РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно държавна помощ C 85/01 за ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP
(нотифицирано под номер C(2011) 9429)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/365/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея (1) от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената/посочените разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Чрез три жалби, подадени през 1993 г., 1996 г. и 1997 г. от търговския радио- и телевизионен оператор Sociedade de independente comunicação, S. A. (SIC), Комисията бе уведомена, че Португалия ее приложила редица ad hoc мерки и годишни компенсационни мерки в полза на обществения португалски радио- и телевизионен оператор Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (RTP).
(2)
С писмо от 15 ноември 2001 г. Комисията уведоми Португалия, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО, по отношение на няколко ad hoc мерки, предоставени на RTP.
(3)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Впоследствие, в член 1 от Решение 2005/406/ЕО на Комисията от 15 октомври 2003 г. относно ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на RTP, бе установено, че някои от тези мерки, а именно държавната помощ от 68 006 млн. PTE, предоставена от Португалия на RTP под формата на споразумение със схемата за социално осигуряване през 1993 г., на вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г., са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (4). В допълнение, в член 2 от това решение се посочва, че някои мерки не съдържат държавна помощ, а именно освобождаването от такси за регистрация, плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протоколът за насърчаване на киното, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г.
(4)
На 26 юни 2008 г. Първоинстанционният съд отмени по Дело T-442/03 (5) част от Решение 2005/406/ЕО поради две причини. Той отмени член 2 от посоченото решение, тъй като констатира, че „освобождаване от такси за регистрация“ не представлява държавна помощ. Съдът установи, че задачата на Комисията е да определи, във връзка с ad hoc предимството, състоящо се от освобождаването от плащане на такси за регистрация и такси, свързани с преобразуването в публично дружество с ограничена отговорност (наричани по-долу „временно освобождаване“), дали е съвместимо с логиката на португалската система трансформирането на публичните предприятия в публични дружества с ограничена отговорност да възникне по законодателен път, или дали прибягването до законодателството е било дерогация, която е имала за цел да предостави предимство на публичните предприятия по отношение на други предприятия.
(5)
Във връзка с трайното предимство, произтичащо от неограничено освобождаване от такси за регистрация и други такси, по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или анотация на RTP (наричано по-долу „постоянно освобождаване“), Съдът установи, че макар да не е невероятно освобождаването в действителност да не е било постоянно (вж. параграфи 73 и 79 от решението), това не променя констатацията, че общият характер на това освобождаване не е бил демонстриран от Комисията. Съдът установи още, че макар и да е възможно RTP да е преобразувано от Португалия в публично дружество с ограничена отговорност, тъй като това е било счетено за необходимо за изпълнението на задачата за обществена услуга, това не е било придружено от достатъчно доказателства.
(6)
Съдът отхвърля жалбите по отношение на констатацията в Решение 2005/406/ЕО емитирането на облигации през 1994 г. и улесненията за плащане на лицензионната такса да не се класифицират като държавна помощ.
(7)
По отношение на съвместимостта на мерките за държавна помощ (член 1 от Решение 2005/406/ЕО), Съдът установи, че Комисията не може да се позове на докладите за обществена услуга и съдържаната в тях информация, без провеждане на външен одит за тези доклади, както се изисква от националното законодателство. Поради това Комисията не може да заключи, че мерките за държавна помощ са съвместими с общия пазар по смисъла на член 86, параграф 2 от Договора (сега 106, параграф 2 от ДФЕС и „вътрешния пазар“) (6). Съдът анулира член 1 от Решение 2005/406/ЕО.
(8)
След решението на Съда по Дело T-442/03, Комисията насочи вниманието на заинтересованите страни към факта, че разследването на Комисията в този случай е било подновено, и прикани трети страни да дадат своето мнение (7).
(9)
Комисията получи мнение от жалбоподателя на 10 март 2009 г., което беше препратено на Португалия на 8 април 2009 г. Допълнителни мнения от жалбоподателя бяха получени на 17 юни 2009 г., те бяха препратени на Португалия на 28 юли 2009 година. Португалия отговори на двете групи мнения с писма от 7 и 8 септември 2009 г. Португалия изпрати допълнителна информация на Комисията на 23 февруари 2010 г., 4 март 2010 г. и 15 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Португалия на 10 май 2010 г., с което по-специално поиска да бъдат проведени независими външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г.
(10)
Португалия отговори на молбата на Комисията за допълнителна информация с писмо от 8 юни 2010 г. и представи поисканите доклади за външните одити относно обществената услуга с писмо от 12 август 2010 г. Допълнителна информация от Португалия беше предоставена с писмо от дата 29 септември 2010 г. На 29 март 2011 г. беше проведена среща с Португалия и допълнителна информация бе предоставена от Португалия на Комисията на 17 юни 2011 г., 25 август 2011 г. и 26 октомври 2011 г.
С писмо, заведено на 15 декември 2011 г., Португалия по изключение се съгласи, това решение да се приеме на английски език като автентичен език.
(11)
Решението се занимава само с ad-hoc мерките, включени в решението за откриване на официална процедура по разследване. Някои от мерките, за които беше обявено в Решение 2005/406/ЕО, че не представляват държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, не са били анулирани от Съда по дело T-442/03 и следователно член 2 от Решение 2005/406/ЕО е станал окончателен. Тези мерки се отнасят до плащането за отделянето на телевизионната мрежа, улесненията, предоставени за плащане на годишната такса за използването на телевизионната мрежа, протокола относно кинопродукциите, емитирането на облигации и плана за преструктуриране за периода от 1996 г. до 2000 г. Въпреки това, както се изисква от Съда в дело T-442/03, Комисията ще направи нова оценка по отношение на временното и постоянно освобождаване от разходи за нотариални такси, както и от такси за регистрация и разходи по публикуване.
Настоящото решение е съсредоточено върху финансовата връзка между RTP и Португалия в периода от 1992 г. до 1998 г. по отношение на споразумението със схемата за социално осигуряване през 1993 г., вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и кредитът от 1998 г. Настоящото решение не се занимава с въпросите на правната класификация и съвместимостта с Договора за годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP, които са били предмет на Решението на Комисията от 22 март 2006 г. по дело № Е 14/05 (8). В допълнение, на 4 юли 2006 г. Комисията прие Решение относно споразумението за преструктуриране на финансирането на RTP, по дело NN 31/06 (9).
(12)
Въпреки това, за да има цялостна „картина“ на финансовите отношения между Португалия и RTP през периода, обхванат от разследването на Комисията по този случай, Комисията трябва да разглежда не само мерките ad hoc, но също и финансовата подкрепа, предоставена на RTP чрез годишни компенсационни плащания. Следователно това решение се отнася до годишните компенсационни плащания до степента, необходима за изясняване на позицията на Комисията относно ad hoc мерките.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА РАЗГЛЕЖДАНИТЕ ВЪПРОСИ
A. МЕРКИ В ПОЛЗА НА RTP
A.1. ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛЯ RTP
(13)
RTP (по онова време Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) е учредено като акционерно дружество с акт от 15 декември 1955 г., след решението на Португалия да създаде телевизионна компания, на която би била възложена концесия за предоставяне на обществена услуга на телевизионно излъчване (10). Концесионния договор за обществена услуга е подписан на 16 януари 1956 г.
(14)
С наредбa - закон № 674-d/75 от 2 декември 1975 г., RTP беше национализирана. Тази наредба преобразува RTP в публично предприятие с наименованието „Radiotelevisão Portuguesa, E.P.“, към което в съответствие с наредбата бяха прехвърлени всички законни права и задължения на неговия предшественик.
(15)
RTP е имала монополно положение върху националния медиен пазар до осемдесетте години на двадесети век. То е обслужвало два телевизионни канали, RTP1 и RTP2. През 90-те години то е изправено пред конкуренцията на търговските радио- и телевизионни разпространители след като през февруари 1992 г. Португалия предостави лицензи на SIC и на търговския телевизионен оператор TVI да излъчват съответно по трети и по четвърти канал (11).
(16)
Със закон № 21/92 от 14 август 1992 г. RTP, ЕР се преобразува в публично акционерно дружество с наименование „Radiotelevisão Portuguesa, S. A.“ и се одобрява неговият нов статут.
(17)
RTP осъществява едновременно дейности за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение и търговски дейности. На RTP е законно разрешено да упражнява търговска или промишлена дейност, свързана с дейността на телевизия (12).
(18)
Търговски дейности на RTP са извършвани чрез финансово участие в дружества, които са правно разграничени от RTP и имат своя собствена структура и счетоводна система.
A.2. МЕРКИ (13)
(19)
Годишните компенсационни плащания към RTP представляват основният механизъм за компенсиране на RTP за неговите задължения за обществена услуга. През периода от 1992 г. до 1998 г., RTP е получило годишни компенсационни плащания, възлизащи на 66 495 милиона PTE (около 332 млн. EUR) (14) за покриване на разходите по неговите задължения за обществена услуга. Правното основание за годишните компенсационни плащания е член 5 от Закон № 21/92 (15).
(20)
Таблица 1 дава разбивка на годишните компенсационни плащания, предоставени на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г., който е обхванат от настоящото решение.
Таблица 1
Сума на годишните компенсационни плащания, 1992-1998 г.
(PTE и млн. EUR)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Източник: Резолюция на Съвета на министрите
(21)
По времето, когато RTP е преобразувано в публично дружество с ограничена отговорност, португалското законодателство относно регистрацията на дружества може да се опише по следния начин. В член 7, параграф 1 от кодекса на португалските дружества (Código das Sociedades Comerciais), във версията му, която е в сила към момента на преобразуването на RTP, се посочва, че уставът (contrato de sociedade) на всяко търговско дружество трябва да бъде оформен официално чрез нотариален акт.
В член 18, параграф 5 от кодекса на дружествата се посочва, че актът, с който се създава публично дружество с ограничена отговорност, след като дружеството е било учредено в надлежната правна форма, трябва да се регистрира в търговския регистър. Регистрацията е задължителна в съответствие с член 15, параграф 1 и параграф 3, буква а) от Закона за търговския регистър (Código do Registo Comercial) и член 166.o от кодекса за дружествата.
В съответствие с член 70, параграф 1, буква а) от Закона за търговския регистър, във версията му, която е в сила по това време, актът, с който се създава публично акционерно дружество, трябва да бъде публикуван в Diário da República (вж. член 70, параграф 2 (17)). Публикуването трябва да се извърши ex officio от служителя за сметка на заинтересованата страна (вж. член 71, параграф 1 от Закона за търговския регистър).
(22)
При преобразуването му в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. RTP е освободено от плащане на нотариални такси и такси за регистрация, свързани с регистрацията на юридическото преобразуване на RTP от публично дружество в публично акционерно дружество. Стойността на освобождаванията е 33 млн. PTE (приблизително 164 000 EUR). Обикновено съгласно португалското право, всички юридически лица трябва да платят такси, начислявани при създаване на предприятие и при изменение на учредителния акт на дружеството или при други съответни изменения на дружеството.
(23)
Правното основание за освобождаването от такси за регистрация е член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, който предвижда, че:
„с настоящото уставът на RTP SA (…) се одобрява; не е необходимо той да бъде трансформиран в документ, а ще бъде автоматично регистриран, без такси и разходи, във Вестника на Републиката (Diário da República), в който ще бъде публикуван.“
(24)
Член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 се получава от прилагането на Закон 84/88 от 20 юли 1988 г. относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества. В член 1 от Закон № 84/88 се предвижда, че публичните предприятия, дори ако са национализирани, биха могли да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества. Той гласи:
„публичните предприятия […] могат да бъдат преобразувани с наредба-закон в публични акционерни дружества, притежавани изцяло или в по-голямата си част от публични субекти, в съответствие с Конституцията и с този закон.“
(25)
В член 3, параграф 2 от Закон № 84/88 относно трансформирането на публичните предприятия в публични акционерни дружества се предвижда също, че такава наредба-закон трябва да одобри устава на публичното акционерно дружество. В съответствие с член 3, параграф 3 от Закон № 84/88 наредбата-закон представлява достатъчен документ, за да бъдат изпълнени изискванията за регистрация (18).
(26)
Съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 RTP е освободено от плащане на други регистрационни такси, пряко свързани с промяната на правното естество на дружеството. Член 11, параграф 2 гласи:
„Всички действия по вписване, регистриране, отбелязване пред всички служби по вписвания, администрации или публични органи, по-конкретно националния регистър на юридическите лица, службите по вписване на ипотеки и службата за прехвърляне на собственост на превозните средства, се извършват въз основа на обикновена молба, подписана от двама от членовете на управителния съвет на дружеството и при освобождаване от всички данъци и такси.“
(27)
Португалия твърди, че разпоредбата на член 11, параграф 2 произтича от прилагането на Наредбa-закон № 404/90 (19) и потвърждава приложимостта към RTP на разпоредба относно общото прилагане. Въз основа на член 1 от този закон, на предприятията, които до 31 декември 1993 г., са изпълнили актове на сътрудничество или концентрация, може да бъде предоставено освобождаване от данъка върху прехвърлянето на дълготрайни активи, които са били необходими за концентрацията или сътрудничеството. В член 1 от същия закон се предвижда също така и освобождаване от възнагражденията и други законови такси, които могат да бъдат изискуеми за изпълнението на тези актове.
(28)
Португалия заяви, че в миналото RTP на няколко пъти е платило нотариални такси и такси за регистрация, свързани с определени увеличения на капитала и с други действия след преустройството му в публично акционерно дружество (20).
(29)
В периода от 1983 г. до 1989 г., RTP „натрупа“ дълг към социалноосигурителната схема на PTE в размер на 2 189 млн., произтичащи от невъзможността му да плаща социални осигуровки. В основата на това задължение е спор между RTP и администрацията на службата за социална сигурност относно тълкуването на удръжките за социално осигуряване за извънреден труд и хонорари на творците.
(30)
Администрацията за социално осигуряване излага своето тълкувание в член 2, буква д) на Наредба за изпълнението № 12/83 от 12 февруари 1983 г. За да се избегне съдебна процедура, двете страни постигнаха споразумение, съгласно което администрацията на службата за социално осигуряване се отказва от искането си за лихви за забавено плащане и приема разсрочено плащане на дълга. След уреждането на правния спор наредбата за изпълнението не е анулирана.
(31)
На 6 май 1993 г. съвместен указ на Министерството на финансите и Министерството на социалната сигурност официално разрешава разсрочване на дълга на 120 месечни вноски и отменя глобите и лихвите, дължими за сумата от 1 206 млн. PTE (6 млн. EUR).
(32)
Условията за разрешаване на изключителните договорености за уреждане на задълженията на RTP към схемата за социална сигурност са изложени в посочената по-горе наредба-закон № 411/91. В член 2, алинея 1 от цитираната по-горе наредба-закон се предвижда, че разрешението за това трябва да е задължително, за да се гарантира жизнеспособността на длъжника и договореностите да могат да се прилагат inter alia на основание, че, както е предвидено в член 2, буква г) на наредбата-закон, в предприятието с дългове „е било обект на временно ползване, самоуправление на служителите или държавна намеса.“
(33)
През периода от 1994 г. до 1997 г. Португалия увеличава капитала на RTP всяка година. Поместената по-долу таблица дава преглед на различните увеличения на капитала, които възлизат на 46 800 млн. PTE (233 млн. EUR).
Таблица 2
Увеличение на акционерния капитал на RTP 1994-1997 г.
(в млн. PTE)
Година
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
Увеличение на акционерния капитал
10 000
12 800
10 000
14 000
Дялов капитал към 31 декември
22 708
35 508
45 508
59 508
Източник: баланс на RTP.
(34)
В договорите за обществена услуга, които Португалия е сключила с RTP се предвижда участието на държавата в инвестициите, направени от RTP, за предпочитане под формата на увеличаване на капитала (21).
(35)
През декември 1998 г. бе сключен договор между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP за второстепенен заем от Фонда за стабилизиране на публичните дългове (Fundo de regularização da dívida Pública), предоставен на RTP, в който се определят условията за заем в размер на 20 000 млн. PTE (99,8 млн. EUR), за увеличаване на капитала на RTP.
(36)
Фондът за стабилизиране на публичните дългове се управлява от Институт за управление на публичния дълг (Instituto de Gestão de Crédito Público), на който е възложено управлението на дълга на португалската държава и изпълнението на централизирана програма за заеми в съответствие със Закона за обществения дълг (22) и насоките, установени от португалското правителство. Този институт е под ръководството и контрола на Министерството на финансите на Португалия (23).
(37)
От датата, на която сумите са били на разположение на RTP, заемът е предмет на плащания на годишни лихви по 12-месечния Lisbor лихвен процент, изчислен на първата дата на всеки период, плюс 20 базисни пункта (24).
(38)
Съгласно договора кредитът е трябвало да бъде върнат на 31 декември 2003 г., но е могъл да бъде продължен за следващ период от една или две години по взаимно съгласие. RTP не е платило лихва по заема, тъй като в договора се предвижда, че лихвата, платима по първите четири годишни плащания, следва да се капитализира (25).
(39)
Договорът, сключен през декември 1998 г. между Фонда за стабилизиране на публичните дългове и RTP е изготвен в съответствие с насоките, определени в съвместна резолюция на държавните секретари, отговарящи за медиите, за държавната хазна и за финансите, от 17 декември 1998 г.
Б. ФИНАНСОВОТО СЪСТОЯНИЕ НА RTP
(40)
Както е показано в следната таблица, RTP е понесло загуби през периода, който е предмет на разследването на Комисията. През 1996 г. финансово състояние на RTP се е влошило до такава степен, че неговият нетен собствен капитал е бил отрицателен.
Таблица 3
Икономически и финансови данни на RTP за периода от 1993 г. до 1998 г.
(в млн. PTE)
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Нетна печалба (загуба)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Нетни активи
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Активи
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Финансови задължения (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Източник: Финансови отчети на RTP.
В. ЗАДЪЛЖЕНИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНА УСЛУГА НА RTP ОТ 1992 Г. ДО 1998 Г.
(41)
RTP е задължено да предоставя обществената услуга за телевизия. Различни закони определят дефиницията, възлагането и финансирането на тази услуга.
(42)
Закон № 58/90, който регулира дейността телевизионно излъчване, определя условията за частните радио- и телевизионни оператори, както и задължението на държавата да гарантира обществената услуга телевизионното излъчване (27). По отношение на устава на RTP Закон № 21/92 определя основните задължения за обществена услуга и финансирането на тази услуга.
(43)
Два договора за обществени услуги, подписани между португалската държава и RTP през 1993 г. и през 1996 г., описват по-подробно обществената услуга и нейното финансиране, (по-долу или „стар договор за обществена услуга“ или „нов договор за обществена услуга“ или „договори за обществена услуга“, когато са посочени и двата договора) (28).
(44)
Член 4 от Закон № 21/92 предвижда сключването на концесионен договор между Португалия и RTP и определя основните задължения за обществена услуга, които трябва да бъдат извършени по силата на този договор. В член 4, параграф 2 от същия закон се установяват общите принципи, които RTP трябва да спазва при извършване на дейността си като концесионер (29), а в член 4, параграф 3 се описват задълженията на обществената телевизионна услуга (30).
(45)
Договорите за обществена услуга потвърждават задълженията за обществена услуга на RTP. Първо, на RTP са наложени общи задължения и задължения, свързани със съдържанието на програмите (31). RTP трябва да предоставя услугата за обществена телевизия, като част от нея то трябва да излъчва два канала и да предоставя общо покритие за населението на континентална Португалия. Първият канал е от по-общ характер и от него се изисква да представя по-общ вид програми. Вторият канал трябва да бъде насочен повече към специфични групи и да осигурява образователни, културни и научни програми. Един от каналите трябва да обхваща автономните региони на Азорските острови и Мадейра.
(46)
Второ, договорите за обществена услуга предвиждат специфични програмни задължения за RTP (32). Определени са стандарти за качеството на програмите (като плурализъм, безпристрастна информация и др.) и съдържанието на програмите (нови художествени филми, спорт, деца, португалска култура, местни новини, развлечения). RTP трябва да предоставя гледаемо време за определени органи, за подпомагане на киното и други форми аудиовизуални продукции, за насърчаване на производството на образователни или учебни програми, за обмен на програми с автономните региони на Азорските острови и Мадейра и за насърчаване на сътрудничеството с други доставчици на обществената услуга телевизия в Европейския съюз. Освен това то трябва да изпълнява специфични програмни задължения, свързани с международно сътрудничество. Например, трябва да произвежда програми и да ги излъчва за португалските общности, които живеят в чужбина, в португалоезичните страни в Африка и в Макао. Необходимо е да се гарантира функционирането на RTP в Мадейра и на Азорските острови и да се запазят производствените центрове и делегациите в чужбина.
(47)
Трето, договорите за обществена услуга налагат определени специфични задължения на RTP. Например, RTP трябва да поддържа аудиовизуални архиви, да въвежда технологични иновации в своето оборудване и дейности, да подпомага Националния театър „S. Carlos“ и да предоставя други услуги, които ще бъдат посочени на ad hoc основа.
(48)
В член 5 от Закон № 58/90 на RTP се възлага концесия за обществената услуга телевизионно разпространение за период от 15 години, който може да бъде подновен за допълнителен срок от 15 години, с обхват на честотите, съответстващ на първи и втори канал. В член 4 от Закон № 21/92 се посочва, че RTP е концесионер на обществената услуга за телевизионно разпространение. В точка 1, буква а) от договора за обществени услуги се потвърждава, че RTP е доставчик на обществената услуга телевизия (33).
(49)
Договорите за обществена услуга (34) предвиждат създаването на Съвет за обществено мнение (Conselho de opinião), състоящ се от представители на различни части от общественото мнение, който може да се намесва, за да преценява дали RTP спазва своите общи и специфични задължения по отношение на обществената услуга за телевизионно разпространение.
(50)
RTP е задължено да предостави на министъра на финансите публичен бизнес план и бюджет за изпълнението на неговата задача за обществена услуга, (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) за следващата година, придружено от становища, издадени от борда на одиторите на RTP и Съвета за обществено мнение. Освен това то трябва да представи доклад за изпълнението на своите задължения за обществена услуга през предходната година (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, („доклади за обществена услуга“), придружени от становище на борда на одиторите на RTP (35).
(51)
Министърът на финансите и членът на правителството, отговорящ за медиите, следва да проверят спазването на договорите за обществена услуга. Генералният инспектор на финансите е необходимо да провери финансовия план. Освен това годишен одит на докладите за обществена услуга трябва да бъде извършен от външен специализиран одитор (36).
(52)
Новият договор за обществени услуги също така предвижда санкции, които да се наложат от Португалия при нарушение на договора, под формата на глоби, изземване, възстановяване или прекратяване на договора.
(53)
В периода от 1992 г. до 1998 г., в RTP са извършени външни одити относно всички негови годишни отчети от независим одитор.
(54)
RTP също е представило докладите за обществена услуга за всички години, с изключение на доклада за обществена услуга за 1992 г., тъй като задължението за външните одити е посочено за първи път в стария договор за обществена услуга, датиращ от 1993 г. Португалия твърди, че за годините от 1995 г. до 1998 г. законово независим одитор е предоставил благоприятно и автономно становище относно докладите за обществена услуга (37). Португалия твърди също, че всички доклади за обществена услуга през този период са били придружени от становище на борда на одиторите на RTP и от одитор на генералния инспектор на финансите (Inspecção-Geral de Finanças), който е независим от RTP.
Ситуацията по отношение на външните одити на докладите за обществена услуга може да бъде описана, както следва:
(55)
Докладите за обществена услуга от 1993 г. и 1994 г. съдържат декларация за съответствие, съгласно която задълженията за обществена услуга на RTP са изпълнени, но само от страна на управлението на RTP.
(56)
За годините 1995, 1996, 1997 и 1998 г., докладът за обществена услуга съдържа декларации за съответствието от външен одитор, независим от дружеството, Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial DAS Contas), според които одитът не е разкрил никакви въпроси, които биха оказали значително влияние върху пресмятането на компенсаторните плащания за RTP, посочени в докладите за тези години.
(57)
През 2010 г. Португалия представи на Комисията по-пълни външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1997 г. Външните одити на докладите за обществена услуга за този период са били организирани от регулатора за националните медии, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Те са били осъществени за този период от Pedro Roque SROC, външен одитор, който е независим от RTP (38). Португалия също така представи обобщаващ доклад, включващ резултатите от одитите за всички години.
Външен одит на доклада за обществената услуга вече е съществувал за 1998 г. Този външен одит за 1998 г. е проведен от BDO Binder, външен одитор „BDO Binder report“) (39).
(58)
Мандатът на одитите за периода 1992-1997 г. е бил да се оцени за всяка година дали RTP изпълнило мандата си, както е предвидено в договорите за обществена услуга, които са били в сила към момента и дали съществува съответствие между разходите за обществени услуги и компенсационните плащания. Външните одити изброяват задълженията за обществена услуга, произтичащи от договорите за обществена услуга, вземат предвид различните закони, уреждащи задълженията за обществена услуга на RTP (например Закона за телевизията № 58/90 от 7 септември 1990 г.), както и обществения бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) и докладите за обществена услуга. Външните одити проучват дали задълженията за обществена услуга са спазени. Докладите правят сравнение между компенсационните плащания от страна на Португалия спрямо установените разходи в докладите за обществена услуга.
(59)
За всички години, които се разследват, т.е. 1992-1997 г., одитите стигат до заключението, че по същество RTP е изпълнило основните си задължения за телевизионно разпространение. Одитите също така посочват, че „по отношение на съответствието между предоставените задачи за обществена услуга и компенсацията на „реалните и действителните разходи“, няма съществени нарушения, които да влияят на съответствието със законодателството, което е било в сила към момента.“ За всички години в обобщения доклад се констатира, че компенсационните плащания от Португалия, са били по-малки от посочените суми във всички доклади за обществена услуга. Одитите са публикувани на уебсайта на ERC (40). По същия начин докладът на BDO (BDO Binder report) не сочи никакво свръхкомпенсиране за предоставената обществена услуга.
(60)
Член 5 от Закон № 21/92 предоставя на RTP право да получи обезщетение за своите задължения за обществена услуга. Това право се потвърждава и в договорите за обществена услуга.
(61)
В допълнение към системата от годишни компенсационни плащания (вж. съображение 19 по-горе), договорите за обществена услуга предвиждат финансиране от Португалия за:
а)
плащане на специфични услуги съгласно споразуменията за предоставяне на договорените услуги или тези, които предстои да бъдат договорени между публичната администрация и RTP (41);
б)
държавно участие във всички инвестиции, направени от RTP, особено тези за инфраструктурата, необходима за експлоатацията на центровете за производство и разпространяване в автономните региони на Азорските острови и Мадейра, за аудиовизуални архиви и международни предавания на RTP, както и за други технологични инвестиции, които RTP е длъжно да прави (42).
(62)
За да определи разходите и приходите на задълженията за обществена услуга, които отговарят на условията за компенсационни плащания, RTP прилага аналитична счетоводна система. В договорите за обществена услуга се определят критериите за изчисляване на приемливите разходи за компенсация по отношение на всяко задължение за обществена услуга (43).
(63)
Въз основа на аналитичната счетоводна система, спомената в предходния параграф, RTP разпределя разходите и приходите (например, за персонал и оборудване), за да обхване определен брой дейности (като управление на програмите, преки и косвени програмни разходи, дифузионни и емисионни разходи, разходи за маркетинг и други административни разходи).
(64)
Преките разходи на различните дейности са разделени между различните разходни позиции (например RTP 1, RTP 2, RTPi и RTP África). Непреките разходи са разпределени за пера от разходите въз основа на последователни аналитични критерии (например, броят на часовете на излъчване) (44).
(65)
Аналитичната счетоводна система има следните характеристики:
а)
в рамките на договорите за обществена услуга само нетните оперативни разходи могат да се компенсират в съответствие с метода, описан в договорите за обществена услуга. Финансовите разходи, извънредните разходи и разпоредбите, които не са пряко свързани с дадена дейност, са изключени от обезщетение (45);
б)
с оглед изчисляване на нетните оперативни разходи, които могат да се възстановяват, RTP трябва да приспадне оперативните приходи, произтичащи от всяко задължение за обществена услуга;
в)
старият договор за обществена услуга не е допускал компенсация за обществената услуга от общ характер под формата на задължение за експлоатация на RTP 1 и RTP 2 и за покриване на автономните региони с един от каналите (46);
г)
по силата на новия договор за обществени услуги оперативните разходи на RTP 1 и RTP 2 могат да бъдат компенсирани, но не се допуска допълнителна компенсация в случай, че реалните нетни оперативни разходи на RTP 1 и RTP 2 превишават планираните разходи (47).
(66)
RTP е докладвала относно нетните разходи по предоставяне на обществената услуга в годишните доклади за обществената услуга, в съответствие с метода за изчисление на разходите, описан в съображения 60-65. Поместената по-долу таблица дава преглед на разходите за всяка дейност по обществената услуга, за която RTP има право да получи компенсационни плащания.
Таблица 4
Нетни отчетени и подлежащи на възстановяване разходи за обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Телетекст
112,9
86,8
Функциониране на RTP в международен план
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
Директно предаване на RTP 1 на Азорските острови и на Мадейра
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Аудиовизуални архиви
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Сътрудничество с португалоезичните страни в Африка
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Диференциал на покритие
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Делегации/кореспонденти
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
Фондация за Национален театър „S. Carlos“
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Насърчаване на киното
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Функциониране на автономни регионални центрове
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Телевизионно предаване за конкретни органи
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Спортна телевизия (48)
- 440,0
Нетни оперативни разходи на RTP 1
16 946,1
11 916,6
Нетни оперативни разходи на RTP 2
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Общо нетни оперативни разходи
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Източник: Португалските органи и докладите за обществена услуга.
(67)
Поместената по-долу таблица дава преглед на инвестициите на RTP в оборудване за дейностите, свързани с обществената услуга. Тя представя както реалните инвестиции в дейности по обществената услуга, както са посочени в годишните финансови отчети, така и инвестициите, отчетени в докладите за обществена услуга. Реалните инвестиции в дейности, свързани с обществената услуга, са били по-високи от инвестициите, отчетени в докладите за обществената услуга.
Таблица 5
Инвестиции в дейностите по обществената услуга
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Общо
Финансови отчети
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Доклади за обществената услуга
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Разлика
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Източник: финансови отчети на RTP и доклади за обществената услуга.
(68)
Целта на ad hoc мерките е била компенсиране на RTP за задълженията за обществена услуга, наложени върху него, и финансиране на неговите инвестиции.
(69)
В Португалия операторът на обществени услуги не е избран в резултат на конкурентна процедура, съгласно която всички заинтересовани предприятия са имали възможност да посочат сумата на компенсацията, която би била необходима за поемане на концесията за обществена услуга телевизионно разпръскване. RTP е назначено от правителството за осигуряване на обществената услуга телевизия.
(70)
От 1992 г. насам, както търговски, така и обществени радио- и телевизионни оператори, са активни на португалския телевизионен пазар. С изключение на RTP, търговските оператори SIC и TVI са лицензирани за излъчване на телевизионни канали. SIC е първият частен оператор, започнал излъчване на 6 октомври 1992 година. Мерките в полза на RTP биха могли да доведат до нарушаване на конкуренцията на пазара на телевизионно разпръскване.
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(71)
След започване от страна на Комисията на процедура за разследване по този случай няколко заинтересовани страни дадоха мнение относно мерките, посочени в съображения 21-39. Следващите съображения дават общ поглед върху съответните мнения, получени от заинтересованите страни, категоризирани по мярка.
(72)
В настоящия раздел са посочени само мнения, отнасящи се до въпросите, които са останали отворени, след решението на Съда по Дело T-442/03, а именно тези, отнасящи се до освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, както и във връзка с другите мерки (споразумението със схема за социално осигуряване през 1993 г., вливания на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г. и заем през 1998 г.), както е посочено в член 1 от Решение 2005/406/ЕО. Тези мнения на заинтересовани страни включват становища, представени след първото решение на Комисията за откриване на официална процедура от 15 ноември 2001 г., както и коментари, получени след публикуване на покана за представяне на мнения от 24 декември 2008 г. (49)
(73)
SIC и TVI заявиха, че освобождаването от нотариални такси и такси за регистрация е изключение от правилата, които обикновено се прилагат съгласно португалското законодателство за всяка промяна в уставите на предприятия. SIC е на мнение, че обхватът на освобождаването не се ограничава до преобразуването на RTP през 1992 г. Въз основа на член 11, параграф 2 от закон № 21/92 RTP се ползва от общо освобождаване от плащане на такси и права за всякакъв вид вписвания и регистрация.
(74)
TVI е на мнение, че RTP също е освободено от плащането на разходи, свързани с публикуването на нотариален акт.
(75)
Относно вливанията на капитал през периода от 1994 г. до 1997 г., SIC, ACT (асоциацията на търговските радио- и телевизионни оператори), италианският търговски радио- и телевизионен оператор Mediaset и TVI дадоха мнение, че разумен акционер не би увеличил капитала на дружество с характеристиките на RTP. Въпросните вливания на капитал са направени в предприятие с голям дефицит без последователен план за преструктуриране, който да го направи жизнеспособен.
(76)
Освен това, що се отнася до заема през 1998 г., SIC заяви, че като се има предвид фактът, че RTP е било „технически фалирало“ през 1996 г., никоя финансова институция не би одобрила такъв заем за RTP.
(77)
SIC, по-специално, подчертава липсата на външни одити, които е трябвало да са провеждат редовно. Посочват се и пропуски, установени за 1998 г., както е описано в доклада на BDO Binder за същата година, - единствения наличен външен одит, който Комисията е трябвало да вземе предвид. Изтъкват се и някои критики в доклада на BDO Binder за 1998 г., включително, inter alia, прекалени рекламни ограничения за телевизионното разпространяване на RTP. SIC подчертава, че според договорите за обществена услуга, RTP е задължено да зачита рекламните ограничения и може, напр. да излъчва само определен брой минути реклама на час. Според заключенията на доклада на BDO Binder, това не е било спазено за 1998 г. SIC цитира също констатацията в доклада, че някои активи не са били отчетени, което изглежда се възприема от SIC като доказателство, че съответните инвестиции за тези активи не са извършени.
(78)
След отменянето на член 1 и част на член 2 от Решение 2005/406/ЕО от Съда по дело T-442/03, SIC твърди, че по това решение Комисията трябва също така да вземе под внимание доклада на португалската сметна палата (Tribunal de Contas, наричана по-долу „Сметна палата“) от юни 2002 г. (№ 8/2002), който според SIC е трябвало да изследва управлението на RTP и предоставянето на обществената услуга телевизия от гледна точка на ефективността, ефикасността и икономичността и който разглежда периода 1997-2000 г. Въпреки това, този период беше удължен до 1993 г. Като обобщава констатациите на доклада, SIC подчертава, че е налице липса на стратегия за определяне на програмите на RTP, директивите на вътрешния съвет относно лимитите на разходите не са спазвани, а изготвеният годишен бюджет не е бил изпълнен. SIC също така заяви, че Сметната палата посочва, че Португалия все още не е обявила, че предоставянето на държавна помощ на RTP е свързано с реалното спазване на задължението за обществена услуга.
(79)
SIC посочва общите заключения на португалската Сметна палата относно договорите за обществена услуга, които дават стимули за RTP да пренебрегва ефикасността и ефективността при управлението на RTP, съпътствано от неясна и неопределена задача за обществена услуга.
IV. МНЕНИЕ НА ПОРТУГАЛИЯ
(80)
Относно освобождаването от нотариални такси, такси за регистрация и разходи за публикуване, Португалия твърди, че тъй като преобразуването на публично предприятие в публично акционерно дружество (sociedade anónima) е трябвало да бъде осъществено чрез законодателен акт, не е съществувала друга база за събиране на такси и хонорари, свързани с вписването на тази трансформация чрез нотариален акт, нито за регистрирането и публикуването ѝ.
(81)
Преобразуването на RTP в публично дружество с ограничена отговорност е извършено през 1992 г., за да го приведе в съответствие с частното право, и начинът, по който то работи, е по-близък до този на частните оператори. Счетено е за необходимо да се предоставят на RTP средствата и условията, за да може то да изпълнява по най-добър начин целите, свързани с обществената услуга, на пазар, все по-отворен за конкуренцията. Целта е била операциите и управлението на RTP да разполагат със същата гъвкавост, която имат „нормалните“ дружества, действащи съгласно частното търговско право. Според Португалия формата на публично акционерно дружество е по-малко обременителна от процедурите за държавен контрол, прилагани преди това към RTP като публично предприятие, като по този начин му се предлагат по-добри условия за разработване на телевизионни канали и техните програми.
(82)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP през 1992 г. чрез закон, в резултат на което не е бил необходим „нотариален акт“ за формализиране на този акт, съответства на естеството и логиката на португалската правна система. В тази връзка Португалия припомня, че RTP е било създадено като държавно предприятие през 1975 г. посредством законодателство, а именно с Наредбa-закон № 674-D/75. Поради това, както се изисква изрично от Закон 84/88, уреждащ трансформирането на публичните предприятия в акционерни дружества, тези актове трябва също да се осъществяват посредством законодателство.
В съответствие с член 3, параграф 2 от Закон № 84/88, който представлява общ закон относно преобразуването на публичните предприятия (вж. съображение 25 по-горе), законодателният акт, чрез който се трансформират публични предприятия, трябва да одобри устава на акционерното дружество, възникващо в резултат на преобразуването. В допълнение това съответства на принципа на равностойност на актове, според който законодателните актове могат да бъдат изменяни, суспендирани или анулирани само от актове с равностоен ранг в йерархията на нормативните актове. Португалия посочва, че принципът на равностойност на актовете е предвиден в португалската конституция (понастоящем член 112, параграф 5 или член 115, параграф 5 от Конституцията в сила по времето, когато RTP е преобразувано през 1992 г.), която постановява, че „никой закон не може да създава други категории законодателство, или да предоставя на други видове актове правомощия да тълкуват, интегрират, изменят, спират действието или отменят неговите разпоредби с външен ефект“. Прилагането на този принцип към трансформирането на публичните предприятия е подкрепено от автори в областта на правото (50). Португалия също така се позовава на редица решения на Конституционния съд, който отново посочва тълкуванието, че закон може да се интерпретира само от друг закон (51), а не от акт с различно и по-ниско подреждане в йерархията на нормативните актове.
(83)
Португалия твърди, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество със Закон № 21/92 е извършено в съответствие с тази обща схема на португалското законодателство и не е могло правомерно да бъде извършено само в съответствие с частното право под формата на нотариален акт. Португалия цитира също така и няколко примера на други публични предприятия, трансформирани чрез законодателен акт в акционерни дружества (52).
(84)
Португалия се позовава на наредба-закон № 267/76 от 8 април 1976 г., с който се установява за първи път обща схема за публичните предприятия. Тази наредба-закон установява, че публичните предприятия могат да бъдат създавани само чрез наредба-закон, който трябва да одобри техния устав. Това се прилага и за последващи изменения на устава.
(85)
Португалия допълнително се позовава на Закон № 84/88 от 20 юли 1988 г. (вж. съображение 25 от настоящото решение), който гласи, че е необходима наредба-закон, за да се превърне публично предприятия в акционерно дружество, и че той също така следва да одобри устава на публичното предприятие. В следствие на това Португалия заключава, че за трансформирането на RTP през 1992 г., първо, е била необходима наредба-закон и, второ, уставът е могъл да бъде одобрен само от закон, а не с нотариален акт.
(86)
В допълнение, Закон № 58/90 от 7 септември 1990 г. изисква обществената услуга телевизия да се предоставя от оператори, притежавани изключително или в по-голямата си част от публични органи, а уставите на такива оператори трябва да бъдат одобрени с наредба-закон.
(87)
По отношение на „таксите за регистрация“, Португалия отбелязва, че регистрацията на устава, одобрен със Закон № 21/92, е била освободена от такси, но формалностите по регистрацията е трябвало да бъдат осъществени „ex officio“. Формалностите по регистрацията са счетени за необходими, тъй като в Кодекса за търговска регистрация (Código do Registo Comercial) се изисква актовете, свързани с предприятия, да бъдат вписани в регистъра и публикувани. Според Португалия, стойността на таксите за регистрация е 11 000 contos (53), което се равнява на 11 000 000 PTE.
(88)
По отношение на изискването за публикуване, Португалия подчертава, че тъй като на уставът на RTP е бил публикуван в Diário da República като приложение на Закон № 21/92, който го одобрява, това изискване е било изпълнено.
(89)
По отношение на мнението на SIC относно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, Португалия отговори, че португалският законодател не предвижда определени облекчения на таксите при трансформиране на предприятия или преструктуриране на обществени предприятия. Освобождаването е въз основа на наредба-закон № 404/90. Португалия твърди, че RTP не е освободено от плащането на такси за регистрация въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, с изключение на трансформирането от 1992 г. Португалия също така се твърди, че класифицирането на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 като постоянно освобождаване от такси се дължи на езиково недоразумение. Вместо да бъде посочено, че наредбата-закон е достатъчна за всички правни цели и всякакви други актове необходими за законовото уреждане на „положението“ (т.е. трансформирането от 1992 г., добавено от автора на настоящото), в член 11, параграф 2 се посочва, че RTP ще бъде освободено от такси и налози, които произтичат от актовете в регистрите на собственост. Това означава, според Португалия, че RTP не е освободено от такси за регистрация извън контекста на трансформирането от 1992 г., с изключение на операциите, засягащи трансформирането от 1992 г. Португалия предостави също така документация за няколко ситуации, при които RTP е платило такси за регистрация.
(90)
Португалия твърди, че контекстът на първоначалното споразумение между администрацията на органът за социално осигуряване и RTP относно разсрочването на дълга и опрощаването на лихви и глоби е бил съдебен спор за конституционосъобразността на наредба за изпълнение № 12/83 относно задължителните удръжки за социално осигуряване върху възнаграждението за извънреден труд. Споразумението потвърждава тълкуването на RTP, че възнаграждението не е било предмет на удръжки за социално осигуряване, което беше подкрепено от данък експерт.
(91)
Второ, Португалия твърди, че формалното разрешение на това споразумение от страна на португалското правителство не предоставя конкретно финансово предимство за RTP в сравнение с други предприятия в сходно положение съгласно наредба-закон № 411/91. Португалия твърди, че дерогацията, предвидена в член 2, параграф 1, буква г), се е прилагала за RTP, тъй като RTP е било предмет на държавна намеса и е претърпяло различни превратности по време на управлението на административната комисия, назначена от правителството през 1977 г. (54) Португалия твърди, че общият характер на дерогацията се подчертава от факта, че споразумение е постигнато и с една от заинтересованите страни въз основа на Наредба-закон № 411/91.
(92)
По отношение на заема Португалия заяви, че техническите условия, свързани с него, предвиждат, че финансовата дейност следва да носи лихва, изчислена в съответствие с пазарните критерии.
(93)
Португалия твърди, че вливанията на капитал през периода от 1994 до 1998 г. представляват инструмент за финансиране на разходите по предоставяне на обществената услуга телевизия, заедно с изплащането на компенсаторни обезщетения.
(94)
Според Португалия, моделът на финансиране, избран за компенсиране на RTP за разходите по обществената услуга, се е оказал неподходящ и е довел до търговски дефицит. Първо, компенсаторните обезщетения винаги са били изчислявани под реалните нужди на финансирането на обществената услуга телевизия. На второ място, Португалия систематично е изплащала компенсациите със закъснение. RTP е трябвало да прибягва до банково финансиране, за да посреща своите оперативни разходи, но не е можело да включва лихвите и амортизационните такси при изчисляването на разходите за обществената услуга. Трето, RTP е трябвало да плаща данък добавена стойност (ДДС) на държавата за обезщетенията, като по този начин нетната сума на компенсаторните обезщетения намалява.
(95)
Португалия твърди, че: i) данъчните облекчения (т.е. освобождаване от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване); ii) улесненията за плащането на данъка за използване на мрежи за радиоразпръскване; iii) разсрочването на дълга към схемата за социално осигуряване; iv) плащането за отделянето на телевизионната мрежа; v) протоколът за насърчаване на киното; и vi) заемът, взет от RTP през 1998 г., не попадат в понятието за държавна помощ. По отношение на съвместимостта на другите мерки Португалия заяви, че те следва да се считат за компенсация за разходите за обществената услуга и следователно не като държавна помощ (55) или, съответно, тяхната съвместимост със законодателството на Съюза следва да бъде оценявано в светлината на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (сега член 106, параграф 2 от ДФЕС).
(96)
По отношение на изчисляването на свръхкомпенсацията Португалия заяви, че:
а)
включването през 1996 г. на оперативните разходи на RTP 2 като възстановими разходи за обществена услуга се основава на новия договор за обществени услуги, съгласно който компенсацията на оперативни разходи на RTP 2 съгласно договора влиза в сила от 1 януари 1996 г. (56);
б)
заемът от 20 000 милиона PTE следва да не се счита за компенсация, тъй като той е предоставен при пазарни условия,
в)
увеличенията на капитала също са били предназначени за финансиране на инвестиции, а не просто за да се предостави финансова компенсация за възстановимите разходи за обществената услуга. Задължението на държавата в качеството ѝ на акционер да участва във финансирането на инвестициите, които се считат за необходими, се определя в договорите за обществена услуга (57);
г)
компенсационните плащания са били предмет на ДДС, като в резултат на това нетната стойност, получена от RTP е по-ниска;
д)
съгласно новия договор за обществени услуги, разходите за обществената услуга са били възстановени само до равнището на предназначения за тях бюджет.
Като взема предвид горепосоченото, Португалия заключи, че финансовата компенсация за задълженията за обществена услуга на RTP не следва да се счита за прекомерно висока или нецелесъобразна.
(97)
По отношение на липсата на външни одити, Португалия твърди, че Комисията вече е представила становище относно финансовото състояние на RTP, което обхваща и периода от 1992 г. до 1998 г., без да изисква външен одит на обществената услуга в решенията от 2006 г. по дело E 14/05 и NN 31/06 и тези решения не са били оспорени в съда. Португалия твърди, че, по-специално, в решение NN 31/06 Комисията вече е взела предвид доклада на Сметната палата № 8/2002. Тя подчертава освен това, че в решение NN 31/06 Комисията е заключила, че финансовото състояние на RTP от 1992 г. до 1998 г. е резултат от хронично ниско финансиране на неговите дейности, свързани с обществената услуга. В решение NN 31/06 Комисията основава своите констатации на външен доклад, а именно на доклада на Pricewaterhouse Cooper от 2005 г., и на външно одитираните годишни счетоводни отчети на RTP, които Португалия счита, че са единствените приложими отчети.
(98)
Португалия също така отново заявява, че докладите за обществена услуга за периода от 1993 г. до 1998 г. са били предмет на одит от страна на одиторите на RTP (58). Въпреки това, по-късно Португалия представи външни одити на докладите за обществена услуга за периода от 1992 г. до 1998 г., заедно с окончателен, обобщаващ отчет, обхващащ всички тези години. Външните одити бяха организирани от независим медиен орган, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, който поиска от външните одитори Pedro Roque (59) да извършат външните одити.
(99)
Португалия отговори по-подробно на някои от твърденията на SIC по конкретни въпроси. По отношение на твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder, становището на Съвета за обществено мнение е липсвало, Португалия подчертава, че това становище не е обхващало доклада за обществената услуга на RTP. Становището на този орган е било осигурено, но в стария договор за обществена услуга, то не се е превърнало в правно задължително изискване. Също така, новият договор за обществена услуга не изисква становището на този орган да бъде дадено в доклада за обществена услуга.
(100)
По отношение твърденията на SIC, че докладът на BDO Binder за 1998 г. включва 53 млн. EUR под формата на материални активи, въпреки че не съществува инвентар на тези активи, Португалия потвърди, че съответните инвестиции са направени за тези активи. Фактът, че първоначално не бе изготвен инвентар на тези активи (макар че, с изключение на 4 милиона, стойността на такива активи може да бъде определена и инвентар може да бъде изготвен със задна дата), това не означава, че инвестиции не са били направени. Външният одитор потвърди салдата, цифрите и транзакциите с трети страни.
(101)
По отношение твърденията на SIC, че според доклада на BDO Binder за 1998 г. лимитът за рекламно време е бил превишен, Португалия изтъкна, че това по никакъв начин няма да доведе до намаление на финансовата компенсация. Причината за това е, че сумите, които са били получени от RTP за надвишеното рекламно време, са доста по-малки от недостатъчното финансиране за тази година. Във всеки случай, Португалия потвърди, че общите приходи от реклама (включително приходи от превишаването на лимита за реклами) са били взети под внимание при изчисляването на финансовите нужди, т. е. компенсацията за изпълнението на задачата за обществена услуга.
(102)
Португалия твърди, че доклад 8/2002 на португалската сметна палата не трябва да се взема под внимание в настоящото решение, тъй като решението на Съда по Дело T-442/2003 откри само обективна слабост на информацията, съдържаща се в докладите за обществена услуга, които не са били съпроводени от външен одит. Португалия подчертава, че доклад 8/2002 на Сметната палата се отнася само до финансовите години от 1997 г. до 2000 г., а не до целия период, обхванат от настоящото разследване. Годините от 1993 г. до 1997 г. са обхванати в доклада само за целите на общо описание на финансовото положение на RTP и необходимостта от преструктуриране, но те не представляват самият предмет на доклада. Целта на доклада е да се оцени управлението на RTP, ролята на държавата като акционер и предоставянето на обществената услуга телевизионно разпръскване.
Португалия твърди, че Сметната палата е надхвърлила задачата си за извършване на одит на публичните финанси и вместо това е започнала анализ на ефикасността и ефективността на публичните разходи. Докладът, по мнението на Португалия, е без значение, с изключение на факта, че представлява независим одит на предприятието, потвърждава отчетите на Португалия и не открива незаконосъобразност. Португалия твърди, че в настоящото решение Комисията следва да вземе под внимание доклад 20/98 на Сметната палата вместо одитен доклад 8/2002, тъй като одитен доклад 20/98 обхваща икономическо и финансово състояние на RTP за периода от 1994 г. до 1996 г. В одитен доклад 20/98 се прави заключението, че критериите, използвани за финансиране на обществените услуги, са по-ясно определени в новия договор за обществени услуги, отколкото в стария договор за обществени услуги, което се оспорва в по-късния доклад 8/2002.
V. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
(103)
За да установи дали ad hoc мерките, приложени от Португалия за RTP, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тези мерки:
а)
са предоставени от държавата членка или чрез държавни ресурси;
б)
са в състояние да нарушат конкуренцията;
в)
поставят в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки,
г)
засягат търговията между държавите-членки.
(104)
По-долу ще бъдат проучени характерът на държавна помощ на заема от 1998 г., споразумението за разсрочване на дълга и отменянето на лихвените задължения, както и капиталовите инжекции за периода 1994-1997 г. По подобен начин ще бъдат оценени наличието на държавни ресурси при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване.
(105)
Държавни ресурси са налице при освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване, тъй като загубата на данъчни приходи е равностойна на използването на държавни ресурси под формата на фискални разходи (60).
(106)
По отношение на разсрочването на дълга вследствие на схема за социално осигуряване и отмяна на лихви за просрочено плащане, Комисията счита, че органът, отговорен за схемата за социално осигуряване, не може да се разглежда като предприятие. Той не извършва стопанска дейност, а е публичен орган със задача за администриране на социалното осигуряване (61). Освен това разрешението за разсрочване на дълговете не е дадено от схемата за социална сигурност, а от съвместен декрет на държавните секретари за финанси и социално осигуряване и на заместник държавния секретар на заместник министъра. С разрешението държавата е пропуснала приходи, тъй като тя би получила 1 206 милиона PTE под формата на лихви за неизплатени задължения. Следователно става ясно, че е имало участие на държавни ресурси и че държавата е отговорна за мярката.
(107)
Увеличенията на капитала на RTP са предоставени от държавата пряко от обществения бюджет. Следователно е ясно, че такова финансиране представлява държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(108)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че при заема за RTP не се касае за държавни ресурси. Понятието държавни ресурси също така включва предимства, предоставени от органи, предназначени или създадени от държавата-членка за тази цел (62). Договорът за заем от 1998 г. е сключен между RTP и Фонда за стабилизиране на публичния дълг - фонд, който е управляван от Института за управление на публичния дълг. Правен акт предвижда, че Институтът е под ръководството и контрола на министъра на финансите (63). Затова може да се заключи, че средствата, предоставени от Фонда за стабилизиране на публичния дълг, следва да се разглеждат като държавни ресурси.
(109)
Държавата може да се счита като пряко свързана с тази мярка, тъй като условията на договора се определят в резолюция, съгласувана на 17 декември 1998 г. между секретарите на държавата за медиите и финансите.
(110)
Освобождаване от такси за нотариален акт, както и от такси за регистрация и разходи за публикуване: Що се отнася до освобождаването от такси за нотариален акт, такси за регистрация и разходи за публикуване следва да се оцени дали мярката е представлявала общо освобождаване от такси, от което RTP се е възползвало, или дали мярката е приложена специално спрямо RTP. В следващите съображения Комисията прави разлика между временно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92.
(111)
Комисията констатира, че освобождаването от необходимостта за нотариален акт, регистрация и разходи за публикуване е предоставило предимство на RTP, като го освобождава от разходи, които иначе предприятието би трябвало да плаща от собствения си бюджет.
(112)
Това предимство е също така избирателно по същество, тъй като както се вижда от член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, то е предоставено само на RTP. Фактът, че този закон може да укрепи, както твърди Португалия, прилагането на по-общ закон, а именно Закон № 84/88, не променя това заключение. Закон № 84/88 се отнася до публичните предприятия и предвижда, че тези предприятия могат да бъдат трансформирани в акционерни дружества чрез наредба-закон. При все това фактът, че този закон се отнася до „публичните предприятия като цяло“, не засяга избирателността по същество, посочена в член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, в полза на конкретното предприятие RTP. Във всеки случай освобождаване само за публичните предприятия ще представлява селективна мярка по същество за тази група предприятия (в сравнение с частните предприятия), от които RTP е част.
(113)
Държавните мерки могат обаче, въпреки че са по същество селективни, да не попадат в понятието за избирателна мярка по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако държавната мярка, вместо чрез дерогация от обичайните прилагане на системата, да стане неотменна част от него (64). Следователно е необходимо да се проучи дали мярката е съвместима с естеството и логиката на португалската правна система за трансформиране на публичното предприятие RTP в публично акционерно дружество чрез законодателство или дали ресурс на законодателството за целите на превръщането на RTP е бил избран с цел да му се предостави предимство спрямо други предприятия. В съответствие с подхода на Съда в неговото решение, Комисията занапред ще прави разлика между освобождаването от нотариални разходи, от една страна, и регистрация и разходи за публикуване, от друга страна (65).
(114)
Освобождаване от нотариален акт и нотариални разходи: Комисията счита, че трансформирането на RTP в публично акционерно дружество и одобрението на устава посредством законодателство вместо чрез нотариален акт отговаря на логиката и характера на португалската правна система. Преобразуването в публично акционерно дружество бе направено с цел да се даде на RTP по-гъвкава форма на дружество и по този начин да го поставят на равна нога с частните оператори. Фактът, че това трансформиране е съставено от закона, а не чрез нотариален акт, не беше опит да се заобиколи изискването за нотариален договор, но е резултат от общия принцип на португалското право, че законодателните актове могат да бъдат променяни само от еквивалентни законодателни актове.
(115)
Съгласно този принцип на „еквивалентност на актовете“ закон може да се анулира, прекрати временно или модифицира чрез правен акт, който е от една и съща йерархична степен като учредителния акт, а не с акт, която е с по-нисък ранг в йерархията на законодателството. Този принцип е бил въведен в португалската конституция през 1982 г., т.е. много преди преобразуването на RTP през 1992 г. Член 115, параграф 5 на португалската конституция във формата, в която е в сила към момента на преобразуването на RTP, предвижда никой закон да не: „създава други форми на законодателство или предоставя на други видове актове правомощия за тълкуване, интегриране, изменение, спиране действието или отменяне на всяка една от неговите разпоредби по начин, по който да предизвика последици по отношение на трети страни“ Тъй като RTP беше национализирана през 1975 г. с акт на законодателството, а именно чрез Наредбa-закон № D 674-d/75, трансформирането му в друга правна форма, отново би могло могат да бъде постигнато само чрез Наредба-закон, или по силата на закон, който е равностоен или дори с по-висок ранг от този на наредбата-закон. Не съществува също така нещо, което да сочи, че първоначалната национализация на RTP е извършена през 1975 г. с цел да се избегне прилагането към дружествата, регулирани от частното право и е довела до ползи за дружеството.
(116)
Не съществуват доказателства, подсказващи, че всички други закони в сила преди преобразуването на RTP (вж. съображения 84-86 от настоящото решение) са били с цел създаване на парично облагодетелстване за публичните предприятия чрез избягване на нотариалните актове (и съответните разходи), които се прилагат спрямо частните трансакции. По-специално Закон № 84/88, който позволи публичните предприятия да бъдат трансформирани в акционерните дружества с Наредба-закон, отразява конституционните и правни принципи, които са били в сила в съответния момент.
(117)
Заключение: Като се вземат под внимание тези въпроси, освобождаването от изискването за извършване на трансформацията на RTP чрез нотариален акт (и по този начин с поемане на съответните разходи), не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(118)
Освобождаване от такси за регистрация и разходи за публикуване: Необходимо е да се оцени дали RTP се е облагодетелствала от полза, като не е плащала всички разходи, свързани с регистрацията на дружеството в търговския регистър и публикуването на нотариалния акт. В съответствие с португалското право, което е в сила в момента, нотариалният акт, с който се формализира създаването на дружество, регулирано от частното право, и неговият устав трябва да бъдат публикувани в Diário da República от секретаря, отговарящ на търговския регистър, за да добият третите страни представа за съдържанието на тези документи. RTP не пое тези разходи за публикация, тъй като задължителното публикуване в Diário da República на Закон № 21/92 гарантира, че на Акта за преобразуване на RTP и на съдържанието на неговите нови членове, регламентиращи сдружаването, е предоставена необходимата гласност.
(119)
Няма признаци, че Португалия е избрала да превърне RTP в публично акционерно дружество чрез Закон № 21/92, за да предостави на RTP предимство под формата на икономии на разходи за регистрация и публикуване. Ясно е че втора публикация на устава на RTP би била напълно обезсмислена, тъй като изискванията за прозрачност и публичност бяха вече изпълнени чрез публикуване на Закон № 21/92 в Diário da República. Докато регистрацията е била направена с оглед на по-късното публикуване и двете мерки са свързани, не е безспорно дали освобождаване от такси за регистрация може да бъде оправдано от същността и логиката на португалската правна система и задължителното преобразуване на RTP посредством законодателство. Португалия не оспорва, че вписването е било също така изискано от кодекса на търговските дружества. Както Португалия заяви: „регистрацията не беше отменена, само не беше нужен нотариален акт, но наредбата-закон представляваше достатъчен документ за целите на регистрацията“. Това следва също от член 3, параграф 3 от Закон № 84/88, (вж. съображение 25 от настоящото решение). Освен това Португалия подчерта, че за да може RTP да се регистрира в бъдеще всички други актове, свързани с компанията, фактът на създаването му (т.е. резултатът от преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество), е трябвало да бъде регистриран (66). Ако регистрацията е необходимо обаче, Комисията не вижда причина защо RTP не следва да понесе съответните разходи.
(120)
Заключение: Може да се заключи, че освобождаването на RTP от изискването за нотариален акт (включително нотариални разходи), както и освобождаване от изискването за публикуване и съответните разходи за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1, от Закон № 21/92, представлява държавна помощ.
Въпреки това, както е посочено по-нататък в съображения 160-161 от настоящото решение, тези изключения биха били, при всички положения, оправдани като законно обезщетение за разходите по предоставянето на услуга от общ икономически интерес съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(121)
Португалия твърди, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не предоставят на практика постоянна дерогация за RTP, но че тя е била предназначена за покриване на същото положение като преди във връзка с временно освобождаване, а именно превръщането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. Португалия твърди също, че нееднократно RTP е платило нотариални такси за регистрация. Обаче формулировката на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, обхваща всяко по-нататъшни актове за вписване, регистрация или анотация, които, в съответствие с този член, могат да бъдат извършвани безплатно за неограничен период от време.
(122)
Такова постоянно освобождаване също предоставя предимство на RTP като го освобождава от разходи, които то иначе би трябвало да поеме от своя собствен бюджет. Аргументът на Португалия, че доколкото ѝ е известно, член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил приложен и RTP е изплатило всички необходими такси е доказателство, което е релевантно при потенциално възстановяване на държавна помощ, но не променя констатацията за формулирането на разпоредбата.
(123)
Това предимство също е избирателно, тъй като Закон № 21/92 се отнася за RTP. Португалия не може да претендира, че Закон № 21/92 е самото прилагане на общо правило от португалското законодателство. По-специално, членове 1 и 2 от наредбa-закон № 404/90 не могат да се използват, за да се докаже липсата на избирателност, тъй като наредбата-закон касае актове на концентрация и, следователно, не включва този случай, който се отнася до трансформирането на дадено публично предприятие в публично акционерно дружество (67).
(124)
В противовес на временното освобождаване от такси за регистрация, една постоянна дерогация не може да е оправдана с доктрината за еквивалентност на актове, с която, поради процеса на законодателно приемане, се отмени изискването за нотариален договор и неговото публикуване, когато RTP беше трансформирано през 1992 г. Спазването на природата и логиката на португалската правна система може да се приеме за временно освобождаване, тъй като в конкретния случай трансформиране на RTP в публично акционерно дружество би могло да бъде постигнато, както бе показано, чрез наредба-закон. Въпреки това, широкото приложно поле на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не изключва, че освобождаването от нотариални изисквания (и разходи) ще бъде възможно за други ситуации от освен за преобразуването на RTP през 1992 г. в публично акционерно дружество. Достатъчно е да се посочи, че постоянната дерогация в полза на едно дружество (или една група от дружества, като например акционерни дружества) от различни такси за регистрация не може никога да бъде в естеството и логиката на правната система (68).
Заключение: Следва да се направи заключение, че постоянното освобождаване за RTP, произтичащo от член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(125)
Споразумение за социална сигурност (разсрочвания на задълженията и освобождаване от лихви): След разглеждане на мненията на трети страни и на Португалия, Комисията заключава, че първоначално споразумение между органа, отговорен за схемата за социална сигурност и RTP не може да се разглежда като представляващо типично поведение на частен оператор. Спорът дали тълкуването на някои правила за социално осигуряване, както са определени в Наредба за изпълнение № 12/83 е правилен от правна гледна точка. Споразумението потвърди интерпретацията на RTP, която бе подкрепена от анализа на данъчен експерт, който заключи, че Наредбата за изпълнение е противоконституционен. Наредбата за изпълнение обаче не е оттеглена след споразумението. Следователно трябва да бъде направено заключението, че мярката е избирателно прилагана за RTP без да се засяга приложимостта на интерпретацията на схемата за социална сигурност по отношение на други дружества.
(126)
Комисията не може да приеме твърдението на Португалия че разрешението за разсрочване на дълг и за освобождаване от глоби и лихви бе предоставено в рамките на обща система, приложима за всички предприятия, които се намират в подобно положение, въз основа на Наредбата-закон № 411/91 и следователно не е предоставило на RTP специфично предимство.
(127)
Без това да пречи на селективния или общ характер на такава схема, целта на настоящото решение е да се определи дали прилагането на схемата на RTP е избирателно.
(128)
С цел да се докаже, че разсрочването е наложително, за да се осигури жизнеспособност на дружеството, с наредба-закон № 411/91 се изисква провеждане на финансово/икономическо проучване. RTP никога не е извършило такова проучване на своята жизнеспособност в съответствие с член 2, параграф 3 от наредба-закон № 411/91.
(129)
Освен това, условието, посочено в член 2, параграф 1, буква г) на наредба-закон № 411/91 не е била приложима за RTP както узаконяването на дълговете не следва държавна намеса. Комисията не приема твърдението на Португалия, че историята на държавна намеса е засегнала функционирането на предприятието в задължение, и че RTP не е било регулирано от нормативни разпоредби в момента на държавната намеса. Въпреки че RTP е предмет на специален режим на управление през 1977 г. (69), този режим приключи с приемането на устава от 1980 г., докато задълженията по схемата за социално осигуряване са „натрупани“ в периода 1983-1989 г. Комисията счита, че за RTP узаконяване на дълга не може да се счита за част от общ режим, съгласно Закон № 411/91, тъй като RTP не отговаря на критериите, установени в този закон за такова разрешение. Поради това мярката е била прилагана по селективен начин за RTP.
(130)
Чрез предоставяне на разсрочване на дълговете Португалия следва да е действала по същия начин като публичен или частен кредитор, който се стреми да възстанови суми, дължими към него, и за тази цел, сключва споразумения за разсрочване на дълговете, за да се улесни плащането (70). Ставката на наказателната лихва, прилагана от държавата, следва да бъде равна на ставката от частен кредитор, която би се прилагат в подобни обстоятелства. Комисията счита, че частен кредитор, който цели събирането на задължението чрез правни средства, би получил поне законния лихвен процент. Следователно, като не е изискала съвсем плащане на лихви, въпреки наличните механизми за правоприлагане, Португалия не е действало по същия начин, по който даден частен кредитор би действал, за да се постигне максимален лихвен процент. Освен това дългът със схемата за социално осигуряване „е бил натрупан в периода 1983-1989 г., а договореност за разсрочване бе одобрена чак през 1993 г. При същите условия даден частен кредитор не би позволил подобно натрупване на неизплатен дълг в продължение за толкова дълъг период, без да инициира процедури за събиране. Следователно изглежда, че мярката предоставя на RTP специфично предимство.
(131)
Увеличения на капитала: След разглеждане на мненията на трети страни и Португалия, Комисията стига до заключението, че увеличенията на капитала през периода 1994-1997 г. е предоставило финансови предимства за RTP. Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, с оглед на лошото финансово състояние на RTP през периода, когато са осъществени увеличенията на капитала, нито един частен инвеститор не би влял капитал в дружеството, тъй като не може да се очаква нормална възвръщаемост от дружеството в разумен срок. В действителност, въпреки капиталовите инжекции финансовото състояние на RTP се е влошило. Нито Португалия, нито третите заинтересовани страни заявяват, че Португалия е действала като частен инвеститор при инжектирането на капитал в дружеството.
(132)
Заем 1998: Комисията не може да приеме твърдението на Португалия, че заемът, предоставен през 1998 г., е в съответствие с пазарните условия. За да може заемът да не представлява държавна помощ, условията, свързани с него (а именно търсената сигурност и лихвеният процент) следва да отразяват присъщия риск при предоставяне на заеми на предприятието (71). Рискът и следователно лихвеният процент, са по-високи, когато едно предприятие е в икономическо и финансово състояние, чиято стабилност е под равнището, при което то би придобило заем от дадена финансова институция.
(133)
Както може да се види от таблица 3 в съображение 40, при сключването на заема, RTP е в сериозни финансови затруднения до такава степен, че неговите задължения надвишават стойността на неговите активи и стойността на нетния капитал е била отрицателна. Технически дружеството е в несъстоятелност.
(134)
На първо място, трябва да се има предвид, че заемът е бил подчинен заем, т.е. не е имало гарантирана с активи сигурност и в случай на обявяване в несъстоятелност, той е категоризиран за възстановяване след заемите от всички кредитори, но преди акционерите. Липсата на подходящи гарантирана с активи сигурност беше ясен сигнал, че заемът не е бил отпуснат при пазарни условия и че става въпрос за държавна помощ. С оглед на техническата несъстоятелност на RTP по времето на предоставяне на кредита, никоя финансова институция не би ѝ дала подчинен заем, тъй като е имало малка вероятност RTP да е в състояние да го върне. В действителност заемът не е предоставен от частна финансова институция, а от Фонда за стабилизиране на публичния дълг.
(135)
Второ, може да се твърди, че лихвеният процент по заема не отразява ясно неговия истински риск. Той не само е под референтната ставка, която Комисията обикновено използва за изчисляване на елемента на държавна помощ при схеми на лихвени субсидии за заеми (72), но също така нормален оператор на пазара би изисквал, в допълнение към „солидни“ гаранции един лихвен процент, който би компенсирал такъв висок риск от неизплащане.
(136)
Като се има предвид, че финансовото състояние на RTP е такова, че то не би било в състояние да получи подчинен заем при нормални условия, заемът ефективно отговаря за изплащането на безвъзмездни средства и представлява предимство за RTP.
(137)
Затова Комисията смята, че разсрочването на дълговете чрез схема за социално осигуряване, капиталовите инжекции в периода 1994-1997 г. и заемът, отпуснат през 1998 г., са предоставили финансово и икономическо предимство в сравнение с конкурентите, които не получават същите средства.
(138)
Тъй като португалският телевизионен пазар е отворен за конкуренцията най-късно от 1992 г., на пазара е имало конкуренти за периода, през който RTP са се възползвали от различните мерки. През февруари 1992 г., лицензи за излъчване са били предоставяни на търговските радио- и телевизионни оператори SIC и TVI и през октомври 1992 г. SIC започна разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия.
(139)
Комисията не приема твърдението на Португалия, че споразумението за дълг чрез схемата за социална сигурност би останало извън понятието за държавна помощ, тъй като дългът сам по себе си е било създаден преди пазарът за разпространение на радио- и телевизионни програми в Португалия да бъде отворен за конкуренцията. Финансовото преимущество бе предоставено на RTP през май 1993 г. след отварянето на пазара за радио- и телевизионно разпространение и поради това беше възможно да предоставя икономическо предимство на RTP.
(140)
Съответно следва да се направи заключение, че мерките, предоставени от Португалия, са били в състояние да дадат икономическо и финансово предимство на RTP в сравнение с конкурентите, които не получават същите финансови средства и по този начин да нарушат конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(141)
Мерките за държавна помощ попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото те засягат търговията между държавите членки. Такъв е случаят, когато въпросните дейности са предмет на търговия между държавите членки. В този случай бенефициерът RTP сам по себе си е активен на международния пазар. Действително, чрез Европейски съюз за радиоразпръскване това дружество обменя телевизионни програми, и участва в системата на Евровизия (73). Освен това RTP е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост (74).
(142)
Следователно може да се заключи, че мерките за помощ, отпуснати на RTP от Португалия засягат търговията между държавите-членки по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(143)
От гореизложеното може да се направи заключението, че като се остави настрана възможното задължение за предоставяне на обществена услуга, наложено на RTP, следните мерки включват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС:
-
разсрочването на дълг чрез схемата за социална сигурност,
-
капиталовите инжекции през периода 1994-1997 г. и
-
заемът, отпуснат през 1998 г.
По този начин временното освобождаване от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянно освобождаване от такси за регистрация и други такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(144)
Въпреки това, както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, RTP е натоварен със задължение за обществена услуга-разпространение на радио- и телевизионни програми. По делото на Altmark Trans GmbH и Regierungspräsidium Magdeburg/Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH и Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (делото „Altmark“), Съдът постанови, че държавните мерки за компенсиране на разходи за обществената услуга не се квалифицират като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО (сега член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени всички следни четири условия (75):
a)
предприятието получател трябва да бъде действително натоварено с изпълнение на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени;
б)
параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да са предварително установени по обективен и прозрачен начин;
в)
компенсацията не може да надвишава необходимото за покриване на всички или някои от възникналите разходи при изпълнение на общественото задължение, вземайки предвид съответните приходи и приемлива печалба от изпълнението на тези задължения;
г)
когато дружеството не е избрано след процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимият размер на компенсацията трябва да се определи на базата на анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване, би направило за изпълнението на тези задължения.
(145)
Оставяйки настрана условията, предвидени в първото и третото условие, мерките ad hoc (вж. съображение 143 от настоящото решение) изглежда не изпълняват второто и четвъртото условие на решението по делото Altmark, поради следните причини:
(146)
Ясно е, че финансирането, предоставено по споразумението с органа, отговорен за схемата за социално осигуряване, и заемът през 1998 г., не са били част от системата за компенсация, чиито параметри, които са били установени предварително по обективен и прозрачен начин (второто условие). Напротив, те са въз основа на ad hoc решения, които могат да се припишат на държавата.
(147)
Освен това, както е посочено в съображение 61 от настоящото решение, договорите за обществени услуги, предвидени за конкретна възможност за финансиране за инвестиции в оборудване за обществени услуги чрез средствата на капиталовите инжекции. Те не ограничават инвестиции в обществените услуги или определят ясно условията и ограниченията на участието на държавата; те едва се позовават на възможността държавата да участват в инвестициите на RTP като акционер. Поради това Комисията счита, че капиталовите инжекции също не биха могли да се считат за част от компенсационна система, чиито параметрите са били установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(148)
RTP явно не е избрано след процедура за обществена поръчка, гарантиращи възможно най-ниски разходи. Няма данни за това, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, което би направило едно типично предприятие (четвъртото условие).
(149)
Следователно е ясно, че в този случай не всички условия, посочени в решението по делото Altmark, са изпълнени. Следователно мерките, посочени в съображение 143 от настоящото решение, трябва да се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(150)
Съдът винаги е защитавал становището, че чрез член 106 от ДФЕС може да се предвиди освобождаване от забраната за държавни помощи за предприятия, на които е възложена услуга от общ икономически интерес (УОИИ). По делото Altmark беше косвено потвърдено, че държавна помощ, която компенсира разходи, понесени от едно предприятие за предоставяне на УОИИ, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, ако удовлетворява условията на член 106, параграф 2 от ДФЕС (предишен член 86, параграф 2 от Договора за ЕО и в миналото споменати като „общ пазар“) (76).
(151)
Съдът ясно постанови, че за да се възползва дадена мярка от такова освобождаване, принципите на определяне, възлагане и пропорционалност трябва да бъдат изпълнени. Комисията счита, че когато тези принципи са изпълнени, развитието на търговията не е засегнато до степен, която противоречи на интересите на Съюза.
(152)
Начинът, по който тези принципи се прилагат в сектора на радио- и телевизионно разпространение, е обяснен в Съобщение на Комисията за прилагане на правилата за държавните помощи по отношение на публичната услуга разпространение на радио- и телевизионни програми („Съобщение относно радио- и телевизионно разпространение“) (77). Според Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение, Комисията трябва да оцени дали (78):
a)
дейностите на RTP са задължения за предоставяне на обществена услуга, ясно дефинирана като такава от държавата членка (дефиниция);
б)
на RTP е официално възложено от португалските органи предоставянето на тази услуга (възлагане),
в)
финансирането е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга.
(153)
Както е посочено в Протокола за системата на публичното радиоразпръскване в държавите-членки (Амстердамския протокол (79)) и Съобщението относно радио- и телевизионно разпространение (80), държавите-членки трябва да определят задачата за обществената услуга на обществения радио- и телевизионен оператор. В сектора на радио- и телевизионно разпръскване, ролята на Комисията е ограничена до проверка дали определението за понятието обществена услуга съдържа явна грешка. Тези грешки ще представляват злоупотреба с определението на обществената услуга.
(154)
С оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, в светлината на тълкувателните разпоредби на този протокол, определение, даващо на даден оператор задачата за предоставяне на балансирана и разнообразна програма, за основателно (81). Такова определение би бил съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество.
(155)
Както е посочено в съображения 44-48 от настоящото решение, от RTP се изисква, по силата на Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга, осигуряване, като обща публична телевизионна услуга, на излъчването на два канала с цялостно покритие. Докато първият канал предлага повече общи програми, вторият канал трябва да е насочен повече към специфични аудитории. Освен това, както се посочва в съображения 44 и 45 от настоящото решение, Закон № 21/92 и договорите за обществена услуга налагат по-подробни задължения за RTP по отношение на съдържанието на програмите и международното сътрудничество, както и някои други специфични задължения.
(156)
Въпреки че определението за обществената услуга на радио- и телевизионното разпространение RTP е с качествен характер и от твърде широкото естество, Комисията, в светлината на тълкувателните разпоредби на Амстердамския протокол, счита такова едно „общо“ определение за основателно (82). Следователно тя също така разглежда общото определение на задачата за обществена услуга на RTP за предоставяне на два телевизионни канала с национално покритие, един с по-общо, и друг в по-голяма степен насочен към специфична аудитория, за основателно. Такова определение може да се счита за задоволяващо демократичните, социалните и културните нужди на португалското общество.
(157)
Освен това Комисията счита за правомерни задълженията, които определят подробно как RTP следва да изпълнява общата задача за обществена услуга за радио- и телевизионно разпространение. В съответствие с текста на Амстердамския протокол, тези задължения може също да се считат за отговарящи на демократичните, социалните и културните потребности на португалското общество.
(158)
Въпреки че Комисията разглежда мисията за обществена услуга на RTP като основателна, тя трябва обаче, да удостовери дали определението съдържа никакви очевидни грешки.
Комисията ще оцени дали временното и постоянното освобождаване от нотариален такси, такси за регистрация и публикуване може да се счита за компенсация за разходи за обществена услуга и ще анализира допълнително дали задължението на RTP за подкрепа на кина може да се счита за попадащо в рамките на задачата за обществена услуга на RTP.
(159)
Комисията първо ще оцени дали временно освобождаване от изискванията за нотариален акт (и свързани разходи), такси за регистрация и разходи за публикуване при преобразуването през 1992 г. в публично акционерно дружество в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, както и постоянното освобождаване от различни такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, може да се смята като компенсация за разходите, произтичащи от предоставянето на обществена услуга.
(160)
Временни освобождавания: Първо, необходимо е да се проучи дали разходите, свързани с трансформирането на RTP в публично дружество с ограничена отговорност през 1992 г. (т.е. разходи, които нормално възникват за нотариален акт, неговото регистриране и публикуването), могат да бъдат законно компенсирани като разходи за обществената услуга. Компенсацията е под формата, както е посочено по-горе, чрез освобождаване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92.
(161)
По време на своето преобразуване, RTP, провеждаше само дейности по предоставяне на обществената услуга (Вж. съображение 18 от настоящото решение), докато търговските дейности бяха извършени от правно обособени дъщерни дружества. Следователно разходите, свързани с трансформирането на радио- и телевизионния оператор, предоставящ обществена услуга, автоматично представляват разходи за обществената услуга, които държавата законно би могли да компенсира. Не е необходимо да се обсъди дали реорганизацията на RTP е била правно задължителна или необходима (83). При оценката съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и Съобщението за радио- и телевизионна дейност се изисква компенсацията да не надвишава нетните разходи за обществената услуга, но не се изисква оценка за това дали тези разходи, при условие че те са ограничени до предоставянето на обществена услуга, биха могли да бъдат избегнати (84). В съответствие с Амстердамския протокол и Съобщението за радио- и телевизионна дейност, по принцип държавите-членки са свободни да решат за организацията на своя обществен радио- и телевизионен оператор, като това не се отнася единствено до организацията на радио- и телевизионния оператор, в чийто съдържание ще бъдат излъчвано, но и в каква правна форма общественият радио- и телевизионен оператор ще извършва своите операции. Ролята на Комисията е ограничена до проверка на това дали тази свобода на държавата-членка е била използвана по злоупотребяващ начин. В този случай няма признаци, че трансформирането проведено с единствената цел да се даде предимство на RTP. Няма причина за съмнение, че мотивите на Португалия за трансформирането през 1992 г. са били да се даде на RTP повече гъвкавост в неговите действия, вместо да остане държавна организация с тромави процедури за държавен контрол. Поради това трябва да се заключи, че освобождаването от разходите за регистрация (т.е.разходи за нотариален акт, разходи за регистрация, разходи за публикуване) по време на трансформирането на RTP, представлява законна компенсация за предоставянето на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга.
(162)
Постоянно освобождаване: При все това горната обосновка (изложена в съображение 161 от настоящото решение) не може да се приложи спрямо постоянното освобождаване в член 11, параграф 2 от Закон 21/92, което не е ограничено във времето и следователно е възможно да обхване регистрациите и вписванията на RTP извън неговата задача за обществена услуга (например когато самото RTP би поело търговски дейности вместо да го направи чрез своите правно обособени дъщерни предприятия).
С оглед на широкия обхват на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, както по отношение на времето (т.е. то да е неограничено) и по вид (т.е. да не се ограничава прилагането му към дейностите по обществената услуга), не е възможна обосновка на евентуално бъдещ освобождаване от такси за регистрация като разходи за обществена услуга. Поради това следва да се заключи, че освобождаването от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 не е съвместимо с вътрешния пазар.
(163)
Докато Португалия изтъкна, че член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 никога не е бил прилаган и че RTP винаги е заплащал всички необходими такси за регистрация след преобразуването през 1992 г., този довод може да се окаже валиден в случай на възстановяване, но не променя факта, че тази разпоредба като такава предоставя държавна помощ в полза на RTP, което е необосновано съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, или всяка друга разпоредба на същия договор.
(164)
Като отчита съображение 45 на Директивата „Телевизия без граници“, Комисията би могла да приеме, доколкото произтичащите филмови права са показани в обществените телевизионни предавания, че определението за понятието обществена услуга на обществените радио- и телевизионни оператори включва задължението те значително да допринасят за инвестирането в европейската аудиовизуална продукция (85).
(165)
Комисията счита, че задължението, наложено на RTP за насърчаване на киното попада в обхвата на радио- и телевизионно разпространение като обществена услуга, тъй като RTP впоследствие излъчва в обществените телевизионни предавания филмите, за които то е придобило права за разпространение.
(166)
Комисията, следователно, не може да се съгласи с коментарите на заинтересованите страни, че задължението на RTP относно насърчаване на киното и неговото финансиране е дискриминационно. Страните по процедурата посочиха, че частните оператори също са сключили протоколи за насърчаване на кино с португалските власти, които не предвиждат компенсации. Въпреки това, Комисията счита, че е необходимо да се прави разграничение между доброволни споразумения за насърчаване на киното, сключени между държавата и частните оператори, от една страна, и на задълженията за радио- и телевизионно разпространение като обществената услуга, наложени на RTP за излъчване на кино продукции и за тяхното финансиране, от друга страна. Ясно е, че на RTP изрично е поверено извършването на задача за обществена услуга, за подкрепа на определени филмови продукции, които впоследствие се излъчват като телевизионни програми за обществена услуга, като се има предвид, че такава задача за обществена услуга не е поверена на частните оператори. В действителност, RTP се е превърнало в инструмент, използван от държавата, за подпомагане на киното. Всякакви предимства, предоставени от RTP на киното, биха могли да представляват държавна помощ и трябва да бъде оценявани като такива. Настоящото решение не засяга оценката на възможните преимущества, предоставени на филмови продуценти.
(167)
Съответно, следва да се направи заключение, че съфинансирането от RTP на португалски кинематографични произведения, които са показани върху обществени канали, може да бъдат разглеждано като специфично законно задължение, което е от основно значение за изпълнението на задълженията за обществената услуга на RTP за радио- и телевизионно разпространение. Това задължение поради това не представляват явна грешка.
(168)
Комисията обаче счита, че правното задължение, наложено на RTP да предоставя „други услуги, които трябва да бъдат посочени на ad hoc основа“ (86), не е достатъчно точно, за да се даде възможност на Комисията да оцени предварително с достатъчна правна сигурност дали такива услуги може да се разглеждат като обществена услуга. Въпреки че тя заема позицията, че „другите услуги, които трябва да бъдат посочени“ не са ясно определени, тя отбелязва, че не са направени никакви плащания по тази разпоредба през разследвания период (87).
(169)
С оглед на горепосоченото, Комисията стига до заключението, че дейностите на RTP, както са описани в Закон № 21/92 и преформулирани в договорите за обществена услуга, са ясно определени задължения за обществена услуга.
Въпреки че задължението за предоставяне на „други услуги, които трябва да бъдат предоставени на ad hoc основа“ не е достатъчно точно, за да се стигне до заключението, че всички услуги, предоставяни под това заглавие, може да се считат за обществени услуги, не са направени никакви плащания по тази разпоредба в периода от 1992 г. до 1998 г.
Въпреки това, постоянното освобождаване от такси за регистрация и други такси не се ограничава до компенсация на разходи за обществена услуга и затова не може да бъде оправдано по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(170)
На второ място, необходимо е да се оцени дали задълженията за обществена услуга са били възложени на получателя на държавните средства RTP.
(171)
В съответствие със Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, Комисията трябва да провери дали задачата за обществена услуга, е била поверена на RTP посредством официален акт (88).
(172)
Както е посочено в съображение 48 от настоящото решение, е ясно, че задълженията за обществена услуга са поверени на RTP съгласно различни законодателни актове и договори: член 5 от Закон № 58/90, член 4, параграф 1 и член 5 от Закон № 21/92 и точка 1 от старите и новите договори за обществени услуги.
(173)
Комисията не получи никакви коментари от страна на заинтересованите страни или от Португалия, относно това, че обществена услуга не е в достатъчна степен поверена на RTP посредством официален акт. В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност и с оглед на законите и договорите, посочени в съображение 48 от настоящото решение, следва да се направи заключение, че ако несъмнено RTP трябва да се изпълнява задължения за обществена услуга за телевизия, следователно задачата за обществена услуга е била поверена на RTP официално.
(174)
Не е необходимо само обществена услуга да бъде поверена на RTP посредством официален акт; следва да се предприемат стъпки, за да се гарантира, че обществеността услуга се предоставя, както се изисква от законите и договорите за обществена услуга. Както е посочено в съображения 49-59 от настоящото решение, бяха задействани различни механизми за контрол, за да се гарантира, че RTP изпълнява задълженията за обществената услуга, по предвидения начин.
(175)
На първо място, RTP беше приканено да предостави доклади за изпълнението на своите задължения за обществени услуги, както и планове, придружени от становище на борда на неговите вътрешни одитори. RTP изготви доклади за обществени услуги за годините 1993-1998 г., в които беше описано изпълнението на всяко задължение за обществена услуга и се идентифицираха разходите за всяко задължение за обществена услуга чрез аналитична счетоводна система.
(176)
На второ място, министърът на финансите и отговорният член на правителството за средствата за масово осведомяване направи одит на спазването на договора за обществени услуги и Генералният финансов инспектор направи одит на финансовия план.
(177)
На трето място, трябва да се извършва годишен външен одит. Комисията не може да приеме аргумента на Португалия, повторен след Решение на Съда по дело T-442/03, че всъщност докладите за обществена услуга, са били одитирани от външната страна и че, следователно, не са били необходими последващи действия. Ситуацията преди приемането на Решението на Комисията от 15 октомври 2003 г., може да бъдат описана, както следва:
а)
за 1992 г. не е съществувал доклад за обществена услуга, тъй като задължението за предоставяне на доклади за обществена услуга и одита на тези доклади за пръв път е въведено с договора за концесия от 1993 г.;
б)
за годините 1993 и 1994 г. не съществува външен одит, само една декларация от представителите на дружество, а именно на фискалния съвет на RTP (Conselho fiscal da RTP), което е просто вътрешен отдел за компанията;
в)
за годините от 1995 до 1998 г. - декларация от външен одитор, независим от RTP и неговите представители, придружава докладите. Тези декларации потвърждават, че RTP е спазвало своите задължения за обществени услуги. Няма достъп обаче до повече подробни доклади за обществена услуга, които доведоха до тези констатации.
(178)
Въпреки това, с оглед на констатациите на Съда по Дело T-442/03 и по-специално в точки 232-256 от решението, Комисията не може да се позове само на (кратките) одиторски декларации относно докладите за обществена услуга, посочени в съображение 177 на настоящото решение, и приема вместо това предложението на Португалия да извърши външен одит въз основа на съществуващите обществени доклади за всички въпросни години. Т.е. външни одити относно изпълнението от страна на RTP на задълженията за обществени услуги са били извършени за финансовите години от 1992 до 1997 г. През 1992 г., външният одит беше проведен въпреки липсата на доклад за обществена услуга. Все пак, външният одитор е използвало друг документ, за да се определи дали мандата за обществената услуга е изпълнен. За 1998 г., не е проведен външен одит, тъй като винаги е съществувал, неоспорим и от СНХВ, външен одит под формата на доклад на BDO Binder за 1998 г., упоменат по-надолу в съображения 186-188 от настоящото решение.
(179)
Новите одити за периода от 1992 г. до 1997 г. са били организирани от регулатора на националните медии, а именно Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC. Това е независима административна структура, която в съответствие с португалската конституция е отговорна за даването на гаранции, наред с други неща, зачитане на устава и правилата, регулиращи дейността на средствата за масово осведомяване. Тя организира одити, които да бъдат проведени за периода от 1992 до 1997 г., чрез сключването на договори с външен одитор, Pedro Roque, който е независим от RTP.
(180)
Като се отчита времето, изтекло между 1992 г. и провеждането на одитите на докладите за обществената услуга през 2010 г., е трудно да се осигури достъп до всички данни. Това обяснява дължина на разследването и времето, което е било необходимо за нови одити. Въпреки това, в края на краищата одитите са могли да се провеждат, когато вече докладите за обществена услуга (с изключение на година 1992 г.) са съществували и одиторите следователно са имали основа за своя одит. Одитите за периода от 1992 г. до 1997 г. са били представени на Комисията.
(181)
Във външните одити се посочва, че тяхната задача е да се оцени и извърши мониторинг на обществена услуга за радио - и телевизионно разпространение, както е предоставена от RTP, и на плащането, получено от него за тази задача. Те съдържат описание на информацията, взета под внимание. Те се позовават inter alia на Закон № 58/90 (Закон за публичното радио- и телевизионно разпространение, Закон № 21/92 за преобразуването на RTP, договорите за обществени услуги, годишните отчети и техните външни одити, Публичния бизнес план и бюджет (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), докладите за обществена услуга за съответните години (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). В одитите е споменато, че поради дългия времеви период, който е изтекъл между годините 1992 до 1997 г. и договора за одит през 2010 г., някои документи са били унищожени и определена информация я няма. Поради тази причина одиторският доклад е съсредоточен основно върху наличните доклади, в частност върху докладите за обществена услуга (89) и заверените годишни отчети.
(182)
Въпреки тези ограничения поради давност, одиторите са открили възможност да изпълнят договорните си и да извършат одита и да оценят изпълнението на задължението за обществена услуга на RTP и обезщетението, получено за него. От одитите се вижда изрично, че одиторите са били в състояние да преодолеят трудностите, възникнали поради давност, и са провели одитите. Например, докато одиторите имат резерви, че не е могло да се ползват критериите и методите за счетоводните разходи, това не се е оказало пречка за извършване на одит и за достигане до положителен извод. В обобщаващия доклад се посочва, че: „всички разходи и приходи на RTP се основават на предположението, че неговата дейност се отнася само до предоставянето на публични телевизионни услуги, както и че настоящите одити са били сновани на финансовите отчети, одитирани както от вътрешния одитор на компанията, така и от външните одитори, от които не могат да бъдат изведени никакви подходящи факти, освен тези, описани подробно в годишните отчети.“ (90) Комисията вече установи (вж. съображение 18 от настоящото решение), че RTP е извършвало само дейност за обществени услуги през годината, за която се извършва разследването, докато търговските дейности са били извършени от правно обособените дъщерните предприятия на RTP. Критериите за разпределяне на разноските следователно са от значение само за поставяне разпределението на разходите в рамките на разходите за обществена услуга, понесени от RTP и не трябва да оказват влияние върху сумата на общите разходи за обществената услуга.
По отношение на финансовата информация, Комисията установи, че външните одитори могат законосъобразно да разчитат на годишните финансови отчети, които винаги са придружавани от проверка, удостоверяваща достоверността на сметките на RTP. Според договорите за обществени услуги, целта на външния одит на доклада за обществената услуга беше да се провери, че RTP е изпълнило своето задължение за обществени услуги съгласно възложения му мандат, и че компенсацията за обществена услуга е в съответствие с тези разходи за извършване на такива задължения. Следователно, въпреки че финансовата информация за предоставяне на публични услуги през годините, предмет на разследването, е свързана с предоставянето на обществената услуга от RTP, допълнителна независима проверка бе необходима, за да се определи дали направените разходи са в съответствие с мандата за обществената услуга.
(183)
Външните одитори потвърдиха тази точка. За периода 1992-1997 г. одиторите стигнаха до заключението, че: „По същество RTP е изпълнило своите задължения за радио- и телевизионна дейност по отношение на количеството, както е определено в концесионния договор, като се обърне специално внимание на задължението за съдържанието на радиотелевизионните програми“. Одиторът установи, че „след като анализира наличните документи, а именно докладите на одитора и официалния одиторски комитет, ни не открихме нищо, което би могло да ни навежда на заключението, че представените документи, отнасящи се до кореспонденцията между предоставените задачи за обществени услуги и плащането на техните реални и действителни разходи, съдържат материално съществени нарушения, които засягат тяхното съответствие със законодателството, което е в сила на тази дата.“ (91).
(184)
Редица одитни доклади посочват, че RTP е могло да поиска по-висок размер на компенсация, но е възпрепятствано поради условията на договора за обществени услуги, вследствие на член 15, параграф 4 на стария договор за обществени услуги и в член 19, параграф 3 от 1996 г. новия договор за обществени услуги. Отделните външни одити за 1994 г., 1996 г. и 1997 г. съдържат декларации относно разликата между високата разходи, действително направени от RTP за предоставяне на обществена услуга, и компенсациите, получени от него, които са по-ниски от направените разходи (92). В обобщаващия окончателен доклад за всички години, които са били одитирани, изрично се посочва, че: „за всички години компенсаторното обезщетение, което беше разпределено и платено, е по-ниско от сумите, посочени във всяко RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, the public service reports)“ (93).
(185)
Някои одити (с изключение на тези за периода от 1992 г. и 1993 г.) посочват, че RTP е надвишило правните ограничения за реклами, т.е. разпространява повече реклами, отколкото е било разрешено чрез договорите за обществена услуга. Приходите, които RTP е получило за такава реклама, трябва да бъдат взети под внимание за изчисляване на разходи за обществената услуга, в съответствие със съобщението относно радио- и телевизионното разпространение, като приходи, получени от обществената услуга, включително приходите от реклама, трябва да бъдат включени в изчисляването на нуждата на дружеството от финансиране на обществената услуга.
Фактът, че границите на рекламата са надхвърлени, не повлиява на одиторския анализ за целия период 1992-1997 г. Компенсацията за обществена услуга съответства на задачата за обществена услуга, изпълнявана от RTP, и не е имало свръхкомпенсация. Португалия също така потвърди, че по отношение на годините 1994, 1995 и 1996 г., всички печалби от реклама (включително тези, които са резултат от прекомерното разрешено време за реклама), са взети предвид и са намалили финансовата нужда за обществени услуги съответно (94). По отношение на 1996 г., в член 15 в новия договор за обществени услуги е посочено, че при определянето на компенсацията печалбите, произтичащи от използването на канали, могат да не се вземат предвид, когато се сумират общо разходите за целите на изчисляване на общите разходи за обществената услуга. „Печалбите“ включват приходите от реклама. Португалия изрично потвърди, че печалбата от реклама е била приспадната от размера на исканата компенсация (95).
(186)
По отношение на 1998 г. външното дружество BDO Binder проведе разследване относно връзката между мисията на RTP за обществената услуга и свързаните с това разходи. Докладът на BDO Binder дава няколко насочени към бъдещето препоръки и предлага укрепване на вътрешния контрол на RTP, за да се гарантира спазване на вътрешните правила, но не включва никаква констатация, че RTP е получила твърде много компенсация във връзка с задачите за обществени услуги, извършвани от нея или че цифрите, използвани в доклада за публичната администрация, изготвен от RTP и използван от Комисията в Решението от 15 октомври 2003 г., не могат да са достоверни. Въпреки че докладът на BDO Binder разглежда конкретни цифри, той се позовава на неуспеха в изготвянето на опис за някои активи. Докладът обаче отправя повече критика към липсата на опис на активите, а не заключава (96), че съответните инвестиции не са направени и стойността на инвестициите е отчетена неправилно. Въпреки това, както се подчертава от Португалия, данните за съответните инвестиции не са, във всеки случай, включени в изчислението на компенсацията, която изключва амортизационните разходи за дълготрайни активи, които могат да бъдат изплатени.
(187)
По отношение превишаването на рекламно време докладът на BDO Binder установи, че всички рекламни приходи са били взети предвид при изчисляването на финансовата нужда за обществена услуга. Отново, нито един от тези фактори не накара одитора да дадат отрицателно становище за изпълнението - от RTP на своите задължения за обществени услуги и не указва никакво свръхкомпенсиране.
(188)
Но най-важното за анализа в настоящото решение е заключението в доклада на BDO Binder (което не се оспорва от SIC), че RTP би могло да отправи искане за 25 млрд. PTE за изпълнението на своите задължения за обществена услуга, но вместо това е получило само 14 млрд. PTE. С други думи, докладът на BDO Binder не сочи никаква свръхкомпенсация, а вместо това стига до противоположния извод.
(189)
Както е посочено в решение NN 31/06 относно преструктурирането на RTP, външен одит от Pricewaterhouse Coopers подробно разгледа дали финансовата информация, предоставена от португалските власти, е в съответствие с финансовите отчети на RTP за периода от 1991 г. до 2003 г., и дали сумите, включени в одитните доклади за обществена услуга и в други източници на информация, са счетени за уместни за осигуряване на съответствието на отчетените одити (вж. съображение 38 от решение NN 31/06). В одиторския доклад на PWC се валидират данните без никакви значителни забележки (съображение 52 от решение NN 31/06). Одиторския доклад на PWC изрично потвърди, че сумите, получени от RTP като компенсация за извършване на обществена услуга съответстват на сумите, посочени в решенията на Съвета на министрите (вж. съображение 41 и таблица 39 от решение NN 31/06). Одиторският доклад на PWC отбеляза общия недостиг на финансиране за RTP. В него се посочва, че в допълнение към задачите за обществени услуги, сумите за които са били възстановявани съгласно договорите за обществени поръчки, е имало задачи за обществени услуги, които са били изпълнявани от RTP, но за които възстановяване от държавата не може да се изисква. Комисията заключи в решение NN 31/06, че одиторският доклад на PWC е могъл да се опре с основание на финансовите отчети на RTP и установи, че RTP действително е било хронично недостатъчно финансирано. Следователно, за целите на настоящото решение, одиторският доклад на PWC, може да се използва като друг елемент, в допълнение към външните одити относно докладите за обществена услуга, че данните, използвани от Комисията в Решение 2005/403/ЕО, са били правилни.
(190)
По отношение на аргумента на жалбоподателя, че доклад № 8/2002 на държавния одитор, Tribunal de Contas, следва да бъде взет предвид, Комисията действително е отчела този доклад в настоящото решение. На първо място трябва да се признае, както признава и SIC, че одиторският доклад № 8/2002, обхваща периода 1997-2000 г., и следователно е от значение само за 1997 г. и 1998 г. Докато данните по отношение на предходни години, са били посочени в този доклад, те са имали за цел да използват за описание общото финансово развитие на RTP, но самите те не са предмет на разследването на Сметната палата.
(191)
Най-важното е, че доклад № 8/2002 не посочва никаква нередност при финансирането на RTP или на каквато и да било свръхкомпенсация за периода 1997-2000 г. (или за някоя от другите години). Напротив, доклад № 8/2002 посочва няколко пъти структурните финансови затруднения на RTP. Съответно Комисията не е в състояние - въз основа на доклад № 8/2002, да посочи някои плащания като представляващи свръхкомпенсация и незаконна държавна помощ. Напротив, доклад № 8/2002 потвърждава изрично, че от 1993 г. до края на 1999 г., оцеляването на RTP бе постигнато чрез непрекъсната и нарастваща задлъжнялост на дружеството.
(192)
Както е посочено от жалбоподателя, доклад № 8/2002 критикува управлението на дружеството на няколко пъти и посочва неефективности, които биха могли да бъде избегнати. Целта на доклад № 8/2002 е определена като общ преглед на управлението на RTP и предоставянето на обществените телевизионни предавания; по отношение на ефикасността, ефективността и икономиите. Както беше изтъкнато от жалбоподателя, в доклад № 8/2002 се посочва, че RTP е с негъвкави структури и прекомерен персонал и е предоставяло публични услуги по неефикасен начин. Доклад № 8/2002 също критикува прекалено неясно формулираната и генерична концепция за задача за обществена услуга и договорите за обществени услуги, които водят до управленска неефективност според държавния одитор.
(193)
Въпреки това, концепцията за задача за обществената услуга на RTP беше проучена от Комисията с решение от 15 ноември 2003 година. По дело T-442/03 Съдът поддържа, че широкото определение на задачата на RTP е приемливо (97). Що се отнася до предполагаемите неефективности, Комисията би желала да посочи, че това не е аспект, който трябва да бъде взет под внимание при прилагането на Съобщението относно радио- и телевизионното разпространение.
(194)
Като трети критерий Комисията следва да оцени дали финансирането е пропорционално на нетните разходи за обществената услуга.
(195)
В Съобщението за радио- и телевизионна дейност се описват критериите, въз основа на които Комисията оценява пропорционалността на държавното финансиране. То изисква държавната помощ да не надвишава нетните разходи за мисията за обществена услуга, както и да няма нарушения на пазара, които не са необходими за изпълнението на мисията за обществена услуга (98).
(196)
Първо, за да се определи себестойността на дейностите по предоставяне на обществени услуги правилно, Съобщението за радио- и телевизионна дейност изисква правилно разпределение на разходите и приходите между обществени услуги и търговски дейности.
(197)
Както е посочено в съображения 61-67 от настоящото решение, чрез договорите за обществена услуга се определя методът на разпределение на разходите и приходите, които RTP трябва да прилага. В този случай задачата на Комисията е по принцип улеснена от факта, че RTP е въвела аналитична счетоводна система, която позволява количествено определяне на допустимите разходи, направени от него, за да изпълни всяко от възстановимите задължения за обществени услуги.
(198)
Чрез тази система всяка позиция на допустимите разходи се разпределя за дадена дейност и впоследствие се разделя между различните задачи за обществени услуги на RTP, които подлежат на възстановяване, въз основа на обективни счетоводни принципи.
(199)
Тъй като приходите, произтичащи от всяка възстановяема задача за обществена услуга, се приспадат от оперативните разходи на публичната услуга, системата гарантира, че годишните компенсации са ограничени до нетните разходи за всяко задължение за обществена услуга (вж. съображение 65 от настоящото решение).
(200)
Поради това Комисията стигна до заключението, че параметрите за определяне на разходите са установени по обективен и прозрачен начин.
(201)
Въпреки това правилата за компенсация на разходите биха могли да подценят реалната нетна стойност на обществена услуга за RTP и биха могли да доведат до структурен недостиг на финансиране за реалните нужди от такова.
(202)
Както е посочено в съображение 65, съгласно метод за изчисление на разходите, предвиден в договорите за обществени услуги, някои разходи за обществената услуга са били изключени от плащането посредством годишни компенсации (99). Освен това Португалия уведоми Комисията, че въпреки че RTP е трябвало да плати ДДС върху получените годишни компенсационни плащания, произтичащите разходи не могат да бъдат взети предвид в рамките на счетоводните правила (вж. съображение 94). Накрая, в докладите си за публичната услуга, RTP не включва всички инвестиции, направени в обществени съоръжения, макар че те бяха отчетени във финансовите сметки (вж. съображение 67).
(203)
При все това в съответствие с Амстердамския протокол държавите членки са тези, които предоставят финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори. В този случай Португалия е решила да не възстановява някои от разходите, направени от доставчика на услуги при изпълнение на неговите задачи.
(204)
В този случай държавата е предоставила не само годишни компенсационни плащания на RTP, но също и допълнително финансиране под формата на увеличаване на дяловия капитал, заеми и споразумение с орган, отговорен за схемата за социална сигурност. В съответствие с параграф 57 от Съобщението за радио- и телевизионна дейност, Комисията трябва да анализира дали всички мерки са пропорционални на нетните разходи за обществената услуга. Едва след това финансирането на RTP може да се счита за съвместимо с член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(205)
Комисията също така счита, че задълженията за обществена услуга, наложени на RTP, които не отговарят на условията за компенсация по силата на договори за обществена услуга, могат да се считат за легитимни и ясно определени задължения за обществена услуга формално наложени от държавата на доставчика на услуги. Следователно, съгласно правилата за държавните помощи, Португалия може да финансира всички нетни разходи за обществената услуга на RTP.
(206)
Таблица 6 в съображение 207 дава преглед на разходите за обществена услуга на RTP (както на инвестиционните разходи, така и на нетните оперативни разходи), както са изчислени съгласно приложимите счетоводни правила за разходите, и на компенсацията, получена за извършване на инвестиционни и експлоатационни разходи.
(207)
Първо са представени инвестициите в обществени средства (таблица 5) и компенсациите, предвидени за финансиране на инвестициите (таблица 2). На второ място са представени нетните разходи за дейността на RTP (таблица 4) и компенсационните плащания за тези разходи (таблица 1). Накрая, таблицата показва предимствата, придобити от помощ ad hoc, произтичащи от споразумението със схема за социално осигуряване, и заема от 1998 г.
Таблица 6
Обобщение на финансовите нужди и компенсацията за нетните оперативни разходи за обществените услуги съгласно счетоводните правила
(В млн. PTE)
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
Сума
Инвестиционни разходи
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Капиталови инжекции
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Разлика между инвестиционни разходи и компенсация
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Оперативни разходи за обществена услуга
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Компенсационни плащания
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Социална сигурност
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Заем
-20 000,0
-20 000,0
Разлика между оперативни разходи и компенсация
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Източник: Финансов доклад и доклад за обществената дейност.
(208)
Както е подчертано в съображения 201 и 202, системата за годишни компенсационни плащания, избрана от Португалия е имала като последица подценяване на действителните разходи за задачите за обществена услуга, извършени от RTP. Системата е довела до натрупването на дълг. На втория етап, с цел да се запази финансовата стабилност на RTP, Португалия използва ad hoc мерки за финансиране на разходите за обществената услуга на RTP.
(209)
Както показва таблица 6 в съображение 207, вливането на капиталова инжекция е било свръхкомпенсация за инвестициите за обществена услуга с 26 736 PTE. 8 милиона EUR, като се има предвид, че оперативните разходи са незадоволително финансирани от компенсационните плащания и другите ad hoc мерки в размер на 28 755,1 млн. PTE. Въпреки че капиталовите инжекции са основно предназначени за финансиране на инвестиции в оборудване, те също са използвани за изплащане на натрупаните задължения.
(210)
Както таблица 6 в съображение 207 също показва, общата компенсация е била с 2 018,3 млн. PTE по-малко от нетните разходи за обществената услуга (28 755,1 PTE минус 26 736,8 млн. PTE). Поради това Комисията заключава, че съгласно правилата на Съюза общото държавно финансиране е пропорционално на нетните оперативни разходи за обществената услуга на RTP за разследвания период. Тази констатация не се променя, ако се приеме, че сумата от 11 000 000 PTE, произтичаща от освобождаването от такси за регистрация, също е държавна помощ (вж. съображения 119 и 120 от настоящото решение), противно на първоначалното предположение на Комисията. Като се вземе предвид тази сума, все още е налице недостиг на финансиране за RTP в размер на 2 007,3 млн. PTE.
(211)
Комисията смята, че средствата, получени от RTP са дори по-малки от общия размер на нетните разходи, направени при изпълнението на задълженията им, наложени му от държавата поради факта, че в таблица 6 в съображение 207 не се отчитат всички разходи за обществената услуга на RTP през периода от 1992 г. до 1998 г.
(212)
В съответствие със Съобщението за радио- и телевизионна дейност Комисията следва да гарантира, че държавното финансиране е пропорционално на нетните разходи по предоставяне на обществената услуга, но също и че няма нарушения на пазара във връзка с търговски дейности, които произтичат от дейностите, свързани с обществени услуги, и правилно разпределение на разходите, за които не е възможно преразпределение на приходите, което не е необходимо за изпълнението на мисията за обществена услуга. Такова нарушаване би било налице, ако RTP бе упражнило натиск върху цените на рекламата на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (101). В такъв случай RTP няма да увеличи до максимум своите търговски приходи и би увеличило излишно необходимостта от държавно финансиране. Съгласно Съобщението за радио- и телевизионна дейност, такова поведение, ако е демонстративно, не може да се счита за присъщо на мисията за обществена услуга, възложена на радио- и телевизионния разпространител (102).
(213)
В решението за откриване на процедура за разследване от 15 ноември 2001 г., Комисията посочи, че ако такова поведение беше установено, тя би взела предвид такива нарушения и произтичащата от това необходимост от по-голямо държавно финансиране при оценката на възможните свръхкомпенсиране. На този етап от процедурата Комисията отбеляза, че „въз основа на информацията, с която Комисията разполага, до този момент не може да бъде установено дали RTP е участвало в подобно поведение“ (103).
(214)
След покана за представяне на мнения относно откриването на процедура в настоящия случай, Комисията не получи никакви мнения от конкурентите на RTP, които да посочват или доказват, че RTP е била ангажирана в антиконкурентно поведение в търговските пазари, което би могло да доведе до увеличаване на държавното финансиране, несъвместимо с Договора (104).
(215)
При тези обстоятелства Комисията счита, че няма признаци за подобно поведение. Следователно тя заключава, че RTP не изглежда да е замесено в антиконкурентно поведение на търговските пазари, водещо до повишена необходимост от държавно финансиране и че няма свръхкомпенсация в резултат на такова поведение.
(216)
Съответно Комисията заключава, че споразумението с органа, отговарящ за схемата за социална сигурност, капиталовите инжекции и подчиненият заем, както и временно освобождаване от такси за регистрация, следва да се разглеждат като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, финансирането на RTP чрез ad hoc мерки, е съвместимо с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Общото финансиране е пропорционално на нетните разходи на ясно определени възложени задължения за обществена услуга. Следователно държавното финансиране не засяга условията за търговия и конкуренцията в Съюза до степен, която би противоречала на интересите на Съюза съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС (105).
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(217)
Комисията установи, че Португалия е приложила незаконосъобразно предоставянето на ad hoc помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС (106). Това не важи за временно освобождаване от такси за нотариални актове и такси за публикуване в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92, тъй като тези мерки не се считат за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(218)
Както е посочено в съображение 143, заключението на Комисията е, че споразумението с органа, отговарящ за социално осигуряване през 1993 г., капиталовите инжекции през периода от 1994 до 1997 г. и заемът през 1998 г. представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. По подобен начин освобождаването от такси за регистрация в съответствие с член 11, параграф 1 от Закон № 21/92 и постоянното освобождаване от такси в съответствие с член 11, параграф 2 от Закон № 21/92 представляват държавна помощ. Ad hoc мерките са предоставени от ресурси на държавата и заплашват да нарушат конкуренцията в рамките на вътрешния пазар чрез подпомагане на RTP и оказват влияние върху търговията.
Ad hoc мерките не отговарят на условията, посочени в решението по делото Altmark, тъй като те не могат да се разглеждат като част от система за компенсация, чиито параметри са били установени предварително по обективен и прозрачен начин. Освен това е ясно, че RTP не е било избрано чрез публична тръжна процедура, гарантираща възможно най-ниската цена и няма индикации, че размерът на ad hoc плащанията е определен въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие.
(219)
Освобождаването, предвидено в член 106, параграф 2 от ДФЕС, се прилага за ad hoc мерки, с изключение на постоянното освобождаване на RTP съгласно член 11, параграф 2 от Закон № 21/92. Според анализа мерките компенсират достатъчно ясно определени задължения за обществена услуга, поверени на RTP от Закон № 21/92, и договорите за обществените услуги. Ad hoc мерките са пропорционални на нетните разходи за обществена услуга на RTP. Ad hoc мерките не нарушават конкуренцията до степен, неблагоприятна за интересите на Съюза, тъй като мерките са съразмерни на нетните разходи за обществена услуга на RTP. RTP също не е действала по антиконкурентен начин в търговската си дейност.
(220)
Комисията счита, че постоянното освобождаване, предвидено в член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, представлява държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като не се определя като компенсация за извършване на услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Поради това Португалия следва да отмени това право. Португалия следва да гарантира също така, че всички помощи, които се изплащат на RTP съгласно това законодателство, следва да бъдат възстановени от него.
(221)
Като има предвид горните заключения, Комисията,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Следните ad hoc мерки, приложени от Португалия в полза на Radiotelevisão Portuguesa, SA, (RTP), представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
а)
разсрочване на дълг на RTP в размер на 1 206 млн. PTE от Португалия под формата на споразумение с органа, отговарящ за социалната сигурност през 1993 г.;
б)
капиталови инжекции в периода 1994-1997 г., възлизащи на 46 800 млн. PTE;
в)
заем от 20 000 млн. PTE, предоставен през 1998 г.;
г)
временно освобождаване от такси за регистрация, предвидени в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92 и в размер на 11 000 000 PTE.
2. Мерките за държавни помощи, посочени в параграф 1 от настоящия член, са съвместими с общия пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора, тъй като те не са довели до свръхкомпенсиране на нетните разходи за задачата за обществена услуга, поверена на RTP.
Член 2
Освобождаването от такси за нотариален акт и разходи за публикуване, предвидено в член 11, параграф 1 на португалския Закон № 21/92, не представлява държавна помощ.
Член 3
1. Постоянното освобождаване, предоставено на RTP от плащането на каквито и да било такси по отношение на всеки акт за вписване, регистрация или отбелязване, както е предвидено в член 11, параграф 2 от португалския Закон № 21/92, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
2. Държавната помощ, неправомерно предоставена от Португалия, в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора, въз основа на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92, в полза на RTP, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 4
1. Португалия отменя закона, посочен в член 3, параграф 1 от настоящото решение, и трябва да нареди възстановяването на всяка държавна помощ, получена от RTP съгласно тази разпоредба до отмяната на този закон.
2. Сумите, които следва да се възстановят, включват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на RTP, до датата на действителното им възстановяване.
3. Лихвата ще бъде изчислена с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 и Регламент (ЕО) № 271/2008 за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, която е предоставена по закона, посочен в член 3, е незабавно и ефективно.
2. Португалия гарантира, че настоящото решение ще започне да се прилага в срок от четири месеца от датата на оповестяване на настоящото решение.
Член 6
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Португалия трябва да предостави на Комисията следната информация:
а)
подробно описание на мерките, предприети за премахване на член 11, параграф 2 от Закон № 21/92;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от RTP;
в)
подробно описание на вече предприетите и на планираните мерки за изпълнение на настоящото решение;
г)
документи, доказващи, че на RTP е било разпоредено да върне помощта.
2. Португалия информира Комисията за напредъка по предприетите на национално равнище мерки за изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 3. Тя предоставя незабавно, при поискване от страна на Комисията, информация относно вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от RTP.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 20. decembris)
par valsts atbalstu C 85/01 par īpašiem pasākumiem, ko Portugāle īstenojusi RTP labā
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 9429)
(Autentisks ir tikai teksts angļu valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/365/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
pēc ieinteresēto personu uzaicināšanas iesniegt komentārus saskaņā ar iepriekšminētajiem noteikumiem (2) un ņemot vērā viņu komentārus,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Komerciālā raidorganizācija Sociedade Independente de Comunicação, S. A. (SIC)1993., 1996. un 1997. gadā Komisijai iesniedza trīs sūdzības, kurās Komisija tika informēta, ka Portugāle ir īstenojusi daudzus īpašus pasākumus un piešķīrusi ikgada kompensācijas Portugāles valsts raidorganizācijai Radiotelevisão Portuguesa, S. A. (RTP).
(2)
Komisija 2001. gada 15. novembrī nosūtīja Portugālei vēstuli, ar kuru informēja, ka tā attiecībā uz daudziem īpašajiem RTP piešķirtajiem pasākumiem ir izlēmusi uzsākt procedūru, kas ir noteikta EK līguma 88. panta 2. punktā.
(3)
Komisijas lēmums par procedūras uzsākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Pēc tam Komisijas 2003. gada 15. oktobra Lēmuma 2005/406/EK par īpašiem pasākumiem, ko Portugāle īsteno RTP vajadzībām (4), 1. pantā tika secināts, ka daži šie pasākumi, proti, valsts atbalsts 68 006 miljonu PTE apmērā, ko Portugāle piešķīrusi RTP nolīguma veidā ar sociālā nodrošinājuma shēmu 1993. gadā, kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam un aizņēmums 1998. gadā, ir saderīgi ar kopējo tirgu EK līguma 86. panta 2. punkta nozīmē. Turklāt šā lēmuma 2. pantā noteikts, ka daži pasākumi neveido valsts atbalstu, proti, atbrīvojums no reģistrācijas nodevas, maksājums par televīzijas apraides tīkla atdalīšanu, iespējas, kas ir piešķirtas ikgada nodevas maksājumam par televīzijas apraides tīkla izmantošanu, protokols par kino sekmēšanu, obligāciju emisija un pārstrukturēšanas plāns laika posmam no 1996. līdz 2000. gadam.
(4)
Pirmās instances tiesa 2008. gada 26. jūnijā lietā T-442/03 (5) atcēla daļu Lēmuma 2005/406/EK divu iemeslu dēļ. Tā atcēla šā lēmuma 2. pantu tiktāl, ciktāl tajā ir noteikts, ka “atbrīvojums no reģistrācijas nodevas” nav uzskatāms par valsts atbalstu. Tiesa secināja, ka Komisijas uzdevums saistībā ar īpašajām priekšrocībām, ko veidoja atbrīvojums maksāt reģistrācijas nodevas un maksas par sabiedrības pārveidošanu par akciju sabiedrību (turpmāk “pagaidu atbrīvojums”), bija noteikt, vai Portugāles tiesību sistēmas loģikai atbilst tas, ka valsts uzņēmumu pārveidošana par akciju sabiedrībām notiek ar likumu, vai arī atsauce uz likumu ir uzskatāma par atkāpi, kuras mērķis patiesībā ir piešķirt valsts uzņēmumiem priekšrocību, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem.
(5)
Attiecībā uz pastāvīgu priekšrocību, kura rodas no neierobežota atbrīvojuma no reģistrācijas nodevām un citām nodevām par visu veidu reģistrācijas pieteikumiem, reģistrācijas vai paziņošanas aktiem, kas piešķirta RTP (turpmāk “pastāvīgs atbrīvojums”), Tiesa secināja: tā kā nav neiespējams, ka atbrīvojums faktiski nav pastāvīgs (skatīt sprieduma 73. un 79. punktu), tas nemainītu konstatējumu, ka Komisija nav parādījusi atbrīvojuma vispārējo raksturu. Pēc tam Tiesa secināja, ka, lai gan varētu būt, ka Portugāle pārveidoja RTP par akciju sabiedrību tādēļ, ka tas tika uzskatīts par nepieciešamu sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma izpildei, tas nav pietiekami pierādīts.
(6)
Tiesa noraidīja pieteikumus attiecībā uz konstatējumu Lēmumā 2005/406/EK, saskaņā ar kuru 1994. gada obligāciju emisiju un licenču maksu maksājumu atvieglojumus neklasificē kā valsts atbalstu.
(7)
Attiecībā uz valsts atbalsta pasākumu saderību (Lēmuma 2005/406/EK 1. pants) Tiesa secināja, ka Komisija nevarēja paļauties uz ziņojumiem par sabiedriskajiem pakalpojumiem un tajos ietvertajiem datiem, ja nebija veikta šo ziņojumu ārēja revīzija, kā tas noteikts valsts tiesību aktos. Tādēļ Komisija nebija tiesīga secināt, ka valsta atbalsta pasākumi ir saderīgi ar kopējo tirgu Līguma 86. panta 2. punkta nozīmē (pašlaik LESD 106. panta 2. punkts un “iekšējais tirgus”) (6). Tiesa atcēla Lēmuma 2005/406/EK 1. pantu.
(8)
Pēc Tiesas sprieduma lietā T-442/03 Komisija pievērsa ieinteresēto personu uzmanību faktam, ka Komisija ir no jauna uzsākusi izmeklēšanu šajā lietā, un aicināja tās iesniegt savus komentārus (7).
(9)
Komisija 2009. gada 10. martā no prasītāja saņēma komentārus, kuri tika nosūtīti Portugālei 2009. gada 8. aprīlī. Papildu komentāri no prasītāja tika saņemti 2009. gada 17. jūnijā un tika nosūtīti tālāk Portugālei 2009. gada 28. jūlijā. Portugāle atbildēja uz abiem komentāru kopumiem ar vēstulēm, kas datētas ar 2009. gada 7. un 8. septembri. Portugāle nosūtīja Komisijai papildu informāciju 2010. gada 23. februārī, 2010. gada 4. martā un 2010. gada 15. aprīlī. Komisija nosūtīja Portugālei informācijas pieprasījumu 2010. gada 10. maijā, konkrēti lūdzot, lai tiktu veikta neatkarīga ārēja revīzija sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem par laika periodu no 1992. līdz 1997. gadam.
(10)
Portugāle atbildēja uz Komisijas pieprasījumu sniegt informāciju ar vēstuli 2010. gada 8. jūnijā un 2010. gada 12. augusta vēstulē iesniedza pieprasītās ārējās revīzijas par sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem rezultātus. Turpmāku informāciju Portugāle iesniedza ar vēstuli 2010. gada 29. septembrī.2011. gada 29. martā notika tikšanās ar Portugāli, un 2011. gada 17. jūnijā, 2011. gada 25. augustā un 2011. gada 26. oktobrī Portugāle iesniedza Komisijai papildu informāciju.
Ar vēstuli, kas reģistrēta 2011. gada 15. decembrī, Portugāle izņēmuma kārtā piekrita, ka šis lēmums tiks pieņemts ar autentisku tekstu angļu valodā.
(11)
Šis lēmums attiecas tikai uz īpašajiem pasākumiem, kuri aplūkoti lēmumā par oficiālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu. Dažus pasākumus, kuri Lēmumā 2005/406/EK tika atzīti par tādiem, kas neveido valsts atbalstu EK līguma 87. panta 1. punkta nozīmē, Tiesa lietā T-442/03 nav atcēlusi, un tādēļ Lēmuma 2005/406/EK 2. pants ir galīgs. Šie pasākumi attiecas uz maksājumu par televīzijas apraides tīklu atdalīšanu, iespējām, kas ir piešķirtas ikgada nodevas maksājumam par televīzijas apraides tīkla izmantošanu, protokolu par kino sekmēšanu, obligāciju emisiju un pārstrukturēšanas plānu laika posmam no 1996. līdz 2000. gadam. Tomēr saskaņā ar Tiesas prasību lietā T-442/03 Komisija no jauna izvērtēs pagaidu un pastāvīgo atbrīvojumu no notāra nodevas, kā arī reģistrācijas un publikācijas nodevas.
Šajā lēmumā uzsvars likts uz finansiālajām attiecībām starp RTP un Portugāli laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam saistībā ar nolīgumu ar sociālā nodrošinājuma shēmu 1993. gadā, kapitāla iepludināšanu laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam un aizņēmumu 1998. gadā. Šis lēmums nerisina jautājumus par RTP piešķirto ikgada kompensācijas maksājumu juridisko klasifikāciju un saderību ar Līgumu, kas jau aplūkoti Komisijas 2006. gada 22. marta lēmumā lietā Nr. E 14/05 (8). Turklāt 2006. gada 4. jūlijā Komisija pieņēma lēmumu par RTP finanšu pārstrukturēšanas nolīgumu lietā NN 31/06 (9).
(12)
Tomēr, lai būtu pilnīga aina par finansiālajām attiecībām starp Portugāli un RTP tajā periodā, kuru aptver Komisijas izmeklēšana šajā lietā, Komisijai ir jāņem vērā ne tikai īpašie pasākumi, bet arī RTP piešķirtais finansiālais atbalsts ikgada kompensācijas maksājumu veidā. Tādējādi šis lēmums attiecas uz ikgada kompensācijas maksājumiem tādā mērā, kāds nepieciešams, lai skaidrotu Komisijas apsvērumus par īpašajiem pasākumiem.
II. BŪTISKO PROBLĒMU SĪKS APRAKSTS
A. PASĀKUMI RTP LABĀ
A.1. SAŅĒMĒJA RTP RAKSTUROJUMS
(13)
RTP (tajā laikā Rádio e Televisão Portuguesa, S.A.R.L) ar aktu tika izveidota kā akciju sabiedrība 1955. gada 15. decembrī pēc tam, kad Portugāle pieņēma lēmumu izveidot raidorganizāciju, kurai uzticēt televīzijas apraides koncesiju sabiedrisko pakalpojumu sniegšanai (10). Sabiedrisko pakalpojumu koncesijas līgums tika parakstīts 1956. gada 16. janvārī.
(14)
Ar 1975. gada 2. decembra Dekrētlikumu Nr. 674-D/75 RTP tika nacionalizēta. Ar šo dekrētlikumu RTP pārveidoja par valsts uzņēmumu ar nosaukumu “Radiotelevisão Portuguesa, E.P.”, kuram saskaņā ar dekrētlikumu tika nodotas visas tā priekšgājēja juridiskās tiesības un saistības.
(15)
RTP bija monopols valsts apraides tirgū līdz pat 20. gadsimta 80. gadiem. Tam bija divi televīzijas kanāli - RTP1 un RTP2. 90. gados tas sāka izjust konkurenci no komerciālo raidorganizāciju puses pēc tam, kad Portugāle 1992. gada februārī piešķīra apraides licences SIC un komerciālajai raidorganizācijai TVI attiecīgi trešajā un ceturtajā kanālā (11).
(16)
Ar 1992. gada 14. augusta Likumu Nr. 21/92 RTP, EP tika pārveidota par akciju sabiedrību ar nosaukumu “Radiotelevisão Portuguesa, S. A.” un apstiprināti tās jaunie statūti.
(17)
RTP veic gan sabiedrisko apraidi, gan arī komerciālo apraidi. RTP ir ar likumu atļauts veikt komerciālās un ražošanas darbības, kas ir saistītas ar televīzijas darbību (12).
(18)
RTP komerciālās darbības vada, finansiāli piedaloties uzņēmumos, kuri ir juridiski nošķirti no RTP un kuriem ir sava struktūra un pārskatu sistēma.
A.2. PASĀKUMI (13)
(19)
Ikgada kompensācijas maksājumi RTP veido galveno RTP kompensēšanas mehānismu par tās sabiedrisko pakalpojumu saistībām. Laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam RTP saņēma ikgada kompensācijas maksājumus 66 495 miljonu portugāļu eskudo (PTE) (aptuveni 332 miljoni EUR) (14) apmērā, lai segtu savas sabiedrisko pakalpojumu saistību izmaksas. Ikgada kompensācijas maksājumu juridiskais pamats ir Likuma Nr. 21/92 5. pants (15).
(20)
1. tabulā ir redzams RTP piešķirto ikgada kompensācijas maksājumu sadalījums laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam, kuru aptver pašreizējais lēmums.
1. tabula
Ikgada kompensācijas maksājumi laika posmā 1992.-1998. gads
(miljonos PTE un EUR)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
6 200
7 100
7 145
7 200
14 500
10 350
14 000
EUR 26,9 (16)
EUR 35,4
EUR 35,6
EUR 35,9
EUR 72,3
EUR 51,6
EUR 69,8
Avots: Ministru padomes rezolūcija
(21)
Laikā, kad RTP tika pārveidota par akciju sabiedrību, Portugāles likumu par sabiedrību reģistrēšanu var raksturot šādi: Portugāles Uzņēmumu kodeksa (Código das Sociedades Comerciais) 7. panta 1. punkta redakcija, kas bija spēkā RTP pārveidošanas laikā, noteica, ka tirdzniecības uzņēmuma statūti (contrato de sociedade) ir jānoformē oficiāli ar notariālu aktu.
Uzņēmumu kodeksa 18. panta 5. punkts noteica, ka akts, ar ko tiek izveidota akciju sabiedrība, pēc tam, kad uzņēmums ir izveidots atbilstīgā tiesiskā veidā, ir jāreģistrē komercreģistrā. Reģistrēšana bija obligāta saskaņā ar Komercreģistra kodeksa (Código do Registo Comercial) 15. panta 1. punktu un 3. panta a) apakšpunktu un Uzņēmumu kodeksa 166. pantu.
Saskaņā ar Komercreģistra kodeksa 70. panta 1. punkta a) apakšpunkta redakciju, kas bija spēkā tajā laikā, akts, ar ko izveido akciju sabiedrību, bija jāpublicē Diário da República (skatīt 70. panta 2. punktu) (17). Publicēšana ex officio bija jāveic reģistratoram par ieinteresētās personas līdzekļiem (skatīt Komercreģistra kodeksa 71. panta 1. punktu).
(22)
Pēc uzņēmuma pārveidošanas par akciju sabiedrību 1992. gadā RTP tika atbrīvota no notāra un reģistrācijas nodevas maksāšanas saistībā ar RTP tiesisko pārveidi no valsts uzņēmuma par akciju sabiedrību. Atbrīvojumu vērtība bija 33 miljoni PTE (aptuveni EUR 164 000). Saskaņā ar Portugāles likumiem visām juridiskām personām parasti ir jāmaksā nodeva, kas tiek iekasēta par uzņēmuma izveidi un grozījumiem uzņēmuma statūtos vai par jebkurām citām būtiskām izmaiņām uzņēmumā.
(23)
Atbrīvojuma no reģistrācijas nodevas juridiskais pamats ir Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punkts, kas nosaka, ka:
“RTP SA (..) statūti līdz ar šo ir apstiprināti; nav nepieciešamības tos pārveidot par aktu, bet tie ir automātiski jāreģistrē, neapliekot ar nodokļiem un izdevumiem, pamatojoties uz “Republikas Laikrakstu” (Diário de República), kurā tie ir publicēti.”
(24)
Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punkts ir atvasināts no 1988. gada 20. jūlija Likuma Nr. 84/88 par valsts uzņēmumu pārveidošanu par akciju sabiedrībām piemērošanas. Likuma Nr. 84/88 1. pants nosaka, ka valsts uzņēmumus, pat ja tie tiek nacionalizēti, var pārveidot par akciju sabiedrībām, izmantojot dekrētlikumu. Tas nosaka:
“Izmantojot dekrētlikumu, valsts uzņēmumus [..] saskaņā ar Konstitūciju un šo likumu var pārveidot par akciju sabiedrībām, kas pilnībā vai lielākoties pieder valsts iestādēm.”
(25)
Likuma Nr. 84/88 par valsts uzņēmumu pārveidošanu par akciju sabiedrībām 3. panta 2. punkts arī nosaka, ka ar šādu dekrētlikumu tiek apstiprināti akciju sabiedrības statūti. Atbilstīgi Likuma Nr. 84/88 3. panta 3. punktam šāds dekrētlikums ir pietiekams dokuments, lai tiktu izpildītas reģistrācijas prasības (18).
(26)
Saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu RTP tika atbrīvota no citām reģistrācijas nodevām, kuras ir tieši saistītas ar uzņēmuma tiesiskā statusa izmaiņām. 11. panta 2. punkts ir šāds:
“Visi reģistrācijas pieteikumi, reģistrācijas un paziņošanas akti visās reģistrācijas iestādēs, valsts pārvaldes iestādēs un institūcijās, jo īpaši valsts juridisko personu reģistrā, ķīlu reģistrā un transportlīdzekļu reģistrācijas departamentā ir jāreģistrē uz vienkārša lūguma pamata, kuru parakstījuši divi uzņēmuma valdes locekļi, un par to nav jāmaksā nodevas un maksas.”
(27)
Saskaņā ar Portugāles apgalvojumu 11. panta 2. punkta nosacījums tika atvasināts no Dekrētlikuma Nr. 404/90 (19) piemērošanas un tas apstiprina vispārējas piemērošanas nosacījuma attiecināmību uz RTP. Saskaņā ar šā likuma 1. pantu uzņēmumiem, kuri līdz 1993. gada 31. decembrim veica sadarbības vai koncentrācijas darbības, varēja piešķirt atbrīvojumu no nodokļa, kas jāmaksā par tādu pamatlīdzekļu nodošanu, kas nepieciešami koncentrācijai vai sadarbībai. Šā likuma 1. pants arī paredzēja atbrīvojumu no atlīdzības un citām ar likumu noteiktām nodevām, kas būtu maksājamas par šādu darbību veikšanu.
(28)
Portugāle norādīja, ka RTP pēc pārveidošanas par akciju sabiedrību vairākos gadījumos iepriekš ir maksājusi notāra un reģistrācijas nodevu saistībā ar dažām kapitāla palielināšanas un citām operācijām (20).
(29)
Laika posmā no 1983. līdz 1989. gadam RTP uzkrāja parādu sociālā nodrošinājuma shēmai 2 189 miljonu PTE apmērā, kas radās, neveicot sociālā nodrošinājuma iemaksas. Šā parāda pamatā ir strīds starp RTP un Sociālā nodrošinājuma pārvaldi par sociālā nodrošinājuma atskaitījumu par virsstundām un mākslinieku honorāru interpretāciju.
(30)
Sociālā nodrošinājuma pārvaldes interpretāciju nosaka 1983. gada 12. februāra Īstenošanas dekrētlikuma Nr. 12/83 2. panta e) apakšpunkts. Lai izvairītos no tiesvedības, abas puses panāca vienošanos, saskaņā ar ko Sociālā nodrošinājuma pārvalde atsauks prasību par nokavētā maksājuma soda procentiem un pieņems mainītu parāda nomaksas grafiku. Pēc strīda atrisināšanas procedūras Īstenošanas dekrētlikums nav ticis atsaukts.
(31)
Ar Finanšu ministrijas un Sociālā nodrošinājuma ministrijas kopīgo 1993. gada 6. maija dekrētlikumu oficiāli tika apstiprināta parāda grafika pārdale 120 ikmēneša iemaksās un atsaukts līgumsods un soda procenti 1 206 miljonu PTE (6 miljonu EUR) apmērā.
(32)
Nosacījumi, lai apstiprinātu izņēmuma pasākumus RTP parādu nokārtošanai pret sociālā nodrošinājuma shēmu, ir noteikti Dekrētlikumā Nr. 411/91. Šā dekrētlikuma 2. panta 1. punkts nosaka, ka apstiprinājums ir jāpieņem, lai nodrošinātu parādnieka dzīvotspēju, un saskaņā ar pasākumiem, kas cita starpā var tikt piemēroti, pamatojoties uz dekrētlikuma 2. panta d) apakšpunktā noteikto, ka parādā esoši uzņēmumi “ir nodarbinātības, strādnieku pašpārvaldes vai valsts iejaukšanās sfērā”.
(33)
Laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam Portugāle katru gadu palielināja RTP kapitālu. Tabulā ir redzams pārskats par dažādiem kapitāla palielinājumiem, kas sasniedz 46 800 miljonus PTE (233 miljonus EUR).
2. tabula
RTP akciju kapitāla palielinājums 1994.-1997. gadā
(miljoni PTE)
Gads
1994
1995
1996
1997
Akciju kapitāla palielinājums
10 000
12 800
10 000
14 000
Akciju kapitāls uz 31. decembri
22 708
35 508
45 508
59 508
Avots: RTP bilance
(34)
Sabiedrisko pakalpojumu līgumi, kurus Portugāle noslēdza ar RTP, nodrošina valstij dalību RTP veiktajos ieguldījumos, vēlams, kapitāla palielinājumu veidā (21).
(35)
1998. gada decembrī starp Valsts parāda stabilizācijas fondu (Fundo de Regularização da Dívida Pública) un RTP tika noslēgts līgums par subordinētu aizdevumu, ko Valsts parāda stabilizācijas fonds izsniedza RTP, un ar to noteica nosacījumus aizņēmumam 20 000 miljonu PTE (99,8 miljonu EUR) apmērā RTP kapitāla palielināšanai.
(36)
Valsts parāda stabilizācijas fondu vada Valsts parāda vadības institūts (Instituto de Gestão de Crédito Público), kas atbild par Portugāles valsts parāda pārvaldību un centrālās aizņēmuma programmas īstenošanu saskaņā ar Valsts parāda likumu (22) un Portugāles valdības noteiktajām pamatnostādnēm. Institūts darbojas Portugāles Finanšu ministrijas pakļautībā un uzraudzībā (23).
(37)
No dienas, kad RTP ir pieejamas šīs summas, par aizņēmumu ir jāmaksā ikgada procentu maksājumi pēc 12 mēnešu Lisbor likmes, kas tiek aprēķināta katra perioda pirmajā dienā plus 20 bāzes punkti (24).
(38)
Saskaņā ar līgumu aizņēmums ir jāatmaksā 2003. gada 31. decembrī, bet, abpusēji vienojoties, atmaksas termiņu var pagarināt vēl uz viena vai divu gadu periodu. RTP nemaksā aizņēmuma procentus, jo līgumā ir paredzēts, ka procenti, kas ir maksājami par pirmajiem četriem ikgada maksājumiem, ir kapitalizējami (25).
(39)
Līgums, ko 1998. gada decembrī noslēdza Valsts parāda stabilizācijas fonds un RTP, ir noformēts saskaņā ar pamatnostādnēm, kas 1998. gada 17. decembrī ir noteiktas kopējā Plašsaziņas līdzekļu, Valsts kases un finanšu valsts sekretāru rezolūcijā.
B. RTP FINANŠU STĀVOKLIS
(40)
Kā redzams tabulā turpmāk, Komisijas veiktās izmeklēšanas periodā RTP darbojusies ar zaudējumiem. 1996. gadā RTP finanšu stāvoklis pasliktinājās līdz tādai pakāpei, ka tās neto kapitāls bija negatīvs.
3. tabula
RTP ekonomiskie un finanšu dati 1993.-1998. gadā
(miljoni PTE)
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Neto peļņa (zaudējumi)
(7 883)
(19 558)
(26 581)
(18 512)
(32 223)
(25 039)
Neto kapitāls
1 557
8 071
4 269
(4 274)
(20 586)
(50 827)
Aktīvi
39 418
42 262
56 078
67 654
62 340
83 843
Finanšu parādi (26)
22 402
26 855
30 258
44 922
44 885
92 775
Avots: RTP finanšu pārskati
C. RTP SABIEDRISKO PAKALPOJUMU SAISTĪBAS 1992.-1998. GADĀ
(41)
RTP ir pienākums nodrošināt sabiedrisko televīziju. Dažādi likumi nosaka šā pakalpojuma definīciju, piešķiršanu un finansējumu.
(42)
Likuma Nr. 58/90 jomā ir televīzijas apraides darbības, un tas paredz nosacījumus privātajām raidorganizācijām un valsts saistības attiecībā uz sabiedriskās televīzijas apraides nodrošināšanu (27). Attiecībā uz RTP statūtiem Likums Nr. 21/92 definē galvenās sabiedrisko pakalpojumu saistības un šo pakalpojumu finansējumu.
(43)
Divi sabiedrisko pakalpojumu līgumi, kurus parakstīja RTP un Portugāles valsts 1993. un 1996. gadā, sīki raksturo sabiedriskos pakalpojumus un to finansējumu (turpmāk vai nu “Vecais sabiedrisko pakalpojumu līgums”, vai “Jaunais sabiedrisko pakalpojumu līgums” vai “sabiedrisko pakalpojumu līgumi”, ja runa ir par abiem līgumiem) (28).
(44)
Likuma Nr. 21/92 4. pants nosaka, ka koncesijas līgums tiek noslēgts starp Portugāli un RTP, un konkretizē galvenās sabiedrisko pakalpojumu saistības, kuras ir jāīsteno saskaņā ar šo līgumu. Šā likuma 4. panta 2. punkts nosaka vispārējos principus, kuri RTP ir jāievēro, veicot savas darbības kā koncesionāram (29), savukārt 4. panta 3. punkts nosaka sabiedriskās televīzijas apraides pakalpojuma saistības (30).
(45)
Sabiedrisko pakalpojumu līgumi apstiprina RTP sabiedrisko pakalpojumu saistības. Pirmkārt, RTP ir uzliktas vispārējas saistības un tās saistības, kas attiecas uz raidījumu saturu (31). RTP ir jānodrošina sabiedriskās televīzijas pakalpojums, kura ietvaros RTP raida divus kanālus un nodrošina Portugāles sauszemes iedzīvotājus ar vispārējām reportāžām. Pirmais kanāls ir vispārīgāks, un tam ir jāpiedāvā vispārīgāka raidījumu programma. Otrajam kanālam ir jābūt vērstam uz specifiskāku auditoriju un jānodrošina izglītojoši, kultūras un zinātniski raidījumi. Viens no kanāliem aptver Azoru salu un Madeiras autonomos apgabalus.
(46)
Otrkārt, sabiedrisko pakalpojumu līgumi paredz RTP īpašas saistības attiecībā uz raidījumu programmas izveidi (32). Ir noteikti standarti attiecībā uz raidījumu kvalitāti (piemēram, plurālisms, objektīva informācija utt.) un raidījumu saturu (jauna beletristika, sports, bērni, portugāļu kultūra, vietējās ziņas, izklaide). RTP ir arī jāparedz raidlaiks īpašiem vienumiem, lai atbalstītu kino un citus audiovizuālās produkcijas veidus, lai sekmētu izglītojošu un mācību raidījumu izveidi, lai apmainītos ar raidījumiem ar Azoru salu un Madeiras autonomajiem apgabaliem un lai sekmētu sadarbību ar citām Eiropas Savienības sabiedriskajām televīzijām. Turklāt tai ir īpašas programmas izveides saistības attiecībā uz starptautisko sadarbību. Piemēram, tai ir jāveido raidījumi, kā arī jāraida tie ārpus Portugāles esošajām portugāļu kopienām, portugāļu valodā runājošajām valstīm Āfrikā un Makao. Tai ir jānodrošina RTP Madeira un RTP Açores pastāvēšana, kā arī jāuztur savi programmu izveides centri un delegācijas ārzemēs.
(47)
Treškārt, sabiedrisko pakalpojumu līgumi uzliek RTP īpašas saistības. Piemēram, RTP ir jāuztur audiovizuālie arhīvi, jāievieš savā aprīkojumā un darbībās tehnoloģiskas inovācijas, jāatbalsta S. Karlosa Nacionālais teātris un jānodrošina citi pakalpojumi, kas tiks īpaši norādīti.
(48)
Ar Likuma Nr. 58/90 5. pantu RTP tiek piešķirta sabiedriskās apraides koncesija uz 15 gadiem, to var atjaunot vēl uz 15 gadiem, un tā aptver pirmajam un otrajam kanālam atbilstošas frekvences. Likuma Nr. 21/92 4. pants nosaka, ka RTP ir sabiedriskās televīzijas apraides koncesionārs. Sabiedrisko pakalpojumu līgumu 1. klauzulas a) apakšpunkts apstiprina, ka RTP ir sabiedriskās televīzijas pakalpojuma nodrošinātājs (33).
(49)
Sabiedrisko pakalpojumu līgumi (34) paredz izveidot Sabiedriskās domas padomi (Conselho de Opinião), kuras sastāvā ir dažādu Sabiedriskās domas padomes nodaļu pārstāvji, kas var iesaistīties, lai novērtētu, vai RTP izpilda vispārējās un specifiskās sabiedriskās televīzijas apraides saistības.
(50)
RTP ir jāiesniedz finanšu ministram nākamā gada sabiedrisko pakalpojumu darbības plāns un budžets sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma izpildei (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público) ar RTP Revidentu padomes un Sabiedriskās domas padomes izdotajiem atzinumiem. Turklāt tai jāiesniedz ziņojums par sabiedrisko pakalpojumu iepriekšējā gada saistībām (Relatório sobre o Cumprimento das Obrigacões do Serviço Público, (“sabiedrisko pakalpojumu ziņojums”)) ar klātpievienotu RTP Revidentu padomes ziņojumu (35).
(51)
Finanšu ministram un valdības locekļiem, kas ir atbildīgi par plašsaziņas līdzekļu jautājumiem, ir jāpārbauda atbilsme sabiedrisko pakalpojumu līgumiem. Finanšu ģenerālinspektoram ir jāpārbauda finanšu plāns. Turklāt sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu ikgadējo revīziju jāveic specializētam ārējam revidentam (36).
(52)
Jaunais sabiedrisko pakalpojumu līgums paredz arī sankcijas (līgumsodu, apķīlāšanu, izpirkšanu vai līguma izbeigšanu), kuras Portugāle var uzlikt līguma laušanas gadījumā.
(53)
Laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam neatkarīgs revidents veica ārējas revīzijas par visiem RTP gada pārskatiem.
(54)
RTP ir arī iesniegusi sabiedrisko pakalpojumu ziņojumus par visiem gadiem, izņemot sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu par 1992. gadu, jo pienākums veikt ārēju revīziju pirmoreiz tika norādīts 1993. gada Vecajā sabiedrisko pakalpojumu līgumā. Portugāle apgalvo, ka par laika posmu no 1995. līdz 1998. gadam juridiski neatkarīgs revidents sniedza labvēlīgu un autonomu atzinumu par sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem (37). Portugāle arī apgalvo, ka visiem sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem šajā periodā tika pievienots RTP Revidentu padomes atzinums un finanšu ģenerālinspektora (Inspecção-Geral de Finanças) revīzijas atzinums, turklāt pēdējais ir no RTP neatkarīgs.
Situāciju attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu ārējo revīziju var raksturot šādi:
(55)
1993. un 1994. gada sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos bija ietverti atbilstības paziņojumi, saskaņā ar kuriem RTP bija izpildījusi sabiedrisko pakalpojumu saistības, bet šie bija tikai RTP vadības paziņojumi.
(56)
Sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos par 1995., 1996., 1997. un 1998. gadu bija ietverti atbilstības paziņojumi, kurus izsniedzis ārējs revidents, kas ir neatkarīgs no uzņēmuma, - Maia, Mesquita & Associados - (Revisor Oficial das Contas) - par to, ka šajā revīzijā nav atklāta nekāda informācija, kas būtiski ietekmētu šajos ziņojumos par šiem gadiem ietverto kompensācijas maksājumu aprēķinu RTP labā.
(57)
2010. gadā Portugāle Komisijai iesniedza pilnīgākus sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu ārējās revīzijas ziņojumus par laika posmu no 1992. līdz 1997. gadam. Sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu ārējo revīziju par šo periodu organizēja nacionālais plašsaziņas līdzekļu regulators, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC). Par šo periodu to veica Pedro Roque SROC, ārējs revidents, kas ir neatkarīgs no RTP (38). Portugāle iesniedza arī kopsavilkuma ziņojumu par visu gadu revīzijas rezultātiem.
Ārēja revīzija tika veikta jau sabiedrisko pakalpojumu ziņojumam par 1998. gadu. Ārējo revīziju par 1998. gadu veica ārējs revidents BDO Binder (“BDO Binder ziņojums”) (39).
(58)
1992.-1997. gada revīziju uzdevums katru gadu bija izvērtēt, vai RTP ir izpildījusi saistības, kas noteiktas tajā laikā spēkā esošajos sabiedrisko pakalpojumu līgumos, un vai pastāv atbilstība starp sabiedrisko pakalpojumu izmaksām un kompensācijas maksājumiem. Ārējās revīzijās tika uzskaitītas sabiedrisko pakalpojumu saistības, kas paredzētas sabiedrisko pakalpojumu līgumos, tika ņemti vērā dažādie likumi, kas regulē RTP sabiedrisko pakalpojumu saistības (piemēram, 1990. gada 7. septembra Televīzijas likums Nr. 58/90), kā arī sabiedrisko pakalpojumu darbības plāns un budžets (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), un sabiedrisko pakalpojumu ziņojumi. Ārējās revīzijās tika pārbaudīts, vai tiek ievērotas sabiedrisko pakalpojumu saistības. Ziņojumos tika salīdzināti Portugāles veiktie kompensācijas maksājumi ar izmaksām, kas norādītas sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos.
(59)
Par visiem gadiem, kas tika pārbaudīti, t. i., 1992.-1997. gadu, revīzija secināja, ka RTP būtībā ir izpildījusi galvenās apraides saistības. Revīzijās tika arī norādīts, ka “attiecībā uz atbilstību starp veiktajiem sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem un “reālo un faktisko izmaksu” kompensāciju, nepastāv būtiska kropļošana, kas ietekmētu atbilstību tajā laikā spēkā esošajiem tiesību aktiem”. Kopsavilkuma ziņojumā par visiem gadiem norādīts, ka Portugāles kompensācijas maksājums bija mazāks nekā summas, kas norādītas katrā sabiedrisko pakalpojumu ziņojumā. Revīzijas ziņojumi ir publicēti ERC tīmekļa vietnē (40). Tieši tāpat BDO Binder ziņojums nenorāda uz jelkādu pārmērīgu kompensāciju par sniegtajiem sabiedriskajiem pakalpojumiem.
(60)
Ar Likuma Nr. 21/92 5. pantu RTP piešķirtas tiesības saņemt kompensāciju par tās sabiedrisko pakalpojumu saistībām. Šīs tiesības ir apstiprinātas sabiedrisko pakalpojumu līgumos.
(61)
Papildus ikgada kompensāciju maksājumu sistēmai (skatīt 19. apsvērumu iepriekš) sabiedrisko pakalpojumu līgumi nodrošina Portugāles finansējumu turpmāk uzskaitītajam:
a)
maksājumiem par īpašiem pakalpojumiem saskaņā ar nolīgumiem, lai nodrošinātu pakalpojumus, par kuriem valsts pārvalde un RTP ir vienojušās vai vienosies (41);
b)
valsts dalībai visos RTP veiktajos ieguldījumos, jo īpaši tajos, kas ir paredzēti infrastruktūrām, kuras ir nepieciešamas televīzijas raidījumu izveides un apraides centru ekspluatācijai Azoru salu autonomajos reģionos un Madeirā, audiovizuālajiem arhīviem, RTP starptautiskajām apraidēm un citiem RTP veicamajiem tehnoloģiskajiem ieguldījumiem (42).
(62)
Lai noteiktu sabiedrisko pakalpojumu saistību izmaksas un ieņēmumus, kas tiek noteikti kā kompensācijas maksājumi, RTP piemēro analītisku grāmatvedības sistēmu. Sabiedrisko pakalpojumu līgumos konkretizēti tie kritēriji, pēc kuriem aprēķina attaisnotās izmaksas, par kurām ir tiesības saņemt kompensāciju par visām sabiedrisko pakalpojumu saistībām (43).
(63)
Pamatojoties uz iepriekšējā apsvērumā minēto analītisko grāmatvedības sistēmu, RTP sadala izmaksas un ieņēmumus (piemēram, personālam un aprīkojumam), lai segtu noteiktu darbību skaitu (piemēram, raidījuma izveides vadībai, tiešajām un netiešajām raidījuma izmaksām, izplatīšanas izmaksām, raidījumu izlaišanas izmaksām, reklamēšanas izmaksām un pieskaitāmajiem izdevumiem).
(64)
Dažādu darbību tiešās izmaksas ir sadalītas starp dažādām izmaksu pozīcijām (piemēram, RTP 1, RTP 2, RTPi un RTP África). Netiešās izmaksas tiek sadalītas izmaksu pozīcijām, pamatojoties uz konsekventiem analītiskiem kritērijiem (piemēram, apraides stundu skaits) (44).
(65)
Analītiskajai grāmatvedības sistēmai ir šādas iezīmes:
a)
saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu līgumiem var tikt atmaksātas tikai pamatdarbības neto izmaksas pēc sabiedrisko pakalpojumu līgumos raksturotās metodes. Finansiālās izmaksas, ārkārtas izdevumi un uzkrājumi, kas nav tieši saistīti ar darbību, netiek iekļauti kompensācijā (45);
b)
lai aprēķinātu neto atmaksājamās pamatdarbības izmaksas, RTP ir jāatrēķina pamatdarbības ieņēmumi, kas izriet no visām sabiedrisko pakalpojumu saistībām;
c)
saskaņā ar Veco sabiedrisko pakalpojumu līgumu kompensāciju nemaksā par vispārējām sabiedrisko pakalpojumu saistībām, kas paredz apkalpot RTP 1 un RTP 2 un aptvert autonomos apgabalus ar vienu no kanāliem (46);
d)
saskaņā ar Jauno sabiedrisko pakalpojumu līgumu RTP 1 un RTP 2 pamatdarbības izmaksas var kompensēt, bet gadījumā, ja RTP 1 un RTP 2 faktiskās pamatdarbības neto izmaksas pārsniedz plānotās izmaksas, papildu kompensācija nepienākas (47).
(66)
RTP ziņo par sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksām ikgadējā ziņojumā par sabiedriskajiem pakalpojumiem saskaņā ar 60.-65. apsvērumā minēto izmaksu aprēķināšanas metodi. Tabulā redzams izmaksu apskats par visām sabiedrisko pakalpojumu darbībām, par kurām RTP ir tiesības saņemt kompensācijas maksājumus.
4. tabula
Sabiedrisko pakalpojumu neto paziņotās un atmaksājamās izmaksas
(miljoni PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Teleteksts
112,9
86,8
RTP International pamatdarbība
882,3
1 517,4
1 826,9
1 890,8
2 059,6
3 999,1
3 712,9
RTP África
-
-
-
-
654,7
1 332,0
RTP 1 tiešā apraide uz Azoru salām un uz Madeiru
-
-
-
-
-
76,8
295,4
Audiovizuālie arhīvi
509,1
241,6
402,7
492,7
184,9
909,4
672,1
Sadarbība ar Āfrikas valstīm, kurās runā portugāļu valodā
186,9
128,4
172,2
148,6
144,9
202,4
200,3
Izmaksu seguma atšķirība
406,7
1 312,8
1 314,2
1 050,3
1 050,0
622,6
208,6
Delegācijas/korespondenti
797,8
658,2
681,1
642,7
583,2
457,2
211,0
S. Karlosa Nacionālā teātra fonds
50,0
55,0
60,0
60,0
60,0
60,0
Kino sekmēšana
215,0
95,0
27,5
156,5
391,1
352,8
Autonomo apgabalu centru pamatdarbība
3 453,4
3 486,0
3 685,9
3 696,1
3 846,6
3 459,2
2 855,2
Apraide īpašu vienumu vajadzībām
482,0
350,6
151,1
94,6
80,8
Sport TV (48)
- 440,0
RTP 1 pamatdarbības neto izmaksas
16 946,1
11 916,6
RTP 2 pamatdarbības neto izmaksas
9 050,6
10 080,6
8 637,6
Kopējās pamatdarbības neto izmaksas
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
Avots: Portugāles iestādes un ziņojumi par sabiedriskajiem pakalpojumiem
(67)
Nākamajā tabulā sniegts pārskats par RTP ieguldījumiem sabiedrisko pakalpojumu darbību aprīkojumā. Tajā ir redzami gan reālie ieguldījumi sabiedrisko pakalpojuma darbībās, kā atspoguļots gada finanšu pārskatos, gan arī ieguldījumi, par kuriem ir ziņots sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos. Reālie ieguldījumi sabiedrisko pakalpojumu darbībās ir lielāki nekā ieguldījumi, par kuriem ir ziņots sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos.
5. tabula
Ieguldījumi sabiedrisko pakalpojumu darbībās
(miljoni PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Kopā
Finanšu pārskati
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Sabiedrisko pakalpojumu ziņojumi
2 327,3
98,0
1 975,1
154,4
28,1
4 037,4
6 127,8
14 748,1
Starpība
305,3
2 004,0
788,8
838,3
1 452,3
0
-73,6
5 315,1
Avots: RTP finanšu pārskati un sabiedrisko pakalpojumu ziņojumi
(68)
Īpašo pasākumu mērķis ir kompensēt RTP uzliktās sabiedrisko pakalpojumu saistības un finansēt tās ieguldījumus.
(69)
Portugālē sabiedrisko pakalpojumu uzņēmums netika izvēlēts konkursa procedūrā, kurā visiem ieinteresētajiem uzņēmumiem būtu iespēja uzrādīt savu kompensācijas summu, kāda tiem būtu nepieciešama sabiedriskās televīzijas apraides koncesijas darbībai. Valdība iecēla RTP sabiedriskās televīzijas apraides nodrošināšanai.
(70)
Kopš 1992. gada gan komerciālās raidorganizācijas, gan arī sabiedriskā raidorganizācija ir bijušas aktīvas Portugāles televīzijas tirgus dalībnieces. Papildus RTP televīzijas kanālu apraides licence ir piešķirta komerciālajām raidorganizācijām SIC un TVI. SIC bija pirmais privātais uzņēmums, kas 1992. gada 6. oktobrī sāka apraidi. Pasākumi RTP labā varētu radīt konkurences kropļošanu televīzijas apraides tirgū.
III. IEINTERESĒTO PERSONU KOMENTĀRI
(71)
Pēc Komisijas izmeklēšanas procedūras uzsākšanas šajā lietā vairākas ieinteresētās personas iesniedza komentārus par 21.-39. apsvērumā minētajiem pasākumiem. Turpmākajos apsvērumos sniegts pēc pasākumu veida sakārtots pārskats par attiecīgajiem ieinteresēto personu komentāriem.
(72)
Šajā iedaļā ir aplūkoti tikai komentāri attiecībā uz jautājumiem, kas palikuši atklāti pēc Tiesas sprieduma lietā T-442/03, t. i., tie, kas attiecas uz atbrīvojumu no notāra un reģistrācijas nodevas un publikācijas izmaksām, kā arī saistībā ar citiem pasākumiem (nolīgums ar sociālā nodrošinājuma shēmu 1993. gadā, kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam un aizņēmums 1998. gadā), kā minēts Lēmuma 2005/406/EK 1. pantā. Šie ieinteresēto personu komentāri ietver tos, kas iesniegti pēc Komisijas pirmā procedūras uzsākšanas lēmuma 2001. gada 15. novembrī, kā arī komentārus, kas saņemti pēc tam, kad 2008. gada 24. decembrī publicēts uzaicinājums iesniegt komentārus (49).
(73)
SIC un TVI apgalvoja, ka atbrīvojumi no notāra un reģistrācijas nodevas ir izņēmums no noteikumiem, ko parasti piemēro atbilstīgi Portugāles tiesību aktiem attiecībā jebkurām izmaiņām uzņēmuma statūtos. SIC komentēja, ka atbrīvojuma darbības joma nav ierobežota tikai attiecībā uz RTP pārveidošanu 1992. gadā. Pamatojoties uz Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu, RTP ir piešķirts vispārējs atbrīvojums no maksāšanas par tiesībām uz visu veidu reģistrācijas pieteikumiem un reģistrāciju.
(74)
TVI komentēja, ka RTP ir atbrīvota arī no jebkāda veida izdevumu maksāšanas, kas ir saistāmi ar notariāla akta publicēšanu.
(75)
Par kapitāla iepludināšanu laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam SIC, ACT - Komerciālo raidorganizāciju asociācija -, Itālijas komerciālā raidorganizācija Mediaset un TVI norādīja, ka neviens racionāli domājošs akcionārs nebūtu palielinājis tāda uzņēmuma kapitālu, kuram būtu tāds raksturojums kā RTP. Minētā kapitāla iepludināšana tika veikta uzņēmumā ar ievērojamu iztrūkumu, bez saskaņota pārstrukturēšanas plāna uzņēmuma dzīvotspējas nodrošināšanai.
(76)
Turklāt attiecībā uz 1998. gada aizdevumu SIC apgalvoja, ka, ņemot vērā faktu, ka RTP bija “faktiski bankrotējusi” 1996. gadā, neviena finanšu iestāde nebūtu apstiprinājusi RTP šādu aizdevumu.
(77)
SIC jo īpaši uzsvēra to, ka nav veiktas ārējas revīzijas, kurām būtu bijis jānotiek regulāri. Tā arī pieminēja trūkumus, kas tika atklāti par 1998. gadu, kā aprakstīts BDO Binder ziņojumā par šo gadu, vienīgajā esošajā ārējā revīzijā, kura Komisijai bija jāņem vērā. Tā norādīja uz kritiku BDO Binder ziņojumā par 1998. gadu, tostarp par pārsniegtajiem reklamēšanas ierobežojumiem attiecībā uz RTP televīzijas apraidēm. SIC norāda, ka saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu līgumiem RTP ir jāievēro reklamēšanas ierobežojumi un tā drīkst, piemēram, rādīt tikai konkrētu skaitu minūšu reklāmas stundā. Saskaņā ar BDO Binder ziņojuma konstatējumiem 1998. gadā tas netika ievērots. SIC citē arī šā ziņojuma konstatējumu, ka nav uzskaitīti daži aktīvi, ko SIC, šķiet, uzskata par pierādījumu, ka attiecīgie ieguldījumi šajos aktīvos nav veikti.
(78)
Pēc tam, kad Tiesa lietā T-442/03 bija anulējusi Lēmuma 2005/406/EK 1. pantu un daļu 2. panta, SIC apgalvo, ka Komisijai arī šajā lēmumā ir jāņem vērā Portugāles Revīzijas tiesas (Tribunal de Contas, turpmāk tekstā - Revīzijas tiesa) 2002. gada jūnija ziņojums (Nr. 8/2002), kura objektīvs uzdevums atbilstīgi SIC apgalvojumam bija pārbaudīt RTP vadības un sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas efektivitāti, lietderību un ekonomiskumu un kurš aptvēra laika posmu no 1997. līdz 2000. gadam. Tomēr šis periods tika pagarināts līdz 1993. gadam. Apkopojot ziņojuma konstatējumus, SIC uzsver, ka RTP programmu noteikšanā trūka stratēģijas, netika ievēroti ne iekšējās padomes norādījumi par izmaksu ierobežojumiem, ne ikgadējais plānotais budžets. SIC arī norāda: Revīzijas tiesa min, ka Portugāle vēl nav paskaidrojusi, ka valsts atbalsta piešķiršana ir saistīta ar to, lai RTP varētu faktiski izpildīt sabiedrisko pakalpojumu saistības.
(79)
SIC norādīja uz Portugāles Revīzijas tiesas vispārēju konstatējumu par sabiedrisko pakalpojumu līgumiem, saskaņā ar kuriem RTP varēja neņemt vērā RTP vadības efektivitāti un lietderību, kas atbilst vispārinātam un nekonkrētam sabiedrisko pakalpojumu uzdevumam.
IV. PORTUGĀLES KOMENTĀRI
(80)
Attiecībā uz atbrīvojumu no notāra nodevas, reģistrācijas un publikācijas nodevas Portugāle apgalvo, ka, tā kā valsts uzņēmuma pārveidošana par akciju sabiedrību (sociedade anónima) bija jāveic, izmantojot tiesību aktu, nebija pamata iekasēt nodokļus un atlīdzību saistībā ar notariāla pārveides akta oficiālu statusu, nedz arī par tā reģistrēšanu un publikāciju.
(81)
RTP pārveidošana par akciju sabiedrību tika veikta 1992. gadā, lai to pārvērstu par privāttiesisku uzņēmumu un veidu, kādā tā darbojas, pielīdzinātu privāto uzņēmēju darbībai. Tika uzskatīts par nepieciešamu dot RTP līdzekļus un nodrošināt apstākļus, kas ļautu tai vislabāk sasniegt sabiedrisko pakalpojumu mērķus tirgū, kas aizvien vairāk tiek atvērts konkurencei. Mērķis bija RTP darbībai un pārvaldībai piešķirt tādu pašu elastību, ko var atļauties “parastie” privāttiesiskie uzņēmumi, kas darbojas atbilstīgi privātām komerctiesībām. Portugāle apgalvo, ka akciju sabiedrības formāts bija mazāk apgrūtinošs nekā valsts kontroles procedūras, kuras iepriekš tika piemērotas RTP kā valsts uzņēmumam, tādējādi piedāvājot labākus nosacījumus televīzijas kanālu un to raidījumu satura attīstībai.
(82)
Portugāle apgalvo, ka RTP pārveidošana ar likumu 1992. gadā notika atbilstoši Portugāles tiesiskās sistēmas raksturam un loģikai, tādējādi šīs darbības oficiāla statusa apstiprināšanai nebija nepieciešams noformēt “notariālu aktu”. Šajā saistībā Portugāle atgādina, ka RTP kā valsts uzņēmums 1975. gadā tika nodibināts ar tiesību aktu, tas ir, Dekrētlikumu Nr. 674-D/75. Tādēļ atbilstīgi Likumam Nr. 84/88, kas regulē valsts uzņēmumu pārveidošanu par akciju sabiedrībām, arī šīs darbības ir jāveic, izmantojot tiesību aktus.
Atbilstīgi 3. panta 2. punktam Likumā Nr. 84/88, kas ir vispārīgs likums par valsts uzņēmumu pārveidošanu (skatīt 25. apsvērumu iepriekš), ar tiesību aktu, kas paredz valsts uzņēmuma pārveidošanu, ir jāapstiprina arī šīs pārveides rezultātā tapušās akciju sabiedrības statūti. Turklāt tas ir atbilstīgi aktu līdzvērtības principam, saskaņā ar kuru tiesību aktus drīkst grozīt, atcelt vai atsaukt tikai ar aktiem, kuriem ir līdzvērtīgs līmenis tiesību aktu hierarhijā. Portugāle norāda, ka aktu līdzvērtības princips ir noteikts Portugāles Konstitūcijā (tagad Konstitūcijas 112. panta 5. punkts vai 115. panta 5. punkts laikā, kad RTP tika pārveidota 1992. gadā), kurā noteikts, ka “neviens likums nerada citu kategoriju tiesību aktus, nedz arī piešķir citu veidu aktiem tiesības interpretēt, integrēt, grozīt, apturēt vai atsaukt tā nosacījumus ar ārēju ietekmi”. Šā principa piemērošanu valsts uzņēmumu pārveidei atbalsta tiesību jomas autori (50). Arī Portugāle atsaucas uz vairākiem Konstitucionālās tiesas spriedumiem, kuros atkārtota interpretācija, ka likumu drīkst interpretēt tikai ar citu likumu (51) un nevis ar atšķirīga vai zemāka līmeņa aktu tiesību aktu hierarhijā.
(83)
Portugāle apgalvo, ka RTP pārveidošana par akciju sabiedrību ar Likumu Nr. 21/92 tika veikta atbilstīgi Portugāles likumā noteiktajai vispārējai shēmai un to nevarētu likumīgi izdarīt, izmantojot privāttiesības notariāla akta veidā. Portugāle citē arī dažus piemērus no gadījumiem, kad citi valsts uzņēmumi pārveidoti par akciju sabiedrībām, izmantojot tiesību aktu (52).
(84)
Portugāle atsaucas uz 1976. gada 8. aprīļa Dekrētlikumu Nr. 267/76, kurā pirmoreiz tika noteikta vispārējā shēma valsts uzņēmumiem. Šajā dekrētlikumā tika noteikts, ka valsts uzņēmumus var izveidot tikai ar dekrētlikumu, ar kuru apstiprina to statūtus. Tas attiecās arī uz turpmākajiem statūtu grozījumiem.
(85)
Pēc tam Portugāle atsaucas uz 1988. gada 20. jūlija Likumu Nr. 84/88 (skatīt šā lēmuma 25. apsvērumu), kurā noteikts, ka dekrētlikums ir nepieciešams, lai pārveidotu valsts uzņēmumu par akciju sabiedrību, un ka ar to arī jāapstiprina valsts uzņēmuma statūti. Līdz ar to Portugāle secina, ka, pirmkārt, RTP pārveidošanai 1992. gadā bija nepieciešams dekrētlikums, un, otrkārt, arī statūtus varēja apstiprināt tikai ar likumu, nevis ar notariālu aktu.
(86)
Turklāt 1990. gada 7. septembra Likumā Nr. 58/90 ir noteikts, ka sabiedrisko televīziju nodrošina uzņēmumi, kas pieder tikai un vienīgi vai vairākumā valsts iestādēm, un šādu uzņēmumu statūti ir jāapstiprina ar dekrētlikumu.
(87)
Attiecībā uz “reģistrācijas nodevām” Portugāle konstatē, ka, lai gan ar Likumu Nr. 21/92 apstiprinātie statūti ir atbrīvoti no šīm nodevām, reģistrācijas formalitātēm vienalga jābūt veiktām ex officio. Reģistrācijas formalitātes tiek uzskatītas par nepieciešamām, jo Komercreģistra kodeksā (Código do Registo Comercial) ir noteikts, ka aktus saistībā ar uzņēmumiem reģistrē un publicē. Saskaņā ar Portugāles apgalvojumu reģistrācijas nodevu vērtība ir 11 000contos (53), kas atbilst PTE 11 000 000.
(88)
Attiecībā uz publicēšanas prasību Portugāle uzsver, ka, tā kā RTP statūti tika publicēti Diário da República kā pielikums Likumam Nr. 21/92, ar kuru tos apstiprināja, šī prasība tika izpildīta.
(89)
Attiecībā uz SIC komentāriem par Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu Portugāle atbildēja, ka Portugāles likumdevējs neparedzēja īpašas nodokļu priekšrocības, veicot valsts uzņēmuma pārveidošanu vai darbības pārstrukturēšanu. Atbrīvojuma pamatā ir Dekrētlikums Nr. 404/90. Portugāle apgalvo, ka, izņemot 1992. gada pārveidošanu, RTP saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu netika atbrīvota no reģistrācijas nodevu maksāšanas. Turklāt Portugāle apgalvo, ka Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta klasificēšana par pastāvīgu atbrīvojumu no nodevām ir radusies lingvistiska pārpratuma dēļ. Tā vietā, lai noteiktu, ka dekrētlikums ir piemērojams visiem juridiskiem nolūkiem un jebkuram aktam, kas nepieciešams “situācijas” (t. i., 1992. gada pārveidošanas, pievienots pašu uzsvars) sakārtošanai, 11. panta 2. punkts paredzēja, ka RTP tiks atbrīvota no jebkādām nodevām un maksām, ar kurām īpašuma reģistros stājās spēkā šie akti. Saskaņā ar Portugāles apgalvojumu tas nozīmēja, ka RTP netika atbrīvota no reģistrācijas nodevas, izņemot tās, kas saistīta ar 1992. gada pārveidošanas darbībām. Portugāle arī iesniedza dokumentus par vairākām situācijām, kurās RTP ir maksājusi reģistrācijas nodevu.
(90)
Portugāle apgalvo, ka sākotnējās vienošanās starp Sociālā nodrošinājuma pārvaldi un RTP par parāda atmaksas grafika maiņu un soda procentu un līgumsoda atlaišanu pamatā bija juridisks strīds saistībā ar Īstenošanas dekrētlikuma Nr. 12/83 par obligātajiem sociālā nodrošinājuma atskaitījumiem no atlīdzības par virsstundām konstitucionālismu. Vienošanās apstiprināja RTP interpretāciju, ka atlīdzībai nepiemēro sociālā nodrošinājuma atskaitījumus, ko atbalstīja arī nodokļu eksperts.
(91)
Otrkārt, Portugāle apgalvo, ka šīs vienošanās oficiālā apstiprināšana, ko veiktu Portugāles valdība, RTP nepiešķirtu īpašas finansiālas priekšrocības salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem līdzīgos apstākļos saskaņā ar Dekrētlikumu Nr. 411/91. Portugāle apgalvo, ka 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteiktais izņēmums tika piemērots RTP, jo attiecībā uz RTP ir iejaukusies valsts un RTP ir bijušas dažādas problēmas administratīvās komisijas vadības laikā (54), kuru valdība norīkoja 1977. gadā. Portugāle iebilst, ka izņēmuma vispārīgumu pastiprina fakts, ka ar vienu no ieinteresētajām personām arī bijusi vienošanās uz Dekrētlikuma Nr. 411/91 pamata.
(92)
Attiecībā uz aizņēmumu Portugāle komentēja, ka tā tehniskie nosacījumi nodrošināja, ka finanšu operācija ietver procentus, kas ir aprēķināti saskaņā ar tirgus kritērijiem.
(93)
Portugāle pamatoja, ka kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1998. gadam veidoja instrumentu, kas finansē sabiedriskās televīzijas pakalpojuma izmaksas kopā ar kompensācijas summu maksājumiem.
(94)
Saskaņā ar Portugāles apgalvojumu izvēlētais finansējuma modelis, lai kompensētu RTP sniegto sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, izrādījās nepiemērots un radīja tirdzniecības deficītu. Pirmkārt, kompensācijas summas vienmēr tika aprēķinātas zem reālajām sabiedriskās televīzijas finansējuma vajadzībām. Otrkārt, Portugāle sistemātiski maksāja kompensācijas summas novēloti. Tad RTP bija jāmeklē bankas finansējums, lai segtu savas pamatdarbības izmaksas, bet sabiedrisko pakalpojumu izmaksu aprēķinā nevarēja iekļaut procentus un amortizācijas izmaksas. Treškārt, RTP ir jāmaksā valstij PVN par kompensācijas summām, tādējādi samazinot kompensāciju summu neto apmēru.
(95)
Portugāle apgalvo, ka: i) atbrīvojums no nodokļiem (t. i., atbrīvojums no notāra nodevas, reģistrācijas un publikācijas nodevas); ii) nodokļa par apraides tīkla izmantošanu maksājuma atvieglojumi; iii) sociālā nodrošinājuma shēmas parāda atmaksas grafika maiņa; iv) maksājums par televīzijas tīkla atdalīšanu; v) protokols par kino sekmēšanu; un vi) 1998. gadā RTP ņemtais aizņēmums netiek iekļauts valsts atbalsta koncepcijā. Attiecībā uz pārējo pasākumu saderību Portugāle pamatoja, ka tie ir jāaplūko kā sabiedrisko pakalpojumu izmaksu kompensācija un tādējādi nav uzskatāmi par valsts atbalstu (55) vai ka to saderība ar Savienības tiesību aktiem ir jāvērtē, ņemot vērā EK līguma 86. panta 2. punktu (tagad LESD 106. panta 2. punktu).
(96)
Attiecībā uz pārmērīgas kompensācijas aprēķinu Portugāle apgalvoja, ka:
a)
RTP 2 pamatdarbības izmaksu iekļaušana 1996. gadā atmaksājamajās sabiedrisko pakalpojumu izmaksās ir saskaņā ar Jauno sabiedrisko pakalpojumu līgumu, saskaņā ar kuru RTP 2 līgumā noteiktā pamatdarbības izmaksu kompensācija stājās spēkā no 1996. gada 1. janvāra (56);
b)
aizņēmums 20 000 miljonu PTE apmērā nav uzskatāms par kompensāciju, jo tas tika piešķirts saskaņā ar tirgus noteikumiem;
c)
kapitāla palielinājums arī ir paredzēts ieguldījumu finansēšanai, nevis vienkārši kā finansiāla kompensācija par atmaksājamām sabiedrisko pakalpojumu izmaksām. Valsts kā akcionāra pienākums piedalīties to ieguldījumu finansēšanā, ko tā uzskata par nepieciešamiem, ir noteikts sabiedrisko pakalpojumu līgumos (57);
d)
kompensācijas maksājumi ir apliekami ar PVN, un rezultātā RTP saņemtā neto vērtība ir zemāka;
e)
saskaņā ar Jauno sabiedrisko pakalpojumu līgumu sabiedrisko pakalpojumu izmaksas ir atmaksājamas tikai līdz piešķirtajam budžetam.
Ņemot vērā iepriekš minēto, Portugāle secināja, ka finanšu kompensācija RTP par sabiedrisko pakalpojumu saistībām nav uzskatāma par pārmērīgu vai neatbilstošu.
(97)
Attiecībā uz ārējo revīziju neesamību Portugāle apgalvo, ka Komisija jau ir izteikusi savu viedokli par RTP finanšu stāvokli, aptverot arī laika periodu no 1992. līdz 1998. gadam un savos 2006. gada lēmumos lietās E 14/05 un NN 31/06 nepieprasot ārējas revīzijas ziņojumus par sabiedriskajiem pakalpojumiem, un šie lēmumi tiesā netika apstrīdēti. Portugāle apgalvo, ka Komisija Lēmumā NN 31/06 jau ir ņēmusi vērā Revīzijas tiesas Ziņojumu Nr. 8/2002. Turklāt tā uzsver, ka Komisija Lēmumā NN 31/06 secināja, ka RTP finanšu stāvoklis no 1992. līdz 1998. gadam bija saistīts ar hroniski nepietiekamu finansējumu sabiedrisko pakalpojumu darbībām. Lēmumā NN 31/06 Komisijas konstatējumu pamatā bija ārējs ziņojums, proti, PriceWaterhouse Cooper 05. gada ziņojums, un RTP gada pārskati, kuriem bija veikta ārējā revīzija un kurus Portugāle uzskata par vienīgajiem būtiskajiem pārskatiem.
(98)
Portugāle arī atkārto, ka sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem par laika posmu no 1993. līdz 1998. gadam pārbaudi veica RTP uzņēmuma revidenti (58). Tomēr Portugāle vēlāk iesniedza ārējas revīzijas ziņojumus attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem par laika posmu no 1992. līdz 1998. gadam, pievienojot gala kopsavilkuma ziņojumu, kas aptvēra visus šos gadus. Ārējo revīziju bija organizējusi neatkarīga Plašsaziņas līdzekļu pārvalde, Entidade Reguladora para a Comunicação Social, ERC, kura lūdza ārējus revidentus Pedro Roque (59) veikt ārēju revīziju.
(99)
Portugāle plašāk atbildēja uz dažiem no SIC apgalvojumiem par konkrētiem punktiem. Attiecībā uz SIC apgalvojumu, ka saskaņā ar BDO Binder ziņojumu nebija pieejams Sabiedriskās domas padomes atzinums, Portugāle uzsver, ka šis atzinums neattiecas uz RTP sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu. Lai gan šīs iestādes atzinums ir garantēts Vecajā sabiedrisko pakalpojumu līgumā, tā esamība nav kļuvusi par tiesiski saistošu prasību. Turklāt Jaunais sabiedrisko pakalpojumu līgums nenosaka, ka ir jāiegūst šīs iestādes atzinums par sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu.
(100)
Attiecībā uz SIC apgalvojumu, ka BDO Binder ziņojums par 1998. gadu ietvēra materiālos īpašumus aptuveni 53 miljonu EUR vērtībā, lai gan par šādiem aktīviem nebija izveidots krājumu saraksts, Portugāle apstiprināja, ka attiecībā uz šādiem aktīviem ir veikti attiecīgi ieguldījumi. Fakts, ka sākotnēji par šiem aktīviem nav izveidots krājumu saraksts (lai gan izņemot šos aktīvus 4 miljonu vērtībā, pārējos vēlāk iespējams noteikt un krājumu sarakstu iespējams izveidot retrospektīvi), nenozīmē, ka nav veikti ieguldījumi. Ārējie revidenti apstiprināja bilanci un skaitļus un darījumus ar trešām personām.
(101)
Attiecībā uz SIC apgalvojumu, ka saskaņā ar BDO Binder ziņojumu par 1998. gadu ir pārsniegti reklamēšanas laika ierobežojumi, Portugāle norādīja, ka tas nekādā veidā nenozīmētu finanšu kompensācijas samazinājumu. Iemesls tam ir tāds, ka summas, ko RTP saņēma par pārsniegtajiem reklamēšanas laikiem, bija ievērojami mazākas nekā nepietiekamais finansējums tajā gadā. Jebkurā gadījumā Portugāle apstiprināja, ka kopējie reklamēšanas ieņēmumi (tostarp ieņēmumi no pārsniegtajiem reklamēšanas ierobežojumiem) tika ņemti vērā, aprēķinot finansējuma vajadzības, t. i., kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu saistību pildīšanu.
(102)
Portugāle apgalvo, ka Portugāles Revīzijas tiesas Ziņojums Nr. 8/2002 šajā lēmumā nav jāņem vērā, jo Tiesas spriedumā lietā T-442/2003 tikai konstatēti objektīvi trūkumi informācijā, kas bija iekļauta sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos, kuriem nebija pievienots ārējas revīzijas ziņojums. Portugāle uzsver, ka Revīzijas tiesas Ziņojums Nr. 8/2002 attiecas tikai uz laika posmu no 1997. līdz 2000. gadam, un nevis uz visu periodu, ko aptver šī izmeklēšana. 1993.-1997. gads ziņojumos tika ietverts, tikai lai vispārīgi raksturotu RTP finanšu stāvokli un nepieciešamību veikt pārstrukturēšanu, un tas neattiecas uz ziņojuma būtību. Ziņojuma nolūks ir izvērtēt RTP pārvaldību, valsts kā akcionāra lomu un sabiedriskas raidorganizācijas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu.
Portugāle apgalvo, ka Revīzijas tiesa pārsniedza savas pilnvaras veikt valsts līdzekļu revīziju un tā vietā veica analīzi par valsts izdevumu efektivitāti un rentabilitāti. Portugāle uzskata, ka ziņojums nav būtisks, izņemot to, ka tas atbilst neatkarīgai uzņēmuma revīzijai, apstiprina Portugāles pārskatus un nekonstatēja nelikumības. Portugāle apgalvo, ka Komisijai šajā lēmumā Revīzijas ziņojuma Nr. 8/2002 vietā jāņem vērā Revīzijas tiesas Ziņojums Nr. 20/98, jo Revīzijas ziņojumā Nr. 20/98 aplūkots RTP ekonomiskais un finanšu stāvoklis laika posmā no 1994. līdz 1996. gadam. Revīzijas ziņojumā Nr. 20/98 secināts, ka kritēriji, kas izmantoti sabiedrisko pakalpojumu finansēšanai, ir skaidrāk definēti Jaunajā sabiedrisko pakalpojumu līgumā, nevis Vecajā sabiedrisko pakalpojumu līgumā, kas tiek vēlāk apšaubīts Ziņojumā Nr. 8/2002.
V. PASĀKUMU NOVĒRTĒŠANA
(103)
Lai noteiktu, vai Portugāles īstenotie īpašie pasākumi RTP labā ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē, Komisijai ir jānovērtē, vai šie pasākumi:
a)
ir dalībvalsts piešķirti vai piešķirti no valsts līdzekļiem;
b)
spēj radīt konkurences izkropļojumus;
c)
dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai;
d)
ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(104)
Turpmāk tiks analizēts valsts atbalsta aspekts attiecībā uz 1998. gada aizņēmumu, vienošanos par parāda atmaksas grafika maiņu un soda procentu atlaišanu un kapitāla iepludināšanu 1994.-1997. gadā. Tiks izvērtēta arī valsts līdzekļu klātbūtne atbrīvojumā no nodevas par notariālu aktu, reģistrācijas un publikācijas nodevu.
(105)
Valsts līdzekļi ir iesaistīti atbrīvojumā no notāra nodevas, reģistrācijas un publikācijas nodevas, jo nodokļu ieņēmumu zaudējums ir līdzvērtīgs valsts līdzekļu patēriņam fiskālo izdevumu veidā (60).
(106)
Attiecībā uz parāda atmaksas grafika maiņu sociālā nodrošinājuma shēmai un nokavētā maksājuma soda procentu atlaišanu Komisija uzskata, ka iestādi, kas atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu, nevar uzskatīt par uzņēmumu. Tā nevis īsteno saimniecisko darbību, bet gan ir valsts iestāde, kuras uzdevums ir sociālā nodrošinājuma administrēšana (61). Turklāt parāda atmaksas grafika maiņu apstiprināja nevis pati sociālā nodrošinājuma shēma, bet gan finanšu un sociālā nodrošinājuma valsts sekretāru un ministra vietnieka valsts sekretāra vietnieka kopējais dekrētlikums. To apstiprinot, valsts atteicās no ienākumiem, kaut gan tā ierastā kārtībā būtu saņēmusi 1 206 miljonus PTE procentos par nenomaksāto parādu. Tāpēc ir nepārprotami, ka valsts līdzekļi bija iesaistīti un ka pasākums ir attiecināms uz valsti.
(107)
RTP piešķirto kapitāla palielinājumu nodrošināja valsts tieši no budžeta. Tāpēc ir skaidrs, ka šāds finansējums atbilst valsts līdzekļiem LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(108)
Komisija nevar pieņemt Portugāles apgalvojumu, ka aizdevumā RTP nav iesaistīti valsts līdzekļi. Valsts līdzekļu koncepcija arī ietver priekšrocības, kuras piešķir šim nolūkam dalībvalstu ieceltas vai izveidotas iestādes (62). 1998. gada aizņēmuma līgums tika noslēgts starp RTP un Valsts parāda stabilizācijas fondu, kuru vada Valsts parāda vadības institūts. Tiesiskais akts nosaka, ka institūts ir pakļauts Finanšu ministrijai (63). Tāpēc var secināt, ka Valsts parāda stabilizācijas fonda piešķirtais finansējums ir uzskatāms par valsts līdzekļiem.
(109)
Šo pasākumu var uzskatīt par tieši attiecināmu uz valsti, jo līguma nosacījumi tika noteikti 1998. gada 17. decembra rezolūcijā, kas tika noslēgta starp valsts plašsaziņas līdzekļu, Valsts kases un finanšu sekretāriem.
(110)
Atbrīvošana no notāra nodevas, kā arī reģistrācijas un publikācijas nodevas. Attiecībā uz atbrīvojumu no notāra nodevas, reģistrācijas un publikācijas nodevas ir jāizvērtē, vai pasākums ietvēra vispārēju atbrīvojumu no nodokļiem, no kura ieguvējs bija RTP, vai arī tas attiecās tikai konkrēti uz RTP. Nākamajos apsvērumos Komisija nošķir pagaidu atbrīvojumu, kas noteikts Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktā, un pastāvīgo atbrīvojumu, kas noteikts Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktā.
(111)
Komisija secina, ka atbrīvojums no notāra akta, reģistrācijas un publikācijas nodevas radīja priekšrocības RTP, atbrīvojot to no nodevām, kas citādi būtu jāsedz no uzņēmuma budžeta.
(112)
Šī priekšrocība ir būtiski selektīva, jo saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktu tā ir piešķirta tikai RTP. Tas, ka saskaņā ar Portugāles apgalvojumu ar likumu no jauna var apstiprināt vispārīgāka likuma, t. i., Likuma Nr. 84/88, piemērošanu, negroza šo konstatējumu. Likums Nr. 84/88 attiecas uz valsts uzņēmumiem un nosaka, ka šādus uzņēmumus var pārveidot par akciju sabiedrībām, izmantojot dekrētlikumu. Tomēr tas, ka likums attiecas uz “valsts uzņēmumiem kopumā”, neietekmē Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktā noteikto būtisko selektivitāti attiecībā uz konkrētu uzņēmumu RTP. Jebkurā gadījumā atbrīvojums, kas attiecas tikai uz valsts uzņēmumiem, tieši tāpat veidotu būtisku selektivitāti šai uzņēmumu grupai (salīdzinājumā ar privātiem uzņēmumiem), un RTP ir šajā grupā.
(113)
Tomēr pastāv iespēja, ka valsts pasākumi, lai gan būtiski selektīvi, neatbilst selektīva pasākuma jēdzienam LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, ja valsts pasākums neatkāpjas no sistēmas normālas piemērošanas, bet, gluži pretēji, iekļaujas tajā (64). Tādēļ ir jāpārbauda, vai pasākums bija saderīgs ar Portugāles tiesiskās sistēmas raksturu un struktūru, lai pārveidotu valsts uzņēmumu RTP par akciju sabiedrību, izmantojot tiesību aktus, vai arī tiesību akti RTP pārveidošanas vajadzībām tika izvēlēti, lai radītu tai priekšrocību, salīdzinot ar citiem uzņēmumiem. Saskaņā ar Tiesas pieeju spriedumā Komisija turpmāk nošķirs atbrīvojumu no notāra nodevas, no vienas puses, un reģistrācijas un publikācijas nodevas, no otras puses (65).
(114)
Atbrīvojums no notariāla akta un notāra nodevas. Komisija secina, ka RTP pārveidošana par akciju sabiedrību un tās statūtu apstiprināšana, izmantojot tiesību aktu notariāla akta vietā, atbilst Portugāles tiesību sistēmas raksturam un struktūrai. Uzņēmuma pārveidošana par akciju sabiedrību tika veikta, lai RTP iegūtu elastīgāku uzņēmējdarbības formu un tādējādi tā iegūtu līdzvērtīgu stāvokli ar privātajiem uzņēmējiem. Tas, ka šī pārveidošana tika veikta, piemērojot likumu, nevis notariālu aktu, nebija centiens apiet prasību par notariālu aktu, bet bija saskaņā ar Portugāles tieslietu vispārēju principu, ka tiesību aktus drīkst grozīt ar līdzvērtīgiem tiesību aktiem.
(115)
Saskaņā ar “aktu līdzvērtības” principu likumu var atcelt, apturēt vai grozīt tikai ar tādu tiesību aktu, kurš atrodas tajā pašā hierarhijas līmenī kā to aizstājošais akts, un nevis ar aktu, kas likumu hierarhijā atrodas zemāk. Šis princips Portugāles Konstitūcijā tika iestrādāts 1982. gadā, t. i., ilgi pirms RTP pārveidošanas 1992. gadā. Portugāles Konstitūcijas 115. panta 5. punkts redakcijā, kas bija spēkā RTP pārveidošanas laikā, noteica, ka neviens likums “nerada citu veidu tiesību aktus, nedz arī piešķir citu veidu aktiem tiesības interpretēt, integrēt, grozīt, atcelt vai atsaukt tā nosacījumus tā, lai radītu ietekmi attiecībā uz trešām personām”. Tā kā RTP 1975. gadā tika nacionalizēta, izmantojot tiesību aktu, tas ir, Dekrētlikumu Nr. D 674-D/75, tās pārveidošanu citā juridiskā formā varēja veikt, atkal izmantojot dekrētlikumu vai likumu, kam ir līdzvērtīgs vai pat augstāks hierarhijas līmenis nekā dekrētlikumam. Nav nekā, kas liecinātu, ka RTP sākotnējā nacionalizēšana 1975. gadā tika veikta, lai apietu to, ko piemēro privāttiesiskiem uzņēmumiem, un radītu uzņēmumam priekšrocības.
(116)
Nav pierādījumu, kas ļautu pieņemt, ka visi citi likumi, kas bija spēkā pirms RTP pārveidošanas (skatīt šā lēmuma 84.-86. apsvērumu), bija ar nolūku radīt finanšu priekšrocības valsts uzņēmumiem, izvairoties no notariāliem aktiem (un attiecīgām izmaksām), kas attiecas uz privātiem darījumiem. Īpaši Likums Nr. 84/88, kas ļauj pārveidot valsts uzņēmumus par akciju sabiedrībām, pieņemot dekrētlikumu, atspoguļo konstitucionālus un tiesiskus principus, kas bija spēkā attiecīgajā laikā.
(117)
Secinājums. Ņemot vērā šos apstākļus, atbrīvojums no prasības veikt RTP pārveidošanu ar notariālu aktu (un tādējādi radīt attiecīgas izmaksas) neveido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(118)
Atbrīvojums no reģistrācijas un publikācijas nodevas. Ir jāizvērtē, vai RTP ieguva priekšrocību, nemaksājot nekādas maksas saistībā ar uzņēmuma reģistrāciju komercreģistrā un notariāla akta publicēšanu. Saskaņā ar tajā laikā spēkā esošajiem Portugāles tiesību aktiem notariāls akts, ar kuru oficiāli nostiprināja privāttiesiska uzņēmuma izveidi un tā statūtus, reģistratoram Komercreģistra vārdā bija jāpublicē Diário da República, lai informētu trešās personas par šo dokumentu saturu. RTP neradās izdevumi par šīm publikācijām, jo Likuma Nr. 21/92 obligātā publikācija Diário da República nodrošināja, ka RTP pārveidošanas aktam un tās jauno statūtu saturam bija nodrošināta nepieciešamā publicitāte.
(119)
Nepastāv norādes, ka Portugāle izvēlējās pārveidot RTP par akciju sabiedrību ar Likumu Nr. 21/92, lai piešķirtu RTP priekšrocību reģistrācijas un publikācijas nodevas ietaupīšanas veidā. Drīzāk bija tā, ka RTP statūtu otrreizēja publikācija būtu bijusi pilnīgi bezmērķīga, jo pārskatāmības un publicitātes prasības jau bija izpildītas, publicējot Likumu Nr. 21/92 laikrakstā Diário da República. Lai gan reģistrācija tiek veikta ar nolūku vēlāk publicēt un abi pasākumi ir saistīti, ir apšaubāms, vai atbrīvojumu no reģistrācijas nodevas arī var attaisnot ar Portugāles tiesību sistēmas raksturu un struktūru un obligāto RTP pārveidošanu, izmantojot tiesību aktus. Portugāle neapstrīd, ka reģistrācija tomēr bija nepieciešama atbilstīgi Komercuzņēmumu kodeksam. Portugāle norādīja, ka: “bez reģistrācijas nevarēja iztikt, nebija nepieciešams tikai notariālais akts, jo dekrētlikums bija pietiekams dokuments reģistrācijas nolūkiem”. Tas izriet arī no Likuma Nr. 84/88 3. panta 3. punkta (skatīt šā lēmuma 25. apsvērumu). Turklāt Portugāle uzsvēra, ka, lai RTP nākotnē reģistrētu visus citus aktus saistībā ar uzņēmumu, tā izveidošanas fakts (t. i., 1992. gada pārveidošanas par akciju sabiedrību rezultāts) bija jāreģistrē (66). Ja reģistrācija tomēr ir nepieciešama, Komisija neredz iemeslu, kādēļ RTP nevajadzētu maksāt atbilstošo nodevu.
(120)
Secinājums. Ir jāsecina, ka RTP atbrīvojums no notariāla akta prasības (tostarp notāra nodevas), kā arī atbrīvojums no prasības publicēt un attiecīgi arī - no publikācijas nodevas atbilstīgi Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktam neveido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
Atbrīvojums no reģistrācijas nodevas atbilstīgi Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktam gan ir valsts atbalsts.
Tomēr, kā norādīts turpmāk tekstā šā lēmuma 160.-161. apsvērumā, šie atbrīvojumi jebkurā gadījumā būtu attaisnoti kā likumīga kompensācija par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanas izmaksām atbilstīgi LESD 106. panta 2. punktam.
(121)
Portugāle apgalvo, ka Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkts patiesībā nepiešķir RTP pastāvīgu atbrīvojumu, bet tas bija paredzēts tikai, lai aptvertu tādu pašu situāciju kā iepriekš attiecībā uz pagaidu atbrīvojumu, proti, RTP pārveidošanu par akciju sabiedrību 1992. gadā. Portugāle apgalvo arī, ka dažos gadījumos RTP maksāja notāra reģistrācijas nodevu. Tomēr Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta teksts attiecas uz visiem turpmākiem reģistrācijas pieteikumiem, reģistrācijas un paziņošanas aktiem, kurus atbilstīgi šim pantam var reģistrēt bez maksas neierobežotu laika periodu.
(122)
Šāds pastāvīgs atbrīvojums arī rada priekšrocību RTP, atbrīvojot to no nodevām, kas citādi tai būtu jāmaksā no sava budžeta. Portugāles apgalvojums, ka, cik tai zināms, Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkts nekad nav ticis izmantots un RTP ir maksājusi visas nepieciešamās nodevas, ir pierādījums, kas ir būtisks potenciālajai valsts atbalsta atgūšanai, bet tas nemaina konstatējumu par nosacījuma tekstu.
(123)
Arī šī priekšrocība ir selektīva, jo Likums Nr. 21/92 attiecas uz RTP. Portugāle nevar apgalvot, ka Likums Nr. 21/92 ir tikai vispārēja Portugāles likumu varas piemērošana. Īpaši Dekrētlikuma Nr. 404/92 1. un 2. pantu nevar izmantot, lai pierādītu selektivitātes neesamību, jo dekrētlikumā atrunātas koncentrācijas darbības, un tādējādi tas neattiecas uz šo lietu, kura ir par valsts uzņēmuma pārveidošanu par akciju sabiedrību (67).
(124)
Pretēji pagaidu atbrīvojumam no reģistrācijas nodevas, pastāvīgo atbrīvojumu nevar attaisnot ar tiesību doktrīnu par aktu līdzvērtīgumu, kurā tiesību aktu pieņemšanas procesu specifikas dēļ ir atcelta prasība par notariālu aktu un tā publicēšanu, kopš RTP pārveidoja 1992. gadā. Atbilstību Portugāles tiesību sistēmas raksturam un struktūrai var pieņemt attiecībā uz pagaidu atbrīvojumu, jo šajā konkrētajā gadījumā RTP pārveidošanu par akciju sabiedrību, kā rādīts, varēja īstenot tikai, izmantojot dekrētlikumu. Tomēr Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta plašā darbības joma neizslēdz, ka atbrīvojumi no notariālām prasībām (un maksām) būs iespējami arī citos gadījumos, kas atšķirsies no RTP pārveidošanas par akciju sabiedrību 1992. gadā. Pilnīgi pietiek norādīt, ka pastāvīgs atbrīvojums no dažādām reģistrācijas nodevām viena uzņēmuma (vai vienas uzņēmumu grupas, piemēram, akciju sabiedrību) labā nevar būt saskaņā ar tiesību sistēmas raksturu un struktūru (68).
Secinājums. Ir jāsecina, ka pastāvīgais RTP atbrīvojums, kas izriet no Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta, veido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(125)
Vienošanās par sociālo nodrošinājumu (parāda atmaksas grafika maiņa un soda procentu atlaišana). Pēc trešo personu un Portugāles komentāru izskatīšanas Komisija secina, ka sākotnējais nolīgums starp iestādi, kas ir atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu, un RTP nav uzskatāms par ierastu privātā uzņēmēja rīcību. Strīds ir par to, vai dažu tādu sociālo apdrošināšanas noteikumu interpretācija, kas ir noteikti Īstenošanas dekrētlikumā Nr. 12/83, ir vai nav juridiski korekta. RTP interpretāciju apstiprinošajam nolīgumam ir klāt pievienota nodokļu eksperta analīze, un eksperts secināja, ka Īstenošanas dekrētlikums neatbilst konstitūcijai. Tomēr pēc nolīguma Īstenošanas dekrētlikums nav atsaukts. Tāpēc ir jāsecina, ka pasākums tika selektīvi piemērots RTP, neietekmējot sociālā nodrošinājuma shēmas interpretācijas piemērojamību citiem uzņēmumiem.
(126)
Komisija nevar piekrist Portugāles apgalvojumam, ka parāda atmaksas grafika maiņa un soda procentu un līgumsoda atlaišanas apstiprinājums ir sniegts vispārējās sistēmas ietvaros, kas ir piemērojama visiem uzņēmumiem līdzīgā situācijā, pamatojoties uz Dekrētlikumu Nr. 411/91, un tādējādi nav uzskatāms par īpašu priekšrocību RTP.
(127)
Neskarot šādas shēmas selektīvu vai vispārēju raksturojumu, šā lēmuma mērķis ir noteikt, vai shēmas piemērošana RTP bija selektīva.
(128)
Lai apstiprinātu, ka atmaksas grafika maiņa ir nepieciešama uzņēmuma dzīvotspējas nodrošināšanai, Dekrētlikums Nr. 411/91 nosaka finanšu/ekonomiskās izpētes īstenošanu. RTP nekad nav īstenojusi šāda veida pētījumu par savu dzīvotspēju saskaņā ar Dekrētlikuma Nr. 411/91 2. panta 3. punktu.
(129)
Turklāt Dekrētlikuma Nr. 411/91 2. panta 1. punkta d) apakšpunktā noteiktais nosacījums nav piemērojams RTP, jo parāda regulēšana nesekoja pēc valsts iejaukšanās. Komisija nepiekrīt Portugāles apgalvojumam, ka valsts intervence ietekmēja parādnieka uzņēmuma darbību un ka RTP valsts intervences laikā vadīja ar likumu noteiktie noteikumi. Lai gan RTP 1977. gadā (69) bija pakļauta īpašam pārvaldības režīmam, šis režīms tika izbeigts, pieņemot statūtus 1980. gadā, turpretī parāds sociālajai nodrošinājuma shēmai izveidojās laika posmā no 1983. līdz 1989. gadam. Komisija uzskata, ka RTP parāda regulēšanu nevar uzskatīt par vispārējā režīma daļu saskaņā ar Likumu Nr. 411/91, jo RTP neatbilst kritērijam, kas ir noteikts šajā likumā saistībā ar šāda veida apstiprinājumu. Tāpēc pasākums RTP ir piemērots selektīvā veidā.
(130)
Atļaujot parāda atmaksas grafika maiņu, Portugāle darbojas tāpat kā valsts vai privāts kreditors, kas vēlas atgūt šajā saistībā radušās summas, un tādēļ noslēdz parāda atmaksas grafika maiņas nolīgumus maksājumu sekmēšanai (70). Valsts piemērojamā kavējuma procentu likme ir vienāda ar tādu likmi, kādu privātais kreditors piemērotu līdzīgos apstākļos. Komisija uzskata, ka privātais kreditors, kas vēlējās atgūt parādu likumīgos veidos, iegūtu vismaz ar likumu noteiktu procentu likmi. Tāpēc, nepieprasot procentu maksājumus vispār, neskatoties uz pieejamajiem izpildes mehānismiem, Portugāle nerīkojas tā, kā būtu rīkojies privātais kreditors, lai maksimāli palielinātu procentu likmi. Turklāt parāds pret sociālā nodrošinājuma shēmu izveidojās laika posmā no 1983. līdz 1989. gadam, bet par atmaksas grafika maiņas kārtību vienojās tikai 1993. gadā. Saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem privātais kreditors nepieļautu līdzīgu nenomaksāta parāda uzkrāšanos šādā ilgā laika posmā, neuzsākot piedziņas procedūras. Tāpēc izskatās, ka pasākums RTP piešķīra īpašu priekšrocību.
(131)
Kapitāla palielinājums. Pēc trešo personu un Portugāles komentāru izskatīšanas Komisija secina, ka kapitāla palielinājums laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam deva finansiālas priekšrocības RTP. Kā ir redzams 40. apsvēruma 3. tabulā, ņemot vērā vājo RTP finanšu stāvokli periodā, kad tika veikts kapitāla palielinājums, neviens privātais ieguldītājs nebūtu iepludinājis kapitālu uzņēmumā, jo no uzņēmuma saprātīgā laika posmā nebūtu gaidāma normāla atdeve. Patiesībā, neskatoties uz kapitāla iepludināšanu, RTP finanšu stāvoklis pasliktinājās. Ne Portugāle, ne arī trešās personas nav iesniegušas pierādījumus, ka Portugāle, iepludinot kapitālu uzņēmumā, darbojās kā privātais ieguldītājs.
(132)
1998. gada aizņēmums. Komisija nevar pieņemt Portugāles apgalvojumu, ka 1998. gadā piešķirtais aizdevums bija atbilstošs tirgus nosacījumiem. Lai aizņēmums neveidotu valsts atbalstu, tā nosacījumiem (proti, drošības apsvērumiem un procentu likmei) jāatspoguļo ierasts risks attiecībā uz aizdošanu uzņēmumam (71). Ja uzņēmums ir tādā ekonomiskajā un finanšu stāvoklī, kādā finanšu iestāde tam diez vai aizdotu līdzekļus, risks un attiecīgi izrietošo procentu likme ir augstāka.
(133)
Kā ir redzams 40. apsvēruma 3. tabulā, laikā, kad tika piešķirts aizdevums, RTP bija smagas finansiālas problēmas līdz pat tādai pakāpei, ka tās parādi pārsniedza aktīvu vērtību un neto kapitāls bija negatīvs. Faktiski uzņēmums bija bankrotējis.
(134)
Pirmkārt, jāņem vērā, ka aizņēmums ir subordinēts aizņēmums, tas ir, tam nav uz aktīviem balstīta nodrošinājuma bankrota gadījumā, aizņēmumu saistībā ar dzēšanu ierindo pēc visiem kreditoriem, bet pirms akcionāriem. Atbilstoša uz aktīviem balstīta nodrošinājuma neesamība ir skaidra pazīme, ka aizņēmums netika piešķirts ar tirgus nosacījumiem un ka ir iesaistīts valsts atbalsts. Ņemot vērā RTP tehnisko bankrotu laikā, kad tika piešķirts aizņēmums, neviena finanšu iestāde uzņēmumam nepiešķirtu subordinētu aizņēmumu, jo pastāvēja maza varbūtība, ka RTP to varēs atmaksāt. Būtībā aizņēmumu piešķīra nevis privāta finanšu iestāde, bet gan Valsts parāda stabilizācijas fonds.
(135)
Otrkārt, tas ir pamatojams tādējādi, ka aizņēmumam piemērotā procentu likme skaidri neatspoguļo tā patieso risku. Tas ir zem atsauces likmes, kuru Komisija parasti izmanto, lai aprēķinātu valsts atbalsta elementu aizņēmumu procentu subsīdiju shēmām (72), turklāt normāls tirgus dalībnieks pieprasītu procentu likmi ar vislielākajām garantijām, kas kompensētu šādu augstu aizņēmuma nedzēšanas risku.
(136)
Ņemot vērā, ka RTP bija tāds finanšu stāvoklis, ka tā normālos apstākļos nevarētu iegūt subordinētu aizņēmumu, aizņēmumu faktiski pielīdzina mērķfinansējumam un tas veido priekšrocību RTP.
(137)
Tādējādi Komisija uzskata, ka parāda atmaksas grafika maiņa ar sociālā nodrošināšanas shēmu, kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam un 1998. gadā piešķirtais aizdevums, salīdzinot ar konkurentiem, kuri nesaņēma tādus pašus līdzekļus, nodrošināja finansiālas un ekonomiskas priekšrocības.
(138)
Kopš laika, kad vēlākais no 1992. gada Portugāles televīzijas tirgus ir atvērts konkurencei, šajā periodā, kad RTP guva labumu no dažādiem pasākumiem, tirgū bija konkurenti. 1992. gada februārī apraides licences piešķīra komerciālajām raidorganizācijām SIC un TVI, un 1992. gada oktobrī SIC uzsāka raidīt Portugālē.
(139)
Komisija nepieņem Portugāles apgalvojumu, ka nolīgums par parādu ar sociālā nodrošinājuma shēmu neiekļautos valsts atbalsta koncepcijā, jo pats parāds tika izveidots, pirms Portugāles apraides tirgus tika atvērts konkurencei. 1993. gada maijā pēc apraides tirgus atvēršanas RTP tika piešķirtas finansiālās priekšrocības, un tāpēc to var uzskatīt par ekonomisku priekšrocību RTP.
(140)
Tādējādi ir jāsecina, ka Portugāles piešķirtos pasākumus var uzskatīt par ekonomisku un finansiālu priekšrocību RTP, salīdzinot ar konkurentiem, kas nesaņēma to pašu finansējumu, un tāpēc kropļoja konkurenci LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(141)
Valsts pasākumi iekļaujas LESD 107. panta 1. punkta darbības jomā tiktāl, ciktāl tie ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šis ir gadījums, kad apspriežamās darbības attiecas uz tirdzniecību starp dalībvalstīm. Šajā gadījumā pats saņēmējs RTP ir aktīvs starptautiskajā tirgū. Būtībā ar Eiropas Apraides savienības starpniecību tas apmainās ar televīzijas raidījumiem un piedalās Eirovīzijas sistēmā (73). Turklāt RTP tieši konkurē ar komerciālajām raidorganizācijām, kuras aktīvi darbojas starptautiskajā apraides tirgū un kurām ir starptautiska īpašnieku struktūra (74).
(142)
Tādējādi var secināt, ka pasākumi, ko Portugāle piešķīra RTP, ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(143)
No iepriekšminētā izriet, ka, neņemot vērā RTP uzliktās iespējamās sabiedrisko pakalpojumu saistības, valsts atbalstu veido šādi pasākumi LESD 107. panta 1. punkta nozīmē:
-
parāda atmaksas grafika maiņa ar sociālā nodrošinājuma shēmu,
-
kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam, un
-
1998. gadā piešķirtais aizdevums.
Tāpat arī pagaidu atbrīvojums no reģistrācijas nodevas saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktu un pastāvīgais atbrīvojums no reģistrācijas un citām nodevām atbilstīgi Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktam veido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(144)
Tomēr, kā noteikts šā lēmuma 44.-48. apsvērumā, RTP ir uzticētas sabiedriskās apraides saistības. Lietā Altmark Trans GmbH un Regierungspräsidium Magdeburg pret Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH un Oberbundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht (“Altmark lieta”) Tiesa lēma, ka valsts pasākumi, kas kompensē sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, nav uzskatāmi par valsts atbalstu EK līguma 87. panta 1. punkta (tagad LESD 107. panta 1. punkta nozīmē), ja tiek izpildīti četri nosacījumi (75):
a)
saņēmējam uzņēmumam reāli ir jābūt sabiedrisko pakalpojumu saistībām, un šīm saistībām jābūt skaidri noteiktām;
b)
parametri, uz kuru pamata aprēķina kompensāciju, jānosaka iepriekš, ievērojot objektivitāti un pārredzamību;
c)
kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu visas izmaksas vai daļu no izmaksām, kas rodas, pildot sabiedrisko pakalpojumu saistības, ņemot vērā attiecīgus ieņēmumus un saprātīgu peļņu šo saistību izpildes vajadzībām;
d)
ja uzņēmums nav izvēlēts saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, nepieciešamās kompensācijas līmenis jānosaka, pamatojoties uz šo izmaksu analīzi, kuras rastos tipiskam, labi pārvaldītam un atbilstīgi apgādātam uzņēmumam, pildot šīs saistības.
(145)
Neņemot vērā pirmo un trešo nosacījumu, nešķiet, ka īpašie pasākumi (skatīt šā lēmuma 143. apsvērumu) īstenotu otro un ceturto Altmark sprieduma nosacījumu turpmāk minēto iemeslu dēļ.
(146)
Ir skaidrs, ka finansējums, kas tika piešķirts, izmantojot nolīgumu ar iestādi, kas ir atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu un aizņēmumu 1998. gadā, nav kompensācijas sistēmas to parametru daļa, kuri iepriekš tika noteikti objektīvā un pārredzamā veidā (otrais nosacījums). Gluži pretēji, tie ir balstīti uz īpašiem lēmumiem, kas ir attiecināmi uz valsti.
(147)
Turklāt, kā norādīts šā lēmuma 61. apsvērumā, sabiedrisko pakalpojumu līgumi ir paredzēti īpašām finansēšanas iespējām - ieguldījumiem sabiedrisko pakalpojumu aprīkojumā, izmantojot kapitāla iepludināšanu. Tie neierobežo ieguldījumus sabiedriskos pakalpojumos vai skaidri nenosaka valsts dalības nosacījumus un ierobežojumus; tie ir attiecināmi tikai uz valsts iespēju piedalīties RTP ieguldījumos kā akcionārei. Tāpēc Komisija uzskata, ka arī kapitāla iepludināšanu nevar uzskatīt par kompensācijas sistēmas to parametru daļu, kuri ir iepriekš noteikti objektīvā un pārredzamā veidā.
(148)
Ir skaidrs, ka RTP netika izvēlēta saskaņā ar publiskā iepirkuma procedūru, nodrošinot iespējami zemākās izmaksas. Nav arī pazīmju, ka īpašo maksājumu summa ir noteikta, pamatojoties uz to izmaksu analīzi, kas parasti uzņēmumam rastos (ceturtais nosacījums).
(149)
Līdz ar to ir skaidrs, ka šajā gadījumā netika izpildīti visi nosacījumi, kas noteikti Altmark lietā. Tādējādi pasākumi, kas uzskaitīti šā lēmuma 143. apsvērumā, ir jāuzskata par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(150)
Tiesa konsekventi uzskata, ka LESD 106. pants var nodrošināt atbrīvojumu no valsts atbalsta aizlieguma uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecības nozīmi. Altmark lietā ir netieši apstiprināts, ka valsts atbalsts, kas kompensē uzņēmumam radušās izmaksas, nodrošinot pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecības nozīmi, var tikt uzskatīts par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja atbilst LESD 106. panta 2. punkta (bijušais EK līguma 86. panta 2. punkts) nosacījumiem (76).
(151)
Tiesa ir skaidri definējusi, ka, lai pasākums gūtu labumu no šāda veida atbrīvojuma, ir jāīsteno definīcijas, pilnvarojuma un proporcionalitātes princips. Komisija uzskata: ja šie principi ir īstenoti, tirdzniecības attīstība nav ietekmēta līdz tādam apmēram, kas nav labvēlīgs Savienības interesēm.
(152)
Veids, kādā šie principi tiek piemēroti apraides nozarei, ir izskaidrots Komisijas paziņojumā par valsts atbalsta noteikumu piemērošanu sabiedriskajai apraidei (“Apraides paziņojums”) (77). Saskaņā ar Apraides paziņojumu Komisijai ir jāizvērtē, vai (78):
a)
RTP darbības ir sabiedrisko pakalpojumu saistības, kuras dalībvalsts ir skaidri definējusi kā tādas (definīcija);
b)
Portugāles iestādes ir oficiāli pilnvarojušas RTP nodrošināt šo pakalpojumu (pilnvarojums);
c)
finansējums ir proporcionāls sabiedrisko pakalpojumu nodrošināšanas neto izmaksām.
(153)
Kā norādīts protokolā par sabiedriskās apraides sistēmu dalībvalstīs (Amsterdamas protokols (79)) un Apraides paziņojumā (80), dalībvalstis nosaka sabiedrisko pakalpojumu uzdevumus sabiedriskajai raidorganizācijai. Komisijas funkcija apraides nozarē ir tikai pārbaudīt, vai sabiedrisko pakalpojumu definīcija neietver nepārprotamu kļūdu. Šāda veida kļūda radītu sabiedriskā pasūtījuma definīcijas sagrozīšanu.
(154)
Ņemot vērā apraides nozares īpašo būtību un šā protokola interpretācijas noteikumus, Komisija uzskata, ka definīcija, ar kuru konkrētai raidorganizācijai uztic nodrošināt līdzsvarotas un dažādas programmas izveidi, ir leģitīma jeb likumīga (81). Šāda definīcija saskanētu ar mērķi pildīt konkrētas sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras prasības.
(155)
Kā noteikts šā lēmuma 44.-48. apsvērumā, RTP saskaņā ar Likumu Nr. 21/92 un sabiedrisko pakalpojumu līgumiem ir jānodrošina vispārēja sabiedriskā televīzija, kas raida divus kanālus ar daudzpusīgām reportāžām. Pirmajam kanālam jāpiedāvā vispārēji raidījumi, bet otrajam kanālam ir jābūt vērstam uz specifiskāku auditoriju. Turklāt, kā ir raksturots šā lēmuma 44. un 45. apsvērumā, Likums Nr. 21/92 un sabiedrisko pakalpojumu līgumi uzliek RTP detalizētākas saistības attiecībā uz raidījumu saturu un starptautisko sadarbību, kā arī dažas citas specifiskas saistības.
(156)
Lai gan RTP sabiedriskās apraides definīcija ir kvalitatīva un drīzāk vispārēja, Komisija, ņemot vērā Amsterdamas protokola interpretācijas noteikumus, šādu “plašu” definīciju uzskata par likumīgu (82). Tāpēc tā arī uzskata, ka vispārējā RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu definīcija - nodrošināt divus nacionālo reportāžu televīzijas kanālus (vienu vispārēju, bet otru vairāk vērstu uz specifisku auditoriju) - ir likumīga. Šāda definīcija var tikt aplūkota kā tāda, kas īsteno Portugāles sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras prasības.
(157)
Turklāt Komisija par likumīgām uzlūko saistības, kuras sīki nosaka, kā RTP jāīsteno vispārēja sabiedriska apraide. Saskaņā ar Amsterdamas protokola formulējumu šīs saistības var arī uzskatīt par tādām, kuras īsteno Portugāles sabiedrības demokrātiskās, sociālās un kultūras prasības.
(158)
Lai gan Komisija RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu uzskata par likumīgu, tomēr tai ir jāpārliecinās, vai definīcija neietver kādas nepārprotamas kļūdas.
Komisija izvērtēs, vai pagaidu un pastāvīgais atbrīvojums no notāra nodevas, reģistrācijas un publikācijas nodevas ir uzskatāms par sabiedrisko pakalpojumu izmaksu kompensāciju, un papildus tam analizēs, vai RTP saistības atbalstīt kino ir uzskatāmas par RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma daļu.
(159)
Vispirms Komisija izvērtēs, vai pagaidu atbrīvojums no notariāla akta prasībām (un saistītām maksām), reģistrācijas un publikācijas nodevas 1992. gada pārveides par akciju sabiedrību laikā saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktu, kā arī pastāvīgais atbrīvojums no dažādām nodevām saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu ir uzskatāms par kompensāciju izmaksām, kas rodas, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus.
(160)
Pagaidu atbrīvojums. Pirmkārt, ir jāpārbauda, vai izmaksas, kas saistītas ar RTP pārveidošanu par akciju sabiedrību 1992. gadā (t. i., izmaksas, kas parasti rodas par notariālu aktu, tā reģistrāciju un publikāciju), drīkst likumīgi segt kā sabiedrisko pakalpojumu izmaksas. Kā norādīts iepriekš, kompensēšana notiek, atbrīvojot no maksām atbilstīgi Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktam.
(161)
RTP pārveides laikā tā veica tikai sabiedrisko pakalpojumu darbības (skatīt šā lēmuma 18. apsvērumu), bet komercdarbības veica juridiski nošķirti meitasuzņēmumi. Tādēļ izmaksas, kas saistītas ar sabiedriskās raidorganizācijas pārveidošanu automātiski atbilda sabiedrisko pakalpojumu izmaksām, kuras valsts drīkst likumīgi kompensēt. Nav nepieciešams apsvērt, vai RTP pārveide bija likumīgi obligāta vai nepieciešama (83). Veicot novērtējumu saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu un Apraides paziņojumu, ir nepieciešams, lai kompensācija nepārsniegtu sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas, bet nav nepieciešams novērtēt, vai no šīm izmaksām(ar nosacījumu, ka tās attiecas tikai uz sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu) varēja izvairīties (84). Saskaņā ar Amsterdamas protokolu un Apraides paziņojumu dalībvalstis principā var brīvi lemt par savu sabiedrisko raidorganizāciju darba organizēšanu, un tas attiecas ne tikai uz raidorganizācijas lēmumu par to, kāds saturs tiek izplatīts, bet arī par to, kādā juridiskā formā sabiedriskā raidorganizācija veiks savu darbību Komisijas uzdevums ir tikai pārbaudīt, vai šī dalībvalsts brīvība nav izmantota ļaunprātīgā veidā. Šajā gadījumā nav norāžu par to, ka pārveidošana būtu veikta ar vienīgo mērķi nodrošināt RTP priekšrocības. Nav iemesla apšaubīt Portugāles viedokli, ka pārveidošana 1992. gadā tika īstenota, lai RTP varētu darboties elastīgāk, nevis lai tā darbotos kā valsts uzņēmums saskaņā ar apgrūtinošām valsts kontroles procedūrām. Tādēļ ir jāsecina, ka atbrīvojums no reģistrācijas nodevām (t. i., notāra nodevas, reģistrācijas nodevas un publikācijas izmaksām) RTP pārveides laikā atbilst likumīgai kompensācijai par sabiedriskās apraides nodrošināšanu.
(162)
Pastāvīgs atbrīvojums. Tomēr minētos apsvērumus (kas izteikti šā lēmuma 161. apsvērumā) nevar piemērot pastāvīgajam atbrīvojumam saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu, kas nav ierobežots laikā, un tādēļ ar to iespējams segt arī tās RTP reģistrācijas un reģistrācijas pieteikumu darbības, kas nav sabiedrisko pakalpojumu uzdevums (piemēram, ja RTP pati uzņemtos veikt komercdarbības, nevis tās īstenot ar juridiski nošķirtu meitasuzņēmumu starpniecību).
Ņemot vērā Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta plašo darbības jomu gan attiecībā uz laiku (t. i., beztermiņa), gan veidu (t. i., neierobežota attiecībā uz sabiedrisko pakalpojumu darbībām), nav iespējams attaisnot jebkuru potenciālu turpmāku atbrīvojumu no reģistrācijas nodevas kā sabiedrisko pakalpojumu izmaksas. Tādēļ jāsecina, ka atbrīvojums no nodevām saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
(163)
Lai gan Portugāle apgalvoja, ka Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkts nekad nav ticis piemērots un ka RTP pēc pārveidošanas 1992. gadā vienmēr ir maksājusi visas nepieciešamās reģistrācijas nodevas, šis apgalvojums var izrādīties patiess atgūšanas gadījumā, bet tas nemaina faktu, ka šis nosacījums kā tāds piešķir valsts atbalstu RTP, kas nav attaisnojams ne ar LESD 106. panta 2. punktu, ne arī kādu citu šā līguma nosacījumu.
(164)
Ņemot vērā direktīvas “Televīzija bez robežām” 45. apsvērumu, Komisija var pieņemt (ciktāl izrietošās filmu tiesības ir parādītas sabiedriskajā televīzijā), ka sabiedrisko raidorganizāciju sniegto sabiedrisko pakalpojumu definīcija ietver pienākumu būtiski veicināt ieguldījumu Eiropas audiovizuālajā produkcijā. (85)
(165)
Komisija uzskata, ka RTP uzliktās saistības par kino sekmēšanu iekļaujas sabiedriskās apraides jomā, jo RTP sabiedriskajā televīzijā vēlāk raida filmas, kurām ir ieguvusi izplatīšanas tiesības.
(166)
Tāpēc Komisija nevar piekrist ieinteresēto personu komentāriem, ka RTP saistības attiecībā uz kino sekmēšanu un tā finansēšanu ir diskriminējošas. Ieinteresētās personas apgalvoja, ka arī privātās raidorganizācijas ar Portugāles iestādēm noslēdz protokolus par kino sekmēšanu, bet tas nenodrošina kompensāciju. Tomēr Komisija uzskata, ka ir jānošķir starp valsti un privātajām raidorganizācijām noslēgtie brīvprātīgie nolīgumi par kino sekmēšanu un RTP uzliktās sabiedriskās apraides saistības par kino produkcijas apraidi un tās finansēšanu. Ir skaidrs, ka RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevumos ietilpst tādu dažu filmu izveides atbalstīšana, kuras vēlāk raida kā sabiedriskās televīzijas raidījumus, turpretī privātajām raidorganizācijām nav uzticēts šāda veida sabiedrisko pakalpojumu uzdevums. Patiesībā RTP ir kļuvusi par valsts instrumentu, ar kuru atbalsta kino. Visas izrietošās RTP piešķirtās priekšrocības kino var veidot valsts atbalstu un ir vērtējamas kā tādas. Šis lēmums neskar filmu producentiem piešķirto iespējamo priekšrocību izvērtējumu.
(167)
Tādējādi ir jāsecina, ka to portugāļu kinematogrāfisko darbu līdzfinansēšanu no RTP puses, kas ir parādīti sabiedrisko pakalpojumu kanālos, var uzskatīt par likumīgu īpašu saistību, kas ir kā līdzeklis, īstenojot RTP vispārējās sabiedriskās apraides saistības. Tāpēc šīs saistības neietver nepārprotamu kļūdu.
(168)
Tomēr Komisija uzskata, ka RTP uzliktās juridiskās saistības attiecībā uz “citu īpaši konkretizējamu pakalpojumu” (86) nodrošināšanu nav pietiekami precīzas, lai ļautu Komisijai iepriekš ar pietiekamu juridisku noteiktību izvērtēt, vai šādi pakalpojumi var tikt uzskatīti par sabiedriskajiem pakalpojumiem. Lai gan Komisija uzskata, ka “citi konkretizējamie pakalpojumi” nav skaidri definēti, tā atzīmē, ka saskaņā ar šo noteikumu izmeklēšanas perioda laikā nav veikti maksājumi (87).
(169)
Ņemot vērā iepriekšminēto, Komisija secina, ka RTP darbības, kas ir raksturotas Likumā Nr. 21/92 un atkārtoti definētas sabiedrisko pakalpojumu līgumos, skaidri nosaka sabiedrisko pakalpojumu saistības.
Tomēr saistības sniegt “citus pakalpojumus, kas būs īpaši jānodrošina” nav pietiekami precīzas, lai iepriekš secinātu, ka visus pakalpojumus, kas nodrošināti saskaņā ar šo virsrakstu, var uzskatīt par sabiedriskajiem pakalpojumiem, un saskaņā ar šo noteikumu laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam maksājumi netika veikti.
Tomēr pastāvīgs atbrīvojums no reģistrācijas un citām nodevām nav tikai kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu izmaksām, un tādēļ to nevar pamatot ar LESD 106. panta 2. punktu.
(170)
Otrkārt, ir jāizvērtē, vai sabiedrisko pakalpojumu saistības ir uzticētas valsts finansējuma saņēmējam RTP.
(171)
Saskaņā ar Apraides paziņojumu Komisijai jāpārbauda, vai sabiedrisko pakalpojumu uzdevums ir uzticēts RTP, izmantojot oficiālu aktu (88).
(172)
Kā noteikts šā lēmuma 48. apsvērumā, sabiedrisko pakalpojumu saistības ir skaidri uzticētas RTP saskaņā ar dažādiem likumiem un līgumiem: Likuma Nr. 58/90 5. pantu, Likuma Nr. 21/92 4. panta 1. punktu un 5. pantu un vecā un jaunā sabiedrisko pakalpojumu līguma 1. klauzulu.
(173)
Komisija nesaņēma nekādus komentārus no ieinteresētajām personām vai Portugāles par to, ka sabiedriskie pakalpojumi nav pietiekami uzticēti RTP, izmantojot oficiālu aktu. Saskaņā ar Apraides paziņojumu un ņemot vērā šā lēmuma 48. apsvērumā uzskaitītos likumus un līgumus, ir jāsecina, ka RTP neapšaubāmi ir jānodrošina sabiedriskās televīzijas pakalpojumi un sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma sniegšana oficiāli ir uzticēta RTP.
(174)
Ir ne tikai RTP jāuztic sabiedriskie pakalpojumi, izmantojot oficiālu aktu, bet ir arī jāveic pasākumi, lai nodrošinātu, ka sabiedriskie pakalpojumi tiek nodrošināti likumā un sabiedrisko pakalpojumu līgumos noteiktajā kārtībā. Kā noteikts šā lēmuma 49.-59. apsvērumā, ir izstrādāti dažādi kontroles mehānismi, lai nodrošinātu, ka RTP īsteno sabiedrisko pakalpojumu saistības noteiktajā kārtībā.
(175)
Pirmkārt, RTP bija jāiesniedz ziņojumi par sabiedrisko pakalpojumu saistību īstenošanu, kā arī plāni ar iekšējās revidentu padomes atzinumu. RTP iesniedza sabiedrisko pakalpojumu ziņojumus par laika posmu no 1993. līdz 1998. gadam, kuros bija raksturota katras sabiedrisko pakalpojumu saistības izpilde un uzrādītas katras sabiedrisko pakalpojumu saistības izmaksas, izmantojot analītisko grāmatvedības sistēmu.
(176)
Otrkārt, finanšu ministrs un par plašsaziņas līdzekļiem atbildīgais valdības loceklis pārbaudīja sabiedrisko pakalpojumu līguma izpildi, bet finanšu ģenerālinspektors veica finanšu plāna revīziju.
(177)
Treškārt, bija jāveic ikgada ārējā revīzija. Komisijai nav pieņemams Portugāles apgalvojums, kas tika atkārtoti izteikts pēc Tiesas sprieduma lietā T-442/03, ka faktiski sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem tika veikta ārēja revīzija un ka tādējādi nav nepieciešama turpmāka rīcība. Situāciju pirms 2003. gada 15. oktobra lēmuma pieņemšanas var raksturot šādi:
a)
par 1992. gadu nebija sabiedrisko pakalpojumu ziņojuma, jo pienākums iesniegt sabiedrisko pakalpojumu ziņojumus un šādu ziņojumu revīziju pirmo reizi tika minēts koncesijas līgumā 1993. gadā;
b)
par 1993. un 1994. gadu ārējā revīzija nebija veikta, bija pieejams tikai uzņēmuma pārstāvju, tas ir, RTP Finanšu padomes (Conselho fiscal da RTP), paziņojums;
c)
par 1995.-1998. gadu ziņojumiem ir pievienots no RTP un tā pārstāvjiem neatkarīga ārējā revidenta paziņojums. Šie paziņojumi apstiprina, ka RTP ievēro sabiedrisko pakalpojumu saistības. Tomēr nebija iespējams piekļūt sīkāk izstrādātiem sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem, kas deva šos rezultātus.
(178)
Tomēr, ņemot vērā Tiesas konstatējumus lietā T-442/03 un jo īpaši sprieduma 232.-256. punktā, Komisija nevarēja paļauties tikai un vienīgi uz (īsiem) revidentu paziņojumiem par sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem, kas minēti šā lēmuma 177. apsvērumā, un tādēļ pieņēma Portugāles piedāvājumu veikt ārēju revīziju, par pamatu ņemot esošos sabiedrisko pakalpojumu ziņojumus par visiem aplūkojamajiem gadiem. Tas ir, ārējā revīzija par to, kā RTP pilda sabiedrisko pakalpojumu saistības, tika veikta par 1992.-1997. gadu. Par 1992. gadu ārējā revīzija tika veikta, neskatoties uz to, ka sabiedrisko pakalpojumu ziņojuma nebija. Tomēr, lai izvērtētu, vai sabiedrisko pakalpojumu pienākumi ir tikuši izpildīti, ārējais revidents paļāvās uz citiem dokumentiem. Par 1998. gadu ārējā revīzija netika veikta, jo pastāv ārējā revīzija BDO Binder ziņojuma par 1998. gadu veidā, ko neapstrīdēja arī SIC, un šis ziņojums ir minēts šā lēmuma 186.-188. apsvērumā.
(179)
Nacionālais plašsaziņas līdzekļu regulators, proti, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC), noorganizēja jaunas revīzijas par 1992.-1997. gadu. ERC ir neatkarīga administratīva iestāde, kura saskaņā ar Portugāles Konstitūciju ir atbildīga cita starpā par plašsaziņas līdzekļu darbības regulējošo statūtu un noteikumu ievērošanas nodrošināšanu. Tā organizēja revīzijas, kas bija jāveic par 1992.-1997. gadu, vienojoties par to ar ārēju revidentu Pedro Roque, kurš ir neatkarīgs no RTP.
(180)
Ņemot vērā laika sprīdi, kas pagājis starp 1992. gadu un 2010. gadā veiktajām sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu revīzijām, visu informāciju novērtēt ir bijis grūti. Tas arī izskaidro izmeklēšanas ilgumu un laiku, kāds bija nepieciešams jaunu revīziju veikšanai. Tomēr galu galā revīzijas varēja veikt, jo sabiedrisko pakalpojumu ziņojumi jau bija sagatavoti (izņemot par 1992. gadu), un revidentiem tādējādi bija pamats revīzijas veikšanai. Revīzijas ziņojumi par 1992.-1997. gadu ir iesniegti Komisijai.
(181)
Ārējās revīzijas ziņojumos norādīts, ka to uzdevums ir novērtēt un uzraudzīt RTP sniegtos sabiedriskos apraides pakalpojumus un to, kādu samaksu RTP saņem par šā uzdevuma izpildi. Tie ietver vērā ņemtās informācijas raksturojumu. Tajos cita starpā ir atsauces uz Likumu Nr. 58/90 (Sabiedriskās apraides likums), Likumu Nr. 21/92 par RTP pārveidošanu, sabiedrisko pakalpojumu līgumiem, gada pārskatiem un gada pārskatu ārējām revīzijām, sabiedrisko pakalpojumu darbības plānu un budžetu (Plano de Actividades e Orçamento do Serviço Público), un sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem par attiecīgajiem gadiem (Relatorio sobre o Cumprimento das Obrigacaoes do Servico Publico, RCOSP). Revīzijās pieminēts, ka, tā kā starp 1992. un 1997. gadu un 2010. gadu, kad parakstīts revīzijas līgums, ir pagājis ilgs laika periods, daži dokumenti ir iznīcināti un ir informācija, kas nav pieejama. Šā iemesla dēļ revīzijas ziņojumos galvenais uzsvars ir likts uz pieejamiem ziņojumiem, jo īpaši sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem (89) un apstiprinātajiem gada pārskatiem.
(182)
Neskatoties uz šiem ierobežojumiem, pagājušā laika dēļ revidenti spēja izpildīt līgumu un veikt revīziju, kā arī izvērtēt, kā RTP ir pildījis sabiedrisko pakalpojumu saistības, un par to saņemto kompensāciju. Revīzijas ziņojumos skaidri norādīts, ka revidenti spēja pārvarēt grūtības, ko radīja pagājušais laiks, un veikt revīzijas. Piemēram, lai gan revidenti piebilst, ka nebija iespējams pārliecināties par izmaksu uzskaites kritērijiem un izmaksu piešķiršanas metodēm, tas neradīja šķēršļus, lai veiktu revīziju un nonāktu pie pozitīva secinājuma. Kopsavilkuma ziņojumā norādīts, ka “visu RTP izmaksu un ieņēmumu pamatā ir pieņēmums, ka tās darbība attiecas tikai uz sabiedriskās televīzijas pakalpojumu sniegšanu un ka šīs revīzijas pamatā ir finanšu pārskati, kurus pārbaudījis gan uzņēmuma iekšējais revidents, gan ārējie revidenti un kuros netika atklāti nekādi citi būtiski fakti kā tikai tie, kas sīki izklāstīti gada pārskatos”. (90) Komisija jau ir secinājusi (skatīt šā lēmuma 18. apsvērumu), ka RTP gados, par kuriem tiek veikta šī izmeklēšana, ir veikusi tikai sabiedrisko pakalpojumu darbības, savukārt komercdarbību veica juridiski nošķirti RTP meitasuzņēmumi. Tādēļ izmaksu piešķiršanas kritēriji attiecas tikai uz RTP izmaksu sadalījumu attiecībā uz sabiedriskiem pakalpojumiem, un tas neietekmē sabiedrisko pakalpojumu izmaksu kopējās summas.
Attiecībā uz finanšu informāciju Komisija secināja, ka ārējie revidenti varēja likumīgi paļauties uz gada finanšu pārskatiem, kuriem vienmēr bija pievienots revidenta ziņojums, kas apstiprina RTP iesniegtā pārskata precizitāti. Atbilstīgi sabiedrisko pakalpojumu līgumiem sabiedrisko pakalpojumu ziņojumu ārējās revīzijas mērķis ir pārliecināties, ka RTP ir izpildījusi uzticētās sabiedrisko pakalpojumu saistības un ka sabiedrisko pakalpojumu kompensācija atbilst izmaksām par šo saistību izpildi. Tādēļ, lai gan finanšu dati par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu gados, uz kuriem attiecas izmeklēšana, attiecās uz RTP sniegtajiem sabiedriskajiem pakalpojumiem, bija nepieciešams veikt neatkarīgu papildu pārbaudi, lai pārliecinātos, vai radušās izmaksas atbilst sabiedrisko pakalpojumu pilnvarojumam.
(183)
To ārējie revidenti apstiprināja. Par 1992.-1997. gadu revidenti secināja, ka: “RTP būtībā ir izpildījusi apraides saistības attiecībā uz apjomu, kāds noteikts koncesijas līgumā, īpašu uzsvaru liekot uz apraides satura saistībām”. Revidenti secina, ka “izanalizējot pieejamos dokumentus, proti, revidenta un ar likumu noteiktās revīzijas komisijas ziņojumus, mēs neatklājām neko, kas liktu mums secināt, ka mums iesniegtie dokumenti attiecībā uz atbilstību starp veiktajiem sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem un to reālo un faktisko izmaksu apmaksu ietver būtisku kropļojumu, kas ietekmē to atbilstību tajā laikā spēkā esošajiem tiesību aktiem (91)”.
(184)
Vairākos revīzijas ziņojumos minēts, ka RTP varēja pieprasīt lielāku kompensāciju, bet to nedarīja atbilstīgi sabiedrisko pakalpojumu līgumu nosacījumiem, t. i., Vecā sabiedrisko pakalpojumu līguma 15. panta 4. punktam un Jaunā sabiedrisko pakalpojumu līguma 19. panta 3. punktam. Ārējās revīzijas ziņojumos par 1994., 1996. un 1997. gadu ietverts paziņojums par starpību starp augstajām reālajām izmaksām, kas radušās RTP, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus, un kompensāciju, ko tā saņēmusi un kas bijusi mazāka nekā radītās izmaksas (92). Noslēguma kopsavilkuma ziņojums par visiem gadiem, attiecībā uz kuriem tika veikta revīzija, skaidri norāda, ka: “visus gadus kompensācijas atlīdzība, kas tika piešķirta un maksāta, bija mazāka nekā summas, kas norādītas RCOPS (Relatório sobre o cumprimento das obrigações de serviço público, sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos) (93).
(185)
Dažos revīzijas ziņojumos (izņemot par 1992. un 1993. gadu) ir norādīts, ka RTP pārsniedza likumīgo reklamēšanas ierobežojumu, t. i., pārraidīja vairāk reklāmu nekā ir atļauts atbilstīgi sabiedrisko pakalpojumu līgumiem. Atbilstīgi Apraides paziņojumam ieņēmumi, ko RTP saņēma par šādu reklamēšanu, aprēķinot sabiedrisko pakalpojumu izmaksas, ir jāņem vērā kā ienākumi, kas iegūti, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus, tostarp ieņēmumi par reklamēšanu, un jāpieskaita uzņēmuma sabiedrisko pakalpojumu finansēšanas vajadzībām.
Fakts, ka tika pārkāpti reklamēšanas ierobežojumi, neietekmēja revidentu veikto analīzi par 1992.-1997. gadu. Sabiedrisko pakalpojumu kompensācija atbilda RTP veiktajiem sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem, un pārmērīga kompensācija netika konstatēta. Portugāle arī apstiprināja, ka attiecībā uz 1994., 1995. un 1996. gadu visa peļņa no reklamēšanas (tostarp tā, kas iegūta, pārsniedzot atļauto reklamēšanas laiku) tika ņemta vērā un attiecīgi samazināta vajadzība pēc sabiedrisko pakalpojumu finansējuma (94). Attiecībā uz 1996. gadu Jaunā sabiedrisko pakalpojumu līguma 15. pants paredz, ka, lai noteiktu kompensāciju, peļņu, kas iegūta no kanālu izmantošanas, nevar ņemt vērā, ja summē izmaksas, lai aprēķinātu sabiedrisko pakalpojumu kopējās izmaksas. “Peļņa” ietver ieņēmumus no reklamēšanas. Portugāle nepārprotami apstiprināja, ka reklamēšanas peļņa tika atrēķināta no pieprasītās kompensācijas summas (95).
(186)
Attiecībā uz 1998. gadu ārējais revidents BDO Binder veica izmeklēšanu par saistību starp RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu un ar to saistītajām izmaksām. BDO Binder ziņojums ietver vairākus ieteikumus piemērošanai nākotnē un tajā ieteikts pastiprināt RTP iekšējo kontroli, lai nodrošinātu atbilstību iekšējiem noteikumiem, bet tajā nav ietverti konstatējumi, ka RTP būtu saņēmusi pārmērīgu kompensāciju saistībā ar veiktajiem sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem vai ka skaitļi, kas izmantoti RTP izveidotajā sabiedrisko pakalpojumu ziņojumā un ko izmanto Komisija 2003. gada 15. oktobra lēmumā, nebūtu ticami. Kad BDO Binder ziņojumā minēti skaitļi, tie attiecas uz to, ka nav izveidots krājumu saraksts par vairākiem aktīviem. Tomēr šķiet, ka BDO Binder ziņojumā vairāk kritizēts tas, ka nav krājumu saraksta (96), nevis secināts, ka attiecīgie ieguldījumi nav veikti vai ka ieguldījumu vērtība ir nepareizi uzskaitīta. Tomēr, kā uzsver Portugāle, skaitļi attiecībā uz attiecīgajiem ieguldījumiem jebkurā gadījumā netika ietverti kompensāciju aprēķinā, un tas izslēdz iespēju, ka pamatlīdzekļu nolietojuma izmaksas tiktu atlīdzinātas.
(187)
Attiecībā uz reklamēšanas laika pārsniegšanu BDO Binder ziņojumā secināts, ka, aprēķinot sabiedrisko pakalpojumu finansēšanas vajadzības, ir ņemti vērā visi ieņēmumi no reklamēšanas. Tomēr neviens no šiem faktoriem neliek revidentiem pieņemt negatīvu atzinumu par RTP sniegto sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi, nedz arī tiek norādīts uz pārmērīgu kompensāciju.
(188)
Vissvarīgākais analīzes veikšanai šajā ziņojumā ir secinājums BDO Binder ziņojumā (kuru SIC neapstrīd), ka RTP varēja prasīt 25 miljardus PTE par sabiedrisko pakalpojumu saistību izpildi, bet tā vietā saņēma tikai 14 miljardus PTE. Citiem vārdiem sakot, BDO Binder ziņojumā nav norādīts uz pārmērīgu kompensāciju, bet izdarīts pretējs secinājums.
(189)
Kā norādīts Lēmumā NN 31/06 par RTP pārveidošanu, PriceWaterhouse Coopers veiktajā ārējā revīzijā tika rūpīgi pārbaudīts, vai Portugāles iestāžu iesniegtā finanšu informācija atbilst tam, kas norādīts RTP finanšu pārskatos laika posmā no 1991. līdz 2003. gadam, summām, kas norādītas sabiedrisko pakalpojumu revīzijas ziņojumos un citos informācijas avotos, kuri tika uzskatīti par būtiskiem, lai nodrošinātu revīzijas ziņojumu atbilstību (skatīt Lēmuma NN 31/06 38. apsvērumu). PWC revīzijas ziņojums apstiprināja datus bez ievērojamām iebildēm (Lēmuma NN 31/06 52. apsvērums). PWC revīzijas ziņojums skaidri apstiprināja, ka summas, ko RTP saņēmusi kā sabiedrisko pakalpojumu kompensāciju, atbilst summām, kas norādītas Ministru padomes rezolūcijās (skatīt Lēmuma NN 31/06 41. apsvērumu un 39. tabulu). PWC revīzijas ziņojumā izteikta piebilde par RTP vispārēju nepietiekamu finansējumu. Tajā norādīts, ka papildus sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem, kuri bija atmaksājami atbilstīgi sabiedrisko pakalpojumu līgumiem, bija arī sabiedrisko pakalpojumu uzdevumi, kurus veica RTP, bet par kuriem atlīdzību no valsts nevarēja pieprasīt. Komisija Lēmumā NN 31/06 tādēļ secināja, ka par PWC revīzijas ziņojuma pamatu var izmantot RTP finanšu pārskatus, un uzskatīja, ka RTP patiesi ilgstoši saņēma nepietiekamu finansējumu. Tādēļ, šā lēmuma pieņemšanai PWC revīzijas ziņojumu var izmantot par vēl vienu elementu papildus ārējās revīzijas ziņojumiem par sabiedrisko pakalpojumu ziņojumiem par to, ka dati, ko Komisija izmantoja Lēmumā 2005/403/EK, bija pareizi.
(190)
Attiecībā uz prasītāja apgalvojumu, ka jāņem vērā valsts revidenta Tribunal de Contas Ziņojums Nr. 8/2002, var teikt, ka Komisija ir ņēmusi vērā šo ziņojumu šajā lēmumā ietvertajā izvērtējumā. Pirmkārt, ir jāatzīst, kā jau atzinusi arī SIC, ka revīzijas Ziņojums Nr. 8/2002 aptver laika posmu no 1997. līdz 2000. gadam, un tāpēc tas ir būtisks tikai attiecībā uz 1997. un 1998. gadu. Lai gan šajā ziņojumā ir minēti skaitļi attiecībā uz agrākiem gadiem, tie izmantoti tikai ilustratīvos nolūkos, raksturojot vispārējo RTP finanšu attīstību, bet uz tiem neattiecas Revīzijas tiesas izmeklēšana.
(191)
Vissvarīgākais ir tas, ka Ziņojums Nr. 8/2002 nenorāda uz kļūdām RTP finansējumā vai uz jebkādu pārmērīgu kompensāciju par 1997.-2000. gadu (vai par jebkuru citu gadu). Gluži pretēji, Ziņojumā Nr. 8/2002 ir norādīts uz vairākām reizēm, kad RTP ir bijušas strukturālas finansiālas grūtības. Līdz ar to, izmantojot Ziņojumu Nr. 8/2002, Komisijai nav iespējams noteikt konkrētus maksājumus, kuri ietvertu pārmērīgu kompensāciju un nelikumīgu valsts atbalstu. Gluži pretēji, Ziņojumā Nr. 8/2002 ir skaidri apstiprināts, ka laika periodā no 1993. gada līdz 1999. gada beigām RTP izdzīvošana tika nodrošināta, uzņēmumam uzņemoties nepārtrauktas un aizvien lielākas parādsaistības.
(192)
Kā jau prasītājs minēja, Ziņojumā Nr. 8/2002 vairākkārtīgi kritizēta uzņēmuma pārvaldība un norādīts uz neefektivitāti, no kuras būtu bijis iespējams izvairīties. Ziņojuma Nr. 8/2002 mērķis ir definēts kā RTP pārvaldības un sabiedriskās televīzijas nodrošināšanas vispārējs pārskats, pārbaudot to efektivitāti, lietderību un ekonomiskumu. Kā norādījis prasītājs, Ziņojumā Nr. 8/2002 minēts, ka RTP bija neelastīga struktūra un pārmērīgs strādājošo skaits, un sabiedriskie pakalpojumi tika sniegti neefektīvi. Ziņojumā Nr. 8/2002 arī kritizēta pārāk neskaidrā un vispārīgā sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu koncepcija un sabiedrisko pakalpojumu līgumi, kas pēc valsts revidenta domām veicina neefektīvu pārvaldību.
(193)
Tomēr Komisija ar 2003. gada 15. novembra lēmumu izmeklēja RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma koncepciju. Lietā T-442/03 Tiesa apstiprināja, kaRTP uzdevuma plašā definīcija ir pieņemama (97). Attiecībā uz apgalvojumu par neefektivitāti Komisija vēlētos norādīt, ka šis nav aspekts, kurš jāņem vērā, piemērojot Apraides paziņojumu.
(194)
Trešais kritērijs, kas Komisijai būtu jāizvērtē, ir, vai finansējums ir proporcionāls sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksām.
(195)
Apraides paziņojumā raksturoti kritēriji, uz kuru pamata Komisija novērtē valsts finansējuma proporcionalitāti. Paziņojumā noteikts, ka valsts atbalsts nedrīkst pārsniegt sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma neto izmaksas un nedrīkst notikt tirgus kropļošana, kas nav nepieciešama sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma īstenošanai (98).
(196)
Pirmkārt, lai pareizi noteiktu sabiedrisko pakalpojumu darbības izmaksas, Apraides paziņojumam ir nepieciešams atbilstošs izmaksu un ieņēmumu sadalījums starp sabiedrisko pakalpojumu un komercdarbībām.
(197)
Kā noteikts šā lēmuma 61.-67. apsvērumā, sabiedrisko pakalpojumu līgumi nosaka izmaksu un ieņēmumu sadalījuma metodi, kas ir jāpiemēro RTP. Šajā gadījumā Komisijas uzdevums principā ir vienkāršāks, jo RTP ir īstenojusi analītisku grāmatvedības sistēmu, kas ļauj noteikt attaisnoto izmaksu summas, kuras raidorganizācijai radās, lai īstenotu visas atmaksājamās sabiedrisko pakalpojumu saistības.
(198)
Izmantojot šo sistēmu, ikviena izdevumu pozīcija, par kuru var saņemt kompensāciju, ir piešķirta kādai darbībai un vēlāk sadalīta starp dažādiem atmaksājamiem RTP sabiedrisko pakalpojumu uzdevumiem, pamatojoties uz objektīviem uzskaites principiem.
(199)
Tā kā ieņēmumi, kas rodas no ikviena atmaksājamā sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma, ir atrēķināti no sabiedrisko pakalpojumu pamatdarbības izmaksām, sistēma nodrošina, ka ikgada kompensācijas maksājumi ir ierobežoti līdz ikvienas sabiedrisko pakalpojumu saistības neto izmaksām (skatīt šā lēmuma 65. apsvērumu).
(200)
Tāpēc Komisija secināja, ka izmaksu noteikšanas parametri ir izveidoti objektīvā un pārredzamā veidā.
(201)
Tomēr, piemērojot izmaksu kompensācijas noteikumus, reālās RTP sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas varētu tikt novērtētas par zemu, un tas varētu izraisīt reālo finansējuma vajadzību strukturāli nepietiekamu finansēšanu.
(202)
Kā noteikts 65. apsvērumā saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu līgumos noteikto izmaksu aprēķināšanas metodi, dažas sabiedrisko pakalpojumu izmaksas nav iekļautas ikgada kompensācijas maksājumos (99). Turklāt Portugāle informēja Komisiju, ka, lai gan RTP bija jāmaksā PVN par saņemtajiem ikgada kompensācijas maksājumiem, saskaņā ar uzskaites noteikumiem izrietošās izmaksas nevar ņemt vērā (94. apsvērums). Visbeidzot RTP savos sabiedrisko pakalpojumu ziņojumos neiekļauj visus sabiedrisko pakalpojumu aprīkojumā veiktos ieguldījumus, lai gan finanšu pārskatos tie minēti (skatīt 67. apsvērumu).
(203)
Tomēr saskaņā ar Amsterdamas protokolu dalībvalsts nodrošina sabiedrisko raidorganizāciju finansējumu. Šajā gadījumā Portugāle nolēma neatlīdzināt dažas izmaksas, kas radās pakalpojuma nodrošinātājam, veicot uzdevumus.
(204)
Šajā gadījumā valsts RTP piešķīra ne tikai ikgada kompensācijas maksājumus, bet arī papildu finansējumu kā akciju kapitāla palielinājumu, aizdevumus un nolīgumu ar iestādi, kas atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu. Saskaņā ar Apraides paziņojuma 57. punktu Komisijai ir jāizanalizē, vai visi pasākumi ir proporcionāli sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksām. Tikai tad RTP finansējumu var uzskatīt par saderīgu ar LESD 106. panta 2. punktu.
(205)
Komisija arī uzskata, ka RTP uzliktās sabiedrisko pakalpojumu saistības, par kurām nevar saņemt kompensāciju saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu līgumiem, var tikt uzskatītas par likumīgām un skaidri noteiktām sabiedrisko pakalpojumu saistībām, kuras valsts ir oficiāli uzlikusi pakalpojuma nodrošinātājam. Tādējādi saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem Portugāle var finansēt visas RTP sniegto sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas.
(206)
Šā ziņojuma 207. apsvērumā ietvertajā 6. tabulā ir redzams RTP sabiedrisko pakalpojumu izmaksu apskats (gan ieguldījumu izmaksas, gan arī pamatdarbības neto izmaksas), kas ir aprēķinātas saskaņā ar piemērojamiem izmaksu uzskaites noteikumiem, un apskats par kompensācijām, kas ir saņemtas ieguldījumiem un pamatdarbības izmaksām.
(207)
Pirmkārt, ir uzrādīti ieguldījumi sabiedrisko pakalpojumu aprīkojumā (5. tabula) un kompensācija, kas ir nodrošināta finanšu ieguldījumiem (2. tabula). Otrkārt, ir uzrādītas RTP pamatdarbības neto izmaksas (4. tabula) un šo izmaksu kompensācijas maksājumi (1. tabula). Visbeidzot, tabulā ir uzrādītas priekšrocības, kas iegūtas no īpašā atbalsta, kas izriet no nolīguma ar sociālā nodrošinājuma shēmu un 1998. gada aizņēmuma.
6. tabula
Kopsavilkums par finansējuma vajadzībām un kompensācija par sabiedrisko pakalpojumu pamatdarbības neto izmaksām saskaņā ar uzskaites noteikumiem
(miljoni PTE)
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
Summa
Ieguldījumu izmaksas
2 632,6
2 102,0
2 763,9
992,7
1 480,4
4 037,4
6 054,2
20 063,2
Kapitāla iepludināšana
-0
-0
-10 000,0
-12 800,0
-10 000,0
-14 000,0
-0
-46 800,0
Starpība starp ieguldījuma izmaksām un kompensāciju
2 632,6
2 102,0
-7 236,1
-11 807,3
-8 519,6
-9 962,6
6 054,2
-26 736,8
Sabiedrisko pakalpojumu pamatdarbības izmaksas
6 718,2
7 960,0
8 384,1
8 103,3
17 217,1
37 972,1
30 101,3
116 456,1
Kompensācijas maksājumi
-6 200,0
-7 100,0
-7 145,0
-7 200,0
-14 500,0
-10 350,0
-14 000,0
-66 495,0
Sociālais nodrošinājums
-
-1 206,0
-
-
-
-
-
-1 206,0
Aizņēmums
-20 000,0
-20 000,0
Starpība starp pamatdarbības izmaksām un kompensāciju
518,2 (100)
- 346
1 239,1
903,3
2 717,1
27 622,1
-3 898,7
28 755,1
Avots: finanšu pārskats un sabiedrisko pakalpojumu ziņojumi
(208)
Kā jau ir uzsvērts 201. un 202. apsvērumā, Portugāles izvēlētā ikgada kompensācijas maksājumu sistēma nepietiekami novērtē RTP veikto sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu faktiskās izmaksas. Sistēma veicināja parāda uzkrāšanos. Pēc tam, lai saglabātu RTP finanšu līdzsvaru, Portugāle izmantoja īpašos pasākumus RTP sabiedrisko pakalpojumu izmaksu finansēšanai.
(209)
Kā parādīts 6. tabulā 207. apsvērumā, kapitāla iepludināšanas rezultātā sabiedrisko pakalpojumu ieguldījumu kompensācija par 26 736,8 miljoniem PTE pārsniedza faktisko, turpretim pamatdarbības izmaksu kompensācijas maksājumi un citi īpašie pasākumi bija par 28 755,1 miljoniem PTE mazāki nekā faktiskie. Lai gan kapitāla iepludināšana bija pamatā paredzēta finanšu ieguldījumiem aprīkojumā, tas arī tika izmantots uzkrātā parāda atmaksai.
(210)
Kā ir redzams 6. tabulā 207. apsvērumā, kopējā kompensācija bija par 2 018,3 miljoniem PTE mazāka nekā sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksas (PTE 28 755,1 mīnus 26 736,8 miljoni PTE). Tāpēc Komisija secina, ka saskaņā ar Savienības tiesību aktiem kopējais valsts finansējums ir proporcionāls RTP pamatdarbības sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksām tajā laika periodā, kad notika izmeklēšana. Šis konstatējums nemainās, ja pretēji Komisijas sākotnējam pieņēmumam tiek uzskatīts, ka PTE 11 000 000, ko veido atbrīvojums no reģistrācijas nodevas, arī ir valsts atbalsts (skatīt šā lēmuma 119. un 120. apsvērumu). Ņemot vērā šo summu, joprojām pastāv nepietiekams RTP finansējums 2 007,3 miljonu PTE apmērā.
(211)
Komisija uzskata, ka RTP saņemtais finansējums, iespējams, ir pat mazāks nekā kopējās neto izmaksas, kas tai radās valsts uzlikto saistību īstenošanas laikā, jo 207. apsvēruma 6. tabulā nav ņemtas vērā visas RTP sabiedrisko pakalpojumu izmaksas laika posmā no 1992. līdz 1998. gadam.
(212)
Saskaņā ar Apraides paziņojumu Komisija nodrošina, ka valsts finansējums ir proporcionāls sabiedrisko pakalpojumu nodrošināšanas neto izmaksām un ka nerodas tirgus kropļojumi attiecībā uz komercdarbībām, kuras izriet no sabiedrisko pakalpojumu darbībām un kurām nav iespējams pareizs izmaksu sadalījums ieņēmumu sadaļā, kas nav nepieciešams sabiedrisko pakalpojumu uzdevuma izpildei. Ja RTP konkurentu ieņēmumu samazināšanai pazeminātu reklāmas cenas tirgū, rastos konkurences kropļošana (101). Šādā gadījumā RTP nepalielinātu savus komerciālos ieņēmumus un būtu lieki palielinājusi nepieciešamību pēc valsts finansējuma. Saskaņā ar Apraides paziņojumu šāda veida rīcība, ja vien ir veikta, nevar tikt uzskatīta par ierastu sabiedrisko pakalpojumu uzdevumam, kas ir attiecināms uz raidorganizācijām (102)
(213)
2001. gada 15. novembra lēmumā, ar ko uzsāk izmeklēšanas procedūru, Komisija paziņoja: ja tiktu secināts, ka notikusi šāda veida rīcība, Komisija, novērtējot iespējamo pārmērīgo kompensāciju, ņemtu vērā šādus konkurences kropļojumus un izrietošo nepieciešamību pēc lielāka valsts finansējuma. Tādējādi Komisija paziņoja, ka “pamatojoties uz šobrīd Komisijas rīcībā esošo informāciju, tā nevar noteikt, vai RTP šādi rīkojās” (103).
(214)
Uz aicinājumu par komentāru iesniegšanu saistībā ar procedūras uzsākšanu šajā lietā Komisija nesaņēma piezīmes no RTP konkurentiem, kas norādītu uz to, ka RTP ir iesaistīta pretkonkurences darbībās komerciālajos tirgos, kas varētu radīt nepieciešamību pēc palielināta valsts finansējuma, kas nav saderīgs ar Līgumu (104).
(215)
Šādos apstākļos Komisija uzskata, ka nav pazīmju, kas norādītu uz šāda veida rīcību. Līdz ar to tā secina, ka šķiet, ka RTP nenodarbotos ar tādām pretkonkurences darbībām komerciālajos tirgos, kuru rezultātā palielinātos nepieciešamība pēc valsts finansējuma, un ka šādas rīcības rezultātā netika veiktas pārmērīgas kompensācijas.
(216)
Tādējādi Komisija secina, ka nolīgums ar iestādi, kas atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu, kapitāla iepludināšana un subordinētais aizdevums, kā arī pagaidu atbrīvojums no reģistrācijas nodevu maksāšanas ir uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Tomēr RTP finansēšana, izmantojot īpašos pasākumus, ir saderīga ar iekšējo tirgu LESD 106. panta 2. punkta nozīmē. Kopējais finansējums ir proporcionāls skaidri definētām un uzticētām sabiedrisko pakalpojumu saistību neto izmaksām. Tāpēc valsts finansējums neietekmēja tirdzniecības nosacījumus un konkurenci Savienībā tādā pakāpē, kas kaitētu Savienības interesēm saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktu (105).
VI. SECINĀJUMS
(217)
Komisija secina, ka Portugāle ir nelikumīgi īstenojusi īpašo atbalstu, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu (106). Tas neattiecas uz pagaidu atbrīvojumu no notāra nodevas un publikācijas nodevas atbilstoši Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktam, jo šie pasākumi netiek uzskatīti par tādiem, kas veido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(218)
Kā minēts 143. apsvērumā, Komisija secina, ka 1993. gada nolīgums ar iestādi, kas atbildīga par sociālā nodrošinājuma shēmu, kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam un aizņēmums 1998. gadā veido valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Tāpat atbrīvojums no reģistrācijas nodevām saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktu un pastāvīgais atbrīvojums no nodevām atbilstīgi Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktam veido valsts atbalstu. Īpašie pasākumi ir piešķirti ar valsts līdzekļu starpniecību un draud kropļot konkurenci iekšējā tirgū, atbalstot RTP, un rada ietekmi uz tirdzniecību.
Īpašie pasākumi neatbilst Altmark spriedumā paredzētajiem nosacījumiem, jo tos nevar uzskatīt par tādas kompensācijas sistēmas sastāvdaļu, kuras parametri ir noteikti iepriekš objektīvā un pārredzamā veidā. Turklāt ir skaidrs, ka RTP nav izvēlēta ar publiska iepirkuma procedūras palīdzību, nodrošinot viszemākās iespējamās izmaksas, kā arī nav pazīmju, ka īpašo maksājumu summa ir noteikta, pamatojoties uz tādu izmaksu analīzi, kas rastos tipiskam uzņēmumam.
(219)
LESD 106. panta 2. punktā noteiktais atbrīvojums ir piemērojams īpašajiem pasākumiem, izņemot RTP pastāvīgo atbrīvojumu saskaņā ar Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu. Kā jau tika analizēts iepriekš, pasākumi kompensē skaidri noteiktas sabiedrisko pakalpojumu saistības, kuras RTP uzticētas ar Likumu Nr. 21/92 un sabiedrisko pakalpojumu līgumiem. Īpašie pasākumi ir proporcionāli RTP sabiedrisko pakalpojumu pamatdarbības neto izmaksām. Īpašie pasākumi nekropļo konkurenci tādā mērā, kas kaitētu Savienības interesēm, jo pasākumi ir proporcionāli RTP sabiedrisko pakalpojumu neto izmaksām. Arī savās komercdarbībās RTP nerīkojas pretēji konkurencei.
(220)
Komisija secina, ka pastāvīgais atbrīvojums, kas paredzēts Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktā, veido valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu, jo tā nav kompensācija par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecības nozīmi sniegšanu LESD 106. panta 2. punkta nozīmē. Tādēļ Portugālei šis likums ir jāatceļ. Portugālei arī jānodrošina, ka atbalsts, kas samaksāts RTP saskaņā ar šo likumu, tiek atgūts.
(221)
Ņemot vērā iepriekš uzskaitītos secinājumus, Komisija
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē ir šādi Portugāles piešķirtie īpašie pasākumi Radiotelevisão Portuguesa, SA (RTP) labā:
a)
Portugāles RTP piešķirto 1 206 miljonu PTE parāda atmaksas grafika maiņa, 1993. gadā slēdzot nolīgumu ar iestādi, kas atbildīga par sociālo nodrošinājumu;
b)
kapitāla iepludināšana laika posmā no 1994. līdz 1997. gadam 46 800 miljonu PTE apmērā;
c)
1998. gadā piešķirtais aizdevums 20 000 miljonu PTE apmērā;
d)
pagaidu atbrīvojums no reģistrācijas nodevas, kas noteikts Portugāles Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktā un kas veido PTE 11 000 000.
2. Valsts atbalsta pasākumi, kas minēti šā panta 1. punktā, ir saderīgi ar iekšējo tirgu Līguma 106. panta 2. punkta nozīmē, jo tie nerada RTP uzticēto sabiedrisko pakalpojumu uzdevumu neto izmaksu pārmērīgu kompensāciju.
2. pants
Atbrīvojums no notāra nodevas un publikācijas nodevas, kas noteiktas Portugāles Likuma Nr. 21/92 11. panta 1. punktā, nav valsts atbalsts.
3. pants
1. RTP piešķirtais neierobežotais atbrīvojums no jebkādu nodevu un maksu maksāšanas par visu veidu reģistrācijas pieteikumiem, reģistrācijas vai paziņošanas aktiem, kā noteikts Portugāles Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktā, ir valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta nozīmē.
2. Valsts atbalsts, ko Portugāle nelikumīgi piešķīrusi RTP, pamatojoties uz Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punktu un tādējādi pārkāpjot Līguma 108. panta 3. punktu, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
4. pants
1. Portugālei jāatceļ šā lēmuma 3. panta 1. punktā minētais likums un jāizdod rīkojums atgūt valsts atbalstu, ko RTP saņēmusi, piemērojot šo nosacījumu līdz likuma atcelšanai.
2. Par atgūstamajām summām aprēķina procentus no dienas, kad tās tika nodotas RTP rīcībā, līdz to faktiskajai atgūšanai.
3. Procentus aprēķina, procentu likmi piemērojot gan pamatsummai, gan procentiem, saskaņā ar Komisijas Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu un Regulu (EK) Nr. 271/2008, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 794/2004.
5. pants
1. Saskaņā ar šā lēmuma 3. pantā minēto likumu piešķirtā atbalsta atgūšanai jābūt tūlītējai un faktiskai.
2. Portugāle nodrošina, lai šis lēmums tiktu īstenots četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas dienas.
6. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Portugāle iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
sīks to pasākumu apraksts, kas veikti Likuma Nr. 21/92 11. panta 2. punkta atcelšanai;
b)
no RTP atgūstamā kopējā summa (pamatsumma un atgūstamie procenti);
c)
sīks to pasākumu apraksts, kas jau veikti un tiek plānoti, lai izpildītu šo lēmumu;
d)
dokumenti, kas parāda, ka RTP ir dots rīkojums atmaksāt atbalstu.
2. Portugāle pastāvīgi informē Komisiju par šā lēmuma īstenošanai paveikto valsts pasākumu norisi, līdz 3. pantā minētā atbalsta atgūšana ir pabeigta. Pēc vienkārša Komisijas pieprasījuma tā tūlīt sniedz informāciju gan par jau veiktajiem, gan plānotajiem pasākumiem, lai panāktu šā lēmuma izpildi. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un atgūstamajiem procentiem, kas jau atgūti no RTP.
7. pants
Šis lēmums ir adresēts Portugāles Republikai.
Briselē, 2011. gada 20. decembrī