novērtēšanu, nekomerciālām izstādēm un remontu.
2. Dalībvalsts var izlemt, ka, ja 20 darbdienās, kopš eksportētājs ir iesniedzis rakstisku lūgumu neiebilst pret tranzītu, iebildumi pret tranzītu nav saņemti, var uzskatīt, ka tranzīta trešā valsts, kurai iesniegts lūgums, neiebilst pret to.
3. Eksportētājs iesniedz par eksporta atļaujas izsniegšanu atbildīgās dalībvalsts kompetentajām iestādēm nepieciešamos dokumentus, ar kuriem pierāda, ka importētāja trešā valsts ir atļāvusi importu un tranzīta trešai valstij nav iebildumu pret tranzītu.
4. Dalībvalstis apstrādā eksporta atļauju pieteikumus termiņā, ko nosaka attiecīgās valsts tiesību aktos vai praksē un kas nepārsniedz 60 darbdienas no dienas, kad kompetentajām iestādēm ir iesniegta visa vajadzīgā informācija. Ārkārtas apstākļos un pienācīgi pamatotos gadījumos minēto termiņu var pagarināt līdz 90 darbdienām.
5. Eksporta atļaujas derīguma termiņš nepārsniedz importa atļaujas derīguma termiņu. Ja importa atļaujā nav precīzi norādīts derīguma termiņš, tad - izņemot ārkārtas apstākļos un pienācīgi pamatotos gadījumos - eksporta atļaujas derīguma termiņš ir vismaz deviņi mēneši.
6. Dalībvalstis var nolemt eksporta atļaujas pieteikuma apstrādes nolūkā izmantot elektroniskus dokumentus.
8. pants
1. Izsekošanas nolūkos eksporta atļaujā un importa licencē vai importa atļaujā, ko izsniegusi importētāja trešā valsts, un pavaddokumentos kopā ir informācija par:
a)
izdošanas datumiem un derīguma termiņiem;
b)
izdošanas vietu;
c)
eksporta valsti;
d)
importa valsti;
e)
attiecīgā gadījumā - tranzīta trešo valsti vai trešām valstīm;
f)
saņēmēju;
g)
galasaņēmēju, ja tas ir zināms sūtīšanas laikā;
h)
ziņām, kas ļauj identificēt šaujamieročus, to detaļas, būtiskas sastāvdaļas un munīciju un to daudzumu, tostarp - vēlākais, pirms sūtīšanas - par šaujamieroču marķējumu.
2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju, ja tā ir ietverta importa licencē vai importa atļaujā, eksportētājs sniedz iepriekš tranzīta trešām valstīm, vēlākais, pirms sūtīšanas.
9. pants
1. Vienkāršotās procedūras šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas pagaidu eksportam vai reeksportam piemēro šādi:
a)
eksporta atļauja nav vajadzīga:
i)
medniekiem vai sporta šāvējiem pagaidu eksporta veikšanai ceļojumā uz trešo valsti, ja tie ir priekšmeti personiskai lietošanai, ar nosacījumu, ka viņi kompetentajām iestādēm pamato brauciena mērķi, jo īpaši uzrādot uzaicinājumu vai citu pierādījumu tam, ka galamērķa trešā valstī notiks medības vai sporta šaušana, un tas attiecas uz:
-
vienu vai vairākiem šaujamieročiem,
-
to būtiskām sastāvdaļām, ja tie ir marķēti, kā arī detaļām,
-
attiecīgo munīciju, kas medniekiem nepārsniedz 800 komplektu un sporta šāvējiem - 1 200 komplektu;
ii)
medniekiem un sporta šāvējiem reeksporta veikšanai, ja tie ir priekšmeti personiskai lietošanai, pēc pagaidu ievešanas medību vai sporta šaušanas vajadzībām ar nosacījumu, ka šie šaujamieroči paliek tādas personas īpašumā, kura veic uzņēmējdarbību ārpus Savienības muitas teritorijas, un ka šaujamieročus reeksportē šai personai;
b)
izceļojot no Savienības muitas teritorijas caur dalībvalsti, kas nav viņu dzīvesvietas dalībvalsts, mednieki vai sporta šāvēji uzrāda kompetentajām iestādēm Eiropas šaujamieroču apliecību, kā paredzēts Direktīvas 91/477/EEK 1. un 12. pantā. Izmantojot gaisa satiksmi, Eiropas šaujamieroču apliecību uzrāda kompetentajām iestādēm vietā, kur attiecīgos priekšmetus nodod aviosabiedrībai pārvadāšanai ārpus Savienības muitas teritorijas.
Mednieki un sporta šāvēji, atstājot Savienības muitas teritoriju no savas dzīvesvietas dalībvalsts, Eiropas šaujamieroču apliecības vietā var uzrādīt citu dokumentu, ko šīs dalībvalsts kompetentās iestādes uzskata par derīgu šim nolūkam;
c)
dalībvalsts kompetentās iestādes uz laiku, kas nepārsniedz 10 dienas, aptur eksporta procesu vai, ja vajadzīgs, citādi aizkavē šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas izvešanu no Savienības muitas teritorijas caur šo dalībvalsti, ja tām ir pamats aizdomām, ka mednieku vai sporta šāvēju norādītie iemesli neatbilst attiecīgajiem apsvērumiem un saistībām, kā paredzēts 10. pantā. Ārkārtas apstākļos un pienācīgi pamatotos gadījumos šajā punktā minēto termiņu var pagarināt līdz 30 dienām.
2. Dalībvalstis saskaņā ar saviem tiesību aktiem nosaka vienkāršotu procedūru:
a)
šaujamieroču reeksportam pēc to pagaidu ievešanas, lai veiktu novērtēšanu, piedalītos nekomerciālā izstādē vai veiktu ievešanu pārstrādei saistībā ar remontu, ar nosacījumu, ka šaujamieroči paliek tādas personas īpašumā, kura veic uzņēmējdarbību ārpus Savienības muitas teritorijas, un ka šaujamieročus reeksportē šai personai;
b)
šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu un munīcijas reeksportam gadījumā, ja tie kopš brīža, kad tie tiek ievesti Savienības muitas teritorijā, līdz to izvešanai atrodas pagaidu uzglabāšanā;
c)
šaujamieroču pagaidu eksportam, lai veiktu to novērtēšanu un remontu vai piedalītos nekomerciālā izstādē, ar nosacījumu, ka eksportētājs pamato šo šaujamieroču likumīgu valdījumu un ka viņš tos eksportē saskaņā ar izvešanas pārstrādei vai pagaidu eksporta muitas procedūru.
10. pants
1. Lemjot par to, vai piešķirt eksporta atļauju saskaņā ar šo regulu, dalībvalstis ņem vērā visus atbilstīgos apsvērumus, tostarp attiecīgā gadījumā:
a)
savas saistības un pienākumus, kas tām ir kā attiecīgo starptautisko eksporta kontroles pasākumu vai atbilstošu starptautisko nolīgumu pusēm;
b)
valsts ārpolitikas un drošības politikas apsvērumus, tostarp tos, uz kuriem attiecas Kopējā nostāja 2008/944/KĀDP;
c)
apsvērumus par paredzēto galīgo izmantojumu, saņēmēju, norādīto galalietotāju un novirzīšanas risku.
2. Izvērtējot eksporta atļaujas pieteikumu, dalībvalstis papildus 1. punktā izklāstītajiem atbilstīgajiem apsvērumiem ņem vērā eksportētāja izmantotos samērīgos un piemērotos līdzekļus un procedūras, lai nodrošinātu atbilstību šīs regulas noteikumiem un mērķiem, kā arī atļaujas izsniegšanas nosacījumiem.
Lemjot par to, vai piešķirt eksporta atļauju saskaņā ar šo regulu, dalībvalstis ievēro savas saistības attiecībā uz sankcijām, kas paredzētas Padomes pieņemtajos lēmumos, Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas (EDSO) lēmumos vai Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes juridiski saistošās rezolūcijās, jo īpaši attiecībā uz ieroču embargo.
11. pants
1. Dalībvalstis:
a)
atsakās piešķirt eksporta atļauju, ja pieteikuma iesniedzējam ir sodāmība par rīcību, kas ir kāds no noziedzīgiem nodarījumiem, kuri uzskaitīti 2. panta 2. punktā Padomes Pamatlēmumā 2002/584/TI (2002. gada 13. jūnijs) par Eiropas apcietināšanas orderi un par nodošanas procedūrām starp dalībvalstīm (15), vai par jebkādu citu rīcību, ja tā ir nodarījums, par ko paredzētais maksimālais brīvības atņemšanas sods ir vismaz četri gadi vai bargāks sods;
b)
anulē, aptur, groza vai atsauc eksporta atļauju, ja nav izpildīti vai vairs netiek izpildīti tās piešķiršanas nosacījumi.
Šis punkts neskar stingrākas normas, kas paredzētas attiecīgo valstu tiesību aktos.
2. Ja dalībvalstis atsaka, anulē, aptur, groza vai atsauc eksporta atļauju, tās par to paziņo pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm un veic attiecīgās informācijas apmaiņu ar tām. Ja kādas dalībvalsts kompetentās iestādes ir apturējušas eksporta atļauju, tās apturēšanas perioda beigās paziņo pārējām dalībvalstīm savu galīgo izvērtējumu.
3. Pirms kādas dalībvalsts kompetentās iestādes piešķir eksporta atļauju saskaņā ar šo regulu, tās ņem vērā visus atteikumus saskaņā ar šo regulu, par kuriem tām ir ziņots, lai pārliecinātos, vai citas dalībvalsts vai citu dalībvalstu kompetentās iestādes nav atteikušas atļauju būtībā identiskam darījumam (attiecībā uz priekšmetu ar būtībā identiskiem parametriem vai tehnisko raksturojumu un attiecībā uz to pašu importētāju vai saņēmēju).
Tās var vispirms apspriesties ar tās dalībvalsts vai to dalībvalstu kompetentajām iestādēm, kuras ir izdevušas šādu(-us) atteikumu(-us), veikusi anulēšanu, apturēšanu, pārveidošanu vai atcelšanu, kā noteikts 1. un 2. punktā. Ja pēc šādas apspriešanās dalībvalsts kompetentās iestādes nolemj piešķirt atļauju, tās par to paziņo pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm, sniedzot visu attiecīgo informāciju, lai paskaidrotu lēmumu.
4. Visa informācija, kuras apmaiņu veic saskaņā ar šā panta noteikumiem, atbilst 19. panta 2. punkta noteikumiem par tās konfidencialitāti.
12. pants
Saskaņā ar saviem spēkā esošajiem tiesību aktiem vai praksi dalībvalstis ne mazāk kā 20 gadus glabā visu tādu informāciju par šaujamieročiem un, ja tas ir vajadzīgs un iespējams, to detaļām, būtiskām sastāvdaļām un munīciju, kura nepieciešama, lai izsekotu un identificētu šos šaujamieročus, to detaļas, būtiskās sastāvdaļas un munīciju un novērstu vai atklātu to nelikumīgu apriti. Šādā informācijā norāda eksporta atļaujas izsniegšanas vietu un datumu un tās derīguma termiņu; eksporta valsti; importa valsti; attiecīgā gadījumā - trešo tranzīta valsti; saņēmēju; galīgo saņēmēju, ja tas ir zināms eksporta laikā; kā arī priekšmetu aprakstu un daudzumu, tostarp jebkādu to marķējumu.
Šo pantu nepiemēro 9. pantā minētajam eksportam.
13. pants
1. Ja dalībvalstīm rodas aizdomas, tās prasa importētājām trešām valstīm apstiprināt nosūtītā šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas sūtījuma saņemšanu.
2. Pēc tādas eksportētājas trešās valsts pieprasījuma, kura eksporta laikā ir ANO Šaujamieroču protokola puse, dalībvalstis apstiprina nosūtītā šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas sūtījuma saņemšanu Savienības muitas teritorijā, ko parasti dara, uzrādot attiecīgus muitas importa dokumentus.
3. Dalībvalstis ievēro 1. un 2. punktu saskaņā ar saviem spēkā esošajiem tiesību aktiem vai praksi. Jo īpaši attiecībā uz eksportu dalībvalsts kompetentā iestāde var lemt par to, vai vērsties pie eksportētāja vai tieši sazināties ar importētāju trešo valsti.
14. pants
Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, lai garantētu, ka to atļauju izsniegšanas procedūras ir drošas un ka ir iespējams pārbaudīt vai apstiprināt atļaujas dokumentu autentiskumu.
Pārbaudīšanu un apstiprināšanu attiecīgos gadījumos var nodrošināt, arī izmantojot diplomātiskus kanālus.
15. pants
Lai nodrošinātu šīs regulas pareizu piemērošanu, dalībvalstis veic samērīgus pasākumus, kas vajadzīgi, lai to kompetentās iestādes varētu:
a)
ievākt informāciju par visiem pasūtījumiem vai darījumiem, kuros ir iesaistīti šaujamieroči, to detaļas, būtiskas sastāvdaļas un munīcija; un
b)
nodrošināt, ka visi eksporta kontroles pasākumi tiek pienācīgi piemēroti, kas jo īpaši var ietvert tiesības iekļūt eksporta darījumā ieinteresēto personu telpās.
16. pants
Dalībvalstis paredz noteikumus par sankcijām, ko piemēro par šīs regulas pārkāpumiem, un veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu to īstenošanu. Paredzētajām sankcijām ir jābūt iedarbīgām, samērīgām un atturošām.
III NODAĻA
MUITAS FORMALITĀTES
17. pants
1. Kārtojot muitas formalitātes šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas eksportam, eksportētājs iesniedz eksporta muitas iestādei pierādījumu, ka ir saņemtas visas vajadzīgās eksporta atļaujas.
2. Var prasīt, lai eksportētājs iesniedz visu pierādījumam iesniegto dokumentu tulkojumu tās dalībvalsts valsts valodā, kurā iesniedz eksporta deklarāciju.
3. Neskarot pilnvaras, kas dalībvalstīm ir piešķirtas saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2913/92, tās uz laiku, kas nepārsniedz 10 dienas, aptur eksporta procesu no savas teritorijas vai, ja vajadzīgs, citādi aizkavē šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas, uz ko attiecas derīga eksporta atļauja, izvešanu no Savienības muitas teritorijas caur savu teritoriju, ja tām ir pamats aizdomām, ka:
a)
piešķirot eksporta atļauju, nav ņemta vērā būtiska informācija; vai
b)
kopš atļaujas izdošanas apstākļi ir būtiski mainījušies.
Ārkārtas apstākļos un pienācīgi pamatotos gadījumos minēto termiņu var pagarināt līdz 30 dienām.
4. Šā panta 3. punktā minētajā termiņā vai pagarinātajā termiņā dalībvalsts vai nu izlaiž šaujamieročus, to detaļas, būtiskas sastāvdaļas vai munīciju, vai arī veic darbību saskaņā ar 11. panta 1. punkta b) apakšpunktu.
18. pants
1. Dalībvalstis var noteikt, ka muitas formalitātes šaujamieroču, to detaļu, būtisku sastāvdaļu vai munīcijas eksportam kārtojamas tikai šim nolūkam pilnvarotās muitas iestādēs.
2. Dalībvalstis, kuras izmanto 1. punktā paredzēto iespēju, informē Komisiju par attiecīgi pilnvarotajām muitas iestādēm vai par turpmākām izmaiņām attiecībā uz tām. Komisija šo informāciju publicē un katru gadu to atjaunina Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā.
IV NODAĻA
ADMINISTRATĪVĀ SADARBĪBA
19. pants
1. Dalībvalstis, sadarbojoties ar Komisiju un saskaņā ar 21. panta 2. punktu, veic visus atbilstīgos pasākumus, lai izveidotu tiešu sadarbību un informācijas apmaiņu starp kompetentajām iestādēm nolūkā uzlabot ar šo regulu noteikto pasākumu efektivitāti. Šādā informācijā var iekļaut:
a)
sīkākas ziņas par eksportētājiem, kuru atļaujas pieprasījums ir noraidīts, vai par eksportētājiem, par kuriem dalībvalstis ir pieņēmušas lēmumus saskaņā ar 11. pantu;
b)
datus par saņēmējiem vai citiem procesa dalībniekiem, kas ir iesaistīti aizdomīgās darbībās, un, ja iespējams, par veiktajiem maršrutiem.
2. Padomes Regulu (EK) Nr. 515/97 (16) par savstarpēju palīdzību, un jo īpaši tās noteikumus par informācijas konfidencialitāti, mutatis mutandis piemēro pasākumiem saskaņā ar šo pantu, neskarot šīs regulas 20. pantu.
V NODAĻA
VISPĀRĒJI UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
20. pants
1. Izveido Šaujamieroču eksporta koordinācijas grupu (“koordinācijas grupa”), kuras priekšsēdētājs ir Komisijas pārstāvis. Ikviena dalībvalstis tajā ieceļ savu pārstāvi.
Koordinācijas grupa izskata visus jautājumus, kuri attiecas uz šīs regulas piemērošanu un kurus var ierosināt priekšsēdētājs vai dalībvalstu pārstāvji. Tai ir saistoši Regulas (EK) Nr. 515/97 noteikumi par konfidencialitāti.
2. Ikreiz, kad tas ir nepieciešams, koordinācijas grupas priekšsēdētājs vai koordinācijas grupa apspriežas ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām, kuras skar šī regula.
21. pants
1. Ikviena dalībvalsts informē Komisiju par normatīvajiem un administratīvajiem aktiem, kas pieņemti, īstenojot šo regulu, tostarp par 16. pantā minētajiem pasākumiem.
2. Līdz 2012. gada 19. aprīlim katra dalībvalsts informē pārējās dalībvalstis un Komisiju par savām valsts iestādēm, kuras ir kompetentas īstenot 7., 9., 11. un 17. pantu. Pamatojoties uz šo informāciju, Komisija publicē un katru gadu atjaunina minēto iestāžu sarakstu Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša C sērijā.
3. Līdz 2017. gada 19. aprīlim un turpmāk pēc koordinācijas grupas pieprasījuma, un jebkurā gadījumā ne retāk kā reizi 10 gados, Komisija pārskata šīs regulas īstenošanu un iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par tās piemērošanu, kurā ietver atbilstošus priekšlikumus tās grozījumiem. Dalībvalstis dara Komisijai zināmu visu informāciju, kas vajadzīga šā ziņojuma sagatavošanai, tostarp informāciju par 4. panta 2. punktā paredzētās vienotās procedūras izmantošanu.
22. pants
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2013. gada 30. septembra.
Tomēr 13. panta 1. un 2. punktu piemēro no trīsdesmitās dienas pēc dienas, kad ANO Šaujamieroču protokols stājas spēkā Eiropas Savienībā pēc tā noslēgšanas saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pantu.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2012. gada 14. martā