РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 578/2010 НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2010 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета относно режима на възстановяванията при износ за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, и относно критериите за определяне на размера на тези възстановявания
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално член 8, параграф 3, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1043/2005 на Комисията от 30 юни 2005 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване (2), е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като отново са необходими изменения, той следва да бъде заменен.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (3) е предвидено в степента, в която това е необходимо, за да се даде възможност определени селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в приложение I към Договора, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза да може да бъде възстановявана при износ. Поради това възстановяванията за всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да подлежат на общи правила.
(3)
За гарантиране на еднаквото прилагане на разпоредбите от Регламент (ЕО) № 1234/2007, касаещи възстановяванията при износ, възстановяването не следва да се предоставя за стоки от трети държави, използвани за производството на стоки, които се изнасят, след като са били в свободно обращение в Съюза.
(4)
Възстановяванията при износ следва да се изплащат за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти, получени в резултат на преработката на основни продукти, и от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки един от тези случаи следва да се установи методът за определяне на размера на възстановяването при износ.
(5)
Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (4) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (5) се прилагат като цяло за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. Затова е необходимо да се уточни начинът, по който някои разпоредби от тези регламенти се прилагат.
(6)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1670/2006 на Комисията от 10 ноември 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета във връзка с определянето и предоставянето на коригирани възстановявания по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на някои спиртни напитки (6), ставката на възстановяването при износ трябва да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури са поставени под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, следва да се счита за равностойно на износ за целите на възстановяванията при износ.
(7)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на използваните за производството им селскостопански продукти, както останалите стоки. Въпреки това в протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания е предвидено да се вземе решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Съюза в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(8)
Много стоки, произвеждани от предприятията при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, са предмет на редовен износ. За улеснение на формалностите при износ за подобни стоки следва да се приеме опростена процедура, при която производителят да представя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на производството на стоките. Когато количествата на селскостопанските продукти, които действително са използвани в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се включи разпоредба за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете, свързани с непредставянето на информацията за промените в тези количества.
(9)
Много селскостопански продукти са зависими от променливи природни и сезонни условия. В резултат на това съдържанието на селскостопански продукти в изнасяните стоки може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определя на базата на действително използваното за производството на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това за улеснение на административните дейности размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и относително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопански продукти.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти и, по-специално, произведените от такива продукти стоки трябва да бъдат изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини, за които са заплатени цените на Съюза, докато загубите, понесени от установените извън Съюза производители, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от главните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани само като храна за животни. Поради това е необходимо да се установят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, действително използвани в процеса на производството на продуктите за износ.
(11)
За целите на член 8, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1216/2009 е необходимо да се предвиди, че възстановяванията за основни продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I, се определят за същия период като този за селскостопанските продукти, изнасяни в непреработен вид. Необходимо е обаче да се предвиди възможност за дерогация от това правило при обстоятелства на смущения на пазара, които трябва да бъдат определени в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
(12)
При определяне на ставката на възстановяването за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчитат помощите или другите мерки със сходен ефект, които са приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(13)
За целите на определянето на възстановяванията при износ нишестето от картофи се приравнява към скорбялата от царевица. Въпреки това следва да се предвиди възможност да се определя специфична ставка на възстановяването при износ на нишесте от картофи при ситуации на пазара, при които цената му е значително по-ниска от тази на скорбялата от царевица.
(14)
В съответствие с член 162, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 възстановяванията, предоставени при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, които биха били дължими за същите продукти при износ в непреработен вид. Това следва да се има предвид при установяване на ставките на възстановяването и при определяне на правилата за приравняването.
(15)
Някои стоки със сходни характеристики могат да са получени чрез различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят естеството на основните материали и да направят определени заявления по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяването, която следва да се прилага.
(16)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които действително са използвани в случаите на производство на нишестета и скорбяла и някои сиропи от глюкоза и малтодекстрин, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(17)
Следва да се предвиди възможност за диференциране на възстановяването за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, в зависимост от местоназначението, когато търговското положение в световен план, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения го налагат.
(18)
С оглед на управлението на размерите на възстановяванията, които могат да бъдат предоставени в течение на една бюджетна година за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да се разреши определяне на различни ставки на възстановяването при износ, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяването на базата на развитието на пазара на Съюза и световните пазари.
(19)
Размерът на възстановяването, което може да бъде предоставено в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Съюза. Следва да се направи възможен износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, при предварително известни условия. По-специално следва да е възможно стопанските субекти да имат гаранция, че този износ е допустим за възстановявания в съответствие с ангажиментите на Съюза. Когато такава гаранция не може повече да бъде предоставена, износителите следва да бъдат информирани достатъчно рано. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се проследяват заявленията за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за възстановяването, установени в правилата на Съюза.
(20)
Следва да се установят мерки за управлението на режима на удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвиди възможност за прилагане на редукционен коефициент в случаите, когато размерите, за които са подадени заявления за удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. При определени обстоятелства следва да се предвиди възможност за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(21)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране на спазването на поетите от Съюза международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде фиксиран размерът на възстановяването, което може да бъде предоставяно за селскостопански продукти, използвани в производството на стоки, изнасяни за трети държави. Тази цел се различава в някои отношения от целите на лицензиите за износ, издавани за изнасяни в непреработен вид основни продукти, които са предмет на международни договорености с количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, приложими за селскостопанските лицензии и сертификати, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията от 23 април 2008 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на лицензии за внос и износ и сертификати за предварително фиксиране за селскостопанските продукти (7), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(22)
В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. Необходимо е да се намали опасността от подаването със спекулативна цел на заявления за предварително фиксиране по отношение на продукти. Поради това, когато заявлението за предварително фиксиране е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(23)
Ставките на възстановяването за различни основни продукти, включени в стоки, които не са посочени в приложение I, следва да бъдат едновременно фиксирани предварително, за да се улесни функционирането на режима на възстановяванията при износ от страна на държавите-членки.
(24)
Възможно е да се подават заявления за удостоверения за суми, които са по-големи от онези, които могат да бъдат предоставени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди така, че удостоверенията да могат да бъдат издавани както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на онези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е целесъобразно, за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(25)
Ако заявленията за удостоверения за възстановяване, получени за отделен транш, са за по-малка сума, отколкото наличната сума за същия този транш, следва да се разреши на стопанските субекти да подават заявления за удостоверения за възстановяване на седмична база във връзка с оставащата налична сума за този транш.
(26)
Необходимо е да се определи как следва да се прилагат относно удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 376/2008, свързани със сертификатите за предварително фиксиране на възстановяването при износ във връзка с тръжна процедура, публикувана в трета държава вносител.
(27)
Следва да бъдат определени условия за освобождаването на гаранцията, която се представя за удостоверенията за възстановяване. Тези условия следва да включват задълженията, които се считат за главно изискване и за които се представя гаранцията, както и доказателствата, които трябва да се представят за доказване на изпълнението на задълженията.
(28)
Повечето износители получават годишно под 100 000 EUR от възстановявания. Като цяло този износ е от незначително икономическо значение и представлява само малка част от общото количество възстановявания, предоставяни за селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Поради това в тези случаи следва да се предвиди възможност за освобождаване на малките износители от изискването за представяне на удостоверение. В интерес на опростяването, при определени обстоятелства те следва да имат правото да използват удостоверенията за възстановяване, без да губят статута си на малък износител. Въпреки това, за да се избегне злоупотребата с тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е установен малкият износител.
(29)
Следва да бъдат установени мерки за мониторинга, основани на принципа, че при всеки износ на стоки износителят декларира пред компетентните органи количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за проверка на точността на тези декларации.
(30)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларацията на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма, когато изнасяните стоки са произведени в държава-членка, различна от държавата-членка износител. Поради това компетентните органи на държавата-членка износител следва да могат да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другите държави-членки цялата информация, която последните са в състояние да получат за условията на производството на стоките.
(31)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на обобщени количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го представят на разположение на тези органи.
(32)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да иска възстановяване, особено когато той не е производителят. Поради това износителят не винаги може да декларира тези количества. С оглед на предходното е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на възстановяването, което съответният субект може да поиска, като той се ограничи до някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва създадена за целта таблица.
(33)
В съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 612/2009 не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на декларацията за износ. За да се гарантира, че това правило се прилага по еднакъв начин, следва да се внесе яснота, че за възстановяването за определени продукти от животински произход, обхванати от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (8) и от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (9) и които са посочени в приложение II към настоящия регламент, тези продукти от животински произход следва да бъдат подготвени в съответствие с изискванията на тези регламенти и да са с необходимата здравна маркировка.
(34)
От основно значение е да се създаде възможност Комисията да извършва достатъчно добър мониторинг на мерките, приети по отношение на предоставените възстановявания при износ. Поради това компетентните органи на държавите-членки следва да предоставят на Комисията определена статистическа информация. Следва да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
В съответствие с член 12, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009 съставките, различни от захарните продукти, посочени в член 162, параграф 1, буква а), точка iii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, за които може да бъде предоставено възстановяване при износ, трябва да бъдат с произход от Съюза. Поради това следва да се установят мерките за изпълнението на това изискване.
(36)
Обемът на заявленията, по отношение на които са предоставени възстановявания в съответствие с този регламент, е голям. Повечето стоки, за които се подават тези заявления, са произвеждани при ясно определени технически условия, имат постоянни характеристики и качество, редовно са изнасяни и имат производствени формули, които са били регистрирани и утвърдени от компетентните органи. Предвид тези обстоятелства и с оглед на опростяване на административните дейности при предоставяне на възстановяванията при износ съгласно настоящия регламент е целесъобразно да се приемат специални разпоредби, за да се предостави по-голяма гъвкавост за държавите-членки при прилагането на член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009, доколкото това се отнася до праговете, под които държавите-членки могат да освободят стопанските субекти от задължението за представяне на изискваното доказателство, с изключение на документа за транспорт.
(37)
Целесъобразно е да се осигури еднакво прилагане в рамките на Съюза на разпоредбите за възстановяванията за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. За тази цел всяка държава-членка следва да информира Комисията за мерките за мониторинг, които се прилагат на нейна територия за различните видове изнасяни стоки.
(38)
Следва да се предвиди достатъчен период от време за преминаване от административните изисквания за удостоверенията за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1043/2005 към административните изисквания, предвидени в настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага за удостоверенията, за които са подадени заявления от първата дата на първия период за подаване на бюджетен период 2011 г. и да влезе в сила на тази дата.
(39)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 относно режима на възстановяванията при износ, установен съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Той се прилага за износа на основните продукти, на продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или на продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износ съгласно параграф 1 не се предоставя за стоки, които са били допуснати за свободно обращение съгласно член 29 от Договора и са били реекспортирани.
За такива стоки не се предоставя възстановяване, когато се изнасят след преработка или когато са включени в други стоки.
3. С изключение на житните растения, не се предоставя възстановяване за продуктите, използвани за производството на алкохол, съдържащ се в спиртните напитки, посочени в приложение II и включени в код по КН 2208.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
б)
„бюджетна година“ означава периодът от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година;
в)
„основни продукти“ означават продуктите, които са посочени в приложение I към настоящия регламент;
г)
„съставки“ означават основните продукти, продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или продуктите, приравнени към една от тези две категории, които са използвани в производството на стоките и са посочени в член 162, параграф 1, буква а), точки i), ii), iii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
д)
„стоки“ означават продуктите, които не са включени в приложение I към Договора, но които са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент;
е)
„споразумението“ означава Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори;
ж)
„хранителна помощ“ означава операции за предоставяне на хранителни помощи, отговарящи на условията по член 10, параграф 4 от споразумението;
з)
„отпадъци“ означават продукти от производствения процес, чийто състав е отчетливо различен от този на действително изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
и)
„странични продукти“ означават продуктите или стоките, получени в хода на производствения процес, чиито състав или характеристики са различни от тези на действително изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
й)
„загуби“ означават количествата продукти или стоки, получени в резултат на производствения процес от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, които са различни от количествата на действително изнасяните стоки и от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. За целите на букви з), и) и й) от параграф 1 продуктите, получени в хода на производствения процес, чийто състав е различен от този на действително изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхното унищожаване, не се считат за пуснати на пазара.
За целите на буква й) от параграф 1 продуктите или стоките, получени в резултат на производствения процес, които могат да бъдат използвани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане, се приравняват на загуби.
Член 3
1. Нишестето от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат вторичните продукти, се приравнява към продукта, получен от преработката на царевица.
2. Суроватката, включена в кодове по КН 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, дори замразена, се приравнява към суроватката на прах, включена в приложение I (наричана по-нататък „продуктова група 1“).
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини, което не надвишава 1,5 %, както са посочени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 2“):
а)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 0,1 %;
б)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 1,5 %.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини от 26 %, както са изброени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 3“):
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 0,1 %, но непревишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 1,5 %, но по-малко от 45 %.
5. Следните продукти се приравняват към продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, което не е по-малко от 45 %;
в)
масло и други млечни мазнини с тегловно съдържание на млечни мазнини, различно от 82 %, но не по-малко от 62 %, включени в кодове по КН 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Млякото, сметаната и млечните продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, различни от тези на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители и с тегловно съдържание на мазнини, се приравняват към продуктова група 2, доколкото се касае за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухото вещество на съответния продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на съответния продукт, той се приравнява към продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Олющеният ориз, включен в код по КН 1006 20, и полубланшираният ориз, включен в кодове по КН 1006 30 21 до 1006 30 48, се приравнява към бланширания (избеления) ориз, включен в кодове по КН 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следните продукти се приравняват към бяла захар, включена в код по КН 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и когато отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията (10):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, включена в кодове по КН 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по поляриметричен метод;
б)
захар, включена в кодове по КН 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, посочени в част III, буква в) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007;
г)
продуктите, посочени в част III, букви г) и ж) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 612/2009 и Регламент (ЕИО) № 2220/85, освен когато член 39, параграф 4 и член 50 от настоящия регламент предвиждат друго.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяването, предоставяно за количеството, определено съгласно раздел 2, за всеки от основните продукти, които са изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава, като това количество се умножи по ставката на възстановяването за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно раздел 3.
2. Когато съгласно член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяването, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяването, се изчислява отделен размер.
3. Когато стоки се използват за производството на изнасяните стоки, ставката на възстановяването, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, на размера за продуктите, получени от тяхната преработка, или на размера за продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, е ставката на възстановяването, която се прилага, когато първите стоки са изнесени в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтното количество“, се определя съгласно членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато има позоваване на приложение III или когато се прилага член 47, параграф 2.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт референтното количество е действително използваното количество в производството на изнесените стоки, като се вземат под внимание коефициентите на превръщане, определени в приложение VII.
Член 8
1. В случай на използване на продукт, който е включен в член 1, параграф 1, буква а) и в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007 или в член 1, параграф 1, буква б) и част II от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, референтното количество е действително използваното количество в производството на изнасяните стоки, коригирано така, че да съответства на количество от основния продукт, като се прилагат коефициентите, определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на продукт, приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
2. Чрез дерогация от параграф 1 референтното количество за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
1. При спазване на разпоредбите на член 11 в случаите, когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от основните продукти е равно на количеството, определено от компетентните органи съгласно член 45:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, посочен в член 7 или 8 от настоящия регламент;
б)
продукт, получен от смес или от преработката на няколко продукта от посочените в член 7 или 8, или на продукти от посочените в буква а) от настоящата алинея.
Референтното количество се определя на базата на количеството продукт, което действително е използвано за производството на изнасяните стоки.
За целите на изчисляването на това количество се прилагат коефициентите на превръщане, посочени в приложение VII, или специалните правила за изчисляване, съотношенията за еквивалентност и коефициентите по член 8.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, референтното количество е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
1. За целите на членове 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, се считат за действително използвани.
2. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт и се използва на по-късен етап в производството, за действително използван се счита само последният основен продукт.
3. Количествата действително използвани продукти по смисъла на параграф 1 се определят за всеки вид изнасяна стока.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени от производствената формула на стоките или от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти трябва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията, при които се произвеждат стоките.
Така определените количества на продуктите се потвърждават най-малко веднъж годишно, освен в случаите, когато е налице официално разрешение от страна на компетентния орган.
Член 11
1. По отношение на стоките, посочени в приложение III, референтното количество в килограми от основния продукт на 100 kg стоки трябва да отговаря на указаното в същото приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия количествата на основните продукти, посочени в приложение III, се намаляват до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножават по процента на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
2. Когато стоките по приложение III са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата действително използвани селскостопански продукти се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти, използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим или чрез превръщането им в невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, са допустими за възстановяване по отношение на всички използвани количества.
3. Което и да е количество стоки, което не е действително изнесено, не е допустимо за възстановяване по отношение на количествата на действително използваните селскостопански продукти.
Когато тези стоки имат същия състав като действително изнесените, може да се приложи pro rata намаление на количествата действително използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 12, параграф 3 загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са обичайни за производството на стоките, са допустими за предоставяне на възстановявания.
Прагът от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини, след като се извадят количествата, посочени в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на действително изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, подходящ с оглед на условията на производството на стоките.
2. Когато обичайните за производството на стоките загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не са допустими за възстановявания по отношение на действително използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-големи загуби, ако те са счетени за обосновани. Държавите-членки уведомят Комисията за случаите, в които компетентните органи признават по-големите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. Допустими за предоставяне на възстановяване са количествата действително използвани селскостопански продукти, включени в отпадъците.
4. В случаите, когато се получават странични продукти, действително използваните селскостопански продукти се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
1. Ставката на възстановяването за основните продукти, посочени в приложение I към настоящия регламент и изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както е предвидено в член 164 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се фиксира от Комисията на 100 kg основен продукт за същия период като този за възстановяванията за продуктите, изнасяни в непреработен вид.
2. Чрез дерогация от параграф 1 възстановяването може да бъде фиксирано съобразно друг график, определен в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
Член 15
1. Ставката на възстановяването се определя от Комисията с оглед на следното:
а)
средните разходи на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазара на Съюза и цените на световния пазар;
б)
нивото на възстановяването при износ на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са произведени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия на конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти, които са произведени в рамките на Съюза, и тези, които използват продукти от трети държави по режима на активно усъвършенстване;
г)
от една страна, тенденциите по отношение на бюджетните разходи, а от друга - тенденциите относно пазарните цени за основните продукти в Съюза и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 218 от Договора.
2. При определяне на ставките на възстановяването се вземат предвид, когато е целесъобразно, помощите или другите мерки с еквивалентен ефект, прилагани във всички държави-членки, приложими по отношение на основните продукти или на приравнените продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Възстановяванията при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, дължими за същите продукти при износ в непреработен вид.
Член 16
1. При нишесте от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, ставката на възстановяването се определя отделно, в еквивалент на царевица, съгласно процедурата по член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества нишесте от картофи се превръщат в еквивалентно количество царевица съгласно член 8 от настоящия регламент.
2. При смеси с D-глюцитол (сорбитол), включени в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, когато съответната страна не изготви декларацията по член 45 с информацията, изисквана по силата на член 48, параграф 1, буква г), или когато съответната страна не представи достатъчно документация в подкрепа на своята декларация, ставката на възстановяването за тези смеси е равна на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяването.
Член 17
1. Възстановяванията за скорбяла и нишесте, включени в кодове по КН 1108 11 00 до 1108 19 90, или за продуктите, посочени в част I, буква г) на приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, получени от преработката на тази скорбяла и нишесте, се отпуска само при представянето на декларация от доставчика на тези продукти, с която се удостоверява, че те са произведени директно от житни растения, картофи или ориз и е изключена всякаква употреба на вторични продукти в резултат на производството на други селскостопански продукти или стоки.
2. Декларацията по параграф 1 се прилага за всички доставки от същия производител до момента на нейното отменяне. Тя се проверява съгласно член 45.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на нишестето от картофи, приравнено към скорбялата от царевица по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяването се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-та от действителния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте и скорбяла със съдържание на сухо вещество от 87 % или повече ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/87-а от действителния процент на сухото вещество.
2. Когато съдържанието на сухото вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин, включени в кодове по КН 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55, е 78 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на тази, която е определена съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/78-а от действителния процент на сухото вещество.
3. За целите на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето и скорбялата се определя по метода, посочен в приложение IV към Регламент (ЕО) № 687/2008 на Комисията (11), а съдържанието на сухо вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин се определя по метод 2, посочен в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (12), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същата сигурност.
4. При подаване на декларацията по член 45, заявителят декларира съдържанието на сухо вещество в използваното нишесте и скорбяла или сиропи от глюкоза или малтодекстрин.
Член 19
1. Възстановяванията за казеини, включени в код по КН 3501 10, на казеинати, включени в код по КН 3501 90 90, или на яйчен албумин, включен в кодове по КН 3502 11 90 и 3502 19 90, изнасяни в непреработен вид, могат да бъдат диференцирани според местоназначението, когато това се налага поради една от следните причини:
а)
ситуацията на световните пазари по отношение на търговията с тези стоки;
б)
специфичните изисквания на някои пазари;
в)
международни търговски споразумения.
2. Ставката на възстановяването за стоките, включени в кодове по КН 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде диференцирана според местоназначението им.
3. Възстановяването може да варира според това, дали то е било предварително фиксирано съгласно член 26.
Член 20
1. Ставката на възстановяването е тази, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 26 за предварително фиксиране на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 37, параграф 2 и ставката на възстановяването е предварително фиксирана в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага режимът на предварително фиксиране на ставката на възстановяването, за стоките, изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно член 35, параграф 2, се прилага ставката, която е валидна в деня на подаване на заявлението за предварително фиксиране.
При преработени продукти от житни растения и ориз ставката на възстановяването се коригира, като се спазват същите правила както за предварителното фиксиране на възстановяванията за основни продукти, изнасяни в непреработен вид, но като се използват коефициентите на превръщане, определени в приложение V.
3. Извлеченията от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 376/2008 не подлежат на предварително фиксиране отделно от удостоверенията, от които те са взети.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 21
1. Държавите-членки издават на заявителите, независимо от мястото на установяването им в Съюза, удостоверения за възстановяване, които са валидни за цялата територия на Съюза.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Тези условия могат да включват предварително фиксиране на ставката на възстановяването. Удостоверенията са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяванията при износ на основни продукти под формата на стоки, включени в списъка на приложение II към настоящия регламент, или на житни растения, поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, се извършват срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Житните растения, посочени в първа алинея, се считат за изнесени.
Първа алинея не се прилага за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, нито за износа, посочен в глава IV от настоящия регламент.
3. За възстановяванията по режима на предварително фиксиране, предвиден в член 20, параграф 2, е необходимо да се представи удостоверение за възстановяване, показващо предварително фиксираната ставка на възстановяването.
Член 22
1. За посочените в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 376/2008, за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, изразени като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване по настоящия регламент за сумите в евро, като се вземат под внимание разпоредбите по приложение VI към настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 7, параграфи 2 и 4, членове 8, 11 и 13, член 17, параграф 1, членове 20, 23, 31, 32 и 34, член 35, параграф 6 и членове 41, 45, 46 и 48 от Регламент (ЕО) № 376/2008 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, посочени в настоящия регламент.
4. За целите на членове 39 и 40 от Регламент (ЕО) № 376/2008 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължен.
В такива случаи за всички незаявени суми удостоверението се анулира поради непреодолима сила и съответната гаранция се освобождава.
Член 23
1. С изключение на заявленията за операции за предоставяне на хранителни помощи съгласно член 36, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е представена гаранция в размер на 10 % от стойността, за която се подава заявление при условията, предвидени в член 14 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Гаранцията се освобождава съгласно условията, предвидени в член 40 от настоящия регламент.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване се изготвят на базата на образеца „Лицензия за износ или сертификат за предварително фиксиране“, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008, и в тях се посочва сумата в евро.
Тези документи се попълват съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Когато заявителят не възнамерява да извършва износ от държава-членка, различна от тази, в която подава заявление за удостоверение за възстановяване, компетентният орган може да запази това удостоверение за възстановяване, по-специално в електронна форма. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието за титуляря на удостоверението за възстановяване, наричано по-нататък „копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, наричано по-нататък „копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, посочена в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни. Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на един правоприемник. Това прехвърляне на права касае сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението.
2. Правоприемниците не могат да прехвърлят на свой ред правата си, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря. Прехвърлянията обратно на титуляря се отнасят до сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението. В такива случаи един от текстовете, изброени в приложение VIII, се вписва от издаващия орган в клетка 6 от удостоверението.
3. При искане за прехвърляне на правата от титуляря или при прехвърляне на правата от правоприемника обратно към титуляря, издаващият орган или определената от всяка държава-членка агенция(и), вписват следния текст в удостоверението или, при целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на правоприемника, така както са посочени съгласно изискванията по параграф 1, или текста по параграф 2;
б)
датата на прехвърляне на правото на правоприемника или на обратното прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
4. Прехвърлянето на правата от титуляря на правоприемника или прехвърлянето на правата от правоприемника обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването по параграф 3, буква б).
Член 26
1. Заявленията за предварително фиксиране на ставките на възстановяването се отнасят за всички приложими ставки на възстановяването.
2. Заявлението за предварително фиксиране може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
3. Заявленията за предварително фиксиране се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва образецът по приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Предварителното фиксиране не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
4. Подадените в четвъртък заявления за предварително фиксиране се считат за подадени на следващия работен ден.
Член 27
1. Титулярят на удостоверението за възстановяване може да изиска извлечение от него, което се изготвя по образеца, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Заявлението трябва да съдържа информацията по точка 3, раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение.
2. Без да се засягат разпоредбите, предвидени в член 9 от Регламент (ЕО) № 376/2008, от удостоверенията, регистрирани като валидни в една държава-членка, могат да се правят извлечения с валидност за целия Съюз.
Член 28
1. Всеки износител попълва специално заявление за изплащане по смисъла на член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009. То се подава пред органа, отговарящ за изплащането, като се придружава от съответните удостоверения, освен при регистриране на удостоверенията, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент или при износ, който не е обхванат от удостоверенията за възстановяване.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е документът за изплащането по член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009. В този случай датата, на която органът, отговарящ за изплащането съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление трябва да съдържа информацията от декларацията за износ, включително референтният ѝ номер.
2. Органът, отговарящ за изплащането, определя размера на сумата на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и естеството на изнесения основен продукт(и) и приложимата ставка(и) на възстановяването. Данните се посочват ясно в декларацията за износ.
Органът, отговарящ за изплащането, вписва тази сума в удостоверението за възстановяване в срок шест месеца от датата на получаване на специалното заявление.
Удостоверенията се изготвят върху задната страна на копие № 1. В клетки 28, 29 и 30 се вписва сумата в евро, а не количеството.
Трета алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След изготвянето, ако удостоверението за възстановяване не е регистрирано, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент, копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаната гаранция по отношение на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободена или прехвърлена за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от дял II на Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 29
1. Заявленията за удостоверения за възстановяване, издавани за един бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари - за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март - за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май - за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли - за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
2. Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверения за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в параграф 1, след датата на подаването им.
Член 30
Крайният срок, в който държавите-членки уведомяват Комисията за заявленията за удостоверения, е следният:
а)
14 септември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква а);
б)
14 ноември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква б);
в)
14 януари - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква в);
г)
14 март - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква г);
д)
14 май - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква д);
е)
14 юли - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква е).
Член 31
1. Общата сума, по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период, се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяванията, определен съгласно член 9, параграф 2 от споразумението, се приспадат следните суми:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, посочен в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
3. Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, посочени в член 41, са били върнати, се добавя към стойността, която се получава съгласно разпоредбите на параграф 2.
4. Получената съгласно параграф 2 сума се увеличава с всяка сума, заделена за покриване на износа, посочен в глава IV, която остава неусвоена.
5. Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, посочени в параграф 2, това се взема предвид, когато се определя крайната сума.
Член 32
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете по член 29, е:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 септември - за транша по член 29, параграф 1, буква а);
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 ноември - за транша по член 29, параграф 1, буква б);
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 януари - за транша по член 29, параграф 1, буква в);
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 март - за транша по член 29, параграф 1, буква г);
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 май - за транша по член 29, параграф 1, буква д);
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 юли - за транша по член 29, параграф 1, буква е).
РАЗДЕЛ 2
Заявления и издаване на удостоверенията за възстановяване
Член 33
1. Когато общата стойност по заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната сума, посочена в член 31, параграф 2, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления, подадени преди съответната дата по член 29, за да се осигури съблюдаването на максималния размер, посочен в член 31.
Комисията ще публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите по член 30.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1 минус определения редукционен коефициент по параграф 1 от настоящия член или по член 34, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, посочен в буква е) от първи параграф на член 29, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията до 1 август за сумите по оттеглените съгласно параграф 2, втора алинея заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 34
1. Когато след крайната дата за подаването на заявления за удостоверения за възстановявания при износ за конкретен транш по член 29, параграф 1, не е публикуван редукционен коефициент съгласно член 33, параграф 1, стопанските субекти могат да подават заявления за издаване на удостоверение за възстановяване за всяка останала налична сума за конкретния транш, за която не са подавани заявления.
Заявлението се подава през времето до следващата крайна дата, определена в член 29, параграф 1.
2. Всеки понеделник държавите-членки уведомяват Комисията за подадените през предходната седмица заявления. Издаването на съответните удостоверения може да започне от сряда след уведомлението, освен ако Комисията даде други указания.
3. Когато общата сума по получените заявления през дадена седмица за подаване на заявления надвишава останалата налична сума, посочена в параграф 1, Комисията предприема една или няколко от следните мерки:
а)
определя редукционен коефициент за заявленията за удостоверения за възстановяване, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията е била уведомена и за които все още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
дава указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията все още не е уведомена;
в)
временно преустановява подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Всеки регламент, приет по силата на параграф 3, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз в срок до три дни от уведомлението за посочените в параграф 2 заявления.
Член 35
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както е определено в член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. При спазване на втора алинея удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение, или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Удостоверенията за възстановяване, посочени в член 36, са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение.
3. Когато ставките на възстановяването са фиксирани предварително съгласно член 26, тези ставки остават валидни до последния ден на периода на валидност на удостоверението.
Член 36
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (13) се прилага за заявленията за удостоверения за възстановяване и за удостоверенията за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението.
Член 37
1. За целите на член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се прилагат параграфи 2 до 11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търг, обявени в трета държава вносител, за предварително фиксиране на възстановяването при износ в деня на подаване на заявлението могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете по членове 29 и 34, когато сборът от всички суми, съответстващи на една покана за участие в търг, за който са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за който все още не са издадени удостоверения, не надхвърля 2 милиона EUR.
Въпреки това лимитът може да бъде увеличен на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период и посочени в член 33, параграф 1 или в член 34, параграф 3, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за удостоверение(я), не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търг, умножено по съответната ставка на възстановяването, която е била фиксирана предварително в деня на подаване на заявлението. Предвидените в поканата за участие в търг толеранси или варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към данните, посочени в член 47, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 376/2008, държавите-членки незабавно информират Комисията за сумите, за които се подават заявления за всяко отделно удостоверение, както и за датата и времето на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено уведомяването по силата на параграф 4, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят приложимия лимит по параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, посочена в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на стопанския субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период сборът на сумите по удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може временно да преустанови прилагането на параграф 2. Решенията за временното преустановяване на прилагането се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Чрез дерогация от разпоредбите на член 35, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, са валидни от датата, на която са издадени по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008. Удостоверенията за възстановяване са валидни до края на осмия месец след месеца на издаване или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Предварително фиксираните ставки са валидни до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е прекратила процедурата по причини, които не се отнасят до спечелилия кандидат и не се определят като непреодолима сила, той освобождава гаранцията в случаите, когато предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването в сравнение с останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението.
9. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не се отнасят до него и не се определят като непреодолима сила, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срока, в който трябва да се прилага предварително фиксираната ставка на възстановяването, до 30 септември.
10. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 376/2008, спечелилият търга кандидат представи доказателството, че поканата за участие в търг или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или вариант за намаляване от над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа се счита за изпълнено, когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на размера, за който е издадено удостоверението.
Първа алинея се прилага, при условие че предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването спрямо останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, посочена в член 40, параграфи 3 и 5 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. За целите на параграфи 1 до 10 от настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 47, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 376/2008, е 44 дни.
РАЗДЕЛ 3
Гаранции
Член 38
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на размера, за който е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване.
Гаранцията по член 23 се представя, за да се осигури спазването на задължението, посочено в първа алинея.
2. Задължението, посочено в първа алинея от параграф 1 на настоящия член, се счита за главно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Член 39
1. Главното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките, изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 28 и в раздел V от приложение VI.
2. Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в срок от три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер се вписва в специалното заявление, освен в случаите на непреодолима сила.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в първа алинея, главното изискване не може да се счита за изпълнено.
3. Доказателството за изпълненото главно изискване е представянето пред компетентните органи на копие № 1 на удостоверението за възстановяване, надлежно вписано съгласно член 28, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на дванадесетия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, регистрирани в съответствие с член 24, параграф 2.
4. Чрез дерогация от член 22, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 гаранцията, предвидена в член 23 от настоящия регламент, се задържа в размер на сумата, за която не е представено необходимото доказателство в рамките на сроковете по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 40
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 33, параграф 2 или на член 34, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай че заявителят оттегли заявлението си за удостоверение съгласно член 33, параграф 2, втора алинея, се освобождават 80 % от първоначалната гаранция.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер, когато титулярят на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението.
4. По искане на титуляря държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се най-малко на 5 % от тази, която е посочена в удостоверението.
5. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност, която е по-малка от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа частта от гаранцията, равна на 10 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, и действително използваната стойност на възстановяването.
6. Когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, е по-малка от 5 % от стойността, посочена в удостоверението, цялата гаранция се задържа.
7. Когато общата стойност на гаранцията, която би трябвало да се задържи за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 41
1. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 40 %, като за целта всяка част на деня се счита за цял ден.
2. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 25 %.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат само за удостоверения и извлечения от удостоверения, които са върнати на издаващия орган, по време на бюджетния период, за който са били издадени удостоверенията, при условие че са върнати не по-късно от 31 август от този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНИ УДОСТОВЕРЕНИЯ
Член 42
1. Не се изискват удостоверения за износ, за който заявленията, които са подадени от стопанския субект през бюджетната година, не пораждат право на изплащане на сума над 100 000 EUR.
2. Удостоверения не се изискват за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире, член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат също и за износ от страна на стопански субекти, които са притежавали удостоверение за възстановяване през съответния бюджетен период или които имат такова удостоверение към датата на износа.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат само в държавата-членка, в която е установен стопанският субект.
Член 43
1. За всеки бюджетен период износът по член 42, параграф 1, е допустим за изплащане на възстановяване в рамките на лимит от общ резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година
2. Възстановяванията за износ, който е част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението, и възстановяванията за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се вземат предвид при установяване на равнището на разходите по резерва по параграф 1.
Член 44
1. Когато сборът на сумите, за които държавите-членки са изпратили уведомление съгласно член 53, достигне 30 милиона EUR, Комисията може, като отчита международните ангажименти на Съюза, временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
2. При обстоятелствата по параграф 1 и съгласно член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009, Комисията може временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок, превишаващ 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 45
1. Когато предстои износ на стоки, съответната страна декларира количествата на основни продукти, на продукти, получени от преработката на основни продукти, или на продукти, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които действително са използвани по смисъла на член 10 за производството на тези стоки, за които ще се иска възстановяване, или се позовава на този състав, ако той е определен съгласно член 10, параграф 4.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията, подадена от съответната страна трябва да включва действително използваното количество на стоките и естеството, и количеството на всеки от основните продукти, продуктите, получени от преработката на основни продукти и/или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени стоките.
В подкрепа на своята декларация съответната страна представя пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими. Съответните документи и информация могат да се съхраняват и подават в електронна форма.
Компетентните органи проверяват верността на декларацията чрез всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки съобщават директно на първите цялата информация, която успеят да получат, за да дадат възможност за проверка на подадената от съответната страна декларация.
Член 46
Чрез дерогация от член 45 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена с обобщена декларация за използваните количества продукти или с позоваване на декларация за тези количества, когато последните вече са определени съгласно член 10, параграф 4, и при условие, че производителят представи цялата необходима информация за проверка на декларацията на разположение на органите.
Член 47
1. Когато износителят не изготви посочената в член 46 декларация или не представи необходимата информация в подкрепа на своята декларация, той няма право на възстановяване.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато съответните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, по изрично свое искане съответната страна може получи възстановяване. Естеството и количеството на основните продукти, които са взети под внимание за изчисляване на възстановяването, се определят от анализ на стоките за износ и съгласно таблицата в приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които анализът трябва да бъде извършен, и за информацията, която да се представи в подкрепа на искането.
3. Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 48
1. Член 45 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени съгласно приложение III, с изключение на:
а)
количествата продукти, посочени в член 45, параграф 1, изнесени под формата на стоки, получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е обхванато от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и частично от други продукти съгласно условията, определени в член 11, параграф 2;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, включени в код по КН 1902 11 00;
в)
количеството на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е посочено в член 11, параграф 1, втора алинея;
г)
естеството на основните продукти, действително използвани за производството на D-глюцитол (сорбитол), включен в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, и когато е необходимо - пропорциите на D-глюцитол (сорбитол), получени от продукти от нишесте или скорбяла и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки, включени в код по КН 3501 90 90;
е)
градуса Плато на бирата, произведена от малц, включен в код по КН 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, приети от компетентните органи.
При описанието на стоките, направено в декларацията за износ и заявлението за възстановяване за стоките, посочени в приложение III, се взема под внимание номенклатурата, посочена в същото приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 45, 46, 47 или на параграф 1 или 3 от настоящия член, методите за анализ са онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 904/2008 на Комисията (14), а при липса на такива - онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 900/2008 на Комисията (15), или при липса на такива - приложимите за класификацията за Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Съюза.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, посочени в член 45, параграф 1, или позоваването на състава, определен съгласно член 10, параграф 4, се вписват в документа, с който се удостоверява износът. Въпреки това, когато се прилага член 47, параграф 2, посочените на второ място количества се заменят с количествата основни продукти, посочени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде предоставено възстановяване за стоките, включени в кодове по КН 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките трябва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 852/2004 и на Регламент (ЕО) № 853/2004, включително изискването да са произведени в одобрени предприятия и да отговарят на изискванията за здравната маркировка, посочени в раздел I от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004.
5. За целите на членове 45 и 46 всяка държава-членка информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове изнесени стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 49
1. Съгласно членове 45 и 46 от настоящия регламент и на основание член 12 от Регламент (ЕО) № 612/2009, за стоките, съдържащи житни растения, ориз, мляко и млечни продукти или яйца, упоменати в член 162, параграф 1), буква a), подточки i), ii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответната страна представя декларация, че нито една от съставките не е била внесена от трети държави, или спецификация на количествата на онези продукти, които са внесени от трети държави.
2. При искане за определяне на количествата съгласно член 10, параграф 4 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
3. При искане за определяне на количествата съгласно член 11, параграф 1 или съгласно член 47, параграф 2 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
4. Декларациите по параграфи 1, 2 и 3 подлежат на проверка от компетентните органи чрез всякакви подходящи средства.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 50
1. Възстановяванията при износ на стоки, осъществен между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на изнесените стоки с представяне на удостоверение за възстановяване, издаден за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Съюзът да не може да изпълни своите международни ангажименти, изплащането на възстановяванията, планирано за след края на този период, не се извършва преди 16 октомври. В този случай срокът, посочен в член 46, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 612/2009, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с регламент, който трябва да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, и чрез дерогация от член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009 сумата, посочена в член 24, параграф 1, буква а), ii) от Регламент (ЕО) № 612/2009, се прилага независимо от държавата или територията на местоназначение, в която сe изнасят стоките:
а)
при стоки, опаковани за продажба на дребно за потребителите в директни опаковки с нетно съдържание, ненадвишаващо 2,5 kg, или в съдове, несъдържащи повече от 2 литра, и които са с етикетиране по смисъла на член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), в което е отбелязан вносителят в държавата на местоназначение или чийто текст е съставен на официален език на държавата на местоназначение или на лесно разбираем в тази държава език;
б)
в случаите, когато конкретен износител изнася най-малко 12 пъти през двете години преди датата на искане за разрешение, посочено в параграф 3, стоки, съдържащи не повече от 90 тегловни % на само един основен продукт, за който се изплаща възстановяване, които имат същия осемцифров код по КН и които се изпращат на същия(те) получател(и).
3. В предвидените в параграф 2 случаи държавите-членки могат при формулирано искане да предоставят официално разрешение, което освобождава съответния износител от изискването за представяне на документите по член 17 от Регламент (ЕО) № 612/2009, различни от документа за транспорт.
Посоченото в първа алинея разрешение е валидно, освен ако бъде отменено, за максимален период от две години и може да бъде подновено. Единствено по своя преценка държавите-членки могат да отменят разрешението и, по-специално, незабавно да оттеглят разрешението, когато имат основателни причини да се съмняват, че износителят е спазил условията в него.
Освобождаванията, предоставени съгласно първа алинея, се считат за рискови фактори, които трябва да бъдат взети под внимание за целите на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (17).
Износителите, които се ползват от освобождаването, отбелязват номера на разрешението в единния административен документ и в специалното заявление за изплащане по член 28 от настоящия регламент.
4. Чрез дерогация от параграф 3 в случаите, предвидени в параграф 2, буква б), държавите-членки могат да освободят съответния износител от изискването за представяне на документите за транспорт за целия износ, обхванат от едно разрешение, при условие че съответният износител е задължен да представи документите за транспорт за минимум 10 % от тези декларации за износ или един документ на година - като се използва по-голямата от тези две стойности - изборът се извършва от държавите-членки на базата на критериите по Регламент (ЕО) № 1276/2008 на Комисията (18).
5. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, когато декларацията за износ е била приета най-късно до 30 септември 2007 г. и за които износителят не е в състояние да представи доказателството, посочено в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, стоките се считат за внесени в трета държава, ако е представено копие на документа за транспорт или на един от документите по член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009, или на банков документ, издаден от одобрени посредници, установени в Съюза, с който се удостоверява, че откритата при тях сметка на износителя е кредитирана с изплащането за износа, или на доказателството за изплащането.
6. За целите на прилагането на член 27 от Регламент (ЕО) № 612/2009 държавите-членки вземат под внимание разпоредбите по параграф 5.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 51
1. Преди десето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
сумите в евро, по отношение на които удостоверения за възстановяване са били върнати през предходния месец съгласно член 41, параграф 1;
б)
сумите в евро, по отношение на които през предходния месец е било установено, че главното изискване по член 38 не е било изпълнено;
в)
посочените в член 35 удостоверения за възстановяване в евро, издадени през предходния месец;
г)
удостоверенията за възстановяване в евро, издадени през предходния месец съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
Посочените в буква б) от първа алинея суми се диференцират, като се посочва бюджетният период на удостоверението за възстановяване, към който се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност в евро, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември от предходната календарна година.
Член 52
1. Най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, и като за целта ползват системата за обмен на данни, известна като DEX, държавите-членки съобщават на Комисията статистическа информация за стоките, обхванати от настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, като те се разбиват по осемцифров код по КН и включват:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в евро или в национална валута, на предоставените през предходния месец възстановявания при износ по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата в тонове на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които са предоставени възстановявания.
2. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер на възстановяванията в евро, които действително са предоставили през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, за стоки, изнесени през бюджетния период, свършващ на 30 септември от предходната година, и през който и да е предходен бюджетен период, за които все още не е изпратено уведомление, като се посочват съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 предоставените възстановявания включват авансовите плащания.
4. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер в евро на връщането на възстановявания, които са неправомерно изплатени, през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, като се посочват съответния(ите) бюджетен(и) период(и).
Член 53
Не по-късно от пето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от шестнадесето число до края на предходния месец, и не по-късно от двадесето число на всеки месец - за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от първо до петнадесето число на текущия месец. Когато е приложимо, държавите-членки информират Комисията, че не са предоставяни суми между съответните дати.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Регламент (ЕО) № 1043/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 55
Настоящият регламент влиза в сила на втория ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2010 г. за удостоверения, които ще бъдат използвани след 1 октомври 2010 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2010 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 578/2010
(2010. gada 29. jūnijs),
ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 1216/2009 attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanu un kritērijiem šādu kompensāciju apjoma noteikšanai dažiem lauksaimniecības produktiem, kurus eksportē tādu preču veidā, kas nav ietvertas Līguma I pielikumā
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
Ņemot vērā Padomes 2009. gada 30. novembra Regulu (EK) Nr. 1216/2009, ar ko nosaka tirdzniecības režīmu, kas piemērojams dažām lauksaimniecības produktu pārstrādē iegūtām precēm (1), un jo īpaši tās 8. panta 3. punkta pirmo daļu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2005. gada 30. jūnija Regula (EK) Nr. 1043/2005, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 3448/93 attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanas sistēmu noteiktiem lauksaimniecības produktiem, kurus eksportē tādu preču veidā, kas nav ietvertas Līguma I Pielikumā, un šādu kompensāciju apjomu noteikšanas kritērijus (2), ir vairākas reizes būtiski grozīta. Tā kā nepieciešams veikt jaunus grozījumus, minētā regula būtu jāaizstāj.
(2)
Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (3) paredz, ka, ciktāl tas nepieciešams, lai varētu eksportēt konkrētus lauksaimniecības produktus dažu Līguma I pielikumā neuzskaitītu pārstrādātu preču veidā atbilstīgi kursiem vai cenām pasaules tirgū šādiem produktiem, starpību starp šiem kursiem vai cenām un cenām Savienībā var segt ar eksporta kompensāciju. Tāpēc kompensāciju piešķiršanu par visiem lauksaimniecības produktiem, kuri tiek eksportēti tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, būtu jāveic saskaņā ar kopīgiem noteikumiem.
(3)
Lai nodrošinātu Regulas (EK) Nr. 1234/2007 vienveidīgu piemērošanu attiecībā uz eksporta kompensāciju piešķiršanu, šādas kompensācijas nebūtu jāpiešķir par precēm, kas ievestas no trešām valstīm un izmantotas tādu preču ražošanai, kuras tiek eksportētas pēc tam, kad tās bijušas brīvā apgrozībā Savienībā.
(4)
Eksporta kompensācijas būtu jāizmaksā par precēm, kuras iegūtas tieši no pamatproduktiem, no produktiem, kas iegūti, pārstrādājot pamatproduktus, un no produktiem, kas pielīdzināti jebkurai no šīm kategorijām. Būtu jānosaka, pēc kādas metodes noteikt eksporta kompensācijas apmēru katrā no šiem gadījumiem.
(5)
Komisijas 2009. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 612/2009, ar kuru nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (4) un Komisijas 1985. gada 22. jūlija Regulu (EEK) Nr. 2220/85, ar ko nosaka kopējus sīki izstrādātus noteikumus garantijas ķīlu sistēmas piemērošanai lauksaimniecības produktiem (5) piemēro vispārēji precēm, kuras nav noteiktas Līguma I pielikumā. Tādēļ jāprecizē veids, kādā piemērojami konkrēti šo regulu noteikumi.
(6)
Saskaņā ar Komisijas 2006. gada 10. novembra Regulu (EK) Nr. 1670/2006, ar ko nosaka dažus sīki izstrādātus noteikumus par to, kā piemērot Padomes Regulu (EK) Nr. 1784/2003 attiecībā uz koriģēto kompensāciju noteikšanu un piešķiršanu par labību, ko eksportē dažu alkoholisko dzērienu veidā (6), eksporta kompensācijas likme ir likme, kas piemērojama dienā, kad labība tiek nodota muitas kontrolei alkoholisko dzērienu ražošanai. Tādēļ alkoholisko dzērienu ražošanai muitas kontrolē nodotā labība, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1670/2006 2. pantā, uzskatāma par līdzvērtīgu eksportam eksporta kompensācijas piešķiršanas nolūkā.
(7)
Uzskata, ka alkoholiskie dzērieni ir prece, kas, salīdzinājumā ar citām precēm, ir mazāk jūtīga attiecībā uz to ražošanā izmantoto lauksaimniecības produktu cenām. Tomēr Apvienotās Karalistes, Īrijas un Dānijas Pievienošanās akta 19. protokolā noteikts, ka ir jānolemj par nepieciešamajiem pasākumiem, lai atvieglotu Savienības labības izmantošanu no labības iegūto alkoholisko dzērienu ražošanai.
(8)
Daudzas preces, kuras uzņēmums ražo atbilstīgi skaidri noteiktiem tehniskiem nosacījumiem un kurām ir pastāvīgas īpašības un kvalitāte, tiek eksportētas regulāri. Lai atvieglotu eksporta formalitātes, būtu jāpieņem vienkāršota procedūra attiecībā uz šādām precēm, ja ražotājs dara zināmu kompetentajām varas iestādēm tādu informāciju, kādu pēdējā uzskata par nepieciešamu saistībā ar šo preču ražošanas apstākļiem. Ja eksportēto preču ražošanā faktiski izmantotie lauksaimniecības produktu daudzumi tiek reģistrēti kompetentās varas iestādēs, jāparedz noteikumi, ka šo reģistrāciju apstiprina katru gadu, lai mazinātu risku, ka netiek ziņots par pārmaiņām minētajos daudzumos.
(9)
Daudzi lauksaimniecības produkti ir pakļauti dabiskām un sezonālām atšķirībām. Lauksaimniecības produktu sastāvs eksportētajās precēs tādējādi var būt atšķirīgs. Tāpēc kompensācijas apmērs jānosaka, pamatojoties uz eksportēto preču ražošanā faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu. Tomēr attiecībā uz noteiktām precēm, kuru sastāvs ir vienkāršs un samērā nemainīgs, pārvaldības atvieglošanai kompensācijas apjoms jānosaka, pamatojoties uz noteiktiem lauksaimniecības produktu daudzumiem.
(10)
Lai pretendētu uz kompensāciju, izmantotie lauksaimniecības produkti un jo īpaši preces, kas izgatavotas no šādiem produktiem, ir jāeksportē. Jebkāda atkāpe no šā noteikuma jāinterpretē ierobežojoši. Taču preču ražošanas procesā ražotāji var ciest zudumus izejmateriālos, par kuriem tomēr ir maksāta Savienības cena, turpretī ražotāji, kas izvietoti ārpus Savienības, cieš zaudējumus atbilstoši pasaules tirgus cenām. Turklāt ražošanas procesā tiek iegūti blakusprodukti, kas vērtības ziņā ievērojami atšķiras no galvenajiem produktiem. Dažos gadījumos šos blakusproduktus var izmantot vienīgi dzīvnieku barībai. Tāpēc ir jāparedz kopīgi noteikumi par daudzuma koncepcijas noteikšanu produktiem, kas faktiski izmantoti eksportēto preču ražošanas procesā.
(11)
Regulas (EK) Nr. 1216/2009 8. panta 3. punkta nolūkam ir jāparedz, ka kompensācijas summas pamatproduktiem, ko eksportē tādu preču veidā, kas nav noteiktas I pielikumā, nosaka tādam pašam laika posmam, kādu izmanto, lai piešķirtu kompensācijas attiecīgajiem lauksaimniecības produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātus. Tomēr tirgus traucējumu gadījumā, ko nosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktā minēto procedūru, jāparedz arī iespēja atkāpties no šī noteikuma.
(12)
Nosakot kompensācijas likmi pamatproduktiem vai pielīdzinātiem produktiem, jāņem vērā atbalsti vai citi līdzīgas iedarbības pasākumi, kas piemērojami saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
(13)
Kartupeļu cieti eksporta kompensāciju noteikšanas nolūkos pielīdzina kukurūzas cietei. Tomēr jābūt iespējai noteikt īpašu kompensācijas likmi kartupeļu cietei tādās tirgus situācijās, kur tās cena ir ievērojami zemāka par kukurūzas cietes cenu.
(14)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 2. punktu kompensācijas, kas piešķirtas par tādu lauksaimniecības produktu eksportu, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, nevar pārsniegt kompensācijas, kādas tiktu izmaksātas par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātus. Tas jāņem vērā, nosakot kompensācijas likmes un izstrādājot noteikumus par produktu pielīdzināšanu.
(15)
Noteiktas preces ar līdzīgu raksturojumu var tikt iegūtas, izmantojot dažādas tehnoloģijas, un no atšķirīgiem pamatmateriāliem. Eksportētājiem jāpieprasa identificēt pamatmateriālu veidu un sniegt noteiktu informāciju par ražošanas procesu, ja šāda informācija ir nepieciešama, lai noteiktu tiesības uz kompensāciju vai piemērojamo atbilstīgo kompensācijas likmi.
(16)
Aprēķinot faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu, ir lietderīgi ņemt vērā sausnas saturu attiecībā uz cietēm un dažiem glikozes un maltodekstrīna sīrupiem.
(17)
Ja pasaules tirdzniecības situācija, dažu tirgu īpašās prasības vai starptautiskie tirdzniecības nolīgumi to paredz, ir jābūt iespējai diferencēt kompensāciju noteiktiem lauksaimniecības produktiem, ko eksportē tādu preču veidā, kuras neaptver Līguma I pielikums, ievērojot to galamērķi.
(18)
Veicot pārvaldību kompensācijas apjomiem, ko var piešķirt budžeta gada laikā par konkrētiem lauksaimniecības produktiem, kuri tiek eksportēti tādu preču veidā, kuras nav ietvertas Līguma I pielikumā, ir jābūt iespējai noteikt atšķirīgas likmes eksportam, iepriekš nosakot vai nenosakot kompensācijas likmi, pamatojoties uz Savienības un pasaules tirgu attīstību.
(19)
Kompensāciju apjomu, ko var piešķirt budžeta gadā, ierobežo saskaņā ar starptautiskajām saistībām, kādas uzņēmusies Savienība. Jārada iespēja eksportēt preces, kuras nav ietvertas Līguma I pielikumā, ar tādiem nosacījumiem, kas ir zināmi iepriekš. Jo īpaši vajadzētu panākt, lai uzņēmējiem ir garantija, ka šāds eksports var pretendēt uz kompensāciju, kas savienojama ar Savienības saistībām. Ja šāda garantija vairs nav iespējama, eksportētāji par to pietiekami laicīgi jāinformē. Kompensācijas sertifikātu izsniegšana dod iespēju pārraudzīt kompensācijas pieteikumus un garantē to īpašniekiem, ka tiem būs tiesības uz kompensāciju tādā apjomā, par kādu izsniegts sertifikāts, ja tie atbilst citiem kompensācijas piešķiršanas nosacījumiem, kas paredzēti Savienības noteikumos.
(20)
Jānosaka vadības pasākumi kompensācijas sertifikātu sistēmai. Konkrēti jāparedz noteikums par to, kā piemērojams samazinājuma koeficients, ja pieteikumi kompensācijas sertifikātu saņemšanai pārsniedz pieejamos apjomus. Un jāparedz noteikums par to, kā noteiktos apstākļos kompensācijas sertifikātu izsniegšanu var pārtraukt.
(21)
Kompensācijas sertifikātu nolūks ir nodrošināt atbilstību starptautiskajām saistībām, ko uzņēmusies Savienība. Tie arī dod iespēju noteikt iepriekš kompensāciju, kas jāpiešķir par lauksaimniecības produktiem, kuri izmantoti uz trešām valstīm eksportētu preču ražošanai. Šis mērķis dažos aspektos atšķiras no mērķa, kāds ir eksporta licencēm, kuras izsniedz nepārstrādātā veidā eksportētiem pamatproduktiem, uz kurām attiecas starptautiskās saistības, kas ietver kvantitatīvos ierobežojumus. Tādējādi ir jāprecizē, kuri uz lauksaimniecības licencēm un sertifikātiem attiecināmie vispārīgie noteikumi, kas pašreiz noteikti Komisijas 2008. gada 23. aprīļa Regulā Nr. 376/2008, ar ko nosaka sīki izstrādātus kopējus noteikumus, kas jāievēro, piemērojot importa un eksporta licenču un iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikātu sistēmu lauksaimniecības produktiem (7), nav jāpiemēro attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem.
(22)
Vairākumā gadījumu kompensācijas likmes nosaka vai groza ceturtdienās. Ir jāsamazina risks, ka pieteikumi par iepriekšēju noteikšanu produktiem tiek iesniegti spekulatīvos nolūkos. Ja pieteikums par iepriekšēju noteikšanu tiek iesniegts ceturtdienā, šo pieteikumu uzskata par iesniegtu nākošajā darbdienā.
(23)
Lai dalībvalstīm atvieglotu eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanu, vienlaikus iepriekš jānosaka kompensāciju likmes pamatproduktiem, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas I pielikumā.
(24)
Pieteikumi, kas saņemti par sertifikātiem, var būt par lielākiem apjomiem, nekā ir iespējams piešķirt. Tāpēc budžeta gads ir jāsadala periodos tā, lai sertifikātus varētu saņemt gan uzņēmēji, kuri eksportē budžeta gada beigās, gan tie, kuri eksportē budžeta gada sākumā. Ja nepieciešams, samazināšanas koeficients jāpiemēro visiem apjomiem, kas pieprasīti konkrētā periodā.
(25)
Gadījumos, kad atsevišķajā laikposmā saņemto pieteikumu apjoms kompensācijām ir mazāks nekā minētajā laikposmā pieejamā summa, uzņēmējiem būtu jāļauj iesniegt pieteikumus kompensācijas sertifikātiem ik nedēļu attiecībā uz atlikušo summu, kas pieejama minētajā laikposmā.
(26)
Ir jāprecizē, kā daži Regulas (EK) Nr. 376/2008 noteikumi attiecībā uz sertifikātiem ar iepriekš noteiktu eksporta kompensāciju un kuriem pieteikumi ir iesniegti saistībā ar uzaicinājumu uz konkursu, kas izsludināts importētājā trešā valstī, jāpiemēro attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem.
(27)
Jāprecizē nosacījumi par nodrošinājuma atbrīvošanu, kas ir iesniegts attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem. Minētajos nosacījumos jāiekļauj saistības, kas tiek uzskatītas par primārajām prasībām, pret kurām nodrošinājums tiek iesniegts, kā arī pierādījumi, kas jāsniedz par saistību izpildi.
(28)
Vairākums eksportētāju saņem kompensāciju, kas ir mazāka nekā EUR 100 000 gadā. Kopā šim eksportam ir maza saimnieciskā nozīme un tas veido tikai mazu daļu no kopējā kompensāciju apmēra, kas piešķirts par lauksaimniecības produktiem, kuri eksportēti tādu preču veidā, kuras nav noteiktas Līguma I pielikumā. Šādos gadījumos būtu jārada iespēja atbrīvot mazos eksportētājus no prasības uzrādīt sertifikātu. Vienkāršošanas nolūkos mazajiem eksportētājiem būtu jāļauj izmantot kompensācijas sertifikātus, nezaudējot mazā eksportētāja statusu. Tomēr, lai novērstu ļaunprātīgu izmantošanu, šis atbrīvojums jāpiemēro tikai dalībvalstī, kurā eksportētājs veic uzņēmējdarbību.
(29)
Jāizveido uzraudzības režīms, pamatojoties uz principu, kas nosaka, ka katru reizi, kad preces tiek eksportētas, eksportētājs deklarē kompetentajām iestādēm produktu daudzumu, kas izmantots eksportējamo preču ražošanai. Kompetentajām iestādēm jāveic pasākumi, kurus tās uzskata par nepieciešamiem, lai pārbaudītu šādu deklarāciju pareizību.
(30)
Par eksportētāja paziņojumu pārbaudi atbildīgajām iestādēm iespējams var nebūt pietiekami daudz pierādījumu, lai tās varētu apstiprināt deklarāciju par izmantotajiem daudzumiem, pat ja tas pamatojas uz ķīmisko analīzi. Šādas situācijas ir iespējamas tad, ja eksportējamās preces ražotas dalībvalstī, kas nav šo preču eksportētāja. Tādēļ eksportētājas dalībvalsts kompetentajām iestādēm būtu jābūt iespējai nepieciešamības gadījumā iegūt tieši no pārējo dalībvalstu kompetentajām iestādēm visu informāciju, ko pēdējā var iegūt par preču ražošanas apstākļiem.
(31)
Apspriežoties ar tās dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurā preces ražotas, uzņēmējiem būtu jāļauj aizpildīt vienkāršotas deklarācijas par izmantotajiem produktiem, norādot šo produktu kopējos daudzumus, ar noteikumu, ka viņi precīzi reģistrē izmantotos produktus un dara šo reģistru pieejamu minētajām iestādēm.
(32)
Eksportētājam vienmēr nav iespējams zināt precīzus izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumus, par ko viņš var pieprasīt kompensāciju, īpaši tad, ja viņš pats nav ražotājs. Tāpēc eksportētājs ne vienmēr var šos daudzumus deklarēt. Tādēļ jāparedz alternatīva kompensācijas aprēķināšanas metode, kuru attiecīgā persona var pieprasīt piemērot, un šo metodi attiecina tikai uz konkrētiem produktiem, pamatojoties uz šo produktu ķīmisko analīzi un izmantojot šim nolūkam izstrādātu tabulu.
(33)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 28. pantu kompensāciju nepiešķir par produktiem, kuriem eksporta deklarācijas pieņemšanas dienā nav laba tirgus kvalitāte. Lai nodrošinātu šā noteikuma vienotu piemērošanu, jāprecizē, ka kompensācijas piešķiršanai par dzīvnieku izcelsmes produktiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (8) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (9), un norādīti šīs regulas II pielikumā, šiem produktiem jābūt sagatavotiem saskaņā ar minēto regulu prasībām un ar nepieciešamo veselības marķējumu.
(34)
Ir ļoti svarīgi radīt Komisijai iespēju pienācīgi uzraudzīt pasākumus, kas ieviesti attiecībā uz piešķirtajām eksporta kompensācijām. Tādēļ kompetentajām dalībvalstu iestādēm jānosūta Komisijai konkrēta statistikas informācija. Šīs informācijas veids un joma ir jākonkretizē.
(35)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 12. panta 1. un 4. punktu sastāvdaļām, izņemot cukura produktus, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta iii) daļā un b) apakšpunktā un par kuriem piešķir eksporta kompensāciju, jābūt Savienības izcelsmei. Tādēļ ir jānosaka pasākumi šīs prasības īstenošanai.
(36)
Ir daudz pieteikumu, attiecībā uz kuriem piešķir kompensācijas saskaņā ar šo regulu. Vairumu preču, par kurām iesniedz šos pieteikumus, izgatavo ar skaidri definētiem tehniskajiem nosacījumiem, tām ir nemainīgas īpašības un kvalitāte, tās ievēro regulārus eksporta modeļus un tām ir kompetento iestāžu reģistrētas un apstiprinātas ražošanas formulas. Ievērojot šos īpašos apstākļus un nolūkā vienkāršot administratīvo darbu, kas vajadzīgs eksporta kompensāciju piešķiršanai atbilstīgi šai regulai, ir lietderīgi dot dalībvalstīm lielāku elastību Regulas (EK) Nr. 612/2009 24. panta piemērošanā, ciktāl tā attiecas uz robežvērtībām, zem kurām dalībvalstis drīkst atbrīvot uzņēmējus no pienākuma iesniegt attiecīgo pierādījumu, izņemot attiecībā uz transporta dokumentu.
(37)
Ir lietderīgi nodrošināt, ka noteikumus par kompensāciju piešķiršanu Līguma I pielikumā neietvertajām precēm piemēro vienādi visā Savienībā. Tāpēc katrai dalībvalstij jāinformē Komisija par piemērotiem uzraudzības pasākumiem, ko dažādiem eksportējamo preču veidiem piemēro tās teritorijā.
(38)
Jādod pietiekams laiks, lai pārkārtotos no administratīvajiem pasākumiem attiecībā uz kompensācijas sertifikātiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1043/2005 uz administratīvajiem pasākumiem, kas noteikti šajā regulā. Tādēļ šo regulu būtu jāpiemēro pieteikumiem sertifikātu saņemšanai, kas iesniegti sākot ar pirmo datumu pirmajā iesniegšanas periodā 2011. gada budžeta periodā un tai būtu jāstājas spēkā minētajā datumā.
(39)
Šajā regulā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar Pārvaldības komitejas par horizontālajiem jautājumiem atzinumu attiecībā uz tirdzniecību ar pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, kas nav minēti Līguma I pielikumā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
PRIEKŠMETS UN DEFINĪCIJAS
1. pants
1. Šī regula nosaka noteikumus par Regulas (EK) Nr. 1216/2009 īstenošanu attiecībā uz eksporta kompensācijas piešķiršanas sistēmu, kura noteikta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
Šo regulu piemēro pamatproduktu eksportam un produktiem, kas iegūti no to pārstrādes vai no produktiem, kas pielīdzināmi kādai no šīm divām kategorijām saskaņā ar šīs regulas 3. pantu, kad šie produkti tiek eksportēti tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, bet ir uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XX pielikuma I līdz V daļā un šīs regulas II pielikumā.
2. Šā panta 1. punktā minēto eksporta kompensāciju nepiešķir attiecībā uz precēm, kas laistas brīvā apgrozībā saskaņā ar Līguma 29. pantu un ko eksportē atkārtoti.
Kompensāciju nepiešķir tādām precēm, ja tās tiek eksportētas pēc pārstrādes vai ja tās tiek iekļautas citās precēs.
3. Izņemot kompensāciju par labību, kompensāciju nepiešķir produktiem, kas izmantoti, lai ražotu spirtu, ko izmanto alkoholiskajos dzērienos, kas minēti II pielikumā un uz kuriem attiecas KN kods 2208.
2. pants
1. Šajā regulā lieto šādas definīcijas:
a)
“budžeta periods” ir laikposms no gada 1. oktobra līdz nākamā gada 30. septembrim;
b)
“budžeta gads” ir laikposms no gada 16. oktobra līdz nākamā gada 15. oktobrim;
c)
“pamatprodukti” ir šīs regulas I pielikumā uzskaitītie pamatprodukti;
d)
“sastāvdaļas” ir pamatprodukti, produkti no to pārstrādes vai vienai no minētajām divām kategorijām pielīdzināmi produkti, kas izmantoti eksportēto preču ražošanā un uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta i), ii), iii), v) un vii) daļā un b) apakšpunktā;
e)
“preces” ir produkti, kas nav noteikti Līguma I pielikumā, bet ir uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XX pielikuma I līdz V daļā un šīs regulas II pielikumā;
f)
“nolīgums” ir lauksaimniecības nolīgums, kurš noslēgts Urugvajas kārtas daudzpusējo tirdzniecības sarunu laikā;
g)
“pārtikas atbalsts” ir pārtikas palīdzības pasākumi, kuri atbilst nolīguma 10. panta 4. punkta nosacījumiem;
h)
“pārpalikumi” ir ražošanas procesa rezultātā iegūtie produkti, kuru sastāvs būtiski atšķiras no faktiski eksportētajām precēm un kuras nevar realizēt;
i)
“blakusprodukti” ir produkti vai preces, kas iegūti ražošanas procesā, kuru sastāvs vai raksturojums atšķiras no faktiski eksportētajām precēm un kuras ir iespējams realizēt;
j)
“zudumi” ir tādu produktu vai preču apjomi, kas radušies ražošanas procesā, no posma, kurā lauksaimniecības produkti tiek izmantoti ražošanā vēl nepārstrādātā veidā citādos daudzumos nekā faktiski eksportēto preču apjomi, kas nav pārpalikumi un blakusprodukti, un ko nav iespējams realizēt.
2. Šā panta 1. punkta h), i) un j) apakšpunktā produktus, kas iegūti ražošanas procesā un kuru sastāvs atšķiras no faktiski eksportētajām precēm, kas atbrīvotas pret maksājumu un kas tiek pārdotas vienīgi par tām maksām, kas radušās no preču izvietošanas, neuzskata par realizētiem.
Šā panta 1. punkta j) apakšpunktā, produktus vai preces, kuras iegūtas ražošanas procesā un kuras var pārdot par samaksu vai bez tās, tikai kā lopbarība, pielīdzina zudumiem.
3. pants
1. Kartupeļu cieti, kas atbilst KN kodam 1108 13 00 un kas ražota tieši no kartupeļiem, izņemot blakusproduktus, pielīdzina produktam, ko iegūst no kukurūzas pārstrādes.
2. Sūkalas, kas atbilst KN kodam no 0404 10 48 līdz 0404 10 62, neiebiezinātas, saldētas vai nesaldētas pielīdzina sausajām sūkalām, kā uzskaitīts I pielikumā, turpmāk tekstā “1. produktu grupa”.
3. Šādi produkti pielīdzināmi sausajam pienam ar tauku saturu, kas nepārsniedz 1,5 %, kā uzskaitīts I pielikumā, turpmāk tekstā “2. produktu grupa”:
a)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 90 51 un 0404 90 21, kas nav iebiezināti un kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, kas ir vai nav sasaldēti un kuru tauku saturs pēc svara nepārsniedz 0,1 %;
b)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 90 11 un 0404 90 21, kas ir pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara nepārsniedz 1,5 %.
4. Šādus produktus pielīdzina sausajam pienam ar 26 % tauku saturu, kā uzskaitīts I ielikumā, turpmāk tekstā “3. produktu grupa”:
a)
piens un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 un 0404 90 23, kas nav iebiezināti un kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, kas ir vai nav sasaldēti un kuru tauku saturs pēc svara pārsniedz 0,1 %, bet nepārsniedz 6 %;
b)
piens, krējums un piena produkti, kuri atbilst KN kodam 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 un 0404 90 29, pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru piena tauku saturs pēc svara pārsniedz 1,5 %, bet nepārsniedz 5 %.
5. Šādi produkti pielīdzināmi 6. produktu grupai:
a)
piens, krējums un piena produkti, kuri atbilst KN kodam 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 un 0404 90 29, kuri nav iebiezināti, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara pārsniedz 6 %;
b)
piens, krējums un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 19, 0403 90 19 un 0404 90 29, pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas un kuru tauku saturs pēc svara nav mazāks par 45 %.
c)
sviests un citi piena tauki, kas atbilst KN kodam 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90 un kuru piena tauku saturs pēc svara, izņemot 82 % pēc svara, nav mazāks par 62 %.
6. Piens, krējums un piena produkti, kas atbilst KN kodam 0403 10 11 līdz 0403 10 19, 0403 90 51 līdz 0403 90 59 un 0404 90 21 līdz 0404 90 29, iebiezināti, nav pulverī, granulās vai citādā cietā veidā, kuros nav cukura un citu saldinātāju piedevas, attiecībā uz šāda produkta sausnas satura beztauku daļu pielīdzināmi 2. produktu grupai. Tiktāl, ciktāl tas skar šāda produkta piena tauku daļu, to pielīdzina 6. produktu grupai
Pirmo daļu piemēro arī sieram un biezpienam.
7. Lobīti rīsi, kas atbilst KN kodam 1006 20 un daļēji slīpēti rīsi, kas atbilst KN kodam 1006 30 21 līdz 1006 30 48, pielīdzināmi pilnīgi noslīpētiem rīsiem, kas atbilst KN kodam 1006 30 61 līdz 1006 30 98.
8. Ja šādi produkti, kas atbilst Regulā (EK) Nr. 1234/2007 un Komisijas Regulā (EK) Nr. 951/2006 (10) noteiktajiem nosacījumiem par tiesībām uz kompensāciju, tiek eksportēti nepārstrādāti, tie pielīdzināmi baltajam cukuram, kas atbilst KN kodam 7019910:
a)
biešu vai cukurniedru jēlcukurs, kurš atbilst KN kodam 1701 11 90 vai 1701 12 90 un kas sausā veidā no svara satur vismaz 92 % saharozes, ko nosaka ar polarimetrisko metodi;
b)
cukurs, kas atbilst KN kodam 1701 91 00 vai 1701 99 90;
c)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma III daļas c) punktā minētie produkti, izņemot maisījumus, kas iegūti, daļēji izmantojot Regulas(EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma I daļā ietvertos produktus;
d)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma III daļas d) un g) punktā minētie produkti, izņemot maisījumus, kas iegūti, daļēji izmantojot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikumā ietvertos produktus.
4. pants
Papildus šīs regulas noteikumiem piemēro Regulu (EK) Nr. 612/2009 un Regulu (EEK) Nr. 2220/85, ja vien šīs regulas 39. panta 4. punktā un 50. pantā nav noteikts citādi.
II NODAĻA
EKSPORTA KOMPENSĀCIJAS
1. IEDAĻA
Aprēķina metode
5. pants
1. Piešķirtās kompensācijas apjoms par daudzumu, ko nosaka saskaņā ar 2. iedaļu par katru no pamatproduktiem, kuru eksportē tāda paša tipa preču veidā, iegūst, minēto daudzumu reizinot ar pamatprodukta kompensācijas likmi, kas aprēķināta pēc svara vienības saskaņā ar 3. iedaļu.
2. Ja, ievērojot 15. panta 2. punktu, konkrētajam pamatproduktam noteiktas atšķirīgas kompensācijas likmes, atsevišķu apjomu aprēķina katram no pamatprodukta daudzumiem, kuram kompensācijas likme ir atšķirīga.
3. Ja preces izmanto eksportēto preču ražošanā, kompensācijas apjoma aprēķināšanā izmantojamā kompensācijas likme, kas piemērojama katram pamatproduktam, produktiem no to pārstrādes vai saskaņā ar 3. pantu vienai no minētajām divām kategorijām pielīdzināmiem produktiem, kas izmantoti eksportēto produktu ražošanā, ir tā likme, kas piemērojama, ja minētās preces eksportē nepārstrādātas.
2. IEDAĻA
References daudzums
6. pants
Attiecībā uz precēm, katra pamatprodukta daudzumu, kas ir pamats, lai aprēķinātu kompensācijas apjomu (turpmāk “references daudzums”), nosaka saskaņā ar 7., 8. un 9. pantu, izņemot gadījumus, kad ir veikta atsauce uz III pielikumu vai, ja piemēro 47. panta 2. punktu.
7. pants
Ja tiek izmantoti nepārstrādāti pamatprodukti vai pielīdzināti produkti, references daudzums ir daudzums, kas tiek faktiski izmantots eksportēto preču ražošanā, references daudzuma aprēķinā ņemot vērā VII pielikumā noteiktās konversijas likmes.
8. pants
1. Ja tiek izmantoti produkti, kas ietverti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta a) apakšpunktā un I pielikuma I daļā vai Regulas (EK) Nr. 1234/2007 1. panta 1. punkta b) apakšpunktā un I pielikuma II daļā, references daudzums ir daudzums, kas tiek faktiski izmantots eksportēto preču ražošanā, pielāgots, lai atbilstu pamatproduktu daudzumam, piemērojot šīs regulas V pielikumā noteiktos koeficientus, ja kāds no zemāk minētajiem attiecas uz konkrēto produktu:
a)
produkts, kas radies pamatprodukta pārstrādē vai no minētajam pamatproduktam pielīdzināta produkta;
b)
produkts ir pielīdzināts produktam, kas radies pamatprodukta pārstrādē;
c)
produkts, kas radies tāda produkta pārstrādē, kas pielīdzināts produktam, kurš radies pamatprodukta pārstrādē.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, uz graudu spirtu, kas ietverts alkoholiskajos dzērienos atbilstoši KN kodam 2208, references daudzums ir 3,4 kg miežu par tilpuma procentu alkohola, kas iegūts no labības, par hektolitru eksportētā alkoholiskā dzēriena.
9. pants
1. Ievērojot 11. pantu, ja izmanto kādu no šādiem produktiem, references daudzums katram attiecīgajam pamatproduktam ir vienāds ar daudzumu, ko saskaņā ar 45. pantu nosaka kompetentās iestādes:
a)
produktu, kas nav ietverts Līguma I pielikumā un kas iegūts šīs regulas 7. vai 8. pantā minētā produkta pārstrādē;
b)
produktu, kas iegūts no maisījuma vai vairāku produktu pārstrādes, kas minēti regulas 7. vai 8. pantā, vai produktiem, kas minēti šīs daļas a) apakšpunktā.
References daudzumu nosaka, pamatojoties uz eksportēto preču ražošanā faktiski izmantoto produktu daudzumu.
Aprēķinot šo daudzumu, piemēro šīs regulas VII pielikumā minētās konversijas likmes vai, atkarībā no apstākļiem, piemēro īpašos aprēķināšanas noteikumus, līdzvērtības koeficientus un koeficientus, kas minēti 8. pantā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, attiecībā uz alkoholiskajiem dzērieniem uz graudu spirta bāzes, kas ietverti alkoholiskajos dzērienos, kas atbilst KN kodam 2208, references daudzums ir 3,4 kg miežu par tilpuma procentu alkohola, kas iegūts no graudiem, par hektolitru eksportētā alkoholiskā dzēriena.
10. pants
1. Šīs regulas 6. līdz 9. pantā eksportēto preču ražošanā izmantotos nepārstrādātos produktus uzskata par faktiski izmantotiem.
2. Ja kādā no šādu preču ražošanas posmiem pamatproduktu pašu pārstrādā citā komplicētākā pamatproduktā, kuru izmanto vēlākā posmā, tikai komplicētāko pamatproduktu uzskata par faktiski izmantotu.
3. Šī panta 1. punkta izpratnē faktiski izmantoto produktu daudzumus nosaka katrai eksportētajai precei.
4. Atkāpjoties no 1., 2. un 3. punkta, attiecībā uz regulāru to preču eksportu, kuras konkrēts uzņēmums ražo atbilstīgi skaidri noteiktiem tehnoloģiskajiem nosacījumiem un kam ir nemainīgs raksturojums un kvalitāte, ar kompetento iestāžu piekrišanu minētos daudzumus var noteikt vai nu no preču ražošanas formulas vai šo preču uzrādīto daudzumu ražošanā izmantotiem vidējiem produktu daudzumiem noteiktā periodā. Tādējādi noteiktie produktu daudzumi ir aprēķinu pamatā tik ilgi, kamēr nenotiek izmaiņas preču ražošanas nosacījumos.
Izņemot gadījumus, kad kompetentā iestāde piešķir oficiālu atļauju, šādi noteiktos produktu daudzumus apstiprina vismaz reizi gadā.
11. pants
1. Attiecībā uz III pielikumā uzskaitītajām precēm, references daudzums pamatprodukta kilogramos uz 100 kg preču ir daudzums, kas norādīts minētajā pielikumā iepretim katrai minētajai precei.
Tomēr attiecībā uz svaigiem makaronu izstrādājumiem III pielikumā norādītos pamatproduktu daudzumus samazina līdz līdzvērtīgam sausu makaronu izstrādājumu daudzumam, reizinot minētos daudzumus ar makaronu izstrādājumu sausā ekstrakta procentu un dalot tos ar 88.
2. Ja III pielikumā uzskaitītās preces ir daļēji ražotas no produktiem, par kuriem eksporta kompensācijas maksājums ir paredzēts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007, un daļēji no citiem produktiem, references daudzumu attiecībā uz minētajiem iepriekšējiem produktiem nosaka saskaņā ar 6. līdz 10. pantu.
12. pants
1. Lai noteiktu faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu, piemēro 2. un 3. punktu.
2. Visiem lauksaimniecības produktiem, kas izmantoti 10. panta nozīmē, par kuriem ir tiesības saņemt kompensāciju, un kas parastajā ražošanas procesā tvaiku vai dūmu veidā pazūd vai pārvērsti neatgriezeniski pulverī vai pelnos, ir tiesības uz minēto kompensāciju par visiem izmantotajiem daudzumiem.
3. Preču daudzums, kas faktiski nav eksportēts, nevar pretendēt uz kompensāciju attiecībā uz faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu.
Ja tādām precēm ir vienāds sastāvs ar faktiski eksportētajām, var tikt piemērota pro rata samazināšana attiecībā uz lauksaimniecības produktu daudzumu, kas faktiski izmantots minēto preču ražošanā.
13. pants
1. Atkāpjoties no 12. panta 3. punkta, par zudumiem 2 % apmērā vai mazāk no svara, kas raksturīgi preču ražošanai, ir tiesības saņemt kompensāciju.
Šo 2 % robežvērtību aprēķina kā visu izmantoto izejvielu sausnas svara proporciju pēc tam, kad ir atskaitīti 12. panta 2. punktā minētie daudzumi, ņemot vērā faktiski eksportēto preču sausnas svaru, vai pēc jebkuras citas aprēķinu metodes, kas ir piemērota preču ražošanas apstākļiem.
2. Ja preču ražošanai raksturīgie zudumi pārsniedz 2 %, par atlikušajiem zudumiem nav tiesības pretendēt uz kompensāciju attiecībā uz faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu. Dalībvalstu kompetentās iestādes tomēr var pieņemt pienācīgi pamatotus lielākus zudumus. Dalībvalstis ziņo Komisijai par gadījumiem, kad kompetentās iestādes ir pieņēmušas lielākus zudumus, kā arī par šādas pieņemšanas iemesliem.
3. Kompensācijas var piešķirt faktiski izmantotajiem lauksaimniecības produktu daudzumiem, kas iekļauti pārpalikumos.
4. Gadījumos, kad iegūst blakusproduktus, faktiski izmantoto lauksaimniecības produktu daudzumu attiecina attiecīgi uz eksportētajām precēm un blakusproduktiem.
3. IEDAĻA
Kompensācijas likmes
14. pants
1. Komisija nosaka kompensācijas likmi par pamatproduktiem, kas uzskaitīti šīs regulas I pielikumā un ko eksportē tādu preču veidā, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 164. pantā, par 100 kg pamatprodukta uz tādu pašu laikposmu kā tas, kas noteikts kompensācijām par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātā veidā.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, kompensāciju var noteikt pēc cita grafika, kuru nosaka saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktā izklāstīto procedūru.
15. pants
1. Komisija nosaka kompensācijas likmi jo īpaši atsaucoties uz šo:
a)
vidējām pārstrādātāju izmaksām, iegādājoties pamatproduktu krājumus Savienības tirgū un cenām, kas dominē pasaules tirgū;
b)
kompensācijas līmeni par tādu pārstrādātu lauksaimniecības produktu eksportu, kas ietverti Līguma I pielikumā un kurus ražo līdzīgos apstākļos;
c)
nepieciešamību nodrošināt vienādus konkurences apstākļus starp nozarēm, kas izmanto Savienības produktus un nozarēm, kuras ievešanas pārstrādei kārtībā izmanto trešo valstu produktus;
d)
budžeta izdevumu tendences, no vienas puses, un pamatproduktu tirgus cenu tendences Savienības un pasaules tirgū, no otras puses;
e)
atbilstību ierobežojumiem, kas izriet no nolīgumiem, kuri noslēgti saskaņā ar Līguma 218. pantu.
2. Nosakot kompensācijas likmes, vajadzības gadījumā ņem vērā atbalstus vai citus pasākumus ar līdzvērtīgu ietekmi, kas piemērojami visās dalībvalstīs pamatproduktiem vai pielīdzinātiem produktiem saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1234/2007.
3. Kompensācijas, kas piešķirtas par tādu lauksaimniecības produktu eksportu, kuri iekļauti precēs, kas nav noteiktas Līguma I pielikumā, nevar pārsniegt kompensācijas, kādas ir izmaksājamas par šiem produktiem, kad tos eksportē nepārstrādātā veidā.
16. pants
1. Attiecībā uz kartupeļu cieti, kas atbilst KN kodam 1108 13 00, kompensācijas likmi nosaka atsevišķi kukurūzas ekvivalentam saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 195. panta 2. punktā minēto procedūru, piemērojot šīs regulas 15. panta 1. punktā minētos kritērijus. Izmantotos kartupeļu cietes daudzumus pārvērš līdzvērtīgos kukurūzas daudzumos saskaņā ar šīs regulas 8. pantu.
2. D-glicīta (sorbīta) maisījumu, kas atbilst KN kodam 2905 44 un 3824 60, gadījumā, ja attiecīgā puse neaizpilda 45. pantā minēto deklarāciju, sniedzot informāciju, ko pieprasa saskaņā ar 48. panta 1. punkta d) apakšpunktu vai, ja puse kopā ar deklarāciju neiesniedz atbilstošu dokumentāciju, kompensācijas likme minētajiem maisījumiem ir likme kā pamatproduktam ar zemāko kompensācijas likmi.
17. pants
1. Kompensāciju par cietēm, kuras atbilst KN kodiem 1108 11 00 līdz 1108 19 90 vai produktiem, kuri uzskaitīti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 I pielikuma I daļas d) punktā un kuri ražoti, pārstrādājot šādas cietes, piešķir tikai pēc šādu produktu piegādātāja deklarācijas uzrādīšanas, kas apliecina, ka šie produkti ražoti tieši no labības, kartupeļiem vai rīsiem, izņemot visu to blakusproduktu lietošanu, kuri iegūti no citu lauksaimniecības produktu vai preču ražošanas.
2. Šā panta 1. punktā minēto deklarāciju piemēro līdz tās atsaukšanai attiecībā uz viena un tā paša ražotāja visām piegādēm. To pārbauda saskaņā ar 45. pantu.
18. pants
1. Ja kartupeļu cietes, kuras sausnas saturs pielīdzināts kukurūzas cietei, ievērojot 3. panta 1. punktu, ir 80 % vai vairāk, tad eksporta kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs ir mazāks nekā 80 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot to ar faktiskā sausnas procenta 1/80 daļu.
Visiem citiem cietes veidiem, kuru sausnas saturs ir 87 % vai vairāk, eksporta kompensācijas likme ir tā, kuru nosaka saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs ir mazāks nekā 87 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot to ar faktiskā sausnas procenta 1/87 daļu.
2. Ja sausnas saturs glikozes vai maltodekstrīna sīrupā, kas atbilst KN kodam 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 vai 2106 90 55, ir 78 % vai vairāk, eksporta kompensācijas likmi nosaka saskaņā ar 14. pantu. Ja sausnas saturs šādos sīrupos ir mazāks nekā 78 %, kompensācijas likme ir tā, kas noteikta saskaņā ar 14. pantu, reizinot šo kompensācijas likmi ar faktiskā sausnas procenta 1/78 daļu.
3. Šā panta 1. punkta nolūkā sausnas saturu cietē nosaka ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 687/2008 (11) IV pielikumā minēto metodi un sausnas saturu glikozes vai maltodekstrīna sīrupā nosaka ar Komisijas Direktīvas 79/796/EEK (12) II pielikumā minēto 2. metodi vai ar jebkādu citu analīzes metodi, kas sniedz vismaz tādas pašas garantijas.
4. Aizpildot 45. pantā minēto deklarāciju, iesniedzējs deklarē sausnas saturu izmantotajā cietē vai glikozē, vai maltodekstrīna sīrupos.
19. pants
1. Kompensāciju par kazeīnu, kas atbilst KN kodam 3501 10, kazeinātiem, kas atbilst KN kodam 3501 90 90, vai olu albumīnu, kas atbilst KN kodam 3502 11 90 un 3502 19 90 un kas eksportēts bez tālākas pārstrādes, var diferencēt atbilstīgi galamērķim, ja to pieprasa:
a)
šo preču tirdzniecības situācija pasaulē;
b)
īpašas konkrētu tirgu prasības;
c)
starptautiskie tirdzniecības nolīgumi.
2. Kompensācijas likmi par precēm, kuras atbilst KN kodam 1902 11 00, 1902 19 un 1902 40 10, var diferencēt atbilstīgi galamērķim.
3. Kompensācija var mainīties atkarībā no tā, vai tā ir noteikta iepriekš saskaņā ar 26. pantu vai nav.
20. pants
1. Kompensācijas likme ir tā likme, kuru piemēro preču eksportēšanas dienā, izņemot šādus gadījumus:
a)
saskaņā ar 26. pantu ir iesniegts pieteikums par kompensācijas likmes iepriekšēju noteikšanu;
b)
pieteikums ir iesniegts saskaņā ar 37. panta 2. punktu, un kompensācijas likme ir iepriekš noteikta tajā dienā, kad iesniegts pieteikums kompensācijas sertifikāta saņemšanai.
2. Ja piemēro iepriekš noteiktas kompensācijas sistēmu, likmi, kura ir spēkā tajā dienā, kad iesniegts pieteikums par iepriekšēju noteikšanu, piemēro precēm, kuras eksportē vēlāk kompensācijas sertifikāta derīguma laikā, kā paredzēts 35. panta 2. punktā.
Attiecībā uz pārstrādātiem labības un rīsu produktiem kompensācijas likmi koriģē, izmantojot tos pašus noteikumus, ko piemēro iepriekš noteiktām kompensācijām par pamatproduktiem, kurus eksportē nepārstrādātus, bet izmanto V pielikumā noteiktos konversijas koeficientus.
3. Kompensācijas sertifikātu izrakstiem Regulas (EK) Nr. 376/2008 nozīmē nepiemēro iepriekš noteiktu kompensāciju neatkarīgi no sertifikātiem, no kuriem šie izraksti ir izdarīti.
III NODAĻA
KOMPENSĀCIJAS SERTIFIKĀTI
1. IEDAĻA
Vispārīgie noteikumi
21. pants
1. Dalībvalstis jebkuram pieteikuma iesniedzējam neatkarīgi no tā uzņēmējdarbības veikšanas vietas Savienībā izsniedz kompensācijas sertifikātus, kas derīgi visā Savienībā.
Kompensācijas sertifikāti garantē kompensācijas izmaksāšanu ar noteikumu, ka ir ievēroti V nodaļā izklāstītie nosacījumi. Minētie nosacījumi var ietvert kompensācijas likmes iepriekšēju noteikšanu. Sertifikāti ir derīgi tikai vienā budžeta periodā.
2. Kompensācijas piešķir pamatproduktu eksportam tādu preču veidā, kas uzskaitītas šīs regulas II pielikumā, vai labībai, ko nodod muitas kontrolē saistībā ar Regulas (EK) Nr. 1670/2006 2. pantā minēto alkoholisko dzērienu ražošanu, ar nosacījumu, ka tiek uzrādīts kompensācijas sertifikāts, kurš izsniegts saskaņā ar šīs regulas 24. pantu.
Šā punkta pirmajā daļā minēto labību uzskata par eksportētu.
Šā punkta pirmā daļa neattiecas uz piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā, vai uz eksportu, kas minēts šīs regulas IV nodaļā.
3. Kompensācijas piešķiršana atbilstīgi 20. panta 2. punktā noteiktajai iepriekšējas noteikšanas sistēmai ir atkarīga no kompensācijas sertifikāta uzrādīšanas, kurā norādīts, ka kompensācijas likmes ir iepriekš noteiktas.
22. pants
1. Regulu (EK) Nr. 376/2008 piemēro kompensācijas sertifikātiem, kas minēti šajā regulā.
2. Regulā (EK) Nr. 376/2008 paredzētos noteikumus par tiesībām un pienākumiem, kas izriet no kompensācijas sertifikātiem, kuri izteikti daudzumos, piemēro mutatis mutandis tiesībām un pienākumiem, kas izriet no šajā regulā minētajiem kompensācijas sertifikātiem par daudzumiem, kas izteikti euro, ņemot vērā šīs regulas VI pielikumu.
3. Atkāpjoties no šā panta 1. un 2. punkta, šajā regulā minētajiem kompensācijas sertifikātiem nepiemēro Regulā (EK) Nr. 376/2008 paredzēto 7. panta 2. un 4. punktu, 8., 11. un 13. pantu, 17. panta 1. punktu, 20., 23., 31., 32. un 34. pantu, 35. panta 6. punktu un 41., 45., 46. un 48. pantu.
4. Regulas (EK) Nr. 376/2008 39. un 40. panta nolūkos nepagarina sertifikātus, kuri derīgi līdz 30. septembrim.
Tādā gadījumā sertifikātu anulē attiecībā uz apjomiem, par kuriem nav iesniegts pieteikums force majeure dēļ, un atbrīvo attiecīgo nodrošinājumu.
23. pants
1. Pieteikumi kompensācijas sertifikāta saņemšanai, izņemot tos, kas attiecas uz 36. pantā minētajiem pārtikas atbalsta pasākumiem, ir derīgi tikai tad, ja ir iesniegtais nodrošinājums vienāds ar 10 % no apjoma, par ko iesniegts pieteikums saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 14. panta nosacījumiem.
2. Nodrošinājumu atbrīvo saskaņā ar šīs regulas 40. panta noteikumiem.
24. pants
1. Pieteikums kompensācijas sertifikāta saņemšanai un pats kompensācijas sertifikāts atbilst paraugam “Eksporta licence vai iepriekš noteiktas kompensācijas sertifikāts”, kas noteikts Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā, un tajā jānorāda summa euro.
Minētos dokumentus aizpilda saskaņā ar norādījumiem, kas noteikti šīs regulas VI pielikumā.
2. Ja pieteikuma iesniedzējs neplāno eksportēt no citas dalībvalsts, kā tikai no tās dalībvalsts, kurā viņš iesniedz pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai, kompetentā iestāde var to paturēt, jo īpaši elektroniskā veidā. Šādā gadījumā kompetentā iestāde informē pieteikuma iesniedzēju par to, ka viņa kompensācijas sertifikāts ir reģistrēts, un sniedz viņam informāciju, kas norādīta uz kompensācijas sertifikāta īpašnieka eksemplāra, turpmāk tekstā “eksemplārs Nr. 1”. Izdevējiestādes kompensācijas sertifikāta eksemplāru, turpmāk tekstā “eksemplārs Nr. 2”, neizsniedz.
Kompetentā iestāde reģistrē visu to kompensācijas sertifikāta informāciju, kas minēta VI pielikuma III un IV iedaļā un sertifikātā pieprasīto summu.
25. pants
1. No sertifikātiem izrietošie pienākumi nav nododami citiem. No sertifikātiem izrietošās tiesības to nominālais īpašnieks var nodot citiem tikai to derīguma termiņa laikā ar noteikumu, ka katra sertifikāta vai tā izraksta tiesības tiek nodotas tikai vienam tiesību pārņēmējam. Tāda tiesību nodošana attiecas uz apjomiem, kas vēl nav attiecināti uz attiecīgo sertifikātu vai tā izrakstu.
2. Tiesību pārņēmējs nedrīkst nodot tālāk tam piešķirtās tiesības, bet var tās nodot atpakaļ nominālajam īpašniekam. Tiesību nodošana atpakaļ nominālajam īpašniekam attiecas uz apjomiem, kas vēl nav attiecināti uz sertifikātu vai tā izrakstu. Tādā gadījumā izdevējiestādei sertifikāta 6. ailē jāizdara viens no VIII pielikumā noteiktajiem ierakstiem.
3. Gadījumā, kad nodošanu pieprasa nominālais īpašnieks vai gadījumā, kad tiesību pārņēmējs nodod tiesības atpakaļ nominālajam īpašniekam, katras dalībvalsts noteiktā izdevējiestāde vai aģentūra vai aģentūras, sertifikātā vai attiecīgā gadījumā tā izrakstā ieraksta sekojošo:
a)
tiesību pārņēmēja vārdu, nosaukumu un adresi, kā norādīts saskaņā ar 1. punktu, vai veic ierakstu saskaņā ar 2. punktu;
b)
datumu, kurā tiesības nodotas vai nodotas atpakaļ nominālajam īpašniekam, ko apstiprina izdevējiestādes vai aģentūras zīmogs.
4. Tiesību nodošana vai nodošana atpakaļ nominālajam īpašniekam stājas spēkā no 3. punkta b) apakšpunktā minētā ieraksta datuma.
26. pants
1. Iepriekš noteiktas kompensācijas likmju pieteikumi attiecas uz visām piemērojamām kompensācijas likmēm.
2. Pieteikumu par iepriekšēju noteikšanu var iesniegt vienlaicīgi ar pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai, vai arī jebkurā citā dienā pēc kompensācijas sertifikāta izsniegšanas.
3. Pieteikumus par iepriekšēju noteikšanu iesniedz saskaņā ar VI pielikuma II iedaļu, izmantojot Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā noteikto paraugu. Iepriekšēja noteikšana neattiecas uz eksportu, ko veic pirms datuma, kad iesniegts pieteikums.
4. Iepriekš noteiktas kompensācijas pieteikumi, kas iesniegti ceturtdienā, tiks uzskatīti par iesniegtiem nākamajā darba dienā.
27. pants
1. Kompensācijas sertifikāta īpašnieks var pieprasīt izrakstu no sertifikāta, kas aizpildīts pēc Regulas (EK) Nr. 376/2008 I pielikumā noteiktā parauga. Pieteikumā jābūt informācijai, kas minēta šīs regulas VI pielikuma II iedaļas 3. punktā.
Summai, par kādu izraksts ir pieprasīts, jābūt ierakstītai sertifikāta oriģināleksemplārā.
2. Neskarot Regulas (EK) Nr. 376/2008 9. pantu, visā Savienībā derīgos izrakstus sagatavo no sertifikātiem, kas katrā atsevišķā dalībvalstī reģistrēti kā derīgi.
28. pants
1. Katrs eksportētājs aizpilda īpašu maksājuma pieteikumu Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta nozīmē. Tas jāuzrāda par maksājumu atbildīgajai iestādei kopā ar atbilstošajiem sertifikātiem, izņemot gadījumus, kad sertifikātu reģistrācija ir veikta saskaņā ar šīs regulas 24. panta 2. punktu vai ja uz eksportu neattiecas kompensācijas sertifikāti.
Kompetentā iestāde var neuzskatīt īpašo pieteikumu par maksājuma dokumentu, kas minēts Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta 2. punktā.
Kompetentā iestāde īpašo pieteikumu var uzskatīt par eksporta deklarāciju Regulas (EK) Nr. 612/2009 5. panta 1. punkta nozīmē. Šajā gadījumā datums, kurā par šā panta 2. punktā minēto maksājumu atbildīgā iestāde saņēmusi īpašo pieteikumu, ir datums, kurā šī iestāde saņēmusi eksporta deklarāciju. Visos citos gadījumos īpašajā pieteikumā ir jābūt visām ziņām no eksporta deklarācijas, tostarp eksporta deklarācijas atsauces numuram.
2. Par maksājumu atbildīgā iestāde nosaka pieprasīto summu, pamatojoties uz īpašajā pieteikumā sniegto informāciju, pamatojoties tikai uz eksportētā(-o) pamatprodukta(-u) daudzumu un īpašībām, kā arī piemērojamo(-ajām) kompensācijas likmi(-ēm). Šiem datiem jābūt skaidri norādītiem eksporta deklarācijā, vai arī jābūt atsaucei uz tiem.
Par maksājumu atbildīgā iestāde sešu mēnešu laikā pēc īpašā pieteikuma saņemšanas datuma ieraksta attiecīgo summu kompensācijas sertifikātā.
Sertifikātu indosē tā eksemplāra Nr. 1 otrajā pusē. 28., 29. un 30. ailē jābūt summai, kas izteikta euro, nevis daudzumiem.
Trešā daļa attiecas mutatis mutandis uz sertifikātiem, kas tiek glabāti elektroniski.
3. Pēc indosēšanas, ja kompensācijas sertifikāts netiek reģistrēts saskaņā ar 24. panta 2. punktu, sertifikāta eksemplāru Nr. 1 atdod tā īpašniekam, vai pēc eksportētāja pieprasījuma tas tiek uzglabāts maksājuma iestādē.
4. Par eksportējamajām precēm ieturētais nodrošinājums, attiecībā uz apjomu, par kādu tika izsniegts kompensācijas sertifikāts, var tikt atbrīvots vai pārvests, lai to izmantotu kā garantiju kompensācijas avansa maksājumiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 II sadaļas 2. nodaļu.
29. pants
1. Uz kompensācijas sertifikātiem, kurus izsniedz vienam budžeta periodam, var pieteikties sešos atsevišķos periodos. Pieteikumus sertifikātiem var iesniegt ne vēlāk kā:
a)
līdz 7. septembrim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. oktobra;
b)
līdz 7. novembrim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. decembra;
c)
līdz 7. janvārim par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. februāra;
d)
līdz 7. martam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. aprīļa;
e)
līdz 7. maijam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. jūnija;
f)
līdz 7. jūlijam par sertifikātiem, kuri derīgi izmantošanai no 1. augusta.
2. Uzņēmēji saskaņā ar 1. punktu var iesniegt pieteikumu par kompensācijas sertifikātu tikai attiecībā uz periodu līdz pirmā pieteikumu iesniegšanas termiņa beigām, kas ir pēc iesniegšanas datuma.
30. pants
Par sertifikātu pieteikumiem dalībvalstis paziņo Komisijai ne vēlāk kā:
a)
līdz 14. septembrim 29. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
b)
līdz 14. novembrim 29. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
c)
līdz 14. janvārim 29. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
d)
līdz 14. martam 29. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
e)
līdz 14. maijam 29. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai;
f)
līdz 14. jūlijam 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto sertifikātu saņemšanai.
31. pants
1. Kopējo daudzumu, par kādu var tikt izsniegti kompensācijas sertifikāti katram budžeta periodam, nosaka saskaņā ar 2. punktu.
2. No maksimālā kompensācijas apjoma skaitļa, kas noteikts saskaņā ar Nolīguma 9. panta 2. punktu, atskaita šādus elementus:
a)
apjomu, kas pārsniedz maksimālo apjomu un pārmērīgi piešķirts iepriekšējā budžeta gadā;
b)
apjomu, kas rezervēts, lai segtu šīs regulas IV nodaļā minēto eksportu;
c)
apjomus, par kuriem izsniegti attiecīgajā budžeta periodā derīgi kompensācijas sertifikāti.
3. Apjoms, par kuru 41. pantā minētie izsniegtie sertifikāti ir atdoti atpakaļ, jāpieskaita skaitlim, kas iegūts saskaņā ar 2. punktu.
4. Jebkurš apjoms, kas rezervēts, lai segtu šīs regulas IV nodaļā minēto eksportu, kas nav izmantots, ir jāpieskaita ciparam, kas iegūts saskaņā ar 2. punktu.
5. Nosakot galīgos apjomus, jāņem vērā visas neskaidrības attiecībā uz jebkuru no apjomiem, kuri minēti 2. punktā.
32. pants
Kopējais apjoms, par kuru var izsniegt sertifikātus par katru 29. pantā minēto laika posmu, ir:
a)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta a) apakšpunktā minēto laika posmu 30 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. septembrī;
b)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta b) apakšpunktā minēto laika posmu 27 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. novembrī;
c)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta c) apakšpunktā minēto laika posmu 32 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. janvārī;
d)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta d) apakšpunktā minēto laika posmu 44 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. martā;
e)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta e) apakšpunktā minēto laika posmu 67 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. maijā;
f)
attiecībā uz 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto laika posmu 100 % no apjoma, kas aprēķināts saskaņā ar 31. pantu un noteikts 14. jūlijā.
2. IEDAĻA
Kompensācijas sertifikātu pieteikumi un sertifikātu izsniegšana
33. pants
1. Ja kopējais apjoms, kas pieprasīts par katru attiecīgo laika posmu saņemtajos pieteikumos, pārsniedz 31. panta 2. punktā minēto maksimālo daudzumu, Komisija, lai ievērotu 31. pantā noteikto maksimālo daudzumu, nosaka samazinājuma koeficientu, ko piemēro visiem pieteikumiem, kuri iesniegti pirms 29. pantā noteiktā atbilstīgā datuma.
Komisija publicēs šo koeficientu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī piecu darba dienu laikā no 30. pantā minētajiem datumiem.
2. Ja Komisija nosaka samazinājuma koeficientu, sertifikātus izsniedz par pieprasīto apjomu, ko reizina ar 1, atņemot noteikto samazinājuma koeficientu, kā to paredz šā panta 1. punkts vai 34. panta 3. punkta a) apakšpunkts.
Tomēr, attiecībā uz 29. panta 1. punkta f) apakšpunktā minēto laika posmu, pieteikuma iesniedzēji var atsaukt savus pieteikumus piecu darba dienu laikā no koeficienta publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
3. Dalībvalstis līdz 1. augustam paziņo Komisijai par apjomiem tajos kompensācijas sertifikātu pieteikumos, kas atsaukti saskaņā ar 2. punkta otro daļu.
34. pants
1. Ja pēc termiņa, kādā jāiesniedz pieteikumi kompensācijas sertifikātu saņemšanai, attiecībā uz 29. panta 1. punktā minēto atsevišķo laikposmu, saskaņā ar 33. panta 1. punktu nav publicēts samazinājuma koeficients, uzņēmēji drīkst iesniegt pieteikumu kompensācijas sertifikāta saņemšanai par jebkuru atlikušo vēl nepieprasīto summu, kas pieejama par minēto periodu.
Pieteikumu iesniedz laikposmā līdz nākamā termiņa beigām, kas minēts 29. panta 1. punktā.
2. Dalībvalstis nākamajā pirmdienā ziņo Komisijai par katras nedēļas laikā iesniegtajiem pieteikumiem. Atbilstošos sertifikātus var izsniegt sākot ar nākamo trešdienu pēc paziņojuma, ja vien Komisija nesniedz pretējus norādījumus.
3. Ja kopējais apjoms, par kuru konkrētās pieteikumu nedēļas laikā ir saņemti pieteikumi, pārsniedz palikušo pieejamo apjomu, kas minēts 1. punktā, Komisija veic vienu vai vairākus šādus pasākumus:
a)
nosaka samazinājuma koeficientu, kas piemērojams iesniegtajiem pieteikumiem kompensācijas sertifikātu saņemšanai konkrētajā pieteikumu nedēļā, par kuriem ir paziņots Komisijai un par kuriem sertifikāti vēl nav izsniegti;
b)
norāda dalībvalstīm uz to, ka jānoraida pieteikumi, kas iesniegti konkrētajā pieteikumu nedēļā, par kuriem Komisijai vēl nav paziņots;
c)
aptur pieteikumu iesniegšanu kompensācijas sertifikātu saņemšanai.
4. Jebkuru regulu, kas pieņemta saskaņā ar 3. punktu, publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī trīs dienu laikā pēc paziņojuma par pieteikumiem, kas minēti 2. punktā.
35. pants
1. Kompensācija sertifikāti kļūst derīgi to izdošanas dienā, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 376/2008 22. panta 1. punktā.
2. Ievērojot otro daļu, kompensācijas sertifikāti ir derīgi līdz piektā mēneša pēdējai dienai, kas seko mēnesim, kurā pieteikums sertifikāta saņemšanai iesniegts, vai līdz budžeta perioda pēdējai dienai, atkarībā no tā, kura ir pirmā.
Kompensācijas sertifikāti, kas minēti 36. pantā, ir derīgi līdz piektā mēneša pēdējai dienai, kas seko mēnesim, kurā iesniegts pieteikums sertifikāta saņemšanai.
3. Ja saskaņā ar 26. pantu kompensācijas likmes ir iepriekš noteiktas, šīs likmes paliek spēkā līdz sertifikāta derīguma termiņa pēdējai dienai.
36. pants
Komisijas Regulu (EK) Nr. 2298/2001 (13) piemēro kompensācijas sertifikāta pieteikumiem un kompensācijas sertifikātiem, kas izsniegti preču eksportam, kas ir daļa no starptautiskā pārtikas atbalsta pasākuma Nolīguma 10. panta 4. punkta izpratnē.
37. pants
1. Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta nolūkos piemēro šā panta 2. līdz 11. punktu.
2. No katra budžeta perioda 1. oktobra pieteikumus sertifikāta saņemšanai saistībā ar importētājā trešā valstī izdotu uzaicinājumu uz konkursu, kuros noteikta iepriekš noteikta eksporta kompensācija dienā, kad iesniegts pieteikums, var iesniegt saskaņā ar šo pantu, ārpus 29. un 34. pantā noteiktajiem periodiem, ja apjomu summa nepārsniedz 2 miljonus euro, un tā atbilst vienam uzaicinājumam uz konkursu, par ko viens vai vairāki eksportētāji iesnieguši vienu vai vairākus kompensācijas sertifikāta pieteikumus un par ko sertifikāts vēl nav izsniegts.
Tomēr šo robežu var palielināt līdz 4 miljoniem euro, ja pēc budžeta perioda sākuma neviens no publicētajiem samazinājuma koeficientiem, kas minēti 33. panta 1. punktā vai 34. panta 3. punktā, nepārsniedz 50 %.
3. Apjoms par kādu sertifikāts vai sertifikāti tiek iesniegti nedrīkst pārsniegt konkursa uzaicinājumā noteikto apjomu, kas reizināts ar atbilstošu(-ām) kompensācijas likmi(-ēm), kuras ir iepriekš noteiktas pieteikuma iesniegšanas dienā. Nekādas konkursa uzaicinājumā noteiktās pielaides vai izvēles iespējas netiek ņemtas vērā.
4. Papildus Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 3. punkta pirmajā daļā norādītajiem datiem dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par apjomiem, attiecībā uz kuriem piemēro katru sertifikātu un katra pieteikuma iesniegšanas datumu un laiku.
5. Ja 4. punktā minētie apjomi, to pieskaitot apjomiem, attiecībā uz kuriem jau iesniegts viens vai vairāki pieteikumi sertifikāta saņemšanai kā daļa no viena un tā paša konkursa uzaicinājuma, pārsniedz 2. punktā minēto piemērojamo robežu, Komisija divu darba dienu laikā pēc 4. punktā norādītās papildinformācijas saņemšanas informē dalībvalstis par to, ka kompensācijas sertifikātu uzņēmējam neizsniedz.
6. Komisija var apturēt 2. punkta piemērošanu, ja saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu izdoto kompensācijas sertifikātu apjomu kopsumma vienā budžeta periodā pārsniedz 4 miljonus euro. Lēmumu par apturēšanu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
7. Atkāpjoties no šīs regulas 35. panta 1. un 2. punkta, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu izdotie kompensācijas sertifikāti ir derīgi no dienas, kad tie izsniegti Regulas (EK) Nr. 376/2008 22. panta 2. punkta nozīmē. Kompensācijas sertifikāti ir derīgi līdz astotā mēneša beigām, kas ir pēc izsniegšanas mēneša, vai līdz 30. septembrim, atkarībā no tā, kurš ir pirmais. Iepriekš noteiktās likmes ir derīgas līdz sertifikāta derīguma termiņa pēdējai dienai.
8. Ja kompetentā iestādē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta a) apakšpunktu atzīst, ka aģentūra, kas izdeva konkursa uzaicinājumu, ir atkāpusies no līguma tādu iemeslu dēļ, kas nav konkursa uzvarētāja vaina un ko nevar uzskatīt par force majeure, tā atbrīvo nodrošinājumu, kas iesniegts par sertifikātu gadījumos kad, iepriekš noteiktā kompensācijas likme attiecībā uz pamatproduktu, kurš atbilst lielākajai kompensācijai salīdzinājumā ar citiem izmantotajiem pamatproduktiem, ir augstāka vai vienāda ar kompensācijas likmi, kas ir spēkā sertifikāta derīguma termiņa pēdējā dienā.
9. Ja kompetentajā iestādē saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta b) apakšpunktu atzīst, ka aģentūra, kura izsludināja uzaicinājumu uz konkursu, ir likusi konkursa uzvarētājam pieņemt izmaiņas līgumā tādu iemeslu dēļ, kas nav viņa vaina un kas nevar tikt uzskatīti par force majeure, tā var pagarināt sertifikāta derīguma termiņu un periodu, kurā var piemērot iepriekš noteiktu kompensāciju, līdz 30. septembrim.
10. Ja konkursa uzvarētājs iesniedz pierādījumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 9. punkta c) apakšpunktu, ka uzaicinājumā uz konkursu vai pēc līguma piešķiršanas noslēgtajā līgumā paredzēta pielaide uz leju vai izvēles iespēja, kas pārsniedz 5 %, un ka aģentūra, kura izsludinājusi uzaicinājumu uz konkursu, piemēro attiecīgo klauzulu, tad pienākumu eksportēt uzskata par izpildītu, ja eksportētais daudzums ir ne vairāk kā par 10 % mazāks kā daudzums, par kuru izsniegts sertifikāts.
Šā punkta pirmo daļu piemēro ar noteikumu, ja iepriekš noteiktā kompensācijas likme attiecībā pret pamatproduktu, kas atbilst lielākajai kompensācijai salīdzinājumā ar citiem izmantotajiem pamatproduktiem, ir augstāka vai vienāda ar kompensācijas likmi, kas ir spēkā sertifikāta derīguma termiņa pēdējā dienā. Tādos gadījumos šīs regulas 40. panta 3. un 5. punktā minēto 95 % likmi aizstāj ar 90 %.
11. Šā panta 1. līdz 10. punkta nolūkos Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. panta 5. punktā minētais 21 dienas laika ierobežojums ir 44 dienas.
3. IEDAĻA
Nodrošinājumi
38. Pants
1. Kompensācijas sertifikāta izsniegšana uzliek tā īpašniekam pienākumu pieteikties uz kompensācijām, kas vienādas ar apjomu, par kuru sertifikāts izsniegts, attiecībā uz precēm, kuras eksportētas kompensācijas sertifikāta derīguma laikā.
Lai garantētu šā punkta pirmajā daļā minētā pienākuma ievērošanu, iesniedz 23. pantā minēto nodrošinājumu.
2. Šā panta 1. punkta pirmajā daļā minēto pienākumu uzskata par primāro prasību Regulas (EEK) Nr. 2220/85 20. panta 2. punkta nozīmē.
39. pants
1. Uzskata, ka primārā prasība ir izpildīta, ja eksportētājs ir nosūtījis īpašo pieteikumu attiecībā uz kompensācijas sertifikāta derīguma termiņa laikā eksportētajām precēm saskaņā ar 28. panta un VI pielikuma V daļas nosacījumiem.
2. Ja īpašais pieteikums nav eksporta deklarācija, tas jāiesniedz trīs mēnešu laikā pēc tam, kad beidzies derīguma termiņš kompensācijas sertifikātam, kura numuram jābūt ierakstītam īpašajā pieteikumā, izņemot force majeure gadījumus.
Ja trīs mēnešu laika ierobežojums, kas noteikts pirmajā daļā, nav ievērots, primāro prasību neuzskata par izpildītu.
3. Pierādījumu par primārās prasības izpildi iesniedz, uzrādot kompetentajai iestādei kompensācijas sertifikāta eksemplāru Nr. 1, kas pienācīgi aizpildīts saskaņā ar 28. panta 2. punktu. Šo pierādījumu iesniedz līdz divpadsmitā mēneša beigām pēc kompensācijas sertifikāta derīguma termiņa beigām.
Pirmo daļu piemēro mutatis mutandis sertifikātiem, kas reģistrēti saskaņā ar 24. panta 2. punktu.
4. Atkāpjoties no Regulas (EEK) Nr. 2220/85 22. panta 3. punkta, šīs regulas 23. pantā paredzēto nodrošinājumu, ietur proporcionāli summai, par kuru šā panta 2. un 3. punktā minētajā termiņā nav sniegts vajadzīgais pierādījums.
40. pants
1. Ja atbilstīgi 33. panta 2. punktam vai 34. panta 3. punkta a) apakšpunktam piemēro samazinājuma koeficientu, tad nekavējoties atbrīvo daļu no iesniegtā nodrošinājuma, kas vienāds ar iesniegto apjomu reizinātu ar samazinājuma koeficientu.
2. Ja saskaņā ar 33. panta 2. punkta otro daļu pieteikuma iesniedzējs atsauc savu pieteikumu sertifikāta saņemšanai, atbrīvo 80 % no sākotnējā nodrošinājuma.
3. Nodrošinājumu atbrīvo pilnībā, ja sertifikāta īpašnieks ir iesniedzis kompensācijas pieteikumu, kas aptver 95 % no summas, par kuru sertifikāts izsniegts.
4. Uz nominālā īpašnieka pieteikuma pamata, dalībvalstis nodrošinājumu var atbrīvot pa daļām proporcionāli apjomiem, attiecībā uz kuriem ir izpildīti nosacījumi, kas minēti 39. panta 1. un 3. punktā, ar noteikumu, ka sniegti pierādījumi par to, ka pieprasītais apjoms ir vienāds vismaz ar 5 % no sertifikātā uzrādītā apjoma.
5. Ja pieteikums par kompensāciju ir iesniegts par mazāk nekā 95 % no apjoma, par kuru sertifikāts ir izsniegts, ietur daļu no nodrošinājuma, kas vienāda ar 10 % no starpības starp 95 % apjoma, par kuru sertifikāts izsniegts, un faktiski izmantoto kompensācijas apjomu.
6. Ja apjoms, attiecībā uz kuru saskaņā ar 39. panta 1. un 3. punktu ir izpildīti nosacījumi, ir mazāks par 5 % no sertifikātā uzrādītā apjoma, nodrošinājums pilnā apjomā tiek ieturēts.
7. Ja kopējā nodrošinājuma summa, kura būtu ieturama, sasniedz EUR 100 vai mazāk par konkrēto sertifikātu, attiecīgā dalībvalsts atbrīvo visu nodrošinājumu.
41. pants
1. Ja sertifikāts vai izraksts no sertifikāta tiek atdots atpakaļ izdevējiestādei laika posmā, kas atbilst sākotnējām divām trešdaļām no derīguma termiņa, atbilstošo ieturamo nodrošinājuma apjomu samazina par 40 %, un tā nolūkos jebkura dienas daļa tiek uzskatīta par pilnu dienu.
2. Ja sertifikāts vai izraksts no sertifikāta tiek atdots atpakaļ izdevējiestādei laika posmā, kas atbilst pēdējai trešdaļai no derīguma termiņa vai mēneša laikā pēc derīguma termiņa beigām, atbilstošo ieturamā nodrošinājuma apjomu samazina par 25 %.
3. Šā panta 1. un 2. punkts attiecas tikai uz sertifikātiem un izrakstiem no sertifikātiem, kas atdoti atpakaļ izdevējiestādei budžeta periodā, par kuru sertifikāti ir izsniegti, ar noteikumu, ka tie tiek atgriezti ne vēlāk kā minētā perioda 31. augustā.
IV NODAĻA
EKSPORTS, UZ KO SERTIFIKĀTS NAV ATTIECINĀMS
42. pants
1. Sertifikāti nav nepieciešami eksportam, par kuru budžeta gada laikā uzņēmēja iesniegtie pieteikumi nedod tiesības uz maksājumu, kas ir lielāks par EUR 100 000.
2. Sertifikāti nav nepieciešami par piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā.
3. Šā panta 1. un 2. punktu piemēro arī uzņēmēju eksportam, kuriem kompensācijas sertifikāts ir izsniegts no konkrētā budžeta perioda sākuma vai kuriem šāds sertifikāts ir eksporta dienā.
4. Šā panta 1., 2. un 3. punktu piemēro tikai dalībvalstī, kurā uzņēmējs veic uzņēmējdarbību.
43. pants
1. Katrā budžeta periodā par eksportu, kas minēts 42. panta 1. punktā, ir tiesības saņemt kompensācijas maksājumu šim mērķim paredzētu EUR 40 miljonu kopējās rezerves robežās katrā budžeta gadā.
2. Kompensācijas par eksportu, kas ir daļa no Līguma 10. panta 4. punktā minētajiem starptautiskā pārtikas atbalsta pasākumiem, kā arī kompensācijas par piegādēm, kas minētas Regulas (EK) Nr. 612/2009 4. panta 1. punkta otrās daļas trešajā ievilkumā, 33. panta 1. punktā, 37. panta 1. punktā, 41. panta 1. punktā un 43. panta 1. punktā, nosakot izdevumu līmeni 1. punktā minētās rezerves robežās, neņem vērā.
44. pants
1. Ja saskaņā ar 53. pantu dalībvalstu paziņoto apjomu summa sasniedz 30 miljonus euro, Komisija, ņemot vērā Savienības starptautiskās saistības, var, ilgākais uz 20 darba dienām, apturēt 43. panta 1. punkta piemērošanu eksportam, uz ko nav attiecināms kompensācijas sertifikāts.
2. Šā panta 1. punktā minētajos apstākļos Komisija saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1216/2009 16. panta 2. punktu var uz laika posmu, kas pārsniedz 20 darba dienas, apturēt šīs regulas 43. panta 1. punkta piemērošanu eksportam, uz ko nav attiecināms kompensācijas sertifikāts.
V NODAĻA
EKSPORTĒTĀJA PIENĀKUMI
45. pants
1. Ja preces ir jāeksportē, saskaņā ar 10. pantu attiecīgā puse deklarē preču ražošanā izmantotos pamatproduktu, no tiem pārstrādes procesā iegūto produktu vai saskaņā ar 3. pantu vienai no divām kategorijām pielīdzināto produktu daudzumus, par kuriem tiek pieprasīta kompensācija, vai atsaucas uz to sastāvu, ja tas ir noteikts saskaņā 10. panta 4. punktu.
2. Ja preces ir izmantotas eksportējamo preču ražošanā, attiecīgā puse deklarācijā iekļauj faktiski izlietoto preču daudzumus un katra pamatprodukta, no to pārstrādes iegūtiem produktiem un/vai saskaņā ar 3. pantu vienai no divām kategorijām pielīdzinātiem produktiem, no kuriem preces iegūtas, īpašības un daudzumus.
Papildus šai deklarācijai attiecīgā puse kompetentajai iestādei iesniedz visus dokumentus un informāciju, ko iestāde uzskata par būtisku. Attiecīgie dokumenti un informācija var būt un to var iesniegt elektroniskā formā.
Kompetentās iestādes ar atbilstošiem līdzekļiem pārbauda iesniegtās deklarācijas precizitāti.
3. Pēc tās dalībvalsts kompetento iestāžu pieprasījuma, kuras teritorijā tiek kārtotas eksporta muitas formalitātes, citu dalībvalstu kompetentajām iestādēm nekavējoties tieši paziņo visu informāciju, ko tās var iegūt, lai nodrošinātu attiecīgās puses iesniegtās deklarācijas pārbaudi.
46. pants
Atkāpjoties no 45. panta un apspriežoties ar kompetentajām iestādēm, preču vai produktu deklarāciju var aizvietot ar apvienotu deklarāciju par izmantoto produktu daudzumiem vai arī ar atsauci uz deklarāciju par izmantoto produktu daudzumiem, ja pēdējie jau ir noteikti atbilstoši 10. panta 4. punktam un ar noteikumu, ka ražotājs nodos iestāžu rīcībā visu informāciju, kas nepieciešama, lai pārbaudītu deklarāciju.
47. pants
1. Ja eksportētājs nav noformējis deklarāciju, kas minēta 46. pantā, vai nesniedz pietiekamu ar deklarāciju saistītu informāciju, tam nav tiesību saņemt kompensāciju.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, ja konkrētās preces ir uzskaitītas IV pielikuma 1. un 2. ailē, attiecīgajai pusei var piešķirt kompensāciju pēc tās īpaša pieprasījuma. Kompensācijas aprēķinos vērā ņemto pamatproduktu īpašības un daudzumu nosaka, pamatojoties uz eksportējamo produktu analīzi un saskaņā ar IV pielikumā norādīto tabulu. Kompetentā iestāde lemj par nosacījumiem, saskaņā ar kuriem jāveic analīze, kā arī par pēc pieprasījuma iesniedzamo informāciju.
3. Šādas analīzes izmaksas sedz eksportētājs.
48. pants
1. 45. pantu nepiemēro lauksaimniecības produktu daudzumiem, kas noteikti saskaņā ar III pielikumu, izņemot:
a)
45. panta 1. punktā minētos produktu daudzumus, kas eksportēti preču veidā, kuras daļēji iegūtas no produktiem, par kuriem eksporta kompensācijas maksājums tiek veikts, pamatojoties uz Regulu (EK) Nr. 1234/2007, un daļēji no citiem produktiem saskaņā ar 11. panta 2. punktā paredzētajiem nosacījumiem;
b)
olu vai olu produktu daudzumus, kas eksportēti makaronu veidā un kuri atbilst KN kodam 1902 11 00;
c)
svaigu makaronu izstrādājumu sastāvā esošo sausnas satura daudzumu, kā minēts 11. panta 1. punkta otrajā daļā;
d)
D-glicīta (sorbīta), kurš atbilst KN kodam 2905 44 un 3824 60, ražošanā faktiski izmantoto pamatproduktu īpašības, un, ja nepieciešams, D-glicīta (sorbīta) daļas, kas iegūtas no cieti saturošām vielām un saharozes;
e)
kazeīna daudzumus, kas eksportēti tādu preču veidā, kuras atbilst KN kodam 3501 90 90;
f)
alus, kas ražots no iesala, kurš atbilst KN kodam 2202 90 10, Plato grādu;
g)
par iesalu nepārvērstus miežu daudzumus, ko pieņēmušas kompetentās iestādes.
Eksporta deklarācijā sniegtais preču apraksts un pieteikums par kompensācijas saņemšanu saistībā ar III pielikumā uzskaitītajām precēm ņem vērā šajā pielikumā norādīto nomenklatūru.
2. Analizējot preces 45., 46., 47. panta vai šā panta 1. vai 3. punkta vajadzībām, izmanto analīzes metodes, kas minētas Komisijas Regulā (EK) Nr. 904/2008 (14), vai, ja to nav, metodes, kas minētas Komisijas Regulā (EK) Nr. 900/2008 (15), vai, ja to nav, metodes, ko piemēro Kopējā Muitas tarifa līdzīgu preču klasifikācijai, kuras importē Savienībā.
3. Eksportēto preču daudzumus un 45. panta 1. punktā minēto produktu daudzumus vai atsauce uz sastāvu, kas noteikta saskaņā ar 10. panta 4. punktu, jāieraksta dokumentā, kurš apliecina eksportu. Tomēr, ja piemēro 47. panta 2. punktu, šos pēdējos daudzumus aizvieto ar pamatproduktu daudzumiem, kas minēti IV pielikuma 4. ailē un atbilst eksportēto preču analīzes rezultātiem.
4. Lai piešķirtu kompensāciju precēm, kas atbilst KN kodiem 0403 10 51 līdz 0403 10 99, 0403 90 71 līdz 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 un 3502 19 90, precēm jāatbilst prasībām, kas noteiktas Regulā (EK) Nr. 852/2004 un Regulā (EK) Nr. 853/2004, un jo īpaši prasībai, kas nosaka, ka tām jābūt izgatavotām apstiprinātā uzņēmumā un jāatbilst veselības marķējuma prasībām, kas uzskaitītas Regulas (EK) Nr. 853/2004 II pielikuma I iedaļā.
5. Piemērojot 45. un 46. pantu, katra dalībvalsts informē Komisiju par tās teritorijā veiktajām pārbaudēm attiecībā uz dažādu veidu eksportētajām precēm. Komisija attiecīgi informē pārējās dalībvalstis.
49. pants
1. Saskaņā ar šīs regulas 45. un 46. pantu, un piemērojot Regulas (EK) Nr. 612/2009 12. pantu, attiecībā uz precēm, kas uzskaitītas šīs regulas II pielikumā un satur labību, rīsus, pienu un piena produktus vai olas, kas minēti Regulas (EK) Nr. 1234/2007 162. panta 1. punkta a) apakšpunkta i), ii), v) un vii) daļā un b) apakšpunktā, attiecīgā puse deklarē, ka neviena no šo preču sastāvdaļām nav importēta no trešām valstīm, vai norāda no trešām valstīm importēto minēto produktu daudzumus.
2. Ja ir izteikts pieprasījums daudzuma noteikšanai saskaņā ar 10. panta 4. punktu, kompetentā iestāde var pieņemt attiecīgās puses deklarāciju, ka netiks izmantoti 1. punktā minētie labības, rīsu, piena un olu produkti, kas importēti no trešām valstīm.
3. Ja ir izteikts pieprasījums daudzuma noteikšanai saskaņā ar 11. panta 1. punktu vai saskaņā ar 47. panta 2. punktu, kompetentā iestāde var pieņemt attiecīgās puses deklarāciju, ka netiks izmantoti 1. punktā minētie labības, rīsu, piena un olu produkti, kas importēti no trešām valstīm.
4. Atbildīgās iestādes ar atbilstošiem līdzekļiem pārbauda šā panta 1., 2. un 3. punktā minētās deklarācijas.
IV NODAĻA
KOMPENSĀCIJAS IZMAKSA
50. pants
1. Gadījumos, kad preces ir eksportētas katru gadu laika posmā no 1. oktobra līdz 15. oktobrim kompensācijas neizmaksā pirms 16. oktobra.
Attiecībā uz preču eksportu, kas veikts uzrādot kompensācijas sertifikātu, kas izsniegts par attiecīgo budžeta periodu, un ja Komisija uzskata, ka pastāv draudi par to, ka Eiropas Savienība varētu neizpildīt savas starptautiskās saistības, ieplānotās kompensāciju izmaksas pēc tā perioda beigām neveic pirms 16. oktobra. Šajā gadījumā Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. panta 8. punktā minēto laika ierobežojumu var pagarināt uz laiku līdz trīs mēnešiem un 15 dienām, pieņemot lēmumu, kas jāpublicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī pirms 20. septembra.
2. Atkāpjoties no Regulas (EK) Nr. 612/2009 24. panta, šīs regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm 24. panta 1. punkta a) apakšpunkta ii) daļā noteiktā summa piemērojama neatkarīgi no galamērķa valsts vai teritorijas, uz kuru preces tiek eksportētas:
a)
ja preces mazumtirdzniecībai patērētājiem ir iesaiņotas tiešajā iepakojumā, kura tīrais saturs nepārsniedz 2,5 kg, vai traukos, kuros nesaiet vairāk par 2 l, ar marķējumu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2000/13/EK (16) 1. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē, kur vai nu minēts importētājs galamērķa valstī, vai kura teksts ir galamērķa valsts oficiālajā valodā vai minētajā valstī saprotamā valodā;
b)
ja konkrēts eksportētājs vismaz 12 reizes divu gadu laikā pirms 3. punktā minētās atļaujas lūguma eksportē vienam(-iem) un tam(-iem) pašam(-iem) saņēmējam(-iem) preces, kurās pēc svara nav vairāk par 90 % tāda viena pamatprodukta, par kuru ir maksājama kompensācija, un kurām ir tas pats 8 ciparu KN kods.
3. Gadījumos, kas minēti 2. punktā, dalībvalstis pēc lūguma drīkst izdot formālu atļauju, kas atbrīvo attiecīgo eksportētāju no Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. pantā prasīto dokumentu uzrādīšanas, izņemot pārvadājuma dokumentu.
Pirmajā daļā minētā atļauja ir derīga, ja nav atsaukta, ne vairāk kā divus gadus un ir pagarināma. Dalībvalstis var pēc saviem ieskatiem atcelt atļauju, un dara to sevišķi tad, ja tām ir pamats aizdomām, ka eksportētājs nav ievērojis tajā iekļautos nosacījumus.
Saskaņā ar pirmo daļu piešķirtie atbrīvojumi uzskatāmi par riska faktoriem, kas jāņem vērā Padomes Regulas (EK) Nr. 485/2008 (17) 2. panta 1. punkta izpildē.
Atbrīvojuma izmantotāji uzņēmēji min atļaujas numuru vienotajā administratīvajā dokumentā un konkrētajā maksājuma pieteikumā, kā noteikts šīs regulas 28. pantā.
4. Atkāpjoties no 3. punkta, gadījumos, kas paredzēti 2. punkta b) apakšpunktā, dalībvalstis drīkst attiecīgo eksportētāju atbrīvot no pārvadājumu dokumentu uzrādīšanas par visu eksportu, uz kuru attiecas atļauja, ar nosacījumu, ka attiecīgajam eksportētājiem liek uzrādīt pārvadājumu dokumentus par vismaz 10 % no tādām eksporta deklarācijām vai par vienu gadā, atkarībā no tā, kuru vairāk, kas dalībvalstīm jāizraugās pēc Komisijas Regulā (EK) Nr. 1276/2008 (18) noteiktajiem kritērijiem.
5. Attiecībā uz šās regulas II pielikumā uzskaitītajām precēm gadījumos, kad eksporta deklarācija akceptēta ne vēlāk kā 2007. gada 30. septembrī, un par kurām eksportētājs nespēj iesniegt Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. panta 1. punktā prasīto pierādījumu, preces uzskatāmas par ievestām trešā valstī, uzrādot pārvadājuma dokumenta kopiju, kuram jāpievieno vai nu viens no Regulas (EK) Nr. 612/2009 17. panta 2. punktā uzskaitītajiem dokumentiem, vai bankas dokuments, ko izdevuši atzīti starpnieki, kas veic uzņēmējdarbību Savienībā un kas apliecina, ka eksporta maksājums ir ieskaitīts kopā ar starpniekiem atvērtā eksportētāja kontā, vai maksājuma apstiprinājums.
6. Regulas (EK) Nr. 612/2009 27. panta piemērošanas vajadzībām dalībvalstis ņem vērā 5. punktā izklāstītos noteikumus.
VII NODAĻA
PIENĀKUMS PAZIŅOT
51. pants
1. Pirms katra mēneša desmitā datuma dalībvalstis paziņo Komisijai sekojošo:
a)
summas, kas izteiktas euro, par kurām kompensācijas sertifikāti atdoti atpakaļ iepriekšējā mēneša laikā saskaņā ar 41. panta 1. punktu;
b)
summas, kas izteiktas euro, par kurām iepriekšējā mēneša laikā ir konstatēts, ka 38. panta 1. punktā minētā pamatprasība nav izpildīta;
c)
kompensācijas sertifikāti, kas izteikti euro un izsniegti iepriekšējā mēneša laikā, kā minēts 35. pantā;
d)
kompensācijas sertifikāti, kas izteikti euro un izsniegti iepriekšējā mēneša laika saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 376/2008 47. pantu.
Pirmās daļas b) apakšpunktā minētie apjomi atšķirami pēc atsauces uz kompensācijas sertifikātu budžeta periodu, uz kuru tie attiecas.
2. Līdz katra gada 1. novembrim dalībvalstis paziņo Komisijai par kopīgajiem apjomiem, kas izteikti euro un kas piešķirti līdz tā gada 1. oktobrim kompensācijas sertifikātiem, kas izsniegti budžeta periodā, kas beidzās iepriekšējā kalendārā gada 30. septembrī.
52. pants
1. Ne vēlāk kā līdz mēneša beigām, kas seko kalendārā gada katram mēnesim, izmantojot datu apmaiņas sistēmu, kas zināma kā DEX, dalībvalstis paziņo Komisijai statistisko informāciju par šajā regulā noteiktajām precēm, par kurām iepriekšējā mēnesī piešķirta eksporta kompensācija un kuras uzrādītas sadalot tās pēc astoņu ciparu KN kodiem un par kurām ir šāda informācija:
a)
tādu preču daudzumi, kas izteikti tonnās vai citās noteiktās mērvienībās;
b)
apjomi, kas izteikti euro, par iepriekšējā mēnesī piešķirtajām eksporta kompensācijām par katru attiecīgo lauksaimniecības pamatproduktu;
c)
daudzumi, kas izteikti tonnās, katram no lauksaimniecības pamatproduktiem, saistībā ar kuriem tiek piešķirtas kompensācijas.
2. Līdz katra gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par kopējo kompensāciju summu, kas izteikta euro, un ko tās faktiski piešķīrušas tā paša gada budžeta periodā, kas ir beidzies 30. septembrī, attiecībā uz precēm, kuras eksportētas iepriekšējā gada budžeta periodā, kas ir beidzies 30. septembrī, un visu iepriekšējo budžeta periodu laikā, par kuriem iepriekš nebija ziņots, precizējot atbilstošos periodus.
3. Piemērojot 1. un 2. punktu, piešķirtā kompensācija ietver avansa maksājumus.
4. Līdz katra gada 31. decembrim dalībvalstis informē Komisiju par atmaksātajām kompensāciju kopsummām, kas izteiktas euro un nav izmaksātas pareizi, un kas tika atgūtas budžeta periodā, kas beidzās tā paša gada 30. septembrī, norādot atbilstošos budžeta periodus.
53. pants
Dalībvalstis ne vēlāk kā katra mēneša piektajā datumā paziņo Komisijai par piešķirtajiem kompensāciju apjomiem saskaņā ar 43. panta 1. punktu no sešpadsmitās dienas līdz iepriekšējā mēneša beigām un ne vēlāk kā līdz katra mēneša divdesmitajam datumam par piešķirtajiem kompensāciju apjomiem saskaņā ar 43. panta 1. punktu no attiecīgā mēneša pirmās līdz piecpadsmitajai dienai. Vajadzības gadījumā dalībvalstis informē Komisiju par to, ka tās nav piešķīrušas nekādus apjomus attiecīgajās dienās.
VIII NODAĻA
NOBEIGUMA NOTEIKUMI
54. pants
Regulu (EK) Nr. 1043/2005 atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas IX pielikumā.
55. pants
Šī regula stājas spēkā otrajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tā attiecas uz pieteikumiem, kas iesniegti no 2010. gada 8. jūlija sertifikātiem izmantošanai no 2010. gada 1. oktobra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 29. jūnijā