РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
attiecībā uz iemaksām par labu Interbev
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4923)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(2012/131/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savus apsvērumus atbilstīgi LESD 108. panta 2. punkta 1. daļai, un ņemot vērā šos apsvērumus,
tā kā:
I PROCEDŪRA
(1)
Pēc tam kad Eiropas Komisija bija saņēmusi informāciju par nosaukumā minēto pasākumu, tā 2001. gada 2. oktobra vēstulē uzdeva par to jautājumus Francijas iestādēm. Francijas Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā sniedza atbildi Komisijai ar 2001. gada 9. novembra vēstuli.
(2)
Tā kā minēto pasākumu sāka īstenot bez Komisijas iepriekšējas atļaujas, to ierakstīja nepaziņoto atbalstu reģistrā ar numuru NN 39/03.
(3)
Komisija ar 2003. gada 9. jūlija vēstuli Nr. C(2003) 2057 galīgā redakcija attiecībā pret minēto pasākumu uzsāka LESD 108. panta 2. punktā minēto procedūru.
(4)
Lēmums sākt procedūru publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (2). Komisija aicināja citas dalībvalstis un ieinteresētās trešās personas iesniegt savus apsvērumus par minēto atbalstu. No trešām personām Komisija nevienu apsvērumu nav saņēmusi. Francijas iestādes nosūtīja savus komentārus ar 2003. gada 8. un 10. oktobra un 2005. gada 13. septembra un 29. novembra vēstulēm.
(5)
Francijai 2011. gada 25. februārī tika nosūtīts papildu informācijas pieprasījums: 2011. gada 29. martā notika sanāksme.
(6)
Francijas iestādes atbildēja ar 2011. gada 24. maija vēstuli.
II PASĀKUMA SĪKS APRAKSTS
1. IEMAKSAS PAR LABU INTERBEV
1.1. STARPNOZARU APVIENĪBAS (“IPO”) UN PAR OBLIGĀTĀM PADARĪTO BRĪVPRĀTĪGO IEMAKSU SISTĒMA
(7)
Starpnozaru apvienības (“IPO”) ir grupas, kurās pa nozarēm ir apvienotas reprezentatīvākās dažādu lauksaimnieciskās ražošanas profesiju kopas, kas darbojas attiecīgi pārstrādes, tirdzniecības un izplatīšanas jomā un ko kompetenta administratīvā iestāde atzinusi par starpnozaru organizācijām. Starpnozaru apvienības pastāvēšanu, uzdevumus un darbību reglamentē Lauku kodeksa (code rural) L. 631-1. pants un turpmākie panti. Lai tāda grupa tiktu atzīta, kompetentajām iestādēm jāpārbauda, vai ir izpildīti dažādi kritēriji, jo īpaši attiecībā uz to, vai tās statūti atbilst likumam (Lauku kodeksa L. 632-1. pants) un vai organizācijas, kas veido attiecīgo IPO, ir reprezentatīvas.
(8)
IPO mērķis ir veikt pasākumus visu attiecīgās nozares posmu interesēs, un šīs apvienības var šajā nolūkā noslēgt nolīgumus. Šie nolīgumi un brīvprātīgo iemaksu iekasēšana ar šiem nolīgumiem paredzēto pasākumu finansēšanai turpmākajā gaitā var tikt ar starpministriju lēmumu padarīti obligāti (“tikt paplašināti”), attiecinot tos uz visiem nozares dalībniekiem neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav tādas nozaru organizācijas biedri, kura ir IPO locekle, ja vien tie atbilst attiecīgajā likumā uzskaitītajiem mērķiem. Šo nolīgumu mērķis galvenokārt ir sekmēt tirgus pazīšanu, attiecību veidošanu starp nozaru darbiniekiem, produktu kvalitātes celšanu un produktu veicināšanu. Lauku kodekss nolīgumu darbības jomas paplašināšanu atļauj vienīgi tad, ja to mērķis ir “kopējas intereses”, kuru pamatā ir “vispārējām interesēm atbilstoša darbība, kas ir saderīga ar kopējās lauksaimniecības politikas noteikumiem” (Lauku kodeksa L. 632-3. pants).
(9)
Kārtību, kādā savācamas un sadalāmas par obligātām padarītās brīvprātīgās iemaksas, individuāli nosaka katrs IPO nolīgums.
1.2. VALSTS LOMA
(10)
Kaut arī IPO ir juridiskas personas, kas ir privāttiesību subjekti, un to finansēšanu nodrošina attiecīgās nozares iemaksas, obligāto brīvprātīgo iemaksu sistēmas funkcionēšanai vajadzīga valsts iejaukšanās, jo īpaši šādā veidā:
a)
pirms jebkāda paplašināšanās pieteikuma IPO ir jābūt valsts iestāžu atzītām un jāpilda valsts lauksaimniecības politikas kopējās lauksaimniecības politikas nospraustie mērķi (skatīt 7. un 8. apsvērumu);
b)
tiklīdz tās IPO ir atzītas, tās var lūgt valstij darīt to nolīgumus obligātus ar starpministriju lēmumu par paplašināšanu. Tā katrs attiecīgā ražošanas apgabala nozares dalībnieks kļūst par to brīvprātīgo iemaksu obligātu maksātāju, kuras iekasē reprezentatīva IPO (skatīt 8. apsvērumu);
c)
piemērojot Lauku kodeksa L.632-8-1. pantu, kompetentās iestādes saņem katras IPO darbības pārskatus un katra paplašinātā nolīguma piemērošanas izmaksu bilanci.
2. ATBALSTA MĒRĶIS
(11)
Apskatāmā atbalsta mērķis ir veicināt pētniecības un attīstības, kā arī tehniskās palīdzības un veicināšanas darbības (publicitāti) lopkopības nozares labā.
2.1. INTERBEV IEVIESTĀS IEMAKSAS
(12)
Šis lēmums attiecas uz divu veidu starpnozaru iemaksām, ko valsts iestādes padarījušas par obligātām. Tā ir, pirmkārt, iemaksa par lietošanai pārtikā paredzēto liellopu un aitas gaļu un subproduktiem un par liellopiem un aitām, kurus sūta uz ES valstīm vai eksportē (“iemaksa par gaļu”), un, otrkārt, iemaksa Valsts lopkopības fonda labā (“FNE iemaksa”).
(13)
Starpnozaru nolīgumi, ar ko ievieš šā lēmuma nosaukumā minētās iemaksas par labu Interbev, ir šādi:
Iemaksa par gaļu
Iemaksa Valsts lopkopības fonda (FNE) labā
IPO nolīgumi
Lēmums par paplašināšanu
IPO nolīgums
Lēmums par paplašināšanu
25.7.1995.
18.12.1995.
15.6.1994.
18.12.1995.
12.6.2001.
19.9.2001.
19.4.2001.
(14)
Valsts lauksaimniecības dzīvnieku un gaļas starpnozaru apvienība (Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes) (Interbev) ir Francijas lopkopības un gaļas ražošanas starpnozaru organizācija. Tā 1979. gada 9. oktobrī dibināta pēc lopkopības un liellopu, aitas un zirgu gaļas nozares reprezentatīvo organizāciju iniciatīvas un atzīta ar 1980. gada 18. novembra lēmumu (3). Apvienības uzdevums ir aizstāvēt un stiprināt nozares kopējās intereses lopkopībā un industriālās, amatnieciskās un tirdznieciskās darbības jomā. Interbev 1980. gadā tika atzīta kā lopkopības un gaļas ražošanas starpnozaru organizācija. To veido trīspadsmit profesionālas valsts organizācijas, kas pārstāv dažādu profesiju lopkopības un gaļas ražošanas saimnieciskās nozares darbiniekus: lopkopjus, lopu tirgotājus, lopkāvējus, vairumtirgotājus, rūpniekus, izplatītājus.
(15)
Divi tās galvenie uzdevumi ir starpnozaru nolīgumu sagatavošana un kolektīvā komunikācija. Tos papildina gaļas nozares pētniecības programmas. Starpnozaru nolīgumi, ko paraksta apvienības ietvaros, nosaka noteikumus, ar ko reglamentē nozares darbību. Šos nolīgumus var iesniegt valsts iestādēm saskaņā ar paplašināšanas procedūru. Pēc tam kad ar vienotu Lauksaimniecības ministrijas un Ekonomikas ministrijas lēmumu paplašināšana ir pieņemta, starpnozaru nolīgumā paredzētie pasākumi kļūst obligāti visiem nozares dalībniekiem.
2.2. IEMAKSA PAR GAĻU
(16)
Ar 1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 1995. gada 18. decembra lēmumu (4), Interbev ieviesa iemaksu par lietošanai pārtikā paredzēto liellopu un aitas gaļu un subproduktiem, kā arī par liellopiem un aitām, kurus sūta uz ES valstīm vai eksportē.
(17)
Ar iemaksu tika aplikta triju veidu gaļa un/vai dzīvnieki saskaņā ar šādu sadalījumu:
a)
iemaksa par Francijā nokautu dzīvnieku lietošanai pārtikā paredzētu gaļu un subproduktiem; noteiktais iemaksas apmērs bija 0,084 Francijas franki (FRF) (5) par liemeņa kilogramu, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas dzīvnieka nokaušanas brīdī bija tā īpašnieks vai līdzīpašnieks;
b)
iemaksa par ievestu vai importētu gaļu patērēšanai Francijā; noteiktais iemaksas apmērs bija 0,042 FRF/kg, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas Francijas teritorijā bija gaļas pirmais īpašnieks vai līdzīpašnieks;
c)
iemaksa par liellopiem un aitām, kas nosūtīti uz ES valstīm vai eksportēti; noteiktais iemaksas apmērs bija 7 FRF par dzīvnieku, un to maksāja fiziska vai juridiska persona, kas Francijas teritorijā bija dzīvnieka pēdējais īpašnieks vai līdzīpašnieks.
(18)
1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumu 2001. gada 12. jūnijā aizstāja ar citu starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 2001. gada 19. septembra lēmumu (6). Lēmuma 1. pantā paredzēts, ka nolīgums ir paplašināts uz laikposmu, kas beidzas trīs gadus pēc minētā lēmuma publicēšanas dienas jeb 2004. gada 30. septembrī.
(19)
2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumā paredzēta iepriekšējā stāvokļa pagarināšana attiecībā uz minēto veidu gaļu un/vai dzīvniekiem, palielinot iemaksas summu: FRF 0,1574 (EUR 0,024) par Francijā nokautu dzīvnieku lietošanai pārtikā paredzētu gaļu un subproduktiem, FRF 0,0656 (EUR 0,010) par ievestu vai importētu gaļu patērēšanai Francijā un FRF 11,15 (EUR 1,7) par liellopiem un aitām, kas nosūtīti uz ES valstīm vai eksportēti.
(20)
Ar 2001. gada 12. jūnija nolīgumu ieviesta arī iespēja atmaksāt daļu iemaksas par gaļu brīdī, kas to nosūta uz ES valsti vai eksportē uz trešo valsti. Atmaksāšanas likme bija 0,0656 FRF/kg (EUR 0,010).
(21)
Veicot paplašināšanu 1995. un 2001. gadā, no minētā pasākuma izslēdza maksājumus par ievestu vai importētu gaļu, kas paredzēta patērēšanai Francijā. Tātad šos produktus neapliek ar obligāto iemaksu par gaļu.
2.3. FNE IEMAKSA
(22)
Ar 1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgumu, ko paplašināja ar 1995. gada 18. decembra lēmumu (7) un 2001. gada 19. septembra lēmumu (8), Interbev ieviesa iemaksu par labu Valsts lopkopības fondam. Pēdējā lēmumā paredzēts, ka nolīgums ir paplašināts uz laikposmu, kas beidzas trīs gadus pēc minētā lēmuma publicēšanas dienas jeb 2004. gada 30. septembrī.
(23)
Šis nozares fonds, ko pārvalda saskaņā ar Valts lopkopības konfederāciju (CNE), tika radīts, lai īstenotu šādus divus lielākos mērķus: pirmkārt, stimulēt pakalpojumu organizāciju pārstrukturēšanu un veicināt to pielāgošanos lopkopju nākotnes vajadzībām, kuru skaits arvien samazinās un kuriem jāpilda Kopienas politikas jomu prasības attiecībā uz produkcijas pārvaldību, un, otrkārt, dot ieguldījumu kolektīvo līdzekļu nostiprināšanā ģenētikas un lietišķās pētniecības progresa nodrošināšanā, jo šīs jomas nākotnē būs galvenie lopkopības konkurētspējas faktori.
(24)
Iemaksu šā fonda finansēšanai iekasē no fiziskām vai juridiskām personām, kas ir Francijā nokautu liellopu vai aitu īpašnieki vai līdzīpašnieki. Saskaņā ar pēdējiem datiem, ko paziņojušas Francijas iestādes, noteiktā iemaksa ir 0,02 FRF/kg (EUR 0,003) par nokauta dzīvnieka gaļu tīrsvarā (jeb 7 FRF par pieaugušu liellopu, FRF 2,40 par teļu un FRF 0,36 par aitu - attiecīgi EUR 1,05, 0,36 un 0,054).
(25)
Saskaņā ar Francijas iestādēm ieņēmumus no šīm iemaksām izmanto ģenētiskai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas izpētei.
2.4. AR ŠĪM IEMAKSĀM FINANSĒTĀS DARBĪBAS
(26)
No iemaksām par gaļu gūtos finanšu resursus izmanto triju veidu darbībām, proti:
a)
komunikācijai un veicināšanai nozares labā;
b)
tehniskajai palīdzībai;
c)
pētījumiem un eksperimentiem.
(27)
Komunikācijas un veicināšanas jomā finansē kampaņas par dažādu tematiku saistībā ar augstas kvalitātes gaļas produktiem, arī vispārīgākas kampaņas televīzijā un radio attiecībā uz liellopu gaļu, kā arī sabiedrisko attiecību darbības. Finansētas tiek arī veicināšanas darbības ārējos tirgos, arī dalība nozaru izstādēs un veicināšanas pasākumi.
(28)
Tehniskā atbalsta pasākumi saistīti konkrēti ar lopkopības saimniecību sertifikāciju un kvalificēšanu, jo īpaši, lai novērstu ierobežojumus, kas kavē šajos pasākumos iesaistīto nozares dalībnieku darbu. Interbev arī izstrādā kolektīvas specifikācijas nozaru labā un piedalās labas prakses hartas un gaļas apstrādes labas prakses kodeksa izplatīšanā un ieviešanā, un, visbeidzot, visos nozares posmos veikto darījumu noskaidrošanā.
(29)
Pētniecības un eksperimentu veikšanas darbības nozares vajadzībām pielāgotas vislabāk, jo to interešu lokā ir jo īpaši pārtikas nodrošinājums, kvalitātes pārvaldība un dzīvnieku labturība.
(30)
Interbev resursus, kas iegūti no FNE iemaksām, izlieto šādu darbību veikšanai:
a)
kolektīvi ģenētiskās uzlabošanas pasākumi;
b)
lopkopības saimniecību informācijas sistēmu pārvaldības sistēmas darbības nodrošināšana;
c)
lietišķie pētījumi;
d)
pētījumi ekonomikas jomā;
e)
dažādi pasākumi.
3. APLŪKOJAMĀ PASĀKUMA ILGUMS
(31)
Šis lēmums attiecas uz laikposmu no 1996. gada līdz 2004. gadam, kad beidzās tā pēdējā starpnozaru nolīguma darbības termiņš, uz kuru ir attiecas šī procedūra.
4. SAŅĒMĒJI
(32)
Apskatāmā atbalsta pasākuma piešķirtā finansējuma saņēmēji ir liellopu un aitu sugas dzīvnieku audzētāji.
(33)
Šā atbalsta pasākuma galvenie adresāti ir lauksaimniecības produktu ražotāji, pārstrādātāji un izplatītāji. Paredzēts, ka dažas darbības minēto dalībnieku labā veic privāti uzņēmumi.
(34)
Šis lēmums neskar Komisijas nostāju attiecībā uz to pakalpojumu sniedzēju atlases procedūras atbilstību publiskā iepirkuma noteikumiem, kuriem uzticēta Interbev darbību veikšana.
5. PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS IEMESLI (9)
(35)
Attiecībā pirmām kārtām uz apskatāmo iemaksu būtību Komisija jau atzīmēja, ka Francijas valdība tās padarīja par obligātām saskaņā ar starpnozaru nolīgumu paplašināšanas procedūru. Nolīgumu darbības jomas paplašināšanu veica, pieņemot lēmumu, kuru publicēja “Francijas Republikas Oficiālajā Vēstnesī” (Journal officiel de la République française). No tā var izdarīt šādu secinājumu: lai no šīm iemaksām gūtu visus sagaidāmos rezultātus, bija vajadzīgs valsts iestādes juridisks akts. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā tie bija parafiskālie maksājumi, tas ir, publiski resursi, un ka šis atbalsts bija nelikumīgs, jo nebija paziņots.
(36)
Saskaņā ar 194. punktu Kopienas pamatnostādnēs attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā (10) (turpmāk “lauksaimniecības pamatnostādnes”) jebkāds nelikumīgs atbalsts jāvērtē saskaņā ar noteikumiem un pamatnostādnēm, kas ir spēkā atbalsta piešķiršanas brīdī. Lauksaimniecības pamatnostādnes piemēro no 2007. gada 1. janvāra. Iepriekšējās pamatnostādnes - Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam (11) - piemēroja no 2000. gada 1. janvāra. No tā laika ikvienu atbalstu, kas piešķirts pēc šīs dienas, jāvērtē saskaņā ar minētajām 2000. gada pamatnostādnēm. Savukārt ikviens atbalsts, kas piešķirts pirms šīs dienas, būs jāizvērtē, ņemot vērā noteikumus un praksi, ko piemēroja līdz 2000. gada 1. janvārim. Šeit izskatāmo atbalstu piešķīra kopš 1996. gada.
(37)
Attiecībā uz valsts atbalstu, ko finansē no parafiskālie maksājumi, Komisijai bija jāizvērtē pasākumi, kas tiek finansēti no šā atbalsta, kā arī paša atbalsta finansēšana.
5.1. ATBALSTS
5.1.1. Veicināšanas pasākumi
(38)
Komisija atgādināja, ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pirms 2002. gada 1. janvāra, bija jāpārbauda saskaņā ar pamatdokumentu par valstu atbalsta pasākumiem lauksaimniecības produktu un to dažu citu produktu publicitātei, kuri nav minēti EEK līguma II pielikumā (12), un ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pēc minētā datuma, bija jāpārbauda saskaņā ar Kopienas pamatnostādnēm, ko piemēro par valsts atbalstu EK līguma I pielikumā minēto produktu un dažu I pielikumā neminētu produktu publicitātei (13). Abos tekstos pēc būtības ir vieni un tie paši principi, paredzot konkrētus negatīvos un pozitīvos kritērijus, kas jāievēro. Attiecībā uz atbalsta apjoma ierobežojumiem minēto darbību izmaksas nozarei jāfinansē vismaz 50 % apmērā. Konkrētajā gadījumā pasākumi tika pilnībā finansēti ar parafiskāliem maksājumiem, un nozares uzņēmēju finansiālā dalība pēc definīcijas sasniedz šo līmeni. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.2. Darbības, kas saistītas ar tehnisko palīdzību
(39)
Komisija atgādināja, ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pirms 2000. gada 1. janvāra, bija jāpārbauda saskaņā ar Komisijas praksi, ko tā īstenoja, vadoties pēc priekšlikuma par noderīgiem pasākumiem saistībā ar atbalstu, ko dalībvalstis piešķīrušas lopkopības un lopkopības produktu nozarē (14), un ka to atbalstu saderība, kas piešķirti pēc minētā datuma, bija jāpārbauda saskaņā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm. Komisijas pirms 2000. gada piemērotās prakses pamatā un lauksaimniecības pamatnostādņu pamatā pēc būtības ir vieni un tie paši principi. Tā atbalsts, ko piešķir 100 % apmērā no attiecināmajām izmaksām, šā veida atbalstam ir atļauts. Turklāt atbalstam jābūt pieejamam visiem potenciāli ieinteresētajiem uzņēmējiem. Tādējādi Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.3. Pētījumu un eksperimentu veikšanas darbības
(40)
Komisija atgādināja, ka šo atbalstu saderība bija jāpārbauda saskaņā ar Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un attīstībai (15) un ar Komisijas paziņojumu attiecībā uz minētā pamatdokumenta grozīšanu (16). Tā ar kopējo tirgu ir saderīga tāda atbalsta likme, kas var sasniegt 100 %, ja vien ir izpildīti šādi četri nosacījumi: atbalstu sniedz nozares vispārējās interesēs; informācija par to tiek publicēta attiecīgos laikrakstos; darba rezultātus gan izmaksu, gan laika izteiksmē iesniedz uz vienlīdzības pamata; atbalsts atbilst ES apstiprinātajiem starptautiskajiem tirdzniecības kritērijiem. Tāpēc Komisija uzskatīja, ka izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā piemērojamie nosacījumi tika ievēroti.
5.1.4. Ar FNE iemaksām finansētās darbības
(41)
Komisija centās noskaidrot, kas īsti pēc būtības ir ar FNE iemaksām finansētās darbības, kuru mērķis bija stimulēt pakalpojumu organizāciju pārstrukturēšanu un veicināt to pielāgošanos lopkopju nākotnes vajadzībām, kā arī dot ieguldījumu kolektīvo līdzekļu nostiprināšanā ģenētikas un lietišķās pētniecības progresa nodrošināšanai. Saskaņā ar Francijas iestādēm ieņēmumi no šīm iemaksām tikuši izmantoti ģenētiskai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas izpētei. Šie informācijas elementi bija nepietiekami, lai Komisija varētu konstatēt šo darbību saderību ar iespējami piemērojamajiem Kopienas noteikumiem. Tāpēc Komisija izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā nevarēja nonākt pie secinājuma, vai ar FNE iemaksām finansētās darbības bija saderīgas ar EK līgumu (17).
5.2. ATBALSTA FINANSĒŠANA
5.2.1. Iemaksas par gaļu
(42)
No 1996. gada 1. janvāŗa iemaksas iekasē cita starpā par liellopu un aitu sugas dzīvniekiem, ko sūta uz citām dalībvalstīm, kā arī par liellopu un aitas gaļas produktiem, ko sūta uz citām dalībvalstīm, kaut arī attiecībā uz pēdējiem 2001. gadā ieviesa šīs iemaksas daļēju atmaksājumu. Saskaņā ar Eiropas Savienības Tiesas (turpmāk “Tiesa”) spriedumu (18) nodokļa piemērošanai jātiek uzskatītai par Līguma 110. pantā noteiktā aizlieguma pārkāpumu, ja priekšrocības, ko sniedz ieņēmumu piešķiršana no nodokļu piemērošanas, dod labumu īpaši tiem ar nodokli apliktajiem Francijas produktiem, kas tiek pārstrādāti vai tirgoti valsts iekšējā tirgū, daļēji kompensējot nodokļu nastu un tā nostādot nelabvēlīgā situācijā eksportētos nacionālos produktus.
(43)
Komisija izmeklēšanas procedūras uzsākšanas laikā uzskatīja, ka ieņēmumi no Interbev īstenoto veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai paredzētā nodokļa par produktiem un dzīvniekiem, ko nosūtīja uz citām dalībvalstīm, varēja veidot atbalsta finansējumu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu Līguma un jo īpaši tā 107. panta nozīmē, un ka tāpēc šādi finansētais valsts atbalsts varēja būt nesaderīgs ar minēto līgumu. Un tam ir savs pamats: nodoklis varēja traucēt šo dzīvnieku produkcijas ražošanu eksportēšanai uz citām dalībvalstīm, jo šo ieņēmumu izlietojums pēc būtības varēja veicināt Francijā tirgoto nacionālo produkciju par sliktu eksportētajai nacionālajai produkcijai un, nosakot nodokļa likmi, netika ņemti vērā dažādie ienākumi, ko guva par nacionālajiem produktiem, kurus tirgoja Francijā vai ārpus Francijas.
5.2.2. FNE iemaksa
(44)
Pamatojoties uz informāciju, kas bija pieejama izmeklēšanas procedūras uzsākšanas brīdī, Komisijas rīcībā izmeklēšanas procedūras laikā nebija datu, kas norādītu, ka ar šo iemaksu būtu aplikti importētie vai uz citām dalībvalstīm nosūtītie dzīvnieki.
6. OBLIGĀTO BRĪVPRĀTĪGO IEMAKSU SADERĪBA AR TIRGU KOPĪGĀS ORGANIZĀCIJAS SISTĒMU
(45)
Jautājumā par obligāto brīvprātīgo iemaksu saderību ar tirgu kopīgās organizācijas (turpmāk “TKO”) sistēmu 2003. gada 22. maija lēmuma par Freskot (19) kontekstā Komisija uzskatīja, ka minētajā gadījumā obligātās brīvprātīgās iemaksas ne tieši, ne netieši neiespaidoja attiecīgo gatavo produktu cenas, jo šie maksājumi neietekmē produktu cenas - tās nosaka brīvais tirgus. Tāpēc secināms, ka finanšu slogu, ar ko aplikti gaļas produkti un audzētie dzīvnieki, atsver labums, ko veido finansētās darbības. Rezultātā var uzskatīt, ka iemaksu iekasēšanas ietekme uz cenu ir ļoti ierobežota vai tās nav vispār.
III FRANCIJAS KOMENTĀRI
(46)
Francijas iestādes ar 2003. gada 8. un 10. oktobra vēstulēm iesniedza savas piezīmes par Komisijas lēmumu attiecībā pret šeit izskatāmo atbalsta pasākumu uzsākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(47)
Ar 2005. gada 13. septembra un 29. novembra vēstulēm Francijas iestādes iesniedza citas piezīmes par atbildi uz Komisijas nosūtītajiem papildu informācijas pieprasījumiem.
(48)
Pēc tam kad Komisija bija nosūtījusi papildu informācijas pieprasījumus 2011. gada 25. februārī un pieprasījusi papildu informāciju 2011. gada 29. marta sanāksmē, Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli iesniedza citas piezīmes.
(49)
Francijas iestādes atzīmējušas, ka Komisija uzskata - resursi, ko gūst no šāda veida starpnozaru iemaksām, kuras padarītas par obligātām, ir pielīdzināmas parafiskāliem maksājumiem, kas var radīt konkurences traucējumus iekšējā tirgū. Francijas iestādes atzīmējušas arī, ka pasākumus būtu vajadzējis paziņot. Tad Francijas iestādes norādījušas turpmāko.
1. KOMISIJAS VEIKTĀS IZMEKLĒŠANAS NOZĪME SASKAŅĀ AR FRANCIJAS IESTĀDĒM
(50)
Attiecībā uz iemaksām, ko, piemērojot 1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgumu, iekasēja par labu Lopkopības fondam, un - piemērojot 1995. gada 18. decembra starpnozaru nolīgumu - par labu Interbev, Francijas iestādes uzskatīja, ka Komisija uzsāka to izskatīšanu ar 1995. gada 16. janvāra vēstuli (atbalsts NN 34/95) un 1996. gada 18. marta vēstuli un noslēdza ar 1996. gada 15. jūlija vēstuli (SG (96) D/6396), secinot, ka “uz izskatāmajiem pasākumiem attiecas vienīgi Regulas (EEK) Nr. 2328/91 darbības joma un ka tie izmeklējami saskaņā ar minēto regulu.” Jo šīs regulas 35. panta 2. punkts izslēdz Līguma 92. un 93. panta piemērošanu.
(51)
Par atbildi Komisijai, kas atgādināja, ka tai laikā tā neizteicās par pārējām darbībām, ko veica Interbev (jo lieta NN 34/95 attiecās tikai uz ieguldījumiem zīdāmo liellopu sugas dzīvnieku audzēšanas saimniecību pārstrukturēšanai), Francijas iestādes apgalvoja, ka, atbildot uz Komisijas 1996. gada 18. marta vēstuli, tās izteikušās šādi: “Valsts lopkopības fonds tiešām ir paredzēts (…), lai saimniecībās uzlabotu selekciju un atbalstītu pētniecību, jo īpaši ģenētikas jomā. (…)” (2005. gada 13. septembra vēstule).
(52)
Francijas iestādes tāpēc uzskata, ka Komisija bija ļoti labi informēta par Interbev finansētajām komunikācijas, veicināšanas, pētniecības un eksperimentēšanas darbībām un saistībā ar šo lietu būtu varējusi iesniegt Francijas iestādēm papildu informācijas pieprasījumus. Tā kā Komisija uz šo paziņojumu nekādi neatbildēja, Francijas iestādes secināja, ka paziņotā informācija Komisiju apmierināja.
(53)
Turpmākā atbildē Komisijai, kas norādīja uz papildu informācijas pieprasījuma nosūtīšanu (1996. gada 30. maijā) ar iepriekš minēto vēstuli, Francijas iestādes, pirmkārt, apgalvoja, ka nekad nav saņēmušas papildu informācijas pieprasījumus, un, otrkārt, uzskatīja, ka Komisijas bezdarbība no 1996. gada 30. maija līdz 2001. gada 2. oktobrim nozīmē to, ka tā netieši piekrīt to darbību saderībai, ar kurām tā bija iepazinusies.
(54)
Turklāt Francijas iestādes apgalvo, ka Komisija bija informēta par Interbev veiktajām komunikācijas darbībām saistībā ar lietu C 18/95 attiecībā uz darbībām par labu aitkopības nozarei.
(55)
Rezultātā, tā kā Komisija kopš tā laika nav turpinājusi šo nolīgumu izskatīšanu, Francijas iestādes uzskata, ka tās bija likumīgi uzskatījušas, ka Komisija neiebilst pret to piemērošanu.
(56)
Šādos apstākļos Francijas iestādes uzskatīja, ka šī procedūra attiecās vienīgi uz 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu.
(57)
Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli un 2011. gada 29. marta sanāksmes laikā beidzot iesniedza Komisijai datus par visu attiecīgo laikposmu.
2. IEMESLI, KAS SASKAŅĀ AR FRANCIJAS IESTĀDĒM PAMATO ATBALSTA NEPAZIŅOŠANU
(58)
Attiecībā uz darbībām, ko veica par līdzekļiem, kurus guva no iemaksām, ko iekasēja, piemērojot jaunus 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumus par labu Interbev un FNE, Francijas iestādēm nebija šķitis vajadzīgs par tām paziņot, jo tās finansēja vienīgi no privātu resursu līdzekļiem, ko iekasēja attiecīgajā nozarē.
3. INTERBEV VEIKTĀS DARBĪBAS
(59)
Attiecībā uz Interbev veiktajām darbībām Francijas iestādes pieņem zināšanai, ka Komisija pēc tās informācijas izanalizēšanas, kas tai tika iesniegta ar 2001. gada 9. novembra vēstuli, uzskata, ka minētās darbības ir saderīgas ar Kopienas pamatnostādnēm par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam un ar Kopienas pamatnostādnēm attiecībā uz valsts atbalstu dažu EK līguma I pielikumā neminētu produktu publicitātei. Tās apstiprina, ka laikposmā, uz kuru attiecas šis lēmums, Interbev finansēja minētās veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas darbības ar tādiem pašiem nosacījumiem kā tie, kas izklāstīti 2001. gada 9. novembra vēstulē.
4. FNE VEIKTĀS PĒTNIECĪBAS UN TEHNISKĀS PALĪDZĪBAS DARBĪBAS
(60)
Attiecībā uz FNE Francijas iestādes ar vēstulēm (2003. gada 8. un 10. oktobrī) par atbildi procedūras uzsākšanas lēmumam sniedza šādus paskaidrojumus.
(61)
Darbības, ko veic, izmantojot FNE resursus, ir tehniskās palīdzības un lietišķās pētniecības darbības. Francijas iestādes apstiprināja, ka šīs darbības bija ieplānotas, ievērojot 14. un 17. punktu Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadam.
(62)
Pirmām kārtām tiek precizēts, ka FNE savāktie resursi izmantoti šādu darbību finansēšanai:
a)
kolektīvi ģenētiskās uzlabošanas pasākumi;
b)
elektroniskas pārvaldības sistēmas un lopkopības saimniecību informācijas sistēmas darbības nodrošināšana;
c)
lietišķie pētījumi;
d)
ekonomikas izpēte;
e)
dažādi pasākumi.
4.1. ĢENĒTIKAS NOZARE
(63)
Ģenētikas nozarē FNE dalība ir stingri ierobežota - tā ir dažu tādu kolektīvu pasākumu atbalstīšana, kurus veic saskaņā ar Valsts Lauksaimniecības dzīvnieku ģenētiskās uzlabošanas mehānismu un kurus nosaka Valsts Lauksaimniecības dzīvnieku ģenētiskās uzlabošanas komiteja (CNAG), kas pulcina valsts, lopkopju, pētniecības un izglītības darbinieku pārstāvjus.
(64)
FNE finansējums lielākoties veltīts to pasākumu atbalstam, ko veic Lopkopības institūta ģenētikas departaments, kura uzdevums galvenokārt ir atbalstīt tās organizācijas uz vietas, kuras veicina atgremotājdzīvnieku ģenētisko uzlabošanu; izstrādāt, kārtot un papildināt specifikācijas, kurās noteiktas uz vietas veicamās procedūras; to procedūru kontrole, saskaņā ar kurām vērtē vaislinieku ģenētiskajai novērtēšanai vajadzīgos datus un reģistrē tos elektroniskos kolektīvas lietošanas informācijas tīklos; indeksācijas procedūru pielāgošana partnerībā ar INRA (Institut National de la Recherche Agronomique (Valsts Agronomiskās pētniecības institūts)), datu apmaiņas procedūru veikšana starptautiskā mērogā un oficiālo ciltsvērtības indeksu izplatīšana Francijā.
4.2. LOPKOPĪBAS INFORMĀCIJAS SISTĒMU RENOVĀCIJA UN ATTĪSTĪBA
(65)
Veicot darbību lopkopības informācijas sistēmu renovācijā un attīstībā, FNE piedalās ģenētiskās informācijas sistēmu renovācijā (SIG). Renovācija, kas tika uzsākta 1995. gadā, kļuva svarīga, lai modernizētu kolektīvo pirms 20 gadiem ieviesto informācijas sistēmu un unificētu to, lai nodrošinātu ģenētisko datu efektīvāku pārvaldību, vienlaikus ļaujot papildināt sistēmu ar jaunām funkcionālām iespējām, kas vajadzīgas ciltsvērtības indeksācijai, un samazināt izmaksas.
(66)
Turklāt FNE piedalījās lauksaimniecības profesionālās informācijas sistēmas (SPIE) projekta ekonomiskās, tehniskās un juridiskās priekšizpētes darbā; projekta mērķis ir dzīvnieku identifikācijas oficiālo datu un citu apstiprināmu datu profesionālās un starpnozaru vērtēšanas nodrošināšana.
4.3. PASĀKUMI LIETIŠĶĀS PĒTNIECĪBAS JOMĀ
(67)
FNE sniegusi atbalstu vairākām lietišķās pētniecības programmām, un tās uzdevums ir turpināt piedalīties izpētes darbos, kas lopkopības nozarei ir vispārnozīmīgi, piemēram, atbalsts reprodukcijas biotehnoloģiju (embriju pārnese, dzimuma regulēšana, apaugļošana in vitro, klonēšana) lietišķajai izpētei un pārnesei. Šie darbi attiecas uz jauniem embrioloģijas radītiem paņēmieniem, kas ir sevišķi interesanti molekulāro marķieru izmantošanas un ar šiem marķieriem asistētas selekcijas darbu perspektīvā, raugoties nākotnē. Programma konkretizēta, ievērojami uzlabojot klasiskās embriju pārneses lietderīgo iznākumu, izveidojot un optimizējot Francijā radīto embriju dzimuma regulēšanas metodi, izveidojot ovocītu punkcijas metodi ehogrāfijā, uzlabojot in vitro apaugļošanas tehniskos paņēmienus.
(68)
FNE piedalījās arī homologās rekombinācijas izpētes pamatprojektā. Projektu īstenoja INRA, izmantojot gēnu pārneses metodi, un tas attiecās uz dzīvnieku genoma kontrolētu modificēšanu, mērķtiecīgi ievietojot transgēnu vēlamajā DNS vietā. Šāda mērķtiecīga ģenētiskā manipulācija paredzēta, lai pavērtu ceļu uz gēna aizstāšanu ar citu gēnu bez ģenētiski modificētu organismu izmantošanas.
(69)
Turklāt FNE piedalījās IDEA programmā attiecībā uz liellopu un aitu elektronisko identifikāciju. Tā devusi ieguldījumu arī tādu valsts projektu finansēšanā, kas iekļauti Kopienas IDEA programmā ar mērķi uzlabot dzīvnieku identifikācijas uzticamību, lietojot jaunus elektroniskās izmantošanas paņēmienus.
4.4. EKONOMIKAS IZPĒTES DARBI
(70)
FNE tika lūgts piedalīties tādu ekonomikas izpētes darbu finansēšanā, kas nepieciešami lopkopības organizācijām, jo īpaši lai risinātu jautājumus, kas radušies līdz ar secīgajām KLP reformām, Eiropas Savienības paplašināšanos, pēdējo gadu krīzēm un starptautiskās situācijas attīstību.
(71)
Visus šos pētījumus veic tā sauktās “Dzīvnieku ekonomiskās grupas” (“Groupe Économique du Bétail”) (GEB) vadībā un Lopkopības institūta virsvadībā, kas garantē dažādo nozares pieprasīto darbu saskanību un to papildināmību ar citur veiktiem pētījumiem.
(72)
Īstenotie darbi konkrēti izpaužas kā konjunktūras apsekojumi piena un gaļa nozarē Francijā un Eiropā, ikmēneša ekonomiskā dokumentācija, kurā padziļināti analizē dzīvnieku produkcijas ražošanas ekonomikas aspektus Francijā, Eiropā un pasaulē, tādi specifiski darbi kā cenu uzraudzība, ražošanas izmaksu uzraudzība, kā arī sekošana līdzi Kopienas sarunām un PTO sarunām.
(73)
Ekonomikas uzraudzības institūcija, kas ieviesta GEB ietvaros, integrē konkrētas zināšanas par to lauku saimniecību funkcionēšanu, kas pazīstamas lopkopības tīkliem, un nodrošina sinerģiju starp makroekonomisko un mikroekonomisko pieeju.
4.5. DAŽĀDI PASĀKUMI
(74)
Turklāt FNE aicinājums ir arī vajadzīgajā brīdī atbalstīt jaunus vienojošus projektus, kas paredzēti lopkopības pielāgošanai sociāli ekonomiskām pārmaiņām; tie ir tādi projekti kā, piemēram, labas lopkopības prakses hartas izstrāde, kas kļuvis par vissvarīgāko šāda veida kolektīvo pasākumu Eiropā, un - pēc otrās GSE krīzes - komunikācijas projekta uzsākšana attiecībā uz lopkopja profesiju, lai atjaunotu savstarpējo izpratni starp lopkopjiem un sabiedrību.
4.6. KOPIENAS PAMATNOSTĀDNES
(75)
Francijas iestādes uzsvērušas, ka visas darbības finansētas visu liellopu audzētāju vai aitkopju interesēs; tās nekad nav bijušas tādas darbības, kas dotu labumu tikai individuāliem uzņēmējiem vai īpašām uzņēmēju grupām.
(76)
FNE finansiālā dalība visbiežāk ir zemāka par 50 % šo darbu un pētījumu izmaksu. Dažiem attiecīga brīža projektiem tā var pārsniegt 50 %, taču atbalsta likme nekādā gadījumā nepārsniedz 100 %.
4.6.1. Tehniskā palīdzība
(77)
Ekonomikas izpētes darbus finansē, raugoties, lai, no vienas puses, finansējuma apmērs nepārsniegtu noteikto 100 000 euro lielo ierobežojumu vienam lopkopim trīs gadu laikposmā un, no otras puses, būtu ievērots noteikums par to, ka visiem lopkopjiem jābūt iespējai iepazīties ar to rezultātiem.
4.6.2. Lietišķie pētījumi
(78)
Francijas iestādes apstiprinājušas, ka katrā ekonomikas izpētes darbā iegūtie dati, tāpat kā dati, kas iegūti pēc katras pētniecības programmas pabeigšanas, ja tie ir galīgi, tiek izplatīti plašā mērogā. Fondu atbalstīto darbu rezultāti sistemātiski tiek publicēti un izplatīti, lai lopkopji un viņu vietējās organizācijas varētu gūt no tiem labumu un piekļūt tiem bez diskriminācijas.
(79)
Izmantoti tiek divi lieli izplatīšanas kanāli: lopkopības profesionālās organizācijas un lopkopības institūts ar tehniska un ekonomiska rakstura publikācijām plašai lopkopju un tehniķu publikai.
(80)
ņemot vērā to, ka pētījumi veikti visu interesēs, nekāda komerciāla rezultātu izmantošana nav paredzēta. Patiesie labumguvēji ir visi liellopu audzētāji un aitkopji, kuriem tiek izplatīti šo darbu teorētiskie un praktiskie rezultāti.
(81)
Ražotāji un pārstrādātāji no finansētajiem pētījumiem nesaņem nekādu tiešu naudas pārskaitījumu.
5. IEMAKSAS PAR IMPORTĒTIEM DZĪVNIEKIEM UN IMPORTĒTU GAĻU
5.1. PAR INTERBEV IEMAKSĀM
(82)
Attiecībā uz tās gaļas aplikšanu ar nodokļiem, kura ievesta Francijā no citu dalībvalstu vai trešo valstu lopkopības saimniecībām, Komisija pēc Francijas iestāžu vairākkārt nosūtītās informācijas ir konstatējusi, ka 1995. un 2001. gada starpministriju lēmumi par starpnozaru nolīgumu paplašināšanu nekad nav attiecināti uz iemaksām par importēto gaļu.
5.2. PAR FNE IEMAKSĀM
(83)
Visbeidzot, Komisija atklāja faktu, ka iemaksa, kas iekasēta par labu FNE, bija tāda, kas varēja tikt piemērota attiecībā uz ārpus valsts teritorijas audzētiem dzīvniekiem, kuri ievesti Francijā nokaušanai.
(84)
Francijas iestādes 2003. gada 6. oktobra vēstulē apliecināja, ka apzinās šā iebilduma nopietnību Kopienas tiesību principu līmenī. Tāpēc Francijas iestādes apņēmās izdarīt nolīguma tekstā grozījumus, lai izslēgtu jebkuru iemaksu par ārpus valsts teritorijas audzētiem dzīvniekiem, kas ievesti Francijā nokaušanai. Francijas iestādes solījās nosūtīt tekstu Komisijai, tiklīdz jaunais nolīgums būs oficiāli gatavs un parakstīts.
(85)
Tās piebilda, ka praktiski dzīvnieku ievedumiem ir mazsvarīga nozīme un tie nerada konkurences traucējumu risku. Saskaņā ar muitas dienestiem importēto “labi nobarotu smagsvara liellopu” skaits attiecīgi bija 24 933 dzīvnieki 2001. gadā un 22 250 dzīvnieki 2002. gadā. Valstī nokauj aptuveni 4 miljonus dzīvnieku, tādējādi ievesto dzīvnieku īpatsvars ir tikai 0,58 % no nokauto lopu skaita. Turklāt vairāk nekā 70 % šo ievedumu veido dzīvnieki ar augstas kvalitātes gaļu un augstu cenu, kuri paredzēti īpašam patēriņam Ziemeļfrancijā. Ņemot vērā šo dzīvnieku vidējo importa cenu (saskaņā ar muitu: EUR 1,50/kg dzīvsvara jeb EUR 2,5/kg tīrsvara), FNE iemaksai, kas iekasēta par šiem dzīvniekiem, jābūt aptuveni tūkstošajai daļai no dzīvnieka vērtības.
(86)
Saskaņā ar Francijas iestādēm savāktās obligātās brīvprātīgās iemaksas, no vienas puses, bija niecīgas, jo maksājumu nenokārtošana par importētajiem dzīvniekiem bija bieža parādība, kas vēlāk kļuva sistemātiska, un, no otras puses, attiecīgās obligātās brīvprātīgās iemaksas summa salīdzinājumā ar dzīvnieku vērtību bija tik maza, ka tā nevarēja radīt konkurences traucējumu. Francijas iestādes ar 2011. gada 24. maija vēstuli nosūtīja iemaksu un uzņēmumu deklarāciju aprēķina izdrukas piemērus, kas liecināja, ka praksē atmaksāšana varēja būt dažos gadījumos, tomēr tā nav bijusi obligāta.
(87)
Ar 2005. gada 13. septembra vēstuli un 2011. gada 24. maija vēstuli Francijas iestādes apstiprināja, ka no 2003. gada FNE iemaksa attiecās tikai uz Francijā audzētiem un nokautiem dzīvniekiem (20).
6. IEMAKSAS PAR DZĪVNIEKIEM UN GAĻU, KO NOSŪTA UZ CITĀM DALĪBVALSTĪM
6.1. PAR INTERBEV IEMAKSĀM
(88)
Attiecībā uz iemaksu, ko iekasē par gaļu, kas nosūtīta uz citām dalībvalstīm, Komisija bija minējusi diskriminācijas iespēju, kas saistīta ar iemaksas sistēmu, kura varēja būt neņēmusi vērā dažu tādu produktu nosūtījumu uz ārpus valsts esošu teritoriju, par kuriem kārtojama iemaksa, un tāpēc pauž bažas, ka šis pasākums veicina Francijā tirgotu savas valsts produkciju.
(89)
Kā izklāstīts preambulas 16. punktā un turpmākajos punktos, par gaļu, kas nosūtīta uz citām dalībvalstīm, bija jāmaksā obligāta brīvprātīga iemaksa EUR 0,0126/kg un - sākot ar 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu - obligāta brīvprātīga iemaksa EUR 0,024/kg. Turklāt, sākot ar minēto nolīgumu, bija paredzēta atmaksājumu sistēma, nosakot apmēru 0,010 EUR/kg.
(90)
Attiecībā uz obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, ko iekasē par dzīvniekiem, kuri nosūtīti uz citām dalībvalstīm, Francijas iestādes 2011. gada 24. maija vēstulē sniedza paskaidrojumus, lai pieradītu, ka minētās obligātās brīvprātīgās iemaksas bija proporcionālas labumiem, kas gūti no darbībām, kura finansētas ar šādām iemaksām.
(91)
Francijas iestādes paskaidroja, ka nosūtītie dzīvnieki bija ganībās laižami atšķirti liellopu sugas teļi. Kā norādīts preambulas 17. punktā un turpmākajos punktos, par šiem dzīvniekiem bija jāmaksā obligāta brīvprātīga iemaksa, kuru aprēķināja par dzīvnieku, nevis par gaļas kilogramu.
(92)
Francijas iestādes tad nosūtīja aprēķinu, pēc kura varēja noteikt, kāda ir par vesela dzīvnieka svaru aprēķinātas iemaksas attiecība pret iemaksu, kas aprēķināta par gaļas kilogramu. Tas tika darīts ne bez pamata, jo 1995. gada 25. jūlija starpnozaru nolīgumā bija norādīts, ka obligātās brīvprātīgās iemaksas apmērs kaušanas brīdī ir FRF 0,084 par liemeņa kilogramu un ka obligātās brīvprātīgās iemaksas apmērs dzīvnieku nosūtīšanas brīdī ir 7 FRF par pieaugušu liellopu (4. pants). Taču ganībās turēts teļš sver aptuveni 250-280 kg dzīvsvarā, no kura vidēji var iegūt (gaļas iznākums 65 %) 163 kg gaļas. Tādējādi 7 FRF liela iemaksa par dzīvnieku līdzinājās iemaksai FRF 0,042/kg, kas salīdzināma ar pusi iemaksas, kas jāmaksā par gaļu.
(93)
Šī sistēma tika iekļauta arī 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumā, saglabājot to pašu attiecību. Summas (izteiktas euro) bija šādas: obligāta brīvprātīga iemaksa kaušanas brīdī - EUR 0,024 par liemeņa kilogramu (2. pants) un obligāta brīvprātīga iemaksa dzīvnieku nosūtīšanas brīdī - EUR 1,7 par pieaugušu liellopu (4. pants). Tādējādi EUR 1,7 liela iemaksa par pieaugušu liellopu līdzinājās iemaksai EUR 0,0104/kg, kas salīdzināma ar pusi iemaksas, kas jāmaksā par gaļu.
(94)
Francijas iestādes uzskata, ka ieņēmumu kopsumma (EUR 38 136 670), kas iegūta no obligātās brīvprātīgās iemaksas, ko iekasē par produktiem, kuri nosūtīti uz citām dalībvalstīm (dzīvnieki un gaļa), veidoja 15 % no to ieņēmumu kopsummas, kuri gūti no visām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, ko Interbev iekasējis no 1995. gada līdz 2004. gadam (jeb EUR 252 855 282). Raugoties visaptveroši uz 1995. -2004. gada laikposmu, Francijas iestādes uzskata, ka minētie ieņēmumi ir noteikti stingri proporcionāli darbībām, kuras būtu devušas labumu attiecībā uz produktiem, kas nosūtīti uz citām dalībvalstīm.
(95)
Turklāt Francijas iestādes norāda, ka par dzīvniekiem un gaļu, kas nosūtīta aiz Francijas robežām, saņemts labums gan no darbībām, kas veiktas ārpus valsts teritorijas un kas veido EUR 21 490 848 lielu summu, un, no otras puses, no darbībām, kas noderīgas attiecībā uz visiem dzīvniekiem un produktiem neatkarīgi no to nosūtīšanas galamērķa. Francijas iestādes uzskata, ka būtu pareizi, ja uzskatītu, ka no šo attiecībā uz visiem dzīvniekiem un produktiem noderīgo darbību kopējās summas EUR 91 231 075 apmērā ārpus valsts teritorijas veiktas darbības finansētas tikai ar EUR 28 280 000 lielu summu.
(96)
Darbības, kas attiecās īpaši uz eksportētiem dzīvniekiem un produktiem, bija tieši veicināšanas darbības (piemēram, starptautiskas izstādes, profesionālās informācijas un sabiedrisko attiecību darbības, Zaļā nedēļa Berlīnē, izcirtņu veidošanas mācību kursi ārvalstīs). Francijā un ārpus Francijas veiktās darbības, kas attiecās uz visiem dzīvniekiem un produktiem neatkarīgi no to tirgiem, bija tieši publicitātes darbības, kā, piemēram, kampaņas par “Eiropas augstas kvalitātes liellopu”, gaļas subproduktiem, “gaļas dzīvnieku šķirnēm”, un noteikts skaits pētniecības darbību par pārtikas nodrošinājumu, dzīvnieku labturību, kvalitātes pārvaldību, produkta īpašību raksturošanu, liellopu gaļas sertifikācijas un izsekojamības veikšanu, kuru rezultāti tika plaši izplatīti kā Francijā, tā arī ārpus tās.
(97)
Kopumā Francijas iestādes uzskata, ka par produktiem, kas nosūtīti aiz Francijas robežām, no starpnozaru mērogā veiktām darbībām gūtais labums ir EUR 49 770 000. Šī summa ir jāsalīdzina ar obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, kas par šiem produktiem bija jāsamaksā - EUR 38 136 670. Obligāto brīvprātīgo iemaksu daļa, kas bija jāsamaksā par eksportēto Francijas produkciju 1995.-2004. gada laikposmā, bija līdzsvarota salīdzinājumā ar labumu, kas par šo produkciju gūts no Interbev finansētajām darbībām.
6.2. PAR FNE IEMAKSĀM
(98)
Francijas iestādes 2005. gada 13. septembra vēstulē apgalvoja, ka par nosūtītajiem produktiem kā tādiem nebija jākārto Valsts lopkopības fonda (FNE) noteiktas iemaksas.
IV ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
(99)
LESD 107. un 108. pants attiecas uz visiem tā I pielikumā minētajiem lauksaimniecības produktiem, kuri pakļauti tirgus kopīgai organizācijai (visi lauksaimniecības produkti, izņemot zirga gaļu, medu, kafiju, no lauksaimniecības produktiem iegūtu spirtu, spirta etiķi un korķi) atbilstīgi dažādām regulām, ar ko reglamentē attiecīgās tirgus kopīgās organizācijas.
1. ATBALSTA ESAMĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(100)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu, ja vien šis Līgums neparedz ko citu, ar kopējo tirgu nav saderīga nekāda palīdzība, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences traucējumus, dodot priekšroku atsevišķiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai, ciktāl šāda palīdzība iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(101)
Izskatāmo faktu laikā LESD 107.-109. pants tika piemēroti liellopu gaļas nozarē ar 40. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1254/99 (21) par šo produktu tirgus kopīgo organizāciju. Pirms visjaunākās pieņemšanas tie bija piemērojami tajā pašā nozarē saskaņā ar 24. pantu Padomes 1968. gada 27. jūnija Regulā (EEK) Nr. 805/68 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (22). Ar 23. pantu Padomes 2001. gada 19. decembra Regulā (EK) Nr. 2529/2001 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (23) tie tika piemēroti arī aitu un kazu gaļas nozarē. Pirms pēdējās minētās regulas pieņemšanas šie LESD panti tika šajā pašā nozarē piemēroti ar 22. pantu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 2467/98 par aitas gaļas un kazas gaļas tirgus kopējo organizāciju (24) un - pirms tās pieņemšanas - ar 27. pantu Padomes 1989. gada 25. septembra Regulā (EEK) Nr. 3013/89 par aitu gaļas un kazu gaļas tirgus kopēju organizāciju (25).
(102)
LESD 107.-109. pants šodien attiecībā uz abām šā lēmuma 32. apsvērumā un turpmākajos apsvērumos minētajām nozarēm ir piemērojami ar 180. pantu Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulā (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (26) (27).
1.1. SELEKTĪVAS PRIEKŠROCĪBAS ESĪBA
(103)
Saskaņā ar Tiesu par atbalstu tiek uzskatīta tāda jebkura veida iejaukšanās, kas var tikt uzskatīta kā tieša vai netieša uzņēmumu atbalstīšana vai kam jātiek uzskatītai kā ekonomiskai priekšrocībai, ko tās saņēmējs uzņēmums parastos tirgus apstākļos nebūtu guvis (28). Izskatāmajā gadījumā sniegtais atbalsts, īstenojot tādas darbības, kas var dot labumu ražotājiem vai Interbev pārstāvētām lauksaimnieciskās ražošanas nozarēm, ir sagādājis priekšrocības dažiem uzņēmumiem, kas darbojas liellopu audzēšanas vai aitkopības nozarē.
(104)
Turklāt, joprojām saskaņā ar Tiesas judikatūru, par atbalstu tiek uzskatīti tādi pasākumi, kas dažādos veidos atvieglo izmaksas, kuras parasti jāsedz no uzņēmuma budžeta un kuras līdz ar to, kaut arī tās nav subsīdijas vārda šaurā nozīmē, tomēr tām ir tāda pati būtība un identiska ietekme (29).
(105)
Attiecībā uz priekšrocības esību - tā ir jānoskaidro to pasākumu potenciālo saņēmēju līmenī, kuri veikti gaļas nozares labā, kā arī izskatāmo starpnozaru iemaksu un to finansējuma līmenī. Izskatāmajā gadījumā sniegtais atbalsts, īstenojot tādas darbības, kas var dot labumu nozares ražotājiem, ir sagādājis priekšrocības dažiem uzņēmumiem, kas darbojas liellopu audzēšanas vai aitkopības nozarē.
1.2. ATBALSTS, KO PIEŠĶĪRUSI VALSTS VAI KAS PIEŠĶIRTS NO VALSTS LĪDZEKĻIEM
(106)
Saskaņā ar Tiesas judikatūru, lai priekšrocību varētu kvalificēt kā valsts atbalstu, pirmkārt, tai jābūt tieši vai netieši piešķirtai no valsts līdzekļiem un, otrkārt, tai jābūt piedēvētai valstij (30).
(107)
Attiecībā uz izskatāmo iemaksu būtību (obligātas brīvprātīgas iemaksas) Komisija uzskata, ka šajā gadījumā tie ir parafiskālie maksājumi, proti, valsts resursu līdzekļi. Savu vērtējumu Komisija pamatoja ar šādiem apsvērumiem.
(108)
Pirmām kārtām jāuzsver, ka saskaņā ar pastāvīgu judikatūru un jo īpaši ar 139. punktu spriedumā Salvat lietā (31) atšķirība starp privātām un publiskām organizācijām nav “noteicošais elements, piemērojot Līguma noteikumus par valsts atbalstu”. Turklāt spriedums Ladbroke lietā (32) ļoti skaidri apstiprina, ka LESD 107. panta 1. punkts “aptver visus finanšu līdzekļus, ko valsts iestādes var faktiski izmantot, lai atbalstītu uzņēmumus, un nav nozīmes tam, vai šie līdzekļi ir pastāvīgi valsts [minētās nozares] īpašumā. Tāpēc pat tad, ja šīs summas (…) nav pastāvīgi Valsts kases īpašumā, ar faktu, ka tās pastāvīgi ir valsts kontrolē un tātad valsts kompetento iestāžu rīcībā, pietiek, lai tās tiktu kvalificētas par valsts līdzekļiem un lai minētais pasākums ietilptu Līguma 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā”.
(109)
Pirmkārt, ņemot vērā šo judikatūru, Komisija uzskata, ka tas fakts, ka izskatāmās obligātās brīvprātīgās iemaksas ir privātā sektora ieguldījumi un ka tās nav valsts pastāvīgā rīcībā, nav pietiekams, lai secinātu, ka tās neietilpst LESD 107. panta 1. punkta piemērošanas jomā. Tādēļ Komisijai jāizskata arī tas, kāds ir valsts īstenotās kontroles līmenis attiecībā uz minētajām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām, un valsts spēja virzīt resursu izmantošanu atbalsta pasākumu finansēšanai.
(110)
Izskatāmajā gadījumā Komisija atzīmē, ka apstiprināšana, ko valdība veica, piešķirot atzīšanu starpnozaru apvienībai Interbev, veido priekšnosacījumu obligāto brīvprātīgo iemaksu ieviešanai. Tāpēc arī tad, ja Interbev ir privāttiesību subjekts, tās spēja ieviest obligātās brīvprātīgās iemaksas savā darbības nozarē ir pakārtota valsts apstiprinājumam attiecībā uz tās funkcionēšanu un mērķiem (skatīt šā lēmuma 14. apsvērumu).
(111)
Lauku kodeksā paredzēts arī, ka iemaksas, tiklīdz tās ar starpministriju lēmumu ir paplašinātas, tiek padarītas obligātas visiem ieinteresētās profesionālās darbības nozares pārstāvjiem (skatīt šā lēmuma 10. apsvērumu). No tā var izdarīt šādu secinājumu: lai no šā veida iemaksām gūtu visus sagaidāmos rezultātus, vajadzīgs valsts iestādes juridisks akts (33).
(112)
Uz šo faktu pamata Komisija konstatē, ka izskatāmās obligātās brīvprātīgās iemaksas var tikt uzskatītas par tādām, kas ir valsts kontrolē un kas veido valsts līdzekļus.
(113)
Otrkārt, no obligātajām brīvprātīgajām iemaksām gūto ienākumu izmantošanu nosaka starpnozaru organizācijas mērķi un darbības regulējumu, kā tie noteikti Lauku kodeksā (skatīt 7.-10. apsvērumu). Tāpēc valsts var no obligātajām brīvprātīgajām iemaksām gūtos ienākumus novirzīt Interbev īstenoto pasākumu finansēšanai. Tad priekšrocības, ko piešķīrusi Interbev, var uzskatīt par piedēvējamām valstij.
(114)
Turklāt ir jāatgādina, ka lietā C-345/02 Pearle (34) Tiesa identificēja dažas pazīmes, pēc kurām var vai nevar noteikt, vai parafiskāli maksājumi ir vai nav jāuzskata par valsts resursiem, kas piedēvējami valstij, ja tos iekasē galvenokārt starpnozaru organizācija par labu tās locekļiem.
(115)
Saskaņā ar testu, ko Tiesa ierosināja šajā lietā, brīvprātīgās iemaksas, ko savāc starpniekorganizācija, kas pārstāv dažu tautsaimniecības nozaru uzņēmumus, netiek uzskatītas par valsts resursiem, ja vien ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
pasākumu nosaka attiecīgās profesijas darbinieku korpuss, kas pārstāv nozares uzņēmumus un nodarbinātos, un pasākums nav valsts politikas jomu īstenošanas instruments;
b)
minētā pasākuma mērķus pilnībā finansē ar nozares uzņēmumu iemaksām;
c)
finansēšanas kārtību un iemaksu procentuālo daļu/daudzumu profesijas darbinieku korpusā nosaka darba devēju un nodarbināto pārstāvji bez valsts iejaukšanās;
d)
iemaksas ir obligāti jāizmanto attiecīgā pasākuma finansēšanai bez iespējas valstij iejaukties.
(116)
Ir skaidri redzams, ka šeit izskatāmais pasākums neatbilst visiem Pearle spriedumā uzskaitītajiem nosacījumiem. Pirmām kārtām, Interbev pastāvēšanu, uzdevumus un darbību reglamentē valsts tiesību akti (skatīt 10. un 14. apsvērumu) un tā finansēšanai ar obligātajām brīvprātīgajām iemaksām vajadzīga valsts iejaukšanās (skatīt 10. apsvērumu). Turklāt Lauku kodeksa 632-2-1. pantā noteikts, ka starpnozaru apvienības dod ieguldījumu valsts un Eiropas Savienības ekonomiskās politikas īstenošanā un var saņemt priekšrocības valsts atbalsta piešķiršanā. Tātad Interbev var tikt uzskatīta par instrumentu valsts atbalstītas politikas īstenošanai, veicot darbības starpnozaru organizācijas vispārējās interesēs (skatīt 40. un 61. apsvērumu, un turpmākos apsvērumus). Turklāt, kā noteikts Interbev statūtos, starpnozaru organizācijas budžetu var papildināt ar tiešu valsts subsīdiju. Visbeidzot, ievērojot to, ka finansētās pētniecības darbības veiktas vispārējās interesēs (skatīt 10. apsvērumu), nevar droši noteikt, vai šajā gadījumā atbalsta saņēmēji vienmēr ir maksājumu kārtotāji.
(117)
Ņemot vērā iepriekšējos apsvērumus, Komisija secina, ka izskatāmie pasākumi ir piedēvējami valstij un tiek ir finansēti ar valsts resursu līdzekļiem.
1.3. IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU UN KONKURENCES IZKROPĻOJUMI
(118)
LESD 107. panta 1. punktu attiecina uz tādu atbalstu, kas turklāt iespaido konkurenci un tirdzniecību starp dalībvalstīm. Atbilstīgi šim kritērijam pieņem, ka atbalsta saņēmēji veic saimniecisko darbību.
(119)
Lai noteiktu, vai uz šo atbalstu attiecas LESD 107. panta 1. punkts, ir jānosaka arī, vai šis atbalsts var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm un radīt konkurences izkropļojumus.
(120)
Tiesa konstatēja, ka tad, ja dalībvalsts piešķirtas priekšrocības stiprina kādas uzņēmumu kategorijas pozīcijas salīdzinājumā ar citiem, konkurējošiem uzņēmumiem Kopienas iekšējā tirdzniecībā, tad jāuzskata, ka pēdējos šīs priekšrocības iespaido (35), kas ir pietiekami konkurences izkropļojumu pastāvēšanas pierādīšanai.
(121)
Faktu, ka starp dalībvalstīm notiek tirdzniecība gaļas nozarē, pietiekami pierāda tas, ka šajā nozarē ir kopīga tirgus organizācija (36). Piemēram, Kopienas iekšējā tirdzniecība ar gaļas produktiem Francijā veido aptuveni 15 % no šo produktu tirdzniecības Savienībā (37).
(122)
Piešķirtais atbalsts tātad var ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm tiktāl, ciktāl tās atbalsta savas valsts produkciju par sliktu citu dalībvalstu produkcijai. Laikposmā, kad notikuši fakti, uz kuriem attiecas šis lēmums, gaļas nozare patiešām bija ārkārtīgi atvērta konkurencei Kopienas līmenī un tāpēc ļoti jutīga pret jebkuru atbalsta pasākumu vienā vai citā dalībvalstī.
1.4. SECINĀJUMI PAR ATBALSTU LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(123)
Saistībā ar iepriekš minētajiem apsvērumiem Komisija uzskata, ka šajā gadījumā par labu saņēmējiem ieviestie pasākumi viņiem sniedz priekšrocības, ko nevar izmantot citi uzņēmēji, kā arī kropļo vai var izkropļot konkurenci, sniedzot priekšrocības dažiem uzņēmumiem un dažiem produkcijas veidiem, kopš šie pasākumi spēj ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(124)
Šo iemeslu dēļ Komisija secināja, ka uz minēto pasākumu var attiecināt LESD 107. panta 1. punktu, un šis pasākums veido valsts atbalstu.
2. ATBALSTA SADERĪBAS PĀRBAUDE
2.1. LĒMUMA DARBĪBAS JOMA
(125)
Francijas iestādes uzskata, ka minētajam lēmumam vajadzētu attiekties tikai uz 2001. gada 12. jūnija starpnozaru nolīgumu, kā paskaidrots iepriekš (skatīt 56. apsvērumu).
(126)
Saistībā uz atbalstu NN 34/95 Komisijas rīcībā nebija informācijas attiecībā uz iemaksām FNE vai atbalsta finansējuma sistēmā, uz kuru attiektos šī lieta (38). Turklāt tās nostāja attiecās tikai uz atbalstu ieguldījumiem dažu lopkopju labā, konkrētāk, attiecībā uz dzīvnieku iegādi pirmo reizi. Komisijai arī nebija nostājas attiecībā uz obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēmu un atbalstu ģenētiskajai uzlabošanai, ģenētiskās informācijas sistēmai, biotehnoloģijai un ekonomikas studijām, kā arī veicināšanas, tehniskās palīdzības, pētniecības un eksperimentēšanas pasākumiem, ko finansētu no Interbev iemaksām, uz kurām neattiecās paziņošana LESD 108. panta 3. punkta nozīmē.
(127)
Francija šīs darbības pieminējusi 1996. gada 29. aprīļa vēstulē saistībā ar lietu NN 49/1996, taču vienīgi tiktāl, ciktāl uz šīs darbībām attiecas FNE.
(128)
Atbildot uz šo vēstuli, Komisija 1996. gada 30. maija vēstulē (VI/021559) tomēr lūdza papildu informāciju, lai izprastu to finanšu rīku veidu un darbības jomu, kas atvieglo to lopkopības struktūru pārstrukturēšanu, kuras nodarbojas ar dzīvnieku identifikācijas un selekcijas jautājumiem, kā arī izstrādes darbības. Komisija arī lūdza aizpildīt aprakstošo veidlapu. Tomēr Francijas iestādes nereaģēja uz šo vēstuli un Komisija nekad nav izteikusi viedokli par šo darbību saderību ar iekšējo tirgu. Ar 2003. gada 9. jūlija vēstuli (39) Komisija attiecībā uz minēto atbalstu uzsāka LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru.
(129)
1994. gada 15. jūnija starpnozaru nolīgums Lopkopības fonda labā un 1995. gada 18. decembra starpnozaru nolīgums Interbev veicināšanai, kā arī šo nolīgumu finansētais valsts atbalsts tātad vienmēr jāpārbauda no valsts atbalsta noteikumu viedokļa, tiktāl, ciktāl tos nav apstiprinājusi Komisija.
(130)
Tāpēc šis lēmums attiecas arī uz 1994. gada 15. jūnija nolīgumu FNE labā un 1995. gada 18. decembra nolīgumu Interbev labā. Izanalizējusi šos nolīgumus, Komisija netika paudusi viedokli par darbībām, ko finansē ar minētajām starpnozaru iemaksām.
(131)
Kā norādīts 57. apsvērumā, Francijas iestādes netieši ir piekritušas šādai interpretācijai.
2.2. LESD 107. PANTA 3. PUNKTA PIEMĒROŠANA
(132)
LESD 107. pants atzīst izņēmumus no vispārējā principa par valsts atbalsta nesaderību ar LESD, kaut arī daži no tiem acīmredzami nav piemērojami, proti, tie, ko paredz minētā panta 2. punkts. Francijas valsts iestādes nav minējušas arī šos izņēmumus.
(133)
LESD 107. panta 3. punktā norādītās jāinterpretē šaurā nozīmē, pārbaudot visu reģionam vai nozarei paredzētu atbalsta programmu vai pārbaudot jebkuru individuālu vispārēju atbalsta shēmu piemērošanas gadījumu. Tas var tikt piešķirts vienīgi tad, ja Komisija var noteikt, ka atbalsts ir nepieciešams, lai īstenotu kādu no minētajiem mērķiem. Piešķirt iespēju izmantot minēto atkāpšanos no principa par atbalstu, kas neietver tādus nosacījumus, nozīmētu pieļaut kaitējumus tirdzniecībai starp dalībvalstīm un konkurences traucējumus, kas vispārējās Kopienas interesēs ir nepamatoti, tātad tas nozīmētu priekšrocību piešķiršanu atsevišķu dalībvalstu uzņēmējiem.
(134)
Komisija uzskata, ka izskatāmais atbalsts neveicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs 107. panta 3. punkta a) apakšpunkta nozīmē. Tas nav arī atbalsts, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā 107. panta 3. punkta b) apakšpunkta nozīmē. Atbalsts nav paredzēts arī kultūras un kultūras mantojuma saglabāšanas veicināšanai 107. panta 3. punkta d) apakšpunkta nozīmē.
(135)
Tomēr 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikts, ka par saderīgu ar iekšējo tirgu var uzskatīt atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu vai tautsaimniecības reģionu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Lai varētu izmantot minētajā pantā norādītās atkāpes, atbalstam jāveicina attiecīgās nozares attīstība.
2.3. NEPAZIŅOTIEM PASĀKUMIEM PIEMĒROJAMO PAMATNOSTĀDŅU NOTEIKŠANA
(136)
Saskaņā ar 194. punktu Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu lauksaimniecības un mežu nozarē un Komisijas paziņojumu par piemērojamo noteikumu noteikšanu nelikumīga valsts atbalsta izvērtēšanā (40) jebkurš nelikumīgs atbalsts Padomes Regulas (EK) Nr. 659/1999 (41) 1. panta f) punkta nozīmē būtu jāizvērtē saskaņā ar atbalsta piešķiršanas laikā spēkā esošajiem noteikumiem un pamatnostādnēm (42).
(137)
Lauksaimniecības nozares īpašās pamatnostādnes piemēro no 2000. gada 1. janvāra. Turpmāk jebkāds atbalsts, kas piešķirts pēc šīs dienas, būs jāvērtē saskaņā ar minētajām pamatnostādnēm, ko piemēro minētajā periodā. No 2000. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim tika piemērotas Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē. Ar 2007. gada 1. janvāri ir piemērojamas Kopienas pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā.
(138)
Savukārt jebkāds atbalsts, kas piešķirts pirms šīs dienas, vajadzības gadījumā būs jāvērtē saskaņā ar noteikumiem un praksi, kas bija spēkā līdz 2000. gada 1. janvārim.
2.4. OBLIGĀTU BRĪVPRĀTĪGO IEGULDĪJUMU SADERĪBA AR KTO SISTĒMU
(139)
Jautājumā par obligātu brīvprātīgo iemaksu saderību ar KTO sistēmu saistībā ar 2003. gada 22. maijaFreskot spriedumu (43) Komisija uzskata, ka minētajā lietā obligātas brīvprātīgās iemaksas ne tieši, ne netieši nepārklājas ar attiecīgo galīgo produktu cenām, jo maksājumi neietekmē produktu cenu, ko nosaka brīvais tirgus. Tāpēc slogu par gaļas produktiem un izaudzētajiem dzīvniekiem, neitralizē priekšrocības, ko veido finansētās darbības. Tātad var uzskatīt, ka maksājumu ietekme uz cenām ir ļoti ierobežota.
(140)
Ņemot vērā sniegto informāciju, šīs shēmas finansējums neraisa iebildumus.
2.5. DARBĪBU ANALĪZE, ŅEMOT VĒRĀ PIEMĒROJAMOS NOTEIKUMUS
2.5.1. Darbības, ko īsteno no iemaksām par gaļu
2.5.1.1. Veicināšana
(141)
Kas attiecas uz veicināšanas atbalstu, tā atbalsta saderība, kas piešķirts līdz 2002. gada 1. janvārim, ir jāpārbauda, ņemot vērā pamatdokumentu par valstu atbalsta pasākumiem lauksaimniecības produktu un to dažu citu produktu publicitātei, kuri nav minēti EEK līguma II pielikumā (44), un attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā Kopienas pamatnostādnes, ko piemēro valsts atbalstam EK līguma I pielikumā minēto produktu un dažu I pielikumā neminētu produktu reklāmai (45).
(142)
1987. gada pamatnostādnēs, kā arī 2002. gada vadlīnijās galvenajos jautājumos noteikti vieni un tie paši principi. Tajās ir iekļauti negatīvie un pozitīvie kritēriji, kas jāievēro visās valstu sniegtā atbalsta shēmās. Tātad nedrīkst veikt popularizēšanas darbības, kas ir pretrunā LESD 34. pantam vai Kopienas atvasinātajiem tiesību aktiem, un tos nedrīkst saistīt ar noteiktu uzņēmumu darbību. Atbilstoši Francijas iestāžu sniegtajai informācijai iespējams secināt, ka šiem pasākumiem būtu mērķi, kas ir atbilstoši vairākiem iepriekš minētajās nostādnēs un vadlīnijās izvirzītiem pozitīviem kritērijiem, jo dažiem tie iekļaujas mērķī samazināt lauksaimniecības produktu pārpalikumus, bet citiem - augstas kvalitātes produktu un veselīgas pārtikas izveides mērķī.
(143)
Francijas iestādes turklāt paskaidroja, ka šo publicitātes pasākumu vēstījumu mērķis nebūtu atrunāt patērētājus no citu dalībvalstu produktu iegādes vai nopulgot minētos produktus un tie neatbalstītu neviena konkrēta uzņēmuma vai individuālā ražotāja zīmolu.
(144)
Kas attiecas uz atbalsta ierobežojumu noteikšanu, popularizēšanas pasākumus no valsts līdzekļiem var finansēt 50 % apmērā, atlikusī summa jāsedz profesionālajām un starpnozaru organizācijām, kas saņem atbalstu, vai nu veicot brīvprātīgas iemaksas, vai arī iekasējot parafiskālus maksājumus vai obligātas iemaksas. Šajā gadījumā pasākumus pilnībā finansē no līdzekļiem, kas gūti no parafiskāliem maksājumiem, un nozares uzņēmēju šajās kampaņās ieguldītais finansējums pēc definīcijas nepārsniedza 50 % līmeni no to izmaksām.
(145)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts veicināšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas tiesību akti šajā jautājumā.
2.5.1.2. Tehniskā palīdzība
(146)
Līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtās tehniskās palīdzības saderība būtu jāanalizē saistībā ar Komisijas praksi, ko ietekmējis priekšlikums par lietderīgiem pasākumiem attiecībā uz dalībvalstu piešķirto atbalstu lopkopības un lopkopības produktu nozarē (46), bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma, - saistībā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm (47).
(147)
Līdz 2000. gadam piemērojamā Komisijas prakse un 2000. gadā pieņemtās lauksaimniecības pamatnostādnes galvenajos jautājumos ievēro vienus un tiem pašus principus. Tādējādi atbalsts, kas piešķirts 100 % apmērā par attiecināmajiem izdevumiem, ir atļauts konkrēti attiecībā uz tehniskās palīdzības darbībām informācijai un grāmatvedības atbalstam, attiecībā uz jaunu paņēmienu popularizēšanu, kā arī attiecībā uz lauksaimniecībā nodarbināto izglītošanu.
(148)
Līdz ar lauksaimniecības pamatnostādņu pieņemšanu 2000. gadā tika pievienots jauns nosacījums, ka šādam atbalstam ir jābūt pieejamam visiem dalībniekiem, kas darbojas attiecīgajā apgabalā objektīvi noteiktos apstākļos, un ka piešķirtā kopsumma nevar pārsniegt 100 000 euro uz atbalsta saņēmēju triju gadu laikposmā vai, attiecībā uz MVU, līdz 50 % no attiecināmajiem izdevumiem, kas ir lielākais piešķiramais atbalsts. Francijas iestādes paskaidroja, ka piekļuves kritērijs attiecībā uz visu potenciāli ieinteresēto nozares dalībnieku veikto darbību ir pilnībā izpildīts. Pamatojoties uz Francijas iestāžu sniegto informāciju, konkrētāk, attiecībā uz labumguvēju lielo skaitu, Komisija uzskata, ka kritērijs attiecībā uz atbalsta maksimālo apjomu ir izpildīts.
(149)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts tehniskās palīdzības darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.1.3. Pētījumi un eksperimenti
(150)
Attiecībā uz pētījumiem un eksperimentiem līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtais atbalsts ir jāpārbauda, ņemot vērā Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un izstrādei un Komisijas paziņojumu attiecībā uz šā pamatdokumenta izmaiņām, bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā lauksaimniecības pamatnostādnes, kuru 17. punktā ir atsauce uz minēto pamatdokumentu.
(151)
Kopienas pamatdokumentā precizēts, ka ar iekšējo tirgu ir saderīgs atbalsta apmērs, kas var sasniegt 100 %, pat gadījumā, ja pētniecību un izstrādi veic uzņēmumi, tomēr visos gadījumos jābūt izpildītiem četriem turpmāk minētiem nosacījumiem:
a)
atbalstam ir vispārējs raksturs un tas attiecas uz visu attiecīgo nozari, neveidojot konkurences traucējumus citās nozarēs;
b)
informāciju publicē speciālos izdevumos, kuri tiek izplatīti vismaz valsts mērogā un neattiecas tikai uz atsevišķas organizācijas biedriem, lai nodrošinātu, ka šajā pasākumā potenciāli ieinteresētās personas varētu viegli informēt par to, vai pasākumu īsteno vai tas ir īstenots, un ka tā rezultāti ir vai būs pēc pieprasījuma pieejami visām ieinteresētajām personām. Šo informāciju publicē datumā, kas nav vēlāks par dienu, kad var tikt sniegta informācija atsevišķas organizācijas biedriem;
c)
darba rezultātus gan izmaksu, gan laika izteiksmē izpētei uz vienlīdzības pamata sniedz visām iesaistītajām pusēm, ieskaitot atbalsta saņēmēju;
d)
atbalsts, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā (48).
(152)
Francijas iestādes šajā sakarībā paskaidrojušas, ka Interbev pētniecības un tehnisko eksperimentu pasākumi ir veikti nozares dalībnieku kopuma interesēs. Turklāt apvienība nodod iegūtās zināšanas un tehniskos ieteikumus, rīkojot mācības un izplatot dokumentus, pamācības, kopsavilkumus un informatīvus bukletus, kā arī elektroniskajos saziņas līdzekļos. Ikviens, kurš darbojas lopkopības vai lopu kaušanas jomā, gaļas izcirtējs, pārstrādātājs vai tirgotājs liellopu vai aitas gaļas nozarē var saņemt informāciju par rezultātiem un piekļūt pētījumu apkopojumiem bez jebkādas diskriminācijas jebkurā brīdī un pēc vienkārša pieprasījuma. Visbeidzot, Francijas iestādes apgalvo, ka minētie pasākumi nedod ieganstu nekādam tiešam maksājumam ražotājiem vai pārstrādātājam un ka tie atbilst Eiropas Savienības apstiprinātajiem starptautiskajiem tirdzniecības kritērijiem.
(153)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.2. FNE īstenotās darbības
2.5.2.1. Tehniskā palīdzība
(154)
Kas attiecas uz tās tehniskās palīdzības saderību, kurš piešķirts līdz 2000. gada 1. janvārim, tas būtu jāpārbauda saistībā ar Komisijas praksi, ko ietekmējis priekšlikums par lietderīgiem pasākumiem attiecībā uz dalībvalstu piešķirto atbalstu lopkopības un lopkopības produktu nozarē (49) un attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma, saistībā ar lauksaimniecības pamatnostādnēm (50).
(155)
Līdz 2000. gadam piemērojamā Komisijas prakse un 2000. gadā pieņemtās lauksaimniecības pamatnostādnes galvenajos jautājumos ievēro vienus un tos pašus principus. Tādējādi atbalsts, kas piešķirts 100 % apmērā par attiecināmajiem izdevumiem, ir atļauts konkrēti attiecībā uz tehniskās palīdzības darbībām informācijai un grāmatvedības atbalstam, attiecībā uz jaunu paņēmienu popularizēšanu, kā arī attiecībā uz lauksaimniecībā nodarbināto izglītošanu.
(156)
Līdz ar lauksaimniecības pamatnostādņu pieņemšanu 2000. gadā tika pievienots jauns nosacījums, ka šādam atbalstam ir jābūt pieejamam visiem dalībniekiem, kas darbojas attiecīgajā apgabalā objektīvi noteiktos apstākļos, un ka piešķirtā kopsumma nevar pārsniegt 100 000 euro uz atbalsta saņēmēju triju gadu laikposmā vai, attiecībā uz MVU, līdz 50 % no attiecināmajiem izdevumiem, kas ir lielākais piešķiramais atbalsts.
(157)
Francijas iestādes uzsvēra, ka visām finansētajām darbībām ir vispārēja nozīme visiem liellopu audzētājiem un aitkopjiem; Nevienā gadījumā nav runa par darbībām, kuru labvēlīgā ietekme aprobežotos ar atsevišķiem uzņēmējiem vai atsevišķām uzņēmēju grupām.
(158)
FNE finansiālā līdzdalība lielākoties ir mazāka nekā 50 % no šo darbu un pētījumu izmaksām. Tā var būt lielāka par 50 % dažos konkrētos projektos, taču atbalsta likme nekādā gadījumā nepārsniedz 100 %.
(159)
Ekonomiskos pētījumus finansē, no vienas puses, rūpējoties par ierobežojuma ievērošanu - ne vairāk kā 100 000 euro uz lopkopi triju gadu laikposmā, un, no otras puses, rūpējoties par to, lai tiktu ievērots noteikums par visu lopkopju piekļuvi šo darbu rezultātiem.
(160)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts tehniskās palīdzības darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.5.2.2. Pētījumi un eksperimenti
(161)
Kas attiecas uz pētniecības darbībām un eksperimentiem, līdz 2000. gada 1. janvārim piešķirtais atbalsts ir jāpārbauda, ņemot vērā Kopienas pamatdokumentu par valsts atbalstu pētniecībai un izstrādei un Komisijas paziņojumu attiecībā uz šā pamatdokumenta izmaiņām, bet attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts pēc šā datuma - ņemot vērā lauksaimniecības pamatnostādnes, kuru 17. punktā ir atsauce uz minēto pamatdokumentu.
(162)
Kopienas pamatdokumentā precizēts, ka ar iekšējo tirgu ir saderīgs atbalsta apmērs, kas var sasniegt 100 % pat gadījumā, ja pētniecību un izstrādi veic uzņēmumi, tomēr visos gadījumos jābūt izpildītiem četriem turpmāk minētiem nosacījumiem:
a)
atbalstam ir vispārējs raksturs, un tas attiecas uz visu attiecīgo nozari, neveidojot konkurences traucējumus citās nozarēs;
b)
informācijai jābūt publicētai speciālos izdevumos, kuri tiek izplatīti vismaz valsts mērogā un attiecas ne tikai uz atsevišķas organizācijas biedriem, lai nodrošinātu, ka šajā pasākumā potenciāli ieinteresētās personas varētu viegli informēt par to, vai pasākumu īsteno vai tas ir īstenots, un ka tā rezultāti ir vai tiks pēc pieprasījuma darīti pieejami visām ieinteresētajām personām. Šo informāciju publicē datumā, kurš nebūtu vēlāks par informāciju, ko var sniegt atsevišķas organizācijas biedriem;
c)
darba rezultātus gan izmaksu, gan laika ziņā izpētei uz vienlīdzības pamata sniedz visām iesaistītajām pusēm, ieskaitot atbalsta saņēmēju;
d)
atbalsts, kas atbilst nosacījumiem, kuri izklāstīti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā.
(163)
Šādos gadījumos ikviena ekonomikas pētījuma dati, kā arī dati, kas ir iegūti ikvienas pētniecības programmas noslēgumā un kas ir galīgi, ir jādara plaši zināmi. Visu finansēto darbu rezultāti patiešām tikuši regulāri publicēti un izplatīti, lai lopkopji un viņu vietējās organizācijas varētu tos izmantot un tiem piekļūt bez jebkādas diskriminācijas.
(164)
Tiek izmantoti divi lieli izplatīšanas kanāli: profesionālās lopkopju organizācijas un Lopkopības institūts, plaši izplatot lopkopju un tehnisko darbinieku vidū tehniskas un ekonomiskas publikācijas.
(165)
Ņemot vērā darbu vispārējo interešu raksturu, nekāda komerciāla rezultātu izmantošana nav paredzēta. Līdz ar to jautājums par tiesību cesijas izmantošanu vai tās pieejamības noteikumiem vairs netiek apspriests; Šo pasākumu īstenie labumguvēji ir visi liellopu audzētāji un aitkopji, kuriem tikuši izplatīti darbu teorētiskie un praktiskie rezultāti.
(166)
Finansētie pētījumi nav pamats nekādiem tiešiem maksājumiem ne ražotājiem, ne pārstrādātājiem. Tie atbilst vispārējiem un īpašiem kritērijiem, kas minēti 2. pielikumā “Vietējais atbalsts: pamats, uz kura atbrīvo no samazināšanas saistībām” Līgumam par lauksaimniecību, kas tika noslēgts Marrākešā daudzpusējo tirdzniecības sarunu Urugvajas kārtā.
(167)
Komisija uzskata, ka attiecībā uz valsts atbalstu, kas bijis paredzēts pētniecības un eksperimentēšanas darbību finansēšanai attiecīgajā jomā, ir ievēroti kritēriji, ko nosaka Kopienas noteikumi šajā jautājumā.
2.6. ATBALSTA FINANSĒJUMS
(168)
Tā kā valsts atbalstu finansē ar parafiskālo maksājumu (obligāti brīvprātīgie maksājumi), Komisijai ir jāizpēta gan finanšu pasākumi, proti, atbalsts, gan to finansēšanas veids. Atbilstoši Tiesas viedoklim (51), ja atbalsta finansējuma veids, īpaši, ja runa ir par obligātām iemaksām, ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa, Komisijai ir jāņem vērā šis finansēšanas veids, kad tā pārbauda atbalstu.
(169)
Lai noteiktu, vai finansēšanas veids ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa, ir nozīme vairākiem elementiem: ieņēmumi no parafiskālā maksājuma jārezervē atbalsta finansējumam un obligāti jāpiešķir atbalsta finansējumam (52), parafiskālais maksājums būtu jāpiesaista atbalsta pasākumam saskaņā ar attiecīgo valsts regulējumu (53) un parafiskālā maksājuma summai būtu tieši jāietekmē valsts atbalsta summa (54).
(170)
Šo kritēriju piemērošana minētajiem pasākumiem liek Komisijai ņemt vērā šādus elementus. Pirmkārt, attiecīgo pasākumu juridiskais pamats, proti, starpnozaru nolīgumi, ko paplašina ar lēmumu, nosaka obligātos maksājumus. Tas nozīmē, ka katru maksājumu iemaksā tikai un vienīgi attiecīgajā fondā, neskarot Interbev vai valsts vispārējo budžetu. Tātad maksājums jāuzskata par rezervētu atbalsta finansējumam un piešķirtu atbalsta finansējumam, pamatojoties uz spēkā esošo valsts regulējumu. Otrkārt, atbalsta pasākumus finansē tikai un vienīgi ar nozaru maksājumiem. Interbev nekādā veidā neizmanto citus savus finansējuma avotus paredzēto darbību finansējuma papildināšanai. No tā izriet, ka parafiskālā maksājuma summai ir tieša ietekme uz valsts atbalsta summu.
(171)
Uz šo elementu pamata Komisija secina, ka atbalsta finansēšanas veids, šajā gadījumā obligātas brīvprātīgās iemaksas, ir atbalsta pasākuma sastāvdaļa un tātad jāņem vērā, pārbaudot atbalsta saderību. Tā kā šis finansēšanas veids var būt pretrunā LESD 110. pantam, Komisija nevar apstiprināt, ka atbalsta režīms ir saderīgs, ja tas izraisa diskrimināciju starp importa un valsts produktiem (55) vai starp eksporta un valsts produktiem (56).
(172)
Šajā gadījumā maksājums ir iekasēts par valsts ražojumiem, kā arī par eksportēto (obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēmā) un importēto (saistībā ar FNE saņemtajām obligātajām brīvprātīgajām iemaksām) gaļu un dzīvniekiem.
(173)
Komisijas pārbaude attiecas uz dažiem aspektiem, kas saistīti ar iemaksām par gaļu un FNE iemaksu, tiktāl, ciktāl Kopienas iekšējo tirdzniecību var skart minētās iemaksas.
2.6.1. Iemaksas par gaļu (Interbev iemaksas)
2.6.1.1. Importētā gaļa
(174)
Kā izklāstīts 82. apsvērumā, no 1996. līdz 2004. gadam Francijas tiesību akti neuzlika obligātu pienākumu veikt iemaksu par importēto gaļu. Tātad uz to neattiecas šā lēmuma darbības joma, jo šī iemaksa kā tāda neveido valsts atbalstu. Te patiešām trūkst viena no noteicošajiem elementiem, kas minēts 10. apsvērumā, proti, obligāta pienākuma. Tātad, pamatojoties uz iepriekš minēto, pasākumi, ko finansē ar maksājumiem, kas jākārto par importētajiem produktiem, neveido valsts atbalstu un attiecīgi nav šā lēmuma objekts.
2.6.1.2. Eksportētie produkti
(175)
Kā izklāstīts 16. un turpmākajos apsvērumos (57), kopš 1996. gada 1. janvāra šo iemaksu iekasē par produktiem, kurus nosūta uz citām dalībvalstīm, kaut arī 2001. gadā tika ieviesta daļēja šo iemaksu kompensācija. Šīs iemaksas, kā izriet no Tiesas judikatūras, varētu izraisīt diskrimināciju attiecībā uz eksportētājiem, ja no iemaksām finansētās darbības viņiem nav paredzētas un nekompensē viņu ieguldītos līdzekļus (58) Tātad ir jāpierāda, ka no šīm iemaksām gūto ieņēmumu piešķiršana nav veicinājusi Francijā tirdzniecībā piedāvāto savas valsts produkciju, lai gan nelabvēlīgi iespaidojusi eksportēto valsts produkciju.
(176)
Darbības, kas specifiski ietekmējušas dzīvnieku un produkcijas eksportu, konkrēti bija veicināšanas pasākumi (piemēram, starptautiskas izstādes, profesionālas informācijas un sabiedrisko attiecību pasākumi, zaļā nedēļa Berlīnē, gaļas izciršanas kursi ārvalstīs).
(177)
Darbības, kas attiecās uz visiem dzīvniekiem un produktiem, lai kādi būtu to tirgi Francijā vai ārpus tās, konkrēti bija reklāmas pasākumi, piemēram, kampaņa “Eiropas kvalitātes liellopu gaļa”, kampaņa attiecībā uz subproduktiem, attiecībā uz gaļas šķirņu dzīvniekiem, un vairāki pētniecības pasākumi saistībā ar pārtikas nekaitīgumu, dzīvnieku labturību, kvalitātes pārvaldību, produktu aprakstu, sertifikāciju un liellopu gaļas izsekojamību, kuru rezultāti tika plaši izplatīti gan Francijā, gan ārpus tās.
i) Uz citām dalībvalstīm eksportētā gaļa un dzīvnieki
(178)
Kā uzskata Francijas iestādes, pasākumi, kas bijuši labvēlīgi attiecībā uz produktiem un dzīvniekiem, kuri eksportēti uz citām dalībvalstīm, atsevišķi kā tādi vai līdztekus valsts produktiem, nav bijuši visi ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām finansētie pasākumi.
(179)
Gadu no gada un kopumā vajadzētu noteikt, vai attiecībā uz produktiem, kas eksportēti uz citām dalībvalstīm, ir izmantoti starpnozaru pasākumi.
(180)
Tabulā parādīts to ieņēmumu EUR sadalījums pa gadiem, kas iegūti no obligātām brīvprātīgajām iemaksām dažādās Interbev darbībās, kā arī to darbību procentuālais sadalījums, kuras saistītas vai nu tikai ar eksportēto gaļu un dzīvniekiem, vai arī līdztekus tam arī ar valsts produktiem un dzīvniekiem.
Gadi
Darbības visu produktu veicināšanai
Darbības produktu veicināšanai tikai Francijā
Darbības tikai eksporta produktu veicināšanai
Darbību kopējais skaits gadā
Daudzums %
(noapaļojot) no finansēto darbību kopuma
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
No tabulas izriet, ka aplūkotajā periodā attiecībā uz eksporta produktiem ir izmantoti vidēji 44 % no to darbību kopuma, kas finansētas ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām. Vajadzētu precizēt, ka Francijas iestādes norādījušas - šajā pašā periodā to ieņēmumu kopums, kas iegūti no iemaksām par eksporta produktiem, bijis 15 % (59). Turklāt Francijas iestādes norādījušas arī, ka 15 % likme uzrāda vidējo līmeni, un paziņojusi skaitļus attiecībā uz katru gadu, no kuriem izriet, ka to iemaksu apmērs, kas saņemtas par eksportētajiem produktiem, nekad nav pārsniedzis 18 %.
ii) Saderība ar LESD 110. pantu
(182)
Ņemot vērā sekas, kas izriet no Tiesas sprieduma Nygard (60) lietā, kā arī no fakta, ka no parafiskālā maksājuma finansētie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē un parafiskālajam maksājumam nepiemīt diskriminējošs raksturs, kas būtu pretrunā LESD 110. pantam tiktāl, ciktāl tas ir līdzīgi piemērots attiecībā uz eksportētajiem produktiem un dzīvniekiem, proporcionāli izmantojot priekšrocības, kas no tā izriet, Komisija uzskata, ka ieņēmumi, kas iegūti no tā parafiskālā maksājuma par eksportētajiem produktiem, kurš paredzēts Interbev darbību finansēšanai, veido ar LESD noteikumiem un jo īpaši ar tā 107. pantu saderīgu atbalsta finansējumu, un tātad arī šādi finansēts valsts atbalsts ir saderīgs ar minēto līgumu.
2.6.2. FNE iemaksas
2.6.2.1. Importētie dzīvnieki
(183)
Francijas iestādes uzskata, ka līdz 2003. gadam FNE labā iekasētās iemaksas bija iespējams piemērot arī attiecībā uz dzīvniekiem, kuri audzēti ārpus Francijas valsts teritorijas, taču ievesti kaušanai Francijā.
(184)
Pēc Komisijas paustajām šaubām Francijas iestādes apstiprināja, ka ir grozījušas starpnozaru nolīguma tekstu nolūkā izslēgt jebkādas iemaksas par Francijā importētajiem vai ievestajiem dzīvniekiem. Francijas iestādes uzskata, ka šīs iemaksas piemērojamas tikai Francijā audzētajiem un nokautajiem dzīvniekiem.
(185)
Šā starpnozaru nolīguma grozījumi netika paziņoti Komisijai. Tika nodota tikai 2005. gada 2. februāra instrukcija, kurā precizēts, ka iemaksas FNE labā piemērojamas tikai dažādu veidu gaļai, kas iegūta, kontinentālās Francijas teritorijā veicot jebkāda veida Francijā audzētu dzīvnieku kaušanas darbības.
(186)
Tātad no 1996. gada 1. janvāra līdz 2004. gada 30. septembrim iemaksas par dažādu veidu gaļu attiecās arī uz tādu Francijā kautu dzīvnieku gaļu, kuri audzēti ārpus valsts teritorijas.
(187)
Francijas iestādes nevarēja pierādīt, ka darbības, ko finansēja no šīm iemaksām, bijušas izdevīgas lopkopjiem, kuri veikuši uzņēmējdarbību ārpus valsts teritorijas. Patiešām, obligātu brīvprātīgo iemaksu veicēji, kuri eksportēja savus produktus, nesaņēma nekādu kompensāciju vai atlaidi, un viņi nesaņēma arī pilna apjoma labumu no attiecīgajām darbībām. Kas attiecas uz pētniecības un izstrādes un tehniskās palīdzības darbībām, tās principā var veicināt tikai valsts produktus (Francijā audzētu un nokautu liellopu gaļu).
(188)
Faktam, ka dzīvnieku imports tolaik bija margināla parādība (61) un ka tikai šajā gadījumā dzīvnieku importētājiem bija iespēja, ja viņi vēlējās, deklarēt importēto dzīvnieku kopējo svaru, lai to atrēķinātu no iemaksu kopuma un prasītu kompensāciju, nav tiešas ietekmes attiecībā uz Komisijas vērtējumu pēc būtības. Turklāt jebkāda diskriminācija, pat visniecīgākā, attiecas uz LESD 110. panta piemērošanas jomu.
(189)
Ņemot vērā sekas, kas izriet no Tiesas sprieduma Nygard (62) lietā, kā arī no fakta, ka no parafiskālā maksājuma finansētie pasākumi ir valsts atbalsts LESD 107. panta nozīmē un parafiskālajam maksājumam piemīt diskriminējošs raksturs, kas ir pretrunā LESD 110. pantam tiktāl, ciktāl tas ir līdzīgi piemērots attiecībā uz produktiem, kas eksportēti no citām dalībvalstīm, kas tomēr nav pilnībā izmantojušas no tā izrietošās priekšrocības, Komisija uzskata, ka ieņēmumi, kas iegūti no parafiskālā maksājuma par dzīvniekiem, kuri importēti no citām dalībvalstīm, un kas paredzēts FNE darbību finansēšanai, veido ar iekšējo tirgu nesaderīgu atbalsta finansējumu līguma un jo īpaši tā 107. panta izpratnē un tātad arī šādi finansēts valsts atbalsts nav saderīgs ar minēto līgumu.
2.6.2.2. Eksportētie dzīvnieki
(190)
Tā kā FNE iemaksas piemēro Francijā audzētiem vai nokautiem dzīvniekiem, Komisija var secināt, ka izvestie produkti kā tādi nav apliekami ar iemaksu FNE labā un tātad tie būtu jāizslēdz no šā lēmuma piemērošanas jomas.
3. ATBALSTA NELIKUMĪGUMS
(191)
Komisija, kā jau norādīts procedūras uzsākšanas lēmumā, uzsver, ka Francija to nav informējusi atbilstoši LESD 108. panta 3. punktam par paplašināšanas spriedumiem, kuri padara obligātas brīvprātīgās iemaksas, un par darbībām, kuras ar tām finansē pirms to piemērošanas (sk. šā lēmuma 2. apsvērumu).
(192)
Saskaņā ar 1. panta f) apakšpunktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 precīzi definēts nelikumīgs atbalsts kā tāds jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu. Pienākums paziņot par valsts atbalstu ir noteikts minētās regulas 2. pantā.
(193)
Kas attiecas pirmām kārtām uz šeit aplūkoto iemaksu raksturu, Komisija atzīmē, ka pilnīgas to ietekmes nodrošināšanai ir nepieciešams publiskas iestādes akts. Tādēļ Komisija uzskata, ka šajā gadījumā tie ir parafiskālie maksājumi, proti, valsts resursu līdzekļi.
(194)
Tiktāl, ciktāl obligātās brīvprātīgās iemaksas ir valsts resursi (kā norādīts 106. un turpmākajos apsvērumos), kas pilnībā ir atbalsta shēmas sastāvdaļa (171. un turpmākie apsvērumi) un ka tās tikušas izmantotas gaļas nozares uzņēmumu priekšrocību finansēšanai, to paziņošana Komisijai ir pienākums, kas izriet no līguma 108. panta 3. punkta.
(195)
Kā norādīts 123. un 124. apsvērumā, tā kā Francijas īstenotajiem atbalsta pasākumiem ir valsts atbalsta pazīmes, tad tas ir jauns atbalsts, kas nav paziņots Komisijai un tāpēc uzskatāms par nelikumīgu atbalstu Līguma nozīmē.
(196)
Atbilstīgi Komisijas paziņojumam par tādu noteikumu izstrādi, kas piemērojami nelikumīga atbalsta novērtēšanai (63), jebkāds nelikumīgs atbalsts Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punkta nozīmē ir jānovērtē atbilstīgi tiem noteikumiem un pamatnostādnēm, kuras ir spēkā tad, kad atbalsts tiek piešķirts.
V SECINĀJUMI
(197)
Ņemot vērā iepriekš izklāstīto, Komisija uzskata, ka šīs shēmas finansējums ar obligātām brīvprātīgajām iemaksām neizraisa iebildumus tiktāl, ciktāl tās piemēro par valsts produktiem un par eksportētiem produktiem un dzīvniekiem (šajā gadījumā “iemaksas par gaļu” no 1996. līdz 2004. gadam).
(198)
Kopš iemaksas tiek iekasētas arī par importētajiem dzīvniekiem (šajā gadījumā iemaksas par dzīvniekiem FNE labā no 1996. līdz 2004. gadam), no iepriekšējiem apsvērumiem izriet, ka obligātu brīvprātīgo iemaksu sistēma nav saderīga ar iekšējo tirgu tāpēc, ka ar to tiek pārkāpts LESD 110. pants, jo Francija nav varējusi pierādīt, ka arī importētie produkti ir guvuši labumu no atbalsta tādā pašā mērā kā valsts produkti.
(199)
Turklāt šeit aplūkotais atbalsts nav paziņots Komisijai LESD 108. panta 3. punkta nozīmē un tātad ir nelikumīgs atbalsts 1. panta f) apakšpunkta nozīmē Regulā (EK) Nr. 659/1999.
(200)
Komisija pauž nožēlu, ka Francijas Republika īstenojusi minētos pasākumus, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.
(201)
Attiecībā uz atbalstu, kas ticis piemērots, negaidot Komisijas lēmumu, būtu jāatgādina - tā kā LESD 108. panta 3. punktā minētie procedūras noteikumi ir obligāti, tie noteikumi, kuru tiešo ietekmi Tiesa atzinusi vairākos spriedumos (64), pēc notikušā nav iespējams novērst izskatītā atbalsta nelikumību (65).
(202)
Tiesa atgādināja, ka tad, kad atbalsta pasākums, kura finansēšanas veids ir tā neatņemama sastāvdaļa, tiek īstenots, pārkāpjot paziņošanas pienākumu, attiecīgās valsts tiesas pienākums parasti ir izdot rīkojumu par to maksājumu vai iemaksu atmaksāšanu, kas ieturēti speciāli šā atbalsta finansēšanai. Tā atgādina arī, ka nacionālo tiesu pienākums ir ievērot pie atbildības saucamā tiesības, ja no valsts varas iestāžu puses nav ticis ievērots atbalsta shēmas īstenošanas aizliegums, kas minēts LESD 108. panta 3. punkta pēdējā teikumā un kam ir tieša ietekme. Ja nacionālā tiesa konstatējusi tādu aizlieguma neievērošanu, ko min pie atbildības sauktie, kuri var atsaukties uz likumu, tad tai saskaņā ar valsts tiesību aktiem jādara viss nepieciešamais gan attiecībā uz to tiesību aktu derīgumu, kas izraisīja valsts atbalsta pasākumu īstenošanu, gan attiecībā uz piešķirtā finanšu atbalsta atgūšanu (66).
(203)
Komisija uzskata par piemērotu konkrētajā gadījumā pieņemt nosacītu lēmumu, izmantojot iespēju, ko piedāvā Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. panta 4. punkts, pēc kura Komisija var pieņemt lēmumu, ietverot tajā nosacījumus, kurus ievērojot, atbalsts uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu, un noteikt pienākumus, kas ļauj uzraudzīt tās lēmuma izpildi.
(204)
Lai labotu LESD 110. panta pārkāpumu un tādējādi ar atpakaļejošu iedarbību likvidētu diskrimināciju, Francijai jāveic tās parafiskālā maksājuma daļas atmaksāšana, ar kuru aplikti importētie produkti (iemaksas par dzīvniekiem FNA labā no 1996. gada līdz 2004. gadam), proporcionāli atbalsta sniegtajām priekšrocībām, kuras par tiem nav izmantotas. Minētā pārkāpuma novēršana ļaus atzīt attiecīgos atbalsta pasākumus par saderīgiem ar LESD 107. pantu.
(205)
Komisija nosaka nosacījumus, kas jāievēro attiecībā uz minēto atmaksāšanu. Līdz ar to Francijai ir jākompensē parafiskālā maksājuma kārtotājiem tā maksājuma daļa, kas iekasēta par iepriekš minētajiem importa produktiem no datuma, kad maksājumu sāka piemērot, līdz 2004. gada 30. septembrim, pilnībā ievērojot šādus nosacījumus:
a)
ja maksājuma kārtotāji var iesniegt pierādījumus, ka ar obligātu brīvprātīgo iemaksu ir aplikti importēti produkti, tie var pieprasīt tās iemaksas daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla iemaksas ieņēmumiem, kuri tika novirzīti to pakalpojumu finansēšanai, no kuriem labumu guva tikai iekšzemes produkti, termiņā, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā, skaitot no šā lēmuma paziņošanas datuma;
b)
Francija noteiks iespējamu minēto importēto produktu diskriminācijas pakāpi. Tādēļ Francija noteiktā termiņā pārbaudīs finansiālo saskanību starp summām, kas kopumā iekasētas par iekšzemes produktiem kā aplūkojamais maksājums, un priekšrocībām, ko šie produkti ekskluzīvā veidā ieguvuši;
c)
atmaksāšana jāveic ilgākais sešu mēnešu laikā no pieteikuma iesniegšanas dienas;
d)
atmaksātajām summām jābūt atjauninātām, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kurā tās tikušas iekasētas, līdz atmaksāšanas faktiskajai dienai. Šie procenti tiek aprēķināti, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kā to paredz atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metode;
e)
Francijas iestādes atzīst ikvienu pamatotu pierādījumu, ko iesniedz maksājuma kārtotāji, lai pierādītu, ka summas, kas samaksātas kā parafiskālais maksājums, ir iekasētas par citas dalībvalsts izcelsmes produktiem,
f)
tiesības uz atmaksu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, proti, tās nevar atsaukties uz maksājumu;
g)
gadījumā, ja maksātājs vēl nav nokārtojis maksājumu, Francijas iestādes oficiāli atsakās no proporcionālas tās daļas maksājuma, ar kuru aplikti no citām dalībvalstīm importēti produkti un attiecībā uz kuru ir pierādīts, ka tā ir paredzēta tās atbalsta daļas finansēšanai, kas labvēlīgi ietekmē tikai valsts produktus. Tās atsakās arī no iespējamajiem kavējuma procentu maksājumiem, kas ar to saistāmi;
h)
Francija apņemas pēc Komisijas pieprasījuma iesniegt galīgo ziņojumu, kas pierāda atmaksāšanas pasākuma pienācīgu izpildi;
i)
ja citā dalībvalstī ir iekasēts līdzīgs maksājums par tiem pašiem produktiem, kas apliekami ar maksājumu Francijā, Francijas iestādes apņemas atmaksāt parafiskālā maksājuma kārtotājiem to maksājuma daļu, ar kuru aplikti šīs citas dalībvalsts izcelsmes produkti;
j)
Francija apņemas informēt par šo lēmumu visus potenciālos minētā maksājuma kārtotājus,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Valsts atbalsts veicināšanai, popularizēšanai, tehniskajai palīdzībai, pētniecībai un izstrādei, ko Francija nelikumīgi īstenojusi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, finansējot to ar parafiskālu maksājumu (obligāta brīvprātīgā iemaksa par dažādu veidu gaļu un dzīvniekiem, kas eksportēti uz citām dalībvalstīm no 1996. līdz 2004. gadam, un par importētiem dzīvniekiem no 1996. līdz 2004. gadam), ir ar iekšējo tirgu saderīgs valsts atbalsts saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu attiecībā uz periodu no šā maksājuma piemērošanas sākuma datuma līdz 2004. gada 30. septembrim, ar nosacījumu, ka Francija ievēro šā panta 2. punktā minētos nosacījumus.
2. Līdz ar to Francijai ir jākompensē maksājuma kārtotājiem tā maksājuma daļa, kas iekasēta par importa produktiem no datuma, kad maksājumu sāka piemērot, līdz 2004. gada 30. septembrim, pilnībā ievērojot šādus nosacījumus:
a)
ja maksājuma kārtotāji var iesniegt pierādījumus, ka ar obligātu brīvprātīgo iemaksu ir aplikti attiecīgi importētie produkti, tie var pieprasīt maksājuma tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla maksājuma ieņēmumiem, kuri tika novirzīti to pakalpojumu finansēšanai, no kuriem ir gūts labums tikai attiecībā uz iekšzemes produktiem, termiņā, kas noteikts saskaņā ar valsts tiesību aktiem un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā, skaitot no šā lēmuma paziņošanas datuma;
b)
Francija noteiks iespējamu minēto importēto produktu diskriminācijas pakāpi. Tādēļ Francija noteiktajā termiņā pārbauda finansiālo saskanību starp summām, kas kopumā iekasētas par iekšzemes produktiem kā minētais maksājums, un priekšrocībām, ko šie produkti ekskluzīvā kārtā ieguvuši;
c)
atmaksāšana ir jāveic termiņā, kas nepārsniedz sešus mēnešus, skaitot no pieprasījuma iesniegšanas dienas;
d)
atmaksātajām summām jābūt atjauninātām, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kurā tās tikušas iekasētas, līdz faktiskajai atmaksāšanas dienai. Šie procenti tiek aprēķināti, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kā to paredz atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metode;
e)
Francijas iestādes atzīst ikvienu pamatotu pierādījumu, ko iesniedz maksājuma kārtotāji, lai pierādītu, ka summas, kas samaksātas kā parafiskālais maksājums, ir iekasētas par citas dalībvalsts izcelsmes produktiem;
f)
tiesības uz atmaksu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, proti, tam, ka maksājums nav ticis piemērots;
g)
gadījumā, ja maksātājs vēl nav nokārtojis maksājumu, Francijas iestādes oficiāli atsakās no proporcionālas tās daļas maksājuma, ar kuru aplikti no citām dalībvalstīm importēti produkti un attiecībā uz kuru ir pierādīts, ka tā ir paredzēta tās atbalsta daļas finansēšanai, kas labvēlīgi ietekmē tikai valsts produktus. Tās atsakās arī no iespējamajiem kavējuma procentu maksājumiem, kas ar to saistāmi;
h)
Francija apņemas pēc Komisijas pieprasījuma iesniegt galīgo ziņojumu, kas pierāda atmaksāšanas pasākuma pienācīgu izpildi,
i)
ja citā dalībvalstī ir iekasēts līdzīgs maksājums par tiem pašiem produktiem, kas apliekami ar maksājumu Francijā, Francijas iestādes apņemas atmaksāt parafiskālā maksājuma kārtotājiem to maksājuma daļu, ar kuru aplikti šīs citas dalībvalsts izcelsmes produkti;
j)
Francija apņemas informēt par šo lēmumu visus potenciālos minētā maksājuma kārtotājus.
2. pants
Sākot ar šā lēmuma paziņošanas dienu, Francija divu mēnešu laikā informē Komisiju par tās veiktajiem pasākumiem, lai izpildītu šā lēmuma prasības.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā