РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно схема на държавна помощ C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), приведена в действие от Португалия, за събиране, транспортиране, обработка и унищожаване на кланични отпадъци
(нотифицирано под номер C(2011) 4888)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/677/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба Комисията изпрати на 15 ноември 2002 г. искане за информация на португалските власти относно въвеждането на парафискална такса, имаща за цел финансиране на събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на преживни животни и птици, в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. (1). Португалските власти отговориха с писмо от 20 януари 2003 г.
(2)
Тъй като от предоставената информация следва, че въпросната схема е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, тя е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 41 A-B/03.
(3)
С писма от 16 и 30 април 2003 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(4)
С писма от 5 май и 6 юни 2003 г., заведени съответно на 5 май и на 10 юни 2003 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(5)
С писмо от 25 юли 2003 г. службите на Комисията разрешиха удължаване на срока с четири седмици.
(6)
След като не бе получен отговор в срока от четири седмици, определен в последното посочено писмо, службите на Комисията изпратиха напомняне на португалските власти с писмо от 19 декември 2003 г., като изтъкнаха, че при липса на реакция от страна на тези власти те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (понастоящем член 108 от ДФЕС) (2).
(7)
С писмо от 5 февруари 2004 г., заведено същия ден, постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз съобщи на Комисията отговора на португалските власти на писмата на службите на Комисията от 16 и 30 април 2003 г.
(8)
С писмо от 11 ноември 2004 г. службите на Комисията изискаха от португалските власти нова информация относно разглежданата схема. Последните имаха срок от четири седмици, за да изпратят своя отговор.
(9)
С писмо от 30 декември 2004 г., заведено на 5 януари 2005 г., постоянното представителство на Португалия при Европейския съюз поиска, от името на португалските власти, допълнителен срок от един месец за предоставяне на всички поискани данни, като се има предвид времето, необходимо за събиране на последните.
(10)
С писмо от 17 януари 2005 г. службите на Комисията разрешиха за втори път исканото удължаване на срока.
(11)
След като не получиха отговор на своите въпроси в дадения нов срок, с писмо от 12 април 2005 г. службите на Комисията изпратиха ново напомняне на португалските власти, като им обърнаха отново внимание на факта, че в случай на неспазване на срока от четири седмици, даден за изпращането на отговор, те си запазват правото да предложат на Комисията да изпрати разпореждане за информация в съответствие с член 10, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(12)
Посоченият срок за отговор изтече през май 2005 г. След като не беше получен отговор след изтичането на този срок, със свое решение от 21 февруари 2006 г. (3) Комисията изиска от португалските власти да ѝ съобщят цялата поискана информация, като уточни, че при липса на отговор от тяхна страна тя си запазва правото да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за ДФЕС (вж. точка 80 от разпореждането за информация).
(13)
След като не бе предоставено нищо от поисканата информация, на 28 януари 2009 г. Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС. Решението бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ.
(14)
След като не бяха получени мнения от страна на Португалия в предписания срок, Комисията изпрати напомняне на Португалия с писмо от 18 март 2009 г. На 14 април 2009 г. Португалия предостави своите мнения на Комисията, като предаде също копие от Наредба-закон № 393-B/98 и Наредба-закон № 244/2003. Други мнения бяха получени на 15 юни 2009 г. от ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
На 1 юли 2009 г. Комисията препрати на Португалия мненията на ETSA. Португалия не предостави на Комисията забележки във връзка с тях.
(16)
Във връзка с мненията, получени от ETSA, службите на Комисията поискаха от португалските власти с писмо от 19 февруари 2010 г. да дадат допълнителни пояснения. Португалските власти отговориха с писмо от 27 април 2010 г.
(17)
С писмо от 1 февруари 2011 г. службите на Комисията поискаха от португалските власти да дадат пояснения и да отговорят на въпросите, зададени вече на по-ранен етап от службите на Комисията, на които португалските власти не бяха дали пълни отговори.
(18)
С писмо от 24 февруари 2011 г. португалските власти поискаха продължаване с 30 дни на определения срок за отговор.
(19)
С писмо от 28 февруари 2011 г. службите на Комисията разрешиха продължаване с 30 дни на срока за отговор. Португалските власти отговориха с писмо от 1 април 2011 г. на въпросите, поставени от службите на Комисията.
(20)
С писмо от 20 юни 2011 г. службите на Комисията уведомиха португалските власти, че ще предложат на Комисията да вземе условно положително решение, като изложи условията за него.
II. ОПИСАНИЕ
(21)
Според информацията на португалските власти, през периода от 1 януари до 14 октомври 1998 г. в Португалия са установени 66 случая на спонгиформна енцефалопатия по говедата (наричана по-долу „СЕГ“). Във връзка с тази заплаха за общественото здраве и здравето на животните Комисията прие Решение 98/653/ЕО от 18 ноември 1998 г. относно някои спешни мерки, станали необходими поради случаите на спонгиформна енцефалопатия по говедата в Португалия (5), и наложи необходими мерки поради случаите на СЕГ в Португалия, като забрани по-специално изпращането на някои животни и странични животински продукти от територията на Португалия към други държави-членки.
(22)
С цел да смекчи последиците от приетите мерки в рамките на борбата срещу спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ), португалската държава, считано от 1999 г., пое всички разходи, свързани със събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици. С Наредба-закон № 393-B/98 от 4 декември 1998 г. (6) (наричана по-долу „Наредбата-закон от 1998 г.“) португалската държава пое ефективно отговорността и разходите за събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(23)
Наредбата-закон от 1998 г. предвиждаше в своя член 4, параграф 3 възможността за налагане на такса на кланиците за финансиране на унищожаването на някои суровини. Според информацията, получена от португалските власти, тази такса не е била наложена на кланиците.
(24)
Португалските власти обясниха, че не са разполагали с достатъчно специализирано оборудване, за да осигурят адекватна обработка на остатъчните продукти, и че поради това са били принудени да се обърнат към частни доставчици на услуги за осигуряване на тези услуги, които по своето естество са отговорност на държавата.
(25)
Португалските власти уточниха, че тази задача, която се осъществява в интерес на обществото, е била възложена на частния сектор при спазване на предписанията, установени с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г. (7), която е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1997 г. за изменение на директиви 92/50/ЕИО, 93/36/ЕИО и 93/37/ЕИО съответно относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, на обществени поръчки за доставки и на обществени поръчки за строителство (8). Частните предприятия, на които е било възложено да извършат въпросните услуги, са подбрани с оглед на тяхната компетентност и техническия им капацитет да осигурят добро изпълнение на възложената им задача от общ интерес и на спешността, с която е трябвало да се реагира, за да бъдат тези продукти обработени по сигурен, бърз и ефикасен начин. Португалските власти представиха примерен договор за услуги за периода от 1 септември 2004 г. до 31 декември 2004 г.
(26)
Според информацията на португалските власти параметрите, на базата на които е била изчислена компенсацията за услугите, са били предварително определени със съвместно постановление № 96/99 от 25 януари 1999 г. (9) Това постановление е преглеждано периодично и изменено със съвместно постановление № 324/2001 от 6 април 2001 г. (10) и съвместно постановление № 124/2002 от 19 февруари 2002 г. (11).
(27)
С Решение 2000/766/ЕО (12) Съветът забрани използването на животински странични продукти от почти всички видове при храненето на животните и наложи тяхното унищожаване във всички държави-членки, включително в Португалия.
(28)
Португалските власти обясниха, че вследствие на това решение количеството остатъци, засегнати от тази процедура, се е увеличило, а оттам и разходите, свързани със съответните операции.
(29)
С Решение 2001/376/ЕО (13) Комисията реши да запази действието на Решение 98/653/ЕО, прието за Португалия.
(30)
Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 3 октомври 2002 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (14), предвижда специфични правила за събиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, приложими към различни категории странични продукти.
(31)
Португалските власти уточниха, че за да изпълнят своите задължения в този контекст, са решили да извършат прехвърляне на разходите за въпросните дейности на икономическите оператори в сектора при строго спазване на принципа „замърсителят плаща“ и без да пренебрегват грижата за защитата на общественото здраве, чието гарантиране е основна задача, за която отговорността носят те. Властите са приели също така режима, предвиден от Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г.
(32)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(33)
С писмо от 20 януари 2003 г. португалските власти посочиха, че от заплащане на таксата са освободени следните оператори:
-
кланиците, извършващи събирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на материалите със специфичен риск (наричани по-долу „МСР“), както в собствените си помещения, така и в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002),
-
вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като от последното не се получават странични продукти, подлежащи на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство.
(34)
Що се отнася до точното предназначение на приходите от събирането на таксите, португалските власти заявиха, че те са били насочвани само за финансиране на операциите, свързани с услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо от бозайници и от птици, в това число на МСР.
(35)
В приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 размерът на таксата, посочен по-долу, е определен пропорционално на теглото и в зависимост от съответния вид:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Във връзка с финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на МСР член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002 предвижда специално и единствено за кланиците да се прилага такса с фиксиран размер от 0,30 EUR/kg МСР.
(37)
Всички такси се заплащат, чрез процедура за самоначисляване, на публичен орган: Националния институт за интервенция и гарантиране на селското стопанство (INGA). Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(38)
Както е посочено в съображения 32 и 33 на настоящото решение, в член 4 от Наредба-закон № 197/2002 се уточнява, че кланиците имат също възможността да се организират, било като наемат пряко услугите на трети страни за извършване на операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, било като ги извършват сами, но винаги при спазване на действащите правни разпоредби и с изключение на МСР. Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени в собственото им предприятие (с изключение на МСР), дължимата такса се определя от приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, както следва:
(В евро)
Вид/тип
Говеда
Свине
Овце/кози
Домашни птици
Други
Такса/1 kg кланичен труп
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ако кланиците извършват събирането, преработката и унищожаването на всички странични продукти, получени както в собственото им предприятие, така и в цеховете за разфасовка, с изключение на МСР, те се освобождават напълно от заплащането на тази такса.
(40)
Съгласно член 5 от Наредба-закон № 197/2002 INGA е органът, отговорен за контрола върху плащането на таксите от кланиците, и за тази цел поддържа актуализирани регистри на бройките и теглото на кланичните трупове. В компетенциите на INGA влиза също контролът върху плащането на дължимите такси за вноса и получаването на продукти с произход от Европейския съюз, докато задължение на операторите и получателите на доставки е да поддържат актуализирани регистри за извършените операции.
(41)
Ако кланиците предпочетат последната алтернатива, те трябва предварително да представят проекти за одобрение от INGA и да приемат всички евентуални проверки, каквито реши да осъществи компетентният орган.
(42)
Португалските власти гарантираха, че размерът на таксата се ограничава до поемане на разходите на посочените предприятия за тези операции и че тази услуга ще бъде предоставена само на предприятията, произвеждащи странични продукти, чието унищожаване е задължително.
(43)
Относно съответствието между приходите от таксата и разходите за финансираните от тях услуги, португалските власти заявиха, че таксите, предвидени в приложения I и II към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали са засегнати, или не.
(44)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци. В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за периода 1999-2005 г., доказващи стойността на услугите, а за 2003 г. - документ с числени данни за приходите от таксата за различните видове вносни странични продукти и за всички национални продукти.
(45)
Относно въпроса дали вносните продукти могат наистина да се ползват от схемата по същия начин, както националните продукти, португалските власти уверяват, че в съответствие с принципа „замърсителят плаща“ таксите, приложими към кланиците, при вноса и при вътреобщностния обмен на необезкостено месо, отразяват разходите, свързани с обработката на всички странични продукти, получени във веригата, до равнището на крайния потребител.
(46)
Вносът на необезкостено месо предполага за португалските власти наличие на странични продукти и следователно той има право на услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване, което обосновава прилагането на въпросните такси.
(47)
Португалските власти смятат, че финансираните дейности са в интерес на обществото, тъй като причинената от СЕГ криза показа, че обезвреждането на санитарни кланични конфискати следва да бъде задължение за предоставяне на обществена услуга от страна на държавата поради значението си за опазване на здравето на хората и на животните, както и за опазване на околната среда.
(48)
Системата, установена с Наредба-закон № 197/2002, е отменена с Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г. (15), влязла в сила на 22 октомври 2003 г. Последната установява общ режим и преходен режим за животинските странични продукти, негодни за консумация от човека.
(49)
Общият режим предвижда, че кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва, по своя собствена инициатива или чрез възлагане на трети страни, да насърчават събирането, транспорта, складирането, обработката, преработката и унищожаването на материалите от категории 1, 2 и 3, произведени в конкретния обект, в съответствие с Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета посредством прилагането на план, представен за предварително одобрение на ГД „Ветеринарна медицина“ (DG V).
(50)
Кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове, предприятията за яйчни продукти трябва да изготвят план за унищожаване или използване на материалите от категория 3, който трябва да бъде одобрен от DG V не по-късно от 90 дни, считано от датата на влизане в сила на Наредба-закон № 244/2003 или от началото на дейността. Що се отнася до категория 3, до одобряването на плановете от DG V, INGA осигурява услугите по събиране, транспортиране, преработка, временно складиране или разрушаване на страничните продукти в съответствие с Наредба-закон № 197/2002. Преди да бъде одобрен планът за материалите от категория 3, собствениците на кланици, цехове за разфасовка, инкубационни центрове и предприятия за яйчни продукти дължат таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002.
(51)
По силата на преходния режим, INGA продължава също да оказва тези услуги за материалите от категории 1 и 2.
(52)
За материалите от категории 1 и 2 кланиците и цеховете за разфасовка трябва да представят план за унищожаване или използване не по-късно от 30 дни след изтичането на преходния режим през ноември 2005 г. Преди одобрението на плана те дължат по 0,35 EUR на 1 kg материали от категория 1 или 2. От друга страна, същите се освобождават от заплащането на такса, след като бъде одобрен планът за унищожаване или използване.
(53)
Когато кланиците и цеховете за разфасовка представят план на DG V, като посочат операциите, необходими за отстраняване на материалите от категории 1 и 2, с това те поемат отговорността за покриване на разходите, свързани с тези дейности, и подлежат на проверки от страна на компетентния орган. По силата на член 3, параграф 4 от Наредба-закон № 244/2003 режимът завършва две години след влизане в сила на тази наредба-закон.
(54)
Преходният режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 изтече през ноември 2005 г. Португалските власти заявиха в писмото си от 1 април 2011 г., че след изтичането на преходния режим съгласно Наредба-закон № 244/2003 разходите за дейностите по унищожаване на страничните продукти от кланиците и цеховете за разфасовка се поемат от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(55)
В решението си за откриване на процедура Комисията изрази следните съмнения относно наличието на помощ и евентуалната съвместимост на последната в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори в Общността, както и на животновъдите.
(56)
По-специално Комисията повтори въпросите, поставени в първото разпореждане за информация. Що се отнася до помощта в полза на предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали, Комисията изрази съмнения относно характера на услугата от общ интерес, който португалските власти искаха да придадат на въпросните дейности, по-специално във връзка с решението по дело Altmark (16). Относно помощта в полза на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на месо от птици, и на вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията изрази съмнения в това дали компенсацията, изплащана от сектора посредством таксата, съответства на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране, и поиска числени данни в това отношение. И накрая, по отношение на помощта за животновъдите Комисията изрази съмнения относно предимствата, които въведената система може да им предостави, като се има предвид, че те не подлежат на плащане на въпросната такса.
(57)
След това Комисията направи предварително разследване на съвместимостта на въпросните мерки с насоките, приложими от 1998 г. нататък, и заключи на етапа на решението за откриване, че не притежава достатъчно информация, за да достигне до заключение, че въпросните мерки са съвместими.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(58)
В своите мнения Португалия започва с напомняне на специфичното положение на португалската държава през 1998 г. заради СЕГ. По-специално тя се позовава на Решение 98/653/ЕО за забрана на изпращането от португалска територия към други държави-членки или към трети държави на някои продукти, между които месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти. В този контекст план за надзор, контрол и ликвидиране на СЕГ е изготвен от Португалия и одобрен от Постоянния ветеринарен комитет при Комисията. На 18 април 2001 г. Комисията реши да запази ембаргото за Португалия. Едва през 2004 г. последното бе отменено с Регламент (ЕО) № 1993/2004 (17).
(59)
Португалия следователно подчертава факта, че през периода 1998-2004 г. всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълняват сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата. Португалия смята, че защитата на общественото здраве е най-голямата правна ценност, която дава основание за изключение от разпоредбите за държавна помощ.
(60)
Според Португалия приемането на Решение 98/653/ЕО и по-късните продължавания на действието му са попречили мерките, приети от португалската държава за справяне с кризата на СЕГ, да причинят смущения на пазара и да засегнат търговията между държавите-членки. Португалия посочва, че тъй като е съществувало ембарго върху изпращането на посочените по-горе продукти, не е имало търговия, което значи, че не е било възможно да има нарушаване на конкуренцията.
(61)
На първо място Португалия посочва, че през 1998 г. не е предоставяна помощ и го доказва чрез датата на влизане в сила на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г.). Едва тогава португалската държава е поела, по изключение и временно, отговорността за дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти.
(62)
Считано от влизането в сила на Наредба-закон от 1998 г., португалската държава е поела разходите за операциите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти, и то до влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002. Португалия заявява по този повод, че приемането на тези мерки от португалската държава следва да се разглежда като краткосрочна стъпка, тъй като по-късно режимът е променен и е въведена такса като начин за прехвърляне върху сектора на финансирането на дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, включително материалите със специфичен риск (МСР).
(63)
Що се отнася до разходите за посочените мерки, Португалия посочва, че параметрите, на чиято база е изчислена компенсацията, са били определени предварително с наредба, публикувана в официалния вестник. Португалските власти посочват три постановления (18). В тези постановления са определени цените на услугите (събиране, транспортиране, преработка и опаковане в големи торби („big bags“) на 1 kg продукти). Взети са предвид разходите за тези операции, направени от предприятията за преработка на страничните продукти от животински произход, които не са част от кланиците. Текущите разходи, като разходите за енергия, гориво, заплати, осигуровки и пр., също са взети предвид. Тези параметри са едни и същи за всички доставчици на услуги. Португалските власти посочиха, че печалбите са от 30 % до 39,5 %, което според тях е умерено или дори по-малко от средната печалба при извършване на икономическа дейност. Португалските власти приложиха отчетите за параметрите, въз основа на които са определени цените в постановленията.
(64)
В заключение португалската държава смята, че предоставената помощ може да бъде обявена за съвместима чрез прилагане на изключение от принципа „замърсителят плаща“, тъй като помощта отговаря на стойността на предоставените услуги и приложимите тогава насоки (Насоки относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и кланични отпадъци (19) разрешаваха помощ до 100 % от действителните разходи поради краткосрочния ѝ характер.
(65)
Считано от октомври 2002 г., правното основание за изплащане на разходите е Наредба-закон № 197/2002. Според португалските власти тези такси отчитат стойностите за заплащане на дейностите, извършвани от предприятията за преработка на страничните продукти. Въпреки това, поради продължаващата криза португалските власти смятат, че намесата на държавата като посредник е все така оправдана.
(66)
При извършените тогава тестове са взети предвид общите разходи, понасяни от предприятията, както и разумна печалба. Португалските власти представиха отчета, изготвен въз основа на разходите и финансовите тежести за 2003 г., който според тях доказва изравняване на баланса между приходите и финансовите тежести, свързани с действието на въведения нов правен режим, и който определя таксите за финансирането на услугите.
(67)
Португалските власти заявиха също, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от таксите, събрани от кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине. Те уточниха, че тъй като тълкуването на разпоредбите на член 2, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002 следва да се извърши във връзка с разпоредбите на приложение 1, посочени там, установено е, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месото е извършено по три категории оператори: кланиците за говеда, телета, свине, овце/кози, домашни птици и други, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, и вътрешните оператори в Общността на същите продукти. Така в приложение 1 има колона със сумите, дължими от кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици, като се има предвид, че повечето вносни кланични трупове на птици не дават странични продукти.
(68)
Португалските власти заявиха също, че разликата между двете такси, определени в приложение 2 към Наредба-закон № 197/2002, е обоснована поради разходите, свързани със страничните продукти, получени в цеховете за разфасовка.
(69)
Португалските власти заявиха, че в съответствие с Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 не се предвижда прехвърляне на таксите върху животновъдите, въпреки че тези разходи за операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са били в действителност прехвърлени върху целия сектор на производство на месо. Португалските власти представиха в това отношение две фактури за услуги от 22 октомври 2002 г. и 28 октомври 2003 г., които според тях доказват, че разходите за дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване са прехвърлени от кланиците върху животновъдите.
(70)
Накрая португалските власти уверяват, че от предприятията доставчици на услуги не са били отклонени ресурси в полза на евентуални конкурентни дейности, тъй като тези предприятия изпълняват само дейностите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти.
(71)
Португалия посочва също факта, че преходният режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, е приключил през ноември 2005 г. и че оттогава предприятията, произвеждащи странични продукти, са поели изцяло отговорността, с която държавата се е натоварила временно вместо тях. От ноември 2005 г. нататък всички разходи се покриват от операторите, като остатъците се оползотворяват чрез преработването им в биогориво и износ на брашна.
(72)
В заключение португалските власти считат, че са изпълнили условията на приложимите насоки, тъй като операторите, произвеждащи странични продукти, са започнали да заплащат постепенно за дейностите по унищожаване на страничните продукти посредством таксата.
IV. МНЕНИЯ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(73)
ETSA представи своите мнения в писмото си от 15 юни 2009 г. Групата ETSA се състои от дружествата ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA и SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Те извършват услуги по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход, отнасящи се към категории 1, 2 и 3 в Португалия, и са част от предприятията, на които държавата е възложила доставката на посочените услуги през разглеждания период. Следователно ETSA се разглежда като получател на държавните плащания, така че би могла да бъде заинтересована от процедурата С 3/09.
(74)
Като предварителна стъпка ETSA припомня контекста на кризата със СЕГ, принудила португалската държава да вземе превантивни мерки (сред които услугата по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от животински произход от категории 1, 2 и 3), насочени към борба срещу болестта и намаляване на опасността от заразяване, с цел опазване на общественото здраве и околната среда. Приемането на тези мерки е обусловено до голяма степен от законодателството на Общността.
(75)
През периода 1998-2005 г. INGA извърши пряко възлагане на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на отпадъците на дружествата ITS и SEBOL. ETSA посочва, че всички предприятия, отговарящи на условията за доставка на необходимите услуги, са били одобрени при същите условия. До 10 октомври 2002 г. на INGA е било възложено да се обръща към предприятията, одобрени за този вид услуги, като е покривала свързаните с това разходи в съответствие с член 6 от Наредба-закон от 1998 г. Параметрите за изчисляване на заплащането са определени от Съвместно постановление № 96/99, като цената е определена в зависимост от теглото на суровината. Тя е подлежала на преразглеждане при промяна на условията за оказване на услугата. Цената, заплатена на SEBOL и ITS, е била съобразена с очакваните разходи за оказване на услугата, по-специално с теглото и обема на отпадъците, подлежащи на събиране и обработка, както и с внедряването и управлението на системата за събиране на мъртви животни в стопанствата, предвиждаща, наред с други неща, бързо събиране след получаване на съобщение за смърт на животно.
(76)
ETSA подчертава, че макар възлагането на услугата да не е извършено чрез тръжна процедура, заплатената сума е покривала съответните разходи, като се има предвид комбинираният характер на приходите им, така че групата е успяла едва да реализира разумна и правомерна печалба. ETSA посочва, че въпреки това размерът на заплащането винаги е бил според нея в съответствие с принципа на ефективност, тъй като платената от INGA цена е около средната европейска цена за равностойни услуги, а заплащаните до 2005 г. цени са били според ETSA в действителност по-ниски от прилаганите по-късно в договорите за доставка на същите услуги, сключени чрез възлагане на обществена поръчка и имащи за цел да улеснят определянето на заплащането в зависимост от пазарните условия.
(77)
От 2005 г. нататък договорите за услуги са възлагани в рамките на международни обществени поръчки. Обявени са били три тръжни процедури: говеда/еднокопитни животни на национално равнище, овце/кози (юг) и овце/кози (север). Дружеството ITS е подало оферта чрез посредничеството на консорциум, на който е била възложена поръчката. Три договора за доставка на услуги са били сключени за трите посочени партиди. Сред условията ETSA посочва по-специално събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на отпадъците, воденето на постоянни регистър и архиви, актуализирани в зависимост от извършваните операции. Контролът за спазване на условията се е осъществявал от IFAP (Институт за финансиране на земеделието и рибарството).
(78)
ETSA подчертава, че цените са били определени предварително по обективен и прозрачен начин в сключените договори в зависимост от тонажа и вида на съответните животни. Тези цени са установени според ETSA при пазарни условия и дават гаранция за достатъчно покриване на разходите, направени във връзка със спазването на задълженията за обществена услуга, предвидени в договорите за доставка на услугите и в съответното законодателство.
(79)
Въз основа на тези елементи ETSA достига до заключението, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ В СЪОТВЕТСТВИЕ С ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(80)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(81)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими в сектора на свинското месо по силата на член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (20), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005 на Съвета (21). Те са приложими в сектора на говеждото и телешкото месо по силата на член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (22), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1152/2007 на Съвета (23). Преди приемането на последния регламент членовете бяха приложими в същия сектор по силата на член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (24). Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (25), последно изменен с Регламент (ЕО) № 1913/2005. Те са приложими в сектора на овчето и козето месо по силата на член 19 от Регламент (ЕО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на тези продукти (26), последно изменен с Регламент (ЕО) № 679/2006 на Съвета (27). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (28) отмени тези отделни регламенти и предвижда в член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(82)
Що се отнася до естеството на помощта, то следва да бъде определено за всички получатели на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланичните отпадъци и по тяхното финансиране. Комисията установи следните категории потенциални получатели по системата, въведена в Португалия:
-
предприятията доставчици на услуги по събиране, транспортиране и унищожаване на съответните материали;
-
кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо;
-
животновъдите.
(83)
Що се отнася до оценката за потенциална помощ в течение на времето, в своето решение за откриване на процедура Комисията разграничи четири периода, имайки предвид прилагането на различните действащи разпоредби на Общността за анализа на евентуалните мерки за помощ. Комисията взе предвид периода от 1998 г. до 31 декември 1999 г., датата преди влизане в сила на Насоките за държавната помощ в земеделието; периода от 1 януари 2000 г. до 31 декември 2002 г., датата преди влизане в сила на Насоките относно държавната помощ за унищожаването на отпадъци от кланици и мъртви животни, както и за разходите за тестове за трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ); периода от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г., датата преди влизане в сила на новите Насоки за земеделието 2007-2013 г. (29), и периода от 1 януари 2007 г. до днес.
(84)
С оглед на новата информация, предоставена от португалските власти, по-специално относно прилагането на посочената по-горе Наредба-закон № 244/2003 и различните начини на финансиране на потенциалната помощ, Комисията ще внесе известно изменение в разграничаването на отделните периоди и ще вземе предвид за всяка група потенциални получатели следните периоди:
-
периода от 9 декември 1998 г. до 9 октомври 2002 г., през който е била в сила Наредбата-закон от 1998 г.;
-
периода от 10 октомври 2002 г. до 21 октомври 2003 г., дата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 с изключение на приложение 2, чието действие е било продължено във връзка с преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003;
-
периода от 22 октомври 2003 г. до ноември 2005 г., период на прилагане на преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003.
1.1. НАЛИЧИЕ НА ИЗБИРАТЕЛНО ПРЕДИМСТВО
(85)
Съгласно практиката на Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието получател не би получило в нормални пазарни условия (30). Освен това за държавни помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (31).
1.1.1. Избирателно предимство за предприятията получатели на услугите
(86)
Комисията отбелязва, че дейността по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на въпросните материали е икономическа дейност, тъй като представлява доставка на услуги срещу заплащане и може да бъде осъществявана от многобройни икономически оператори на пазара на Общността. Тези изводи се подкрепят по-специално от информацията, предоставена от ETSA и изложена в съображение 73 и следващите от настоящото решение.
(87)
Що се отнася до тази икономическа дейност, португалските власти заявяват, че въпросните предприятия, предоставили услуги, са извършили обществена услуга от общ интерес, обоснована с мотива за защита на общественото здраве и опазване на околната среда. Португалия изтъква в този контекст специфичното си положение поради кризата със СЕГ. Португалия подчертава следователно факта, че всички предприети мерки са имали за цел справяне с извънредно положение, представляващо опасност за общественото здраве. Португалските административни органи са искали по този начин да дадат възможност за незабавно прилагане на мерките, докато операторите не се организират, за да изпълнят сами тези задачи, оставайки под контрола на държавата (вж. съображения 21 и 59 от настоящото решение).
(88)
В своите мнения ETSA изразява становището, че групата не е получила неправомерна помощ, а всички средства представляват само правомерно заплащане за предоставяне на обществена услуга (вж. съображение 79 от настоящото решение).
(89)
От решението на Съда на ЕС по дело Altmark (32) следва, че към държавни субсидии, насочени към създаване на възможност за ползване на обществени услуги, не се прилага член 107 от ДФЕС, доколкото такива субсидии следва да се разглеждат като компенсация за услугите, осъществени от предприятията получатели за изпълнение на задължения за обществена услуга. Все пак Съдът на ЕС предвижда да бъдат изпълнени всички посочени по-долу условия:
-
първо, на предприятието получател трябва да е било действително възложено изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения да са били ясно определени,
-
второ, параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, да са били предварително определени по обективен и прозрачен начин,
-
трето, компенсацията да не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения,
-
четвърто, когато изборът на предприятието, на което се възлага изпълнението на задължения за обществена услуга, не е направен в рамките на процедура за обществена доставка, размерът на необходимата компенсация да е определен въз основа на анализ на разходите на средно предприятие, добре управлявано и с необходимото оборудване, за да отговори на съответните изисквания за обществена услуга, които то би понесло за изпълнението на тези задължения, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(90)
Във връзка с прилагането на съдебната практика по дело Altmark в конкретния случай Комисията изказва следните съображения:
а) Наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС
(91)
Преди всичко е уместно да се разследва дали в конкретния случай има наличие на реална услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(92)
От практиката на Съда на ЕС следва, че с изключение на секторите, в които този въпрос е вече регулиран от правилата на Общността, държавите-членки имат големи правомощия да преценяват характера на услугите, които биха могли да бъдат определени като такива от общ икономически интерес. Следователно задача на Комисията е да следи тази преценка да се прилага без явна грешка при определяне на услугите от общ икономически интерес.
(93)
От последното десетилетие на миналия век се наблюдава появата на различни трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ) отделно при хора и при животни. От 1996 г. нататък се натрупаха доказателства за сходството на причинителя на СЕГ (спонгиформна енцефалопатия по говедата) и новия вариант на болестта на Кройцфелд-Якоб. От 1990 г. нататък Общността прие редица мерки за защита на здравето на хората и животните срещу риска от СЕГ. Тези мерки се основават на защитните разпоредби на директивите относно мерките за здравето на животните и опазване на 77 околната среда. С Решение 2000/766/ЕО държавите-членки бяха задължени да осигурят животинските отпадъци по смисъла на Директива 90/667/ЕИО (33) да бъдат събирани, транспортирани, преработвани, съхранявани или унищожавани в съответствие с тази директива, с Решение 97/735/ЕО на Комисията (34) и с Решение 1999/534/ЕО на Съвета (35). В този смисъл Регламент (ЕО) № 1774/2002 определи здравните изисквания, приложими към животински странични продукти, непредназначени за консумация от човека, и установи задължения за държавите-членки да следят за въвеждането на подходящи мерки и наличието на достатъчна инфраструктура за събиране, транспортиране и унищожаване на животинските странични продукти.
(94)
Тъй като Съдът на ЕС е потвърдил, че управлението на някои отпадъци може да бъде предмет на услуга от общ икономически интерес (36), и с оглед на специфичното положение поради кризата със СЕГ, Комисията няма възражения срещу заявеното желание на португалските власти да определят като услуга в общ икономически интерес тази дейност по събиране и последвало унищожаване на мъртви животни и други животински отпадъци, негодни за консумация, през периода 1999-2005 г., през който португалската държава е поела изцяло (1999-2003 г.) или отчасти (2003-2005 г.) отговорността за тези операции. Става въпрос за решение, обосновано от съображения за защита на общественото здраве и опазване на околната среда, което поради това отговаря на понятието за общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Изпълнение на задължението за обществена услуга
(95)
Решението по дело Altmark изисква мандат под формата на един или редица официални документи, имащи задължителна правна стойност съгласно националното право. Що се отнася до първото условие, поставено от решението по дело Altmark, установено е, че събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, са въведени задължително в Португалия с Наредбата-закон от 1998 г. и Наредба-закон № 244/2003. Член 6 от Наредбата-закон от 1998 г. предвижда INGA, който отговаря за събирането, преработката и унищожаването на животински странични продукти, негодни за консумация от човека, да извършва подбора на предприятията, на които се възлага да извършат тази услуга. Съвместно постановление № 95/99 е определило предварително параметрите, въз основа на които е изчислено заплащането за обществената услуга, както и други задължения, свързани с предоставянето на услугата, като задължението на предприятието да събира всички странични продукти на цялата национална територия в съответствие със законодателно определените здравни и технически норми.
(96)
Португалските власти заявяват, че задълженията на предприятията доставчици на услуги са ясно определени в договорите за услуги. Като пример те предоставиха на Комисията договор за извършване на услуги от 2003 г., сключен в съответствие с Наредбата-закон от 1998 г.
(97)
Според Комисията задълженията на предприятието доставчик на услуги са били ясно определени в договора за услуги, който португалските власти предоставиха на Комисията. С оглед на разпоредбите на Наредба-закон № 393-B/98 и на съвместното постановление, както и на договора за извършване на услуги, предоставен като пример, Комисията достига до заключението, че първото условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
в) Параметри, определени предварително по обективен и прозрачен начин
(98)
Що се отнася до второто условие, Комисията счита - въз основа на информацията, с която разполага - че параметрите, въз основа на които е изчислена компенсацията, са били определени предварително по обективен и прозрачен начин. В този смисъл съвместните постановления, предоставени от португалските власти, определят начина на изчисляване и допустимите разходи (вж. съображение 26 от настоящото решение). Тези данни са били проверявани редовно по отношение на предходните финансови години. От 2005 г. нататък са прилагани процедури за възлагане на обществени поръчки. Като има предвид информацията, с която разполага, Комисията счита, че второто условие на решението по дело Altmark е изпълнено.
г) Компенсация за покриване на разходите за услугата
(99)
Що се отнася до третото условие, португалските власти и третата страна заявиха, че компенсацията не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(100)
Неколкократно и по-специално при откриването на процедурата по разследване Комисията поиска от португалските власти да ѝ предоставят подробности относно метода на изчисляване на действителните разходи за услугите. Португалските власти представиха документи за разходите, направени от доставчиците на услуги по години за периода 1999-2005 г., и ги съпоставиха със сумите, изплатени от INGA на доставчиците за извършване на услугите. Тези документи доказват, че компенсацията, изплатена от INGA на предприятията доставчици на услуги, не надхвърля необходимото за покриване на всички или на част от разходите, направени поради изпълнението на услугата. Представените документи доказват, че компенсацията е взела също предвид печалба от 30 % до 39,5 % в зависимост от съответната година (вж. съображение 62 от настоящото решение).
(101)
Португалските власти увериха, че е било невъзможно ресурсите да бъдат отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията биха могли да извършват (кръстосано субсидиране), тъй като избраните доставчици на услуги не са извършвали други дейности.
(102)
Въпреки това, с оглед на предоставената от португалските власти информация, Комисията не може да достигне до заключение, че взетата предвид печалба е била „разумна“ по смисъла на решението по дело Altmark.
(103)
ETSA потвърди в своите мнения, че заплащането за доставената услуга отразява адекватно понесените разходи при реализиране на печалба, която не дава специално предимство, и че през периода до 2005 г. размерът на заплащането за обществената услуга е отговарял на средната европейска стойност и е бил по-малък от размера на заплащане, определен в обществената поръчка за услуги, възложена чрез тръжна процедура.
(104)
По този въпрос Комисията трябва да отбележи, че нито португалските власти, нито третата страна са представили документи в подкрепа на тези твърдения.
(105)
Следователно Комисията не може да достигне до заключение, че третото условие, поставено от решението по дело Altmark, е изпълнено в конкретния случай.
д) Оценка на разходите на средно предприятие
(106)
Тъй като до 2005 г. предприятията доставчици на услуги не са били подбирани в рамките на процедури за обществени поръчки, решението по дело Altmark изисква сравнителна оценка с разходите на средно предприятие. Португалските власти не предоставиха елементи, доказващи, че оценката на разходите е направена въз основа на оценка на разходите на средно предприятие.
(107)
Следователно Комисията стига до заключението, че четирите критерия на решението по дело Altmark не са изпълнени в конкретния случай и че не може да се изключи възможността за предимство за предприятията доставчици на услуги през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 и 2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
(108)
Държавните плащания са получили определени предприятия, т.е. предприятията, на които са били възложени поръчки за услугите По този начин въпросната мярка може да бъде разглеждана като специфична.
(109)
Следователно Комисията достига до заключението, че не може да се изключи избирателно предимство за доставчиците на услуги през периода 1998-2005 г. - дата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003.
1.1.2. Избирателно предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо
(110)
Съгласно решението на Съда на ЕС по дело GEMO (37) фактът, че дейността по събиране и унищожаване на мъртви животни и кланични отпадъци в полза на кланиците и животновъдите се извършва от частни предприятия, не може да попречи на евентуалното определяне като държавна помощ, тъй като публичните органи са установили режима на тази дейност.
(111)
В настоящия случай португалските власти са установили и режима на дейността, и неговото финансиране, определени с Наредба-закон № 393-B/98, Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. На този етап Комисията достига до заключението, че тези режими могат да бъдат приписани на държавата.
(112)
Съдът на ЕС уточнява по дело GEMO, че финансовата тежест, породена от унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да се разглежда като разход, присъщ на икономическата дейност на животновъдите и кланиците (38). Съдът на ЕС следователно е решил, че член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че схема, която осигурява безплатно за животновъдите и кланиците събирането на мъртви животни и кланични отпадъци, следва да бъде определена като държавна помощ в полза на земеделските производители и кланиците.
(113)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци води до разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици, както и за операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо. Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(114)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискална такса.
(115)
Що се отнася до периода след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003, финансирането на описаните по-горе дейности е било осигурено чрез парафискална такса, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и изменена с Наредба-закон № 244/2003. Съгласно схемата на Наредба-закон № 197/2002 от заплащането на таксата са били освободени кланиците, осигуряващи събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на всички въпросни странични продукти, с изключение на МСР, независимо дали то се извършва в техни собствени помещения или в цеховете за разфасовка, тъй като тези предприятия са създали условия на автономност при обработката на своите собствени странични продукти (вж. точка 2 от приложение 2 към посочената наредба-закон), както и вносителите и вътрешните оператори в Общността на обезкостено месо, тъй като последното не дава странични продукти, подлагани на задължителна обработка по силата на общностното и националното законодателство. Наредба-закон № 244/2003 предвижда освобождаване на посочените по-горе оператори при условие че е одобрен план за унищожаване или използване в съответствие със специфичните условия, изисквани за различните категории материали.
(116)
За да може да се направи оценка дали съществува предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. облаганите оператори/получатели на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, следва да се провери доколко компенсацията чрез таксата отговаря на действителната икономическа стойност на услугите, предоставени за събиране.
(117)
Комисията отбелязва, че португалските власти заявиха в писмото си от 20 януари 2003 г., че таксите, предвидени в приложения 1 и 2 към Наредба-закон № 197/2002, както и таксата, предвидена в член 2, параграф 2 за МСР, са изчислени въз основа на реалните разходи за услугите, които трябва да бъдат предоставени, като се държи сметка за естеството на получените странични продукти от всеки животински вид и за това дали те са засегнати, или не.
(118)
За португалските власти това финансиране е напълно идентично с компенсация от ползвателите на обществена услуга от общ интерес. Сумите, изплатени от подлежащите на това задължение оператори, съвсем не са фиксирани, а са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за обществена услуга, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(119)
В подкрепа на тези твърдения португалските власти представиха документи с числени данни за 2003 г., съпоставящи действителните икономически разходи за извършените услуги и компенсациите чрез съответната такса. За останалата част от 2002 г. след влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002 през октомври 2002 г., португалските власти не представиха документи с числени данни за приходите в резултат на събраната такса.
(120)
За 2004 и 2005 година португалските власти представиха документи с числени данни относно разходите за извършените операции, но не и за приходите от таксата, събрана от операторите, останали дотогава без одобрение на плановете си за унищожаване и използване, които поради това са дължали все още таксата, установена с преходния режим на Наредба-закон № 244/2003.
(121)
За 2002, 2004 и 2005 година Комисията не може, въз основа на документите, представени от португалските власти, да достигне до заключението, че внесените от задължените оператори суми са правопропорционални на количествата отпадъци, реално предадени за събиране, и на действителните разходи за унищожаването на тези отпадъци.
(122)
Комисията достига до заключението, че за 2003 г. няма предимство, тъй като внесените от задължените лица суми са били правопропорционални на разходите, направени за получените услуги.
(123)
Комисията, напротив, не може да изключи наличието на предимство за кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и месо от птици и вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, задължени през периода от октомври 2002 г. и 1 януари 2003 г., както и през 2004 и 2005 година.
1.1.3. Избирателно предимство за животновъдите
(124)
В конкретния случай може да се приеме, че унищожаването на мъртви животни и кланични отпадъци представлява разходи, присъщи на дейността не само за кланиците и цеховете за разфасовка, но и за животновъдите, на които по силата на пазарните закони би била прехвърлена поне част от тежестта на посочените услуги. В съответствие с посочената по-горе съдебна практика по дело GEMO Комисията счита, че описаното финансиране на разходите по събиране, преработка и унищожаване на странични продукти от месо на бозайници и от птици чрез средства от държавния бюджет преди влизането в сила на Наредба-закон № 197/2002 е довело до освобождаване на ползвателите на тази услуга от тежест, присъща на тяхната дейност.
(125)
Комисията достига до заключението, че има наличие на предимство за периода преди въвеждането на парафискалната такса.
(126)
Както е посочено по-горе, мерките, приложени от португалските власти за събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, могат да освободят животновъдите от тежестите, които при нормални обстоятелства щяха да бъдат отчасти за тяхна сметка. От Наредба-закон № 197/2002 и от преходния режим, предвиден от Наредба-закон № 244/2003, следва, че животновъдите не се облагат с въпросната такса. Португалските власти заявиха, че до края на 2005 г. разходите по събирането са били прехвърляни върху целия сектор. Комисията отбелязва, че двете фактури, представени от португалските власти, действително предвиждат въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003 прехвърлянето на таксата от една от кланиците през октомври 2002 г. и октомври 2003 г. Твърдението на португалските власти, че в съответствие с пазарните закони разходите са били прехвърлени върху целия сектор, в това число върху животновъдите, е подкрепено от представените документи. Комисията достига до заключението, че животновъдите са поели разходите, свързани с тяхната дейност, и поради това не са се ползвали със специфично предимство.
(127)
Комисията отбелязва, че животновъдите са получили предимство само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
(128)
С оглед на гореизложеното Комисията достига до заключението за наличие на предимство по отношение на събирането, транспорта, преработката и унищожаването на животински странични продукти в полза на кланиците и вносителите за всички периоди, с изключение на 2003 г., и в полза на животновъдите само през периода, предшестващ прилагането на таксата.
1.2. ПРЕДИМСТВА, ФИНАНСИРАНИ ЧРЕЗ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(129)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС се отнася до помощта, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка. С други думи, разглежданата мярка трябва да може да бъде приписана на държавата и предоставена чрез държавни ресурси.
(130)
В конкретния случай финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, е било осигурено през периода от 1999 г. до октомври 2002 г. чрез преките приходи на държавата, а от октомври 2002 г. нататък - чрез постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(131)
Плащанията на доставчиците на услуги, извършени от преките приходи на държавата, са предимство, финансирано чрез държавни ресурси. Фактът, че от 1999 г. до прилагането на таксата през 2002 г. тази обществена услуга е финансирана от държавния бюджет, означава, че предприятията, които извършват тази услуга, използват държавни ресурси за покриване на разходите, свързани с въпросната услуга.
(132)
Таксите, прилагани от септември 2002 г. до ноември 2005 г, не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавната помощ, освен ако не представляват начин на финансиране на мярка за помощ и не са по този начин част от тази мярка (39).
(133)
Всички такси се заплащат на INGA чрез процедура за самоначисляване. Таксите, наложени на операторите, представляват приходи на INGA и са били изплатени пряко на този институт.
(134)
За да бъде една тежест разглеждана като неразделна част от мярка за помощ, трябва да съществува задължителна връзка между тежестта и мярката за помощ съгласно приложимата национална правна уредба, в смисъл че приходите от таксата задължително се насочват към финансиране на помощта (40).
(135)
Като се има предвид, че таксите представляват приходи на INGA, изплатени пряко на този институт, Комисията счита, че таксата е неразделна част от мярката за помощ.
(136)
Що се отнася до въпроса да се знае дали приходите от парафискалните такси в конкретния случай могат да бъдат разглеждани като държавни ресурси, важно е да се отбележи, че за държавните ресурси не трябва да се прави разлика между случаите, когато помощта е предоставена пряко от държавата, и тези, при които тя се предоставя от публични или частни органи, определени или създадени от държавата. На 15 юли 2004 г. в своето решение по дело Pearl e a. (41) Съдът на ЕС определи, че задължителните плащания, събирани чрез междинно звено от всички предприятия в даден браншови сектор, не се считат за държавни ресурси, само ако са едновременно изпълнени следните четири условия:
а)
разглежданата мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в даден браншови сектор, и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на разглежданата мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начинът на финансиране и процентът/размерът на вноските се решават в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(137)
От разполагаемата информация следва, че първото условие на решението по дело Pearle e. a. не е изпълнено, тъй като мярката е въведена с наредба-закон, имаща за цел осъществяването на политика, определена от държавата и насочена към борба срещу СЕГ.
(138)
Освен това третото и четвъртото условие също не са изпълнени, тъй като начинът на финансиране е определен от посочените наредби-закон. Следователно португалските власти имат възможност да се намесват при определяне на начините за финансиране на мярката.
(139)
Тъй като не са изпълнени всички условия на решението по дело Pearle e.a. и държавата, както изглежда, има решаваща роля при определяне на начините на финансиране на мярката за помощ, Комисията счита, че приходите от парафискалните такси представляват в действителност държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата.
1.3. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА/ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
(140)
Според практиката на Съда на ЕС засилването на конкурентните позиции на дадено предприятие в резултат на държавна помощ представлява по принцип доказателство, че е нарушена конкуренцията с другите предприятия, които не са получили подобна помощ (42).
(141)
Мярката може да окаже въздействие върху позициите на Португалия в сектора на месото (43). Тъй като португалските предприятия действат на силно конкурентен международен пазар, мярката нарушава или има опасност да наруши конкуренцията. Мярката може също така да засегне търговията между държавите-членки.
(142)
Португалските власти изтъкнаха, че поради ембаргото върху изпращането по-специално на живи говеда и телета, на месни и костни брашна като такива или в състава на други продукти, търговия не е имало, което означава, че не би могло да има нарушаване на конкуренцията.
(143)
В това отношение следва да се напомни, че според съдебната практика (44) дадена помощ може да бъде от такова естество, че да засегне търговията между държавите-членки и да наруши конкуренцията, дори ако предприятието получател, като конкурент на производители от други държави-членки, не участва самото то в износа; в действителност, когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, вътрешното предлагане може да се окаже запазено или увеличено, в резултат на което възможностите на предприятията, установени в други държави-членки, да предлагат своите услуги на пазара на тази държава-членка намаляват.
(144)
При тези условия Комисията счита, че забраната за изпращането на посочените по-горе продукти от Португалия в други държави-членки не е от значение за факта, че помощта може да наруши конкуренцията и да засегне търговията.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(145)
Комисията счита, че мярката, установена с посочените по-горе наредби-закон от 1998 г., 2002 г. и 2003 г. относно събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на животински странични продукти, съставлява държавна помощ в полза на кланиците и вносителите през периода на прилагане на Наредба-закон № 393-B/98 до края на прилагането на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, с изключение на 2003 г., за която португалските власти можаха да докажат, че не е имало предимство.
(146)
Що се отнася до животновъдите, Комисията счита, че мярката съставлява държавна помощ, попадаща в обхвата на член 107, параграф 1 за периода, предшестващ прилагането на таксата.
(147)
Що се отнася до предприятията доставчици на услуги Комисията достига до заключението, че през периода от влизането в сила на Наредба-закон № 393-B/98 до 2005 г., датата на изтичане на действието на преходния режим, установен с Наредба-закон № 244/2003, не може да се изключи евентуалното наличие на държавна помощ.
2. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(148)
Комисията отбелязва, че Португалия не е информирала, по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС, за мерките за помощ, предоставени от 1999 г. нататък, нито за режимите, установени от Наредба-закон № 197/2002 и Наредба-закон № 244/2003. Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета определя понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е въведена в действие в нарушение на член 93, параграф 3 от Договора.
(149)
От факта, че мерките, приложени от Португалия, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е информирана, и поради това е неправомерна по смисъла на ДФЕС.
(150)
Разследването на съвместимостта на евентуалната помощ ще бъде разделено на две части: в първата част Комисията ще разследва съвместимостта на помощта, предоставена на предприятията доставчици на услуги, а във втората ще разследва съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена на кланиците, цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори в Общността от сектора, както и на животновъдите.
(151)
Тъй като става въпрос за помощ, финансирана чрез парафискална такса от 2002 г. нататък, както финансираните мерки, т.е. помощта, така и нейното финансиране трябва да бъдат разследвани от Комисията, когато финансирането е неразделна част от мярката за помощ. Така според Съда на ЕС, когато начинът на финансиране на една помощ, посредством по-специално задължителни плащания, е неразделна част от мярката за помощ, разследването на последната от страна на Комисията трябва задължително да вземе предвид този начин на финансиране (45). Както е показано в съображение 135 от настоящото решение, начинът на финансиране на помощта трябва да се разглежда като неразделна част от мярката за помощ.
3. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
3.1. АНАЛИЗ В КОНТЕКСТА НА РАЗПОРЕДБИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПОМОЩ, ЗА КОЯТО НЕ Е ИЗПРАТЕНО УВЕДОМЛЕНИЕ
3.1.1. Помощ в полза на предприятията доставчици на услуги
а) Съвместимост на помощта съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС
(152)
Забраната, посочена в член 107, параграф 1 от ДФЕС, предвижда изключения.
(153)
От практиката на Съда на ЕС следва, че компенсациите за обществени услуги не съставляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако отговарят на определени условия (вж. съображение 89 от настоящото решение). Ако обаче компенсациите за обществена услуга не отговарят на тези условия и ако общите критерии за приложимост на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, тези компенсации съставляват държавна помощ, която може все пак да бъде обявена за съвместима с ДФЕС в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако е необходима за функционирането на услугите от общ икономически интерес и не засяга развитието на търговията до степен, която е в противоречие с интересите на Съюза. Комисията уточни условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да се постигне този баланс. Още в своето „Съобщение относно услугите от общ интерес в Европа през 2001 г.“ (46) Комисията изтъкна, че е необходимо да се гарантира всички ограничения, наложени на разпоредбите на Договора за ЕО, и по-специално ограниченията на конкуренцията и на свободите, свързани с вътрешния пазар, да не надхвърлят строго необходимото за осигуряване на добро изпълнение на задачата за обществена услуга. Това означава по-специално заплащането да не надхвърля допълнителните нетни разходи, направени поради задачата, поверена на съответното предприятие. Комисията уточни тези условия по-късно в „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ (47), както и в решението си от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (48). Що се отнася до изчисляването на компенсацията, Комисията посочи, че размерът на компенсацията не може да надхвърля необходимото за покриване на разходите, направени поради изпълнението на задълженията за обществена услуга, като се имат предвид свързаните с това приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения. Разумната печалба може по-специално да включва целия или част от ръста на производствената ефективност, постигнат от въпросните предприятия през определен съгласуван и ограничен период, без да се намали качественото равнище на услугите, възложени на предприятието от държавата.
(154)
В точка 18 от „Рамка на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги“ е посочено, че под „разумна печалба“ следва да се разбира коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата-членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави-членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всяко предприятие. При определяне на това, кое представяла разумна печалба, държавата-членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга и с повишаването на производствената ефективност.
(155)
Както бе изложено в съображение 99 и следващите от настоящото решение, Комисията не може да достигне до заключение въз основа на елементите, предоставени от португалските власти, че компенсацията е била изчислена, като се има предвид разумна печалба, която не надвишава средната стойност за сектора. Службите на Комисията поискаха неколкократно от португалските власти да предоставят необходимите елементи, за да дадат възможност да се определи дали всички условия за изключение от държавна помощ, предоставена под формата на услуга от общ икономически интерес, са изпълнени в конкретния случай. В действителност в елементите, предоставени от португалските власти, изобщо не се посочва, че е направена съпоставка с други предприятия, за да се установи средната стойност в разглеждания сектор.
(156)
Комисията не може следователно да достигне до заключение относно съвместимостта на помощта в полза на доставчиците на услуги по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
б) Съвместимост на помощта съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС
(157)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че за съвместима с общия пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитираната точка, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
(158)
В конкретния случай португалските власти заявяват, че са поели всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. нататък. Считано от октомври 2002 г., финансирането на разходите, свързани със същите дейности по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява чрез постъпленията от такса, налагана на кланиците, вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. на операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо, когато те самите не извършват тези дейности.
(159)
В съответствие с точка 23.3 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието относно периода 2000-2006 г. (49) (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Известието на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на незаконосъобразната държавна помощ (50), всяка незаконосъобразна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. През 2002 г. Комисията прие Насоки на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици. Тези насоки бяха в сила от 1 януари 2003 г. до 31 декември 2006 г. (51) Точка 44 от Насоките за ТСE предвижда изключение от принципа, че неправомерната помощ трябва да се оценява в съответствие с правилата, действащи към момента, когато помощта е била предоставена, за случаите, отнасящи се по-специално до кланичните отпадъци. Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE Комисията ще приложи принципите, основаващи се на точка 11.4 от Насоките за неправомерната помощ във връзка с кланичните отпадъци, предоставена преди края на 2002 г. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE е правното основание за оценката на помощта, предоставена от 1999 г. нататък.
(160)
В съответствие с точка 194, буква в) от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г., след влизането в сила на тези насоки на 1 януари 2007 г. Комисията не прилага вече Насоките за ТСE, освен за неправомерната помощ, предоставена преди 1 януари 2007 г. и посочена в точка 43 и следващите от тези насоки. Следователно точка 47 от Насоките за ТСE остава разпоредбата, приложима към неправомерната помощ относно кланичните отпадъци, считано от 1 януари 2003 г.
(161)
Точка 47 от Насоките за ТСE съдържа редица разпоредби относно кланичните отпадъци.
(162)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE, що се отнася до държавната помощ, свързана с кланичните отпадъци, редица отделни решения бяха приети от Комисията след януари 2001 г. за разрешаване на държавна помощ, покриваща до 100 % от разходите, направени поради унищожаване на материали със специфичен риск, месно и костно брашно и храни за животни, съдържащи такива продукти, които следва да бъдат унищожавани по силата на новото законодателство на Общността относно трансмисивните спонгиформни енцефалопатии (ТСЕ). Тези решения се основаваха по-специално на точка 11.4 от Насоките за земеделието, като се има предвид краткосрочният характер на помощта и необходимостта от спазване в дългосрочен план на принципа „замърсителят плаща“. По изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. Комисията ще прилага същите принципи по отношение на неправомерната държавна помощ, предоставена до края на 2002 г., за съпоставимите разходи, свързани с новото законодателство на Общността относно ТСЕ, без да се засяга спазването на други разпоредби на правото на Общността.
(163)
В точка 47 от Насоките за ТСE се припомня, че по изключение Комисията прие такава държавна помощ да се предоставя и на други оператори, освен на работещите в производството на живи животни, например на кланици. По-рано Комисията реши, че това изключение следва да включва и други предприятия, изпълняващи задачи, които са тясно свързани с производството на живи животни, като например предприятията за екарисаж.
(164)
Въз основа на точка 11.4 от Насоките за земеделието Комисията разреши помощ в размер до 100 % от действителните разходи, направени за мерки, като ветеринарно-санитарен контрол, тестове и други мерки за диагностициране, закупуване и прием на медицински и фитосанитарни продукти и унищожаване на насаждения, при условие че:
-
има подходяща програма, установена на общностно, национално или регионално равнище за предотвратяване, надзор или ликвидиране на въпросната болест,
-
болестите са причина за загриженост на публичните власти,
-
мерките за помощ са насочени към профилактика и/или изплащане на обезщетение,
-
помощта е съвместима с ветеринарното и фитосанитарното законодателство на Общността.
(165)
Съгласно точка 47 от Насоките за ТСE се прилагат същите принципи.
(166)
ТСЕ е заразна болест, която представлява заплаха за здравето на човека. Става въпрос за болест по животните, чието първично огнище трябва да бъде обявено пряко пред Комисията и пред другите държави-членки (52). Целта на мярката за помощ бе да се осигури въвеждането на необходимите мерки за профилактика във връзка със събирането, транспортирането, преработката и унищожаването в съответствие с ветеринарното законодателство, действащо през периода 1999-2005 г. в сектора на месото.
(167)
Комисията отбелязва по този повод, че Португалия е заявила, че е поела всички разходи, свързани с дейностите по събиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици от 1999 г. до края на 2002 г. в контекста на неотложните мерки, одобрени от Комисията в рамките на Решение 98/653/ЕО, което забранява износа на месни брашна, костни брашна и месни и костни брашна, произхождащи от бозайници. Тя отбелязва също, че мерките за ембарго върху говеждото и телешкото месо, наложено на Португалия, бяха отменени едва с приемането на Регламент (ЕО) № 1993/2004.
(168)
Комисията подчертава освен това, че в съответствие с точки 33 и 34 от Насоките за ТСE предприятията са били подбрани и са получили заплащане съгласно пазарните принципи по недискриминационен начин (вж. съображение 21 и следващите от настоящото решение). Комисията може в конкретния случай, имайки предвид неотложния характер на мерките, които следва да бъдат взети, да приеме, че португалските власти са подбрали доставчиците на услуги в съответствие с Наредба-закон № 197/99 от 8 юни 1999 г., която според информацията, предоставена от португалските власти, е националният инструмент за транспониране на Директива 97/52/ЕО, без да прибягват до възлагане на обществени поръчки (вж. съображение 24 от настоящото решение).
(169)
Португалските власти заявиха, че с Наредба-закон № 197/2002 са имали за цел да спазят поетите от тях задължения в контекста на Решение 2000/766/ЕО на Съвета, като се спазва принципът „замърсителят плаща“ (вж. съображения 65 и 66 от настоящото решение). Те потвърдиха, че ресурсите на са били отклонени към евентуални конкурентни дейности, които предприятията доставчици на услуги биха могли да извършват, защото единствената дейност на тези предприятия е било единствено събирането, преработката, транспортирането и унищожаването на животински странични продукти.
(170)
Комисията отбелязва също, че отговорността за услугата и нейното финансиране е била прехвърлена на операторите след определен преходен етап чрез системата, установена с Наредба-закон № 244/2003.
(171)
Като се имат предвид специфичните обстоятелства и извънредното положение вследствие на риска от разпространение на СЕГ през периода 1999-2004 г. и на факта, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план.
(172)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 1999 г. до края на 2002 г., може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(173)
За помощта, предоставена за времето от 2003 г. до ноември 2005 г., Комисията, като има предвид извънредното положение, преобладаващо до края на 2004 г., и факта, че режимът на наредбата-закон е предвиждал постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането за услугите, както е посочено по-горе, счита, че помощта може да бъде определена като съвместима и в съответствие с точка 47 от Насоките за ТСE, ако съответства на действителните разходи за получените услуги.
(174)
Както е посочено в съображение 100 от настоящото решение, португалските власти доказаха, че помощта съответства на действителните разходи за услугите на предприятията доставчици на услуги за периода от 1999 до 2005 г.
(175)
Следователно въз основа на информацията, с която разполага, Комисията може да достигне до заключението, че помощта, предоставена през периода от 2003 г. до края на 2005 г. на доставчиците на услуги, може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.1.2. Помощ на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, както и на животновъдите
(176)
Както Комисията отбеляза в съображение 166 от настоящото решение, през периода от 1999 до 2004 г. рискът от разпространение на СЕГ в Португалия е довел до специфични обстоятелства и извънредно положение. Като се има предвид извънредното положение и това, че системата, установена с Наредба-закон № 244/2003, предвижда постепенно прехвърляне на отговорността и финансирането на услугите върху операторите от сектора, Комисията счита, че помощта може да бъде определена като краткосрочна и спазваща принципа „замърсителят плаща“ в дългосрочен план. В съответствие с досегашната си практика Комисията в конкретния случай счита, че помощ съгласно точка 47 от Насоките за ТСE може да бъде по изключение предоставена на други оператори от сектора, и по-специално на кланиците и цеховете за разфасовка, на вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността.
(177)
Както Комисията отбеляза за предприятията доставчици на услуги, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE.
(178)
Що се отнася до кланиците и цеховете за разфасовка, вносителите и вътрешните оператори от сектора в Общността, Комисията може следователно да достигне до заключението, че предоставената помощ може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(179)
Относно животновъдите Комисията също достига до заключението, че с оглед на изложеното в съображение 160 и следващите от настоящото решение, помощта е била предоставена в съответствие с принципите, изложени в точка 47 от Насоките за ТСE, и може да се ползва от изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
3.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(180)
От октомври 2002 г., датата на влизане в сила на Наредба-закон № 197/2002, финансирането на разходите, свързани с операциите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на странични животински продукти от месо от бозайници и от птици, се осигурява от постъпленията от парафискална такса, налагана на кланиците, на вносителите на необезкостено говеждо, телешко и свинско месо и на вътрешните оператори в Общността, т.е. операторите/получателите на доставки от необезкостено говеждо, телешко и свинско месо.
(181)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (53) Комисията обикновено приема, че финансирането на държавна помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който надхвърля самата помощ. Въпросните такси наистина представляват задължителен налог. Според същата съдебна практика Комисията счита, че помощ не може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на продуктите от други държави-членки.
(182)
Като се има предвид тази съдебна практика, както и фактът, че мярката е предоставена посредством държавни ресурси и следователно съставлява държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, трябва да се провери дали тя има дискриминационен характер в нарушение на член 110 от ДФЕС, доколкото продуктите на други държави-членки също подлежат на плащането на таксата.
(183)
Португалските власти обосноваха облагането с такса на вносните необезкостени меса с факта, че тези вносни продукти може да се ползват от системата по същия начин, както и националните продукти, тъй като наличието на необезкостено месо предполага наличието на странични продукти, които се ползват от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване.
(184)
С оглед на информацията, с която разполага Комисията, таксите са наложени на кланиците, вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине (вж. член 2, параграф 2 от Наредба-закон № 197/2002) и имат за цел да осигурят услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от бозайници и от птици (член 1, параграф 1 от Наредба-закон № 197/2002).
(185)
Тази информация породи у Комисията съмнения относно съответствието между таксите, събирани от задължените лица, и ползваните от тях услуги. Комисията установи, че не може да изключи наличието на система на евентуална дискриминация спрямо продуктите, внесени от другите държави-членки, за които трябва да се заплаща такса.
(186)
Впоследствие португалските власти увериха, че финансирането на услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо от птици не идва от такси, наложени на кланиците и вносителите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, а в съответствие с приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002 от такси, наложени на кланиците на птици, които не насърчават събирането, транспортирането, преработката и унищожаването на страничните продукти, получени при клането на птици. Вносителите и операторите на кланични трупове на птици са освободени от таксата поради факта, че от по-голямата част от вносните кланични трупове на птици не се получават странични продукти.
(187)
Напротив, що се отнася до вносителите и операторите на кланични трупове, половинки кланични трупове и други необезкостени разфасовки на говеда, телета и свине, португалските власти посочиха, че от тези вносни необезкостени разфасовки се получават странични продукти.
(188)
Още при разпореждането за информация и по-късно, при откриването на процедурата, Комисията поиска от португалските власти да гарантират, че вносните продукти могат да се възползват от механизма по същия начин, както и националните продукти, и да докажат с числени данни, че за референтния период е имало парична равностойност между сумите, събрани от необезкостените продукти от говеждо, телешко и свинско месо, внесени от други държави-членки, и разходите за услугите, от които се ползват изключително тези продукти (вж. параграф 37, буква з) от решението за откриване на процедура).
(189)
Португалските власти увериха, че необезкостените вносни разфасовки се ползват по същия начин от услугите по събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на страничните продукти от месо, по какъвто и националните продукти, но не представиха точни и съвпадащи числени данни в това отношение.
(190)
Поради това информацията, предоставена на Комисията, не ѝ дава възможност да достигне до заключението, че таксата, въведена с Наредба-закон № 197/2002 и налагана върху вносните продукти, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(191)
По силата на член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 кланиците, цеховете за разфасовка, инкубационните центрове и предприятията за яйчни продукти са дължали таксите, определени в приложение 1 към Наредба-закон № 197/2002, с изключение на субектите, ползващи се от алтернативния режим, предвиден от тази наредба, които дължат таксите, определени в приложение 2, до одобряването на плана за унищожаване на материалите от категория 3. За материалите от категории 1 и 2 те са дължали, преди одобрението на съответен план, по 0,35 EUR на 1 kg материал (член 5, параграф 1 от Наредба-закон № 244/2003).
(192)
Що се отнася до измененията, направени чрез въвеждане на Наредба-закон № 244/2003 в системата на таксуване, Комисията поиска от португалските власти да докажат, че вносните продукти са могли да се възползват от посочените услуги по същия начин, както националните продукти.
(193)
Португалските власти потвърдиха, че таксата, въведена с Наредба-закон № 244/2003, се е основавала на действително получени странични продукти и че вносните продукти са могли да се възползват по същия начин от тези услуги. Комисията обаче отбелязва, че португалските власти не са представили числени данни в подкрепа на тези твърдения.
(194)
Без елементи за проверка Комисията не може да достигне до заключението, че таксата, въведена от Наредба-закон № 244/2003, съответства на сумата за услугите, от които се ползват страничните продукти, получени от тези вносни продукти, и че следователно вносните продукти са могли да се ползват от услугите, финансирани чрез мярката за помощ, по същия начин, както националните продукти.
(195)
Комисията отбелязва, че системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, не е в съответствие с член 110 от ДФЕС поради наличието на система, която е потенциално дискриминационна спрямо продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(196)
Комисията съжалява, че Португалия е предоставила неправомерно помощ в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(197)
Помощта в полза на събиране, транспортиране, преработка и унищожаване на кланични отпадъци е предоставена при спазване на разпоредбите на Общността, приложими към получателите. От друга страна, финансирането на тази помощ посредством системата на таксуване, въведена въз основа на Наредба-закон № 197/2002 и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 и член 5, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003, е несъвместима с вътрешния пазар поради потенциално дискриминационните последици за продуктите, внесени от други държави-членки, които се оказват също длъжни да заплащат таксата.
(198)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към положителното си решение условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с Общия пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(199)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с Договора.
(200)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Следователно Португалия трябва да възстанови на платилите тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата, предвидена от Наредба-закон № 197/2002, до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (54),
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 393-В/98 от 4 декември 1998 г., е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Държавната помощ, предоставена от Португалия въз основа на Наредба-закон № 197/2002 от 25 септември 2002 г. и на преходния режим, установен с член 3, параграф 2 от Наредба-закон № 244/2003 от 7 октомври 2003 г., е съвместима с вътрешния пазар, при условие че Португалия възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата с Наредба-закон № 197/2002 до датата на последното прилагане на тази такса преди изтичането на преходния режим, въведен с Наредба-закон № 244/2003.
2. За тази цел Португалия ще осигури спазването на следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата е била наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Тези молби за възстановяване се подават в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение,
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за определен референтен период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти,
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата,
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти (55),
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки,
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна,
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на частта от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава,
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване,
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса със сходни цели върху същите продукти, които са били облагани с таксата в Португалия, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка,
-
Португалия поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 3
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
par valsts atbalsta shēmu C 3/09 (ex NN 41 A-B/03), ko Portugāle piešķīra kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, apstrādei un iznīcināšanai
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4888)
(Autentisks ir tikai teksts portugāļu valodā)
(2011/677/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pamatojoties uz sūdzību, Komisija 2002. gada 15. novembrī Portugāles iestādēm nosūtīja informācijas pieprasījumu par parafiskālās nodevas ieviešanu, lai finansētu to blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, kas iegūti, nokaujot atgremotājus un putnus, atbilstoši 2002. gada 25. septembra dekrētlikumam Nr. 197/2002 (1) (turpmāk tekstā “2002. gada dekrētlikums”). Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē sniedza atbildi.
(2)
No sniegtās informācijas izriet, ka minētais mehānisms tika ieviests bez Komisijas iepriekšējas atļaujas, tas tika iekļauts nepaziņotā atbalsta reģistrā ar numuru NN 41 A-B/03.
(3)
Komisijas dienesti 2003. gada 16. un 30. aprīļa vēstulēs Portugāles iestādēm pieprasīja jaunu informāciju par minēto sistēmu. Atbildes paziņošanai Portugāles iestāžu rīcībā bija četras nedēļas.
(4)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2003. gada 5. maija un 6. jūnija vēstulēs, kas reģistrētas attiecīgi 2003. gada 5. maijā un 10. jūnijā, Portugāles iestāžu vārdā lūdza papildu termiņu visas pieprasītās informācijas paziņošanai, ņemot vērā šīs informācijas iegūšanai nepieciešamo laiku.
(5)
Komisijas dienesti 2003. gada 25. jūlija vēstulē pagarināja termiņu par četrām nedēļām.
(6)
Tā kā pēdējā minētajā vēstulē noteiktā četru nedēļu termiņa laikā atbilde netika saņemta, Komisijas dienesti 2003. gada 19. decembra vēstulē nosūtīja Portugāles iestādēm atgādinājumu, norādot, ka, ja minēto iestāžu reakcijas nebūs, tie izmantos tiesības ieteikt Komisijai nosūtīt rīkojumu sniegt informāciju atbilstoši 10. panta 3. punktam Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta (tagad LESD 108. panta) piemērošanai (2).
(7)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2004. gada 5. februāra vēstulē, kas reģistrēta tajā pašā datumā, paziņoja Komisijai Portugāles iestāžu atbildi uz Komisijas dienestu 2003. gada 16. un 30. aprīļa vēstulēm.
(8)
Komisijas dienesti 2004. gada 11. novembra vēstulē Portugāles iestādēm lūdza jaunu informāciju par minēto sistēmu. Atbildes sniegšanai to rīcībā bija četras nedēļas.
(9)
Portugāles Pastāvīgā pārstāvniecība Eiropas Savienībā 2004. gada 30. decembra vēstulē, kas reģistrēta 2005. gada 5. janvārī, Portugāles iestāžu vārdā visas pieprasītās informācijas paziņošanai lūdza papildu pagarinājumu par vienu mēnesi, ņemot vērā informācijas vākšanai nepieciešamo laiku.
(10)
Komisijas dienesti 2005. gada 17. janvāra vēstulē otru reizi piekrita lūgumam pagarināt iesniegšanas termiņu.
(11)
Tā kā Komisijas dienesti atkārtoti noteiktajā termiņā atbildi uz jautājumiem nesaņēma, tie 2005. gada 12. aprīļa vēstulē Portugāles iestādēm nosūtīja jaunu atgādinājumu, atkārtoti pievēršot to uzmanību tam, ka noteiktā četru nedēļu atbildes nosūtīšanas termiņa neievērošanas gadījumā tiem ir tiesības ieteikt Komisijai nosūtīt rīkojumu sniegt informāciju atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 10. panta 3. punktam.
(12)
Minētās atbildes nosūtīšanas termiņš beidzās 2005. gada maijā. Tā kā noteiktajā termiņā atbilde netika saņemta, Komisija ar 2006. gada 21. februāra lēmumu (3) aicināja Portugāli sniegt Komisijai visu informāciju, kuru tā tika lūgusi, norādot, ka Portugāles iestāžu atbildes nesaņemšanas gadījumā tai ir tiesības sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru (skatīt rīkojuma sniegt informāciju 80. punktu).
(13)
Tā kā Komisijai netika paziņota pieprasītā informācija, tā 2009. gada 28. janvārī nolēma sākt LESD 108. panta 2. punktā paredzēto procedūru. Lēmums tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (4). Komisija aicināja citas dalībvalstis un ieinteresētās trešās personas iesniegt piezīmes par konkrēto atbalstu.
(14)
Tā kā Komisija noteiktajā termiņā piezīmes no Portugāles nesaņēma, tā 2009. gada 18. marta vēstulē nosūtīja Portugālei atgādinājumu. 2009. gada 14. aprīlī Portugāle iesniedza Komisijai savas piezīmes, kā arī dekrētlikumu Nr. 393-B/98 un Nr. 244/2003 kopijas. 2009. gada 15. jūnijā piezīmes tika saņemtas no ETSA - Empresa de Transformação de Subprodutos Animais, SA.
(15)
Komisija 2009. gada 1. jūlijāETSA piezīmes nosūtīja Portugālei. Tā piezīmes par šo jautājumu Komisijai neiesniedza.
(16)
Pēc ETSA piezīmju saņemšanas Komisijas dienesti 2010. gada 19. februāra vēstulē lūdza Portugāles iestādes sniegt papildu paskaidrojumus. 2010. gada 27. aprīļa vēstulē Portugāles iestādes sniedza atbildi.
(17)
Komisijas dienesti 2011. gada 1. februāra vēstulē lūdza Portugāles iestādes sniegt paskaidrojumus un atbildēt uz jautājumiem, kurus Komisijas dienesti bija uzdevuši iepriekš, uz kuriem Portugāles iestādes nebija sniegušas pilnīgu atbildi.
(18)
Portugāles iestādes 2011. gada 24. februāra vēstulē lūdza noteikto atbildes termiņu pagarināt par 30 dienām.
(19)
Komisijas dienesti 2011. gada 28. februāra vēstulē atbildes sniegšanai piešķīra termiņa pagarinājumu - 30 dienas. 2011. gada 1. aprīļa vēstulē Portugāles iestādes sniedza atbildi uz Komisijas dienestu uzdotajiem jautājumiem.
(20)
Komisijas dienesti 2011. gada 20. jūnija vēstulē informēja Portugāles iestādes par to, ka tie ierosinās Komisijai pieņemt pozitīvu lēmumu ar nosacījumiem, izklāstot piemērotos nosacījumus.
II. APRAKSTS
(21)
Atbilstoši Portugāles iestāžu sniegtajai informācijai laikposmā no 1998. gada 1. janvāra līdz 14. oktobrim Portugālē tika atklāti 66 govju sūkļveida encefalopātijas (turpmāk tekstā “GSE”) gadījumi. Sakarā ar sabiedrības un dzīvnieku veselību apdraudošo situāciju Komisija pieņēma 1998. gada 18. novembra Lēmumu 98/653/EK par dažiem ārkārtas pasākumiem, kas vajadzīgi saslimstības dēļ ar govju sūkļveida encefalopātiju Portugālē (5), un noteica ārkārtas pasākumus, kas vajadzīgi sakarā ar GSE gadījumiem Portugālē, jo īpaši nosakot aizliegumu nosūtīt atsevišķus dzīvniekus un dzīvnieku izcelsmes blakusproduktus no Portugāles teritorijas uz citām dalībvalstīm.
(22)
Lai mazinātu pieņemto pasākumu sekas saistībā ar govju sūkļveida encefalopātijas (GSE) apkarošanu, Portugāles valsts no 1999. gada sedza visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Ar 1998. gada 4. decembra dekrētlikumu Nr. 393-B/98 (6) (turpmāk tekstā “1998. gada dekrētlikums”) Portugāles valsts faktiski uzņēmās atbildību un izdevumus par blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu.
(23)
Lai finansētu dažu izejvielu iznīcināšanu, 1998. gada dekrētlikuma 4. panta 3. punktā paredzēta iespēja noteikt nodevu kautuvēm. Saskaņā ar informāciju, kas saņemta no Portugāles iestādēm, šī nodeva kautuvēm netika uzlikta.
(24)
Portugāles iestādes paskaidroja, ka to rīcībā nebija pietiekamu īpašu noteikumu, lai varētu nodrošināt atbilstošu atlieku apstrādi, un ka tāpēc tās bija spiestas vērsties pie privātiem pakalpojumu sniedzējiem, lai šos pakalpojumus nodrošinātu, par kuriem to rakstura dēļ atbildīga ir valsts.
(25)
Portugāles iestādes norādīja, ka šis sabiedriskās nozīmes uzdevums tika piešķirts privātajam sektoram, ievērojot tos noteikumus, kas noteikti ar 1999. gada 8. jūnija dekrētlikumu Nr. 197/99 (7), kas ir valsts instruments, ar kuru transponēta Eiropas Parlamenta un Padomes 1997. gada 13. oktobra Direktīva 97/52/EK, kas groza Direktīvu 92/50/EEK, Direktīvu 93/36/EEK un Direktīvu 93/37/EEK par to, kā koordinēt procedūras, ar ko piešķir attiecīgi pakalpojumu valsts līgumus, piegāžu valsts līgumus un būvniecības valsts līgumus (8). Privātie uzņēmumi, kuriem tika uzdots sniegt attiecīgos pakalpojumus, tika izvēlēti, ņemot vērā to spējas un tehnisko kapacitāti, lai nodrošinātu tiem uzticētā vispārējās nozīmes uzdevuma izpildi un reaģēšanas steidzamību, lai droši, ātri un efektīvi apstrādātu šos produktus. Portugāles iestādes iesniedza pakalpojuma līguma paraugu, kas spēkā no 2004. gada 1. septembra līdz 2004. gada 31. decembrim.
(26)
Atbilstoši Portugāles iestāžu sniegtajai informācijai parametri, kas bija pamats, lai aprēķinātu kompensāciju par pakalpojumiem, tika iepriekš noteikti 1999. gada 25. janvāra kopīgajā rīkojumā Nr. 96/99 (9). Šis rīkojums tika periodiski pārbaudīts un grozīts ar 2001. gada 6. aprīļa kopīgo rīkojumu Nr. 324/2001 (10) un 2002. gada 19. februāra kopīgo rīkojumu Nr. 124/2002 (11).
(27)
Ar Lēmumu 2000/766/EK (12) Padome aizliedza gandrīz visu sugu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu izmantošanu dzīvnieku barībā, kā arī noteica šo blakusproduktu iznīcināšanu visās dalībvalstīs, tostarp Portugālē.
(28)
Portugāles iestādes paskaidroja, ka saskaņā ar minēto lēmumu uz šo procesu attiecināmo atlieku daudzums palielinājies un tāpēc palielinājušās arī izmaksas, kas saistītas ar šīm darbībām.
(29)
Ar Lēmumu 2001/376/EK (13) Komisija nolēma uzturēt spēkā Lēmumu 98/653/EK, kas pieņemts attiecībā uz Portugāli.
(30)
Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 3. oktobra Regulā (EK) Nr. 1774/2002, ar ko nosaka veselības aizsardzības noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam (14), paredzēti īpaši noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, kas piemērojami dažādām blakusproduktu kategorijām.
(31)
Portugāles iestādes precizēja, ka, lai ievērotu savas saistības šajā kontekstā, tās nolēma novirzīt minēto darbību izmaksas nozares uzņēmējiem, strikti ievērojot principu “piesārņotājs maksā”, kā arī neatstājot novārtā rūpes par sabiedrības veselības aizsardzību, kuras nodrošināšana ir ļoti svarīga un par ko atbildīgas Portugāles iestādes. Tās pieņēma shēmu, kas noteikta ar 2002. gada 25. septembra dekrētlikumu Nr. 197/2002.
(32)
Kopš 2002. gada oktobra, kad stājās spēkā 2002. gada dekrētlikums, zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksas sedz no ieņēmumiem par parafiskālu nodevu, kas piemērota kautuvēm, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(33)
Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē norādīja, ka no šīs nodevas atbrīvoti šādi uzņēmēji:
-
kautuves, kuras nodrošina visu minēto blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, izņemot specifiska riska materiālu (turpmāk tekstā “SRM”), neatkarīgi no tā, vai tas notiek viņu pašu telpās, vai gaļas izciršanas cehos, pēc tam, kad šie uzņēmumi ir nodrošinājuši nosacījumus autonomijai attiecībā uz pašu radītājiem blakusproduktiem (skatīt 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikuma 2. punktu),
-
neatkaulotas gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, ja no šīs gaļas netiek radīti blakusprodukti, attiecībā uz kuriem nepieciešama obligāta apstrāde atbilstoši Kopienas un valstu tiesību aktiem.
(34)
Attiecībā uz precīzu to ieņēmumu izmantošanu, kas iegūti no nodevu piedziņas, Portugāles iestādes paziņoja, ka šie ieņēmumi tikuši piešķirti tikai to darbību finansēšanai, kas saistītas ar zīdītāju un putnu gaļas blakusproduktu, tostarp arī SRM, savākšanu, transportēšanu un pārstrādi.
(35)
Nodevas summa, kas minēta 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā un norādīta turpmāk tekstā, tiek noteikta proporcionāli svaram, kā arī ņemot vērā attiecīgo sugu.
(EUR)
Suga/veids
Liellopi
Cūkas
Aitas/kazas
Putni
Citi
Nodeva/liemeņa kg
0,05
0,04
0,03
0,06
0,06
(36)
Attiecībā uz SRM savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu finansēšanu 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 2. punktā paredzēts, ka fiksētā nodevas summa - EUR 0,30/kg/SRM - piemērota īpaši un vienīgi kautuvēm.
(37)
Visas nodevas tiek samaksātas valsts struktūrai - Valsts intervences un lauksaimniecības garantiju institūtam (VLGI), izmantojot apgrieztās maksāšanas mehānismu. No uzņēmējiem iekasētās nodevas veido VLGI ieņēmumus, kuri šai iestādei tiek tieši pārskaitīti.
(38)
Kā norādīts šā lēmuma 32. un 33. apsvērumā, 2002. gada dekrētlikuma 4. pantā precizēts, ka kautuvēm ir iespēja arī pašām rīkoties, gan tieši iesaistot trešo personu pakalpojumus, lai savāktu, transportētu, pārstrādātu un iznīcinātu blakusproduktus, gan arī pašām to nodrošināt, vienmēr ievērojot spēkā esošās tiesību normas, izņemot attiecībā uz SRM. Ja kautuves veic to blakusproduktu savākšanu (izņemot SRM), pārstrādi un iznīcināšanu, kuri radušies pašu uzņēmumā, iekasējamā nodeva atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumam tiek noteikta šādi.
(EUR)
Suga/veids
Liellopi
Cūkas
Aitas/kazas
Putni
Citi
Nodeva/liemeņa kg
0,03
0,02
0,00
0,00
0,00
(39)
Ja kautuves veic pašu uzņēmumā vai gaļas izciršanas cehos radušos visu blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, izņemot SRM, tās pilnībā tiek atbrīvotas no šīs nodevas.
(40)
Atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 5. pantam VLGI ir iestāde, kura atbild par to nodevu apmaksas kontroli, kuru veic kautuves, un šajā nolūkā tām jāveic liemeņu daudzuma un svara uzskaites aktualizēta reģistrācija. VLGI kompetencē ir arī to nodevu samaksas kontrole, kas iekasējamas par Eiropas Savienības izcelsmes produktu importu un saņemšanu, bet uzņēmējiem un saņēmējiem jāatskaitās par veikto darbību uzskaites aktualizētu reģistrāciju.
(41)
Ja kautuves izvēlas pēdējo minēto alternatīvu, tad tām iepriekš VLGI novērtēšanai jāiesniedz attiecīgie projekti un jāpakļaujas jebkādai iespējamai kontrolei, par kuru lems kompetentā iestāde.
(42)
Portugāles iestādes nodrošināja, ka nodevas summa ir tikai tik liela, lai minētie uzņēmumi varētu segt šo darbību izmaksas, kā arī to, ka šis pakalpojums tiks nodrošināts tikai tiem uzņēmumiem, kuri ražo tādus blakusproduktus, kuru iznīcināšana ir obligāta.
(43)
Attiecībā uz atbilstību starp ieņēmumiem no nodevas un pakalpojumu izmaksām, ko sedz no šiem ieņēmumiem, Portugāles iestādes paziņoja, ka nodevas, kas paredzētas 2002. gada dekrētlikuma I un II pielikumā, kā arī nodeva, kas 2. panta 2. punktā paredzēta attiecībā uz SRM, tika aprēķinātas, pamatojoties uz to pakalpojumu faktiskajām izmaksām, kuri sniedzami, ņemot vērā to blakusproduktu raksturu, ko rada katra dzīvnieku suga, un to, vai šie pakalpojumi attiecas, vai neattiecas uz šiem produktiem.
(44)
Atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim šis finansējums visos punktos ir līdzīgs kompensācijai, kuru saņem no vispārējas nozīmes sabiedriska pakalpojuma izmantotājiem. Summas, ko uzņēmēji, nodevas maksātāji, maksā, ir tieši proporcionālas to atkritumu daudzumam, kas faktiski nodots sabiedriskā pakalpojuma sniedzējam, un faktiskajām šo atkritumu iznīcināšanas izmaksām. Šo apgalvojumu pamatojumam Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par laikposmu no 1999. līdz 2005. gadam, kas pierāda pakalpojuma izmaksas, un par 2003. gadu ar skaitļiem pamatotu dokumentu par ieņēmumiem no nodevas, kas uzlikta gan importētiem, gan vietējiem dažādu veidu blakusproduktiem.
(45)
Attiecībā uz jautājumu par to, vai uz importētiem produktiem var attiecināt šo sistēmu tādā pašā veidā kā uz valstī ražotajiem produktiem, Portugāles iestādes apstiprina, ka atbilstoši principa “piesārņotājs maksā” garam, kautuvēm neatkaulotas gaļas importam un tirdzniecībai Kopienā piemērotās nodevas atspoguļo izmaksas, kas saistītas ar visu to blakusproduktu apstrādi, kas radušies ķēdē līdz galapatērētājam.
(46)
Atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim neatkaulotas gaļas importa rezultātā rodas blakusprodukti, un tāpēc jāsniedz savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojums, kas pamato minēto nodevu piemērošanu.
(47)
Portugāles iestādes uzskata, ka finansētās darbības ir sabiedriskas nozīmes darbības, jo kopš GSE krīzes izrādījies, ka veselības aizsardzības nolūkā kautuvēs izņemto paraugu iznīcināšana ir valsts sabiedriskā pakalpojuma uzdevums, ņemot vērā tā nozīmi cilvēku un dzīvnieku veselības un vides aizsardzībā.
(48)
Ar 2002. gada dekrētlikumu noteiktā sistēma tika atcelta ar 2003. gada 7. oktobra dekrētlikumu Nr. 244/2003 (15) (turpmāk tekstā “2003. gada dekrētlikums”), kas stājās spēkā 2003. gada 22. oktobrī. Ar to tika noteikta vispārēja un pārejas shēma attiecībā uz tiem dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav piemēroti cilvēku uzturam.
(49)
Ar vispārējo shēmu paredz, ka kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, inkubācijas centriem, olu produktu ražošanas uzņēmumiem pēc pašu iniciatīvas vai iesaistot trešās personas, jāveicina 1., 2. un 3. kategorijas materiāla, kas ražots īpašās iekārtās, savākšana, transportēšana, uzglabāšana, pārkraušana, pārstrāde un iznīcināšana atbilstoši Regulai (EK) Nr. 1774/2002, īstenojot plānu, kas iepriekšējai apstiprināšanai iesniegts Veterinārijas ģenerāldirektorātā (DG V).
(50)
Kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, inkubācijas centriem, olu produktu ražošanas uzņēmumiem jāizstrādā 3. kategorijas materiāla iznīcināšanas vai izlietošanas plāns, kas jāapstiprina DG V 90 dienu laikā, sākot no dienas, kad stājās spēkā 2003. gada dekrētlikums, vai no darbības sākšanas dienas. Attiecībā uz 3. kategoriju, līdz DG V apstiprina plānu, VLGI nodrošina blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes, pagaidu uzglabāšanas un iznīcināšanas pakalpojumus atbilstoši 2002. gada dekrētlikumam. Pirms plāna apstiprināšanas attiecībā uz 3. kategorijas materiālu kautuvju, gaļas izciršanas cehu, inkubācijas centru un olu produktu ražošanas uzņēmumu īpašniekiem jāsamaksā 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā noteiktās nodevas, izņemot struktūras, kuras izmanto minētajā dekrētā paredzētu alternatīvu shēmu un kurām jāmaksā 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumā paredzētās nodevas.
(51)
Ņemot vērā pārejas shēmu, VLGI turpina arī nodrošināt šos pakalpojumus attiecībā uz 1. un 2. kategorijas materiālu.
(52)
Attiecībā uz 1. un 2. kategorijas materiālu kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem jāiesniedz iznīcināšanas vai izlietošanas plāns 30 dienu laikā pēc pārejas shēmas beigām 2005. gada novembrī. Pirms plāna apstiprināšanas tiem jāmaksā EUR 0,35/kg par 1. vai 2. kategorijas materiālu. Savukārt nodevas maksātāji tiek no nodevas atbrīvoti, tiklīdz iznīcināšanas vai izlietošanas plāns ir apstiprināts.
(53)
Kad kautuves vai gaļas izciršanas cehi iesniedz plānu DG V, norādot 1. un 2. kategorijas materiāla iznīcināšanai nepieciešamās darbības, tie uzņemas atbildību par izdevumiem, kas saistīti ar šīm darbībām, un iestāde tos kontrolē. Saskaņā ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 4. punktu shēma izbeidzas divus gadus pēc minētā dekrētlikuma stāšanās spēkā.
(54)
Pārejas shēma, kas noteikta ar 2003. gada dekrētlikumu, beidzās 2005. gada novembrī. Portugāles iestādes 2011. gada 1. aprīļa vēstulē paziņoja, ka kopš 2003. gada dekrētlikuma pārejas shēmas beigām izmaksas par kautuvēs un gaļas izciršanas cehos iegūto blakusproduktu iznīcināšanu sedz uzņēmēji, pārveidojot pārstrādātos atkritumus biodegvielā un eksportējot miltus.
(55)
Komisija lēmumā par procedūras sākšanu norāda šādas šaubas attiecībā uz atbalsta esību uzņēmējiem, kuri sniedz minētā materiāla savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem, Kopienas uzņēmējiem, kā arī lopkopjiem, un iespējamo šā atbalsta saderību.
(56)
Jo īpaši Komisija atkārtoja pirmajā informācijas pieprasījumā uzdotos jautājumus. Attiecībā uz atbalstu uzņēmumiem, kuri sniedz minētā materiāla savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus, Komisija pauda bažas par vispārējās nozīmes pakalpojuma raksturu, ko Portugāles iestādes vēlējās piešķirt attiecīgajām darbībām, jo īpaši ņemot vērā spriedumu Altmark lietā (16). Attiecībā uz atbalstu kautuvēm, gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem, Kopienas uzņēmējiem šajā nozarē Komisija pauda bažas par to, vai iemaksas, ko veic nozare ar šo nodevu, atbilst faktiskajām saimnieciskajām izmaksām par savākšanas pakalpojumu un šajā sakarībā pieprasīja ar skaitļiem pamatotu informāciju. Visbeidzot, attiecībā uz atbalstu lopkopjiem Komisija pauda bažas par priekšrocībām, ko ieviestā sistēma varēja tiem sniegt, ņemot vērā, ka lopkopjiem nebija jāmaksā minētā nodeva.
(57)
Pēc tam Komisija iepriekš izskatīja minēto pasākumu saderību ar pamatnostādnēm, kas piemērojamas kopš 1998. gada un lēmuma par procedūras sākšanu posmā secināja, ka tās rīcībā nav pietiekamas informācijas, lai izdarītu secinājumu par minēto pasākumu saderību.
III. PORTUGĀLES IESNIEGTĀS PIEZĪMES
(58)
Savās piezīmēs Portugāle vispirms atgādināja Portugāles valsts īpašo situāciju 1998. gadā GSE dēļ. Jo īpaši tā min Lēmumu 98/653/EK, ar kuru tika aizliegta dažu produktu, tostarp gaļas un kaulu miltu vai tos saturošu produktu, izvešana no Portugāles teritorijas uz citām dalībvalstīm vai trešām valstīm. Šajā kontekstā Portugāle ieviesa GSE uzraudzības, kontroles un izskaušanas plānu, kuru apstiprināja Komisijas Pastāvīgā veterinārā komiteja. 2001. gada 18. aprīlī Komisija nolēma saglabāt embargo attiecībā uz Portugāli. Tikai 2004. gadā ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1993/2004 (17) embargo tika atcelts.
(59)
Tāpēc Portugāle uzsver, ka visu pieņemto pasākumu mērķis laikposmā no 1998. līdz 2004. gadam bija pārvarēt ārkārtas situāciju, kas apdraudēja sabiedrības veselību. Portugāles administrācijas mērķis tāpēc bija nekavējoties ieviest pasākumus, kamēr uzņēmēji spēj paši veikt šos uzdevumus, saglabājot valsts kontroli. Portugāle uzskata, ka sabiedrības veselības aizsardzība ir par citiem svarīgāks tiesiskais labums, kas attaisno atkāpšanos no noteikumiem par valsts atbalstu.
(60)
Atbilstoši Portugāles viedoklim Lēmuma 98/653/EK pieņemšana un secīgie tā spēkā esības pagarinājumi neļāva Portugāles valsts pieņemtajiem pasākumiem GSE krīzes atrisināšanai izkropļot tirgu, tādējādi radot šķēršļus tirdzniecībai dalībvalstu starpā. Portugāle norāda, ka iepriekš minēto produktu izvešanas embargo dēļ tirdzniecība nenotika, kas norāda uz to, ka konkurence netika izkropļota.
(61)
Vispirms Portugāle norāda, ka 1998. gadā nekāds atbalsts netika piešķirts, un to pamato ar 1998. gada 4. decembra dekrētlikuma Nr. 393-B/98 spēkā stāšanās datumu. Tikai tad Portugāles valsts uzņēmās atbildību par blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu kā ārkārtas un pārejošu pasākumu.
(62)
Kopš 1998. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā Portugāles valsts uzņēmās ar blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistītās izmaksas, līdz stājās spēkā dekrētlikums Nr. 197/2002. Šajā sakarībā Portugāle norāda, ka tas, ka Portugāles valsts uzņēmās segt šo pasākumu izmaksas, jāuzskata par īstermiņa pasākumu, jo vēlāk šī shēma tika izmainīta, un ka nodeva tika ieviesta kā līdzeklis novirzīšanai uz nozari zīdītāju gaļas un putnu gaļas blakusproduktu, tostarp specifiska riska materiāla (SRM), savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas finansēšanu.
(63)
Attiecībā uz minēto pasākumu izmaksām Portugāle norāda, ka parametri, kas bija kompensācijas aprēķinu pamatā, tika iepriekš noteikti ar dekrētu, kas tika publicēts Oficiālajā Vēstnesī. Portugāles iestādes minēja trīs rīkojumus (18). Šajos rīkojumos norādītas pakalpojumu cenas (savākšana, transportēšana, pārstrāde un iepakošana lielos maisos pa vienam kilogramam produkta maisā). Šo darbību izmaksas, kas jāsedz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu pārstrādes vienībām, kas darbojas atsevišķi no kautuvēm, tika ņemtas vērā. Kārtējie izdevumi, piemēram, energoresursu izmaksas, degviela, darba samaksa, apdrošināšana utt., arī tika ņemtas vērā. Šie parametri ir vienādi visiem pakalpojumu sniedzējiem. Portugāles iestādes norādīja, ka peļņa ir no 30 % līdz 39,5 %, kas pēc Portugāles iestāžu domām ir līdzsvarota vai pat mazāka par saimnieciskās darbības vidējo peļņu. Portugāles iestādes pievienoja parametru piemērošanas aprēķinus, kas tika izmantoti cenu noteikšanai rīkojumos.
(64)
Visbeidzot, Portugāles valsts pauž uzskatu, ka piešķirto atbalstu var pasludināt par saderīgu, piemērojot atkāpi no principa “piesārņotājs maksā”, tā kā šis atbalsts atbilst sniegto pakalpojumu izmaksām un tolaik piemērojamajās pamatnostādnēs (Pamatnostādnes par valsts atbalstu saistībā ar TSE testiem, kritušiem dzīvniekiem un kautuvju atkritumiem (19)) bija atļauts atbalsts līdz 100 % no faktiskajām izmaksām, ņemot vērā to, ka tas bija īstermiņa atbalsts.
(65)
Kopš 2002. gada oktobra izmaksu segšanas juridiskais pamats ir 2002. gada dekrētlikums. Portugāles iestādes uzskata, ka šajā nodevā tika ņemta vērā samaksa par tām darbībām, kuras jāveic blakusproduktu pārstrādes uzņēmumiem. Tomēr, tā kā krīze vēl nebija pārvarēta, Portugāles iestādes uzskatīja, ka valsts kā starpnieka iejaukšanās bija pamatota.
(66)
Tolaik veiktajā situācijas modelēšanā tika ņemti vērā gan kopējie maksājumi, kas jāsedz uzņēmumiem, gan arī saprātīga peļņa. Portugāles iestādes iesniedza aprēķinus, kas veikti, pamatojoties uz izmaksām un izdevumiem 2003. gadam, kas atbilstoši Portugāles iestāžu viedoklim parāda līdzsvaru starp ieņēmumiem un ieviestā jaunā tiesiskā režīma funkcionēšanas izdevumiem un ar kuru noteiktas nodevas pakalpojumu finansēšanai.
(67)
Portugāles iestādes paziņoja arī, ka putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu finansējums nav segts no nodevām, kas iekasētas no kautuvēm, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gaļas gabalu importētājiem. Tās precizēja, ka, tā kā 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 1. punktā minētie noteikumi jāinterpretē kopā ar 1. pielikumā minētajiem noteikumiem, ir pierādīts, ka gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus finansēja trīs kategoriju uzņēmumi - liellopu, cūku, aitu/kazu, putnu un citu dzīvnieku kautuves, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gaļas gabalu importētāji un Kopienas uzņēmēji, kuri nodarbojas ar šiem pašiem produktiem. 1. pielikumā ir sleja, kurā uzskaitītas summas, kas jāmaksā tām putnu kautuvēm, kuras neveicina putnu kaušanas gaitā radušos blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, ņemot vērā to, ka lielākā daļa importēto putnu liemeņu nerada blakusproduktus.
(68)
Portugāles iestādes paziņoja arī, ka abu 2002. gada dekrētlikuma 2. pielikumā norādīto nodevu starpība ir pamatota, ņemot vērā izmaksas, kas saistītas ar gaļas izciršanas cehos radītajiem blakusproduktiem.
(69)
Portugāles iestādes paziņoja, ka atbilstoši 2002. un 2003. gada dekrētlikumam nav paredzēts nodevu uzlikt lopkopjiem, lai gan savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas darbību izmaksas tika attiecinātas uz visu gaļas pārstrādes nozari. Šajā sakarībā Portugāles iestādes iesniedza 2002. gada 22. oktobra un 2003. gada 28. oktobra faktūrrēķinu par pakalpojumiem, kas pēc Portugāles iestāžu domām pierāda, ka savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas darbību izmaksas kautuves pārnesa uz lopkopjiem.
(70)
Visbeidzot, Portugāles iestādes apstiprina, ka uzņēmumi, kuri sniedz pakalpojumus, nav novirzījuši nekādus finanšu līdzekļus par labu iespējamām konkurējošām darbībām, tā kā šie uzņēmumi veica tikai dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu.
(71)
Portugāle atzīmēja arī, ka pārejas shēma, ko noteica ar 2003. gada dekrētlikumu, beidzās 2005. gada novembrī un ka kopš tā laika uzņēmumi, kuros rodas blakusprodukti, pilnībā uzņēmās atbildību, kuru uz noteiktu laiku viņu vietā uzņēmās valsts. Visas izmaksas kopš 2005. gada novembra sedz uzņēmēji, izmantojot biodegvielā pārstrādātos atkritumus un eksportējot miltus.
(72)
Visbeidzot, Portugāles iestādes uzskata, ka tās ir ievērojušas piemērojamajās pamatnostādnēs norādītos noteikumus, jo uzņēmēji, kuri ražo blakusproduktus, pakāpeniski sāka apmaksāt ar blakusproduktu iznīcināšanu saistītās darbības, izmantojot šo nodevu.
IV. IEINTERESĒTO TREŠO PERSONU PIEZĪMES
(73)
ETSA2009. gada 15. jūnija vēstulē iesniedza savas piezīmes. ETSA grupu veido sabiedrība ITS - Indústria Transformadora de Subprodutos Animais, SA un sabiedrība SEBOL - Comércio e Indústria de Sebo, SA. Tās Portugālē sniedz to dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu, kuri attiecas uz 1., 2. un 3. kategoriju, savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus un ir to uzņēmumu vidū, kurus valsts izvēlējusies, lai attiecīgajā periodā sniegtu minētos pakalpojumus. Tāpēc ETSA tiek uzskatīta par valsts maksājumu saņēmēju, un to var interesēt procedūra C 3/09.
(74)
Iesākumā ETSA atgādina GSE krīzes kontekstu, kuras dēļ Portugāles valstij bija jāpieņem preventīvi pasākumi (tostarp 1., 2. un 3. kategorijas dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi), lai apkarotu slimību un samazinātu inficēšanās risku nolūkā aizsargāt sabiedrības veselību un vidi. Šo pasākumu pieņemšana lielā mērā izriet no Kopienas tiesību aktiem.
(75)
Laikposmā no 1998. līdz 2005. gadam VLGI tiesības sniegt atkritumu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus bez konkursa piešķīra sabiedrībām ITS un SEBOL. ETSA norāda, ka visi uzņēmumi, kuri atbilda nosacījumiem prasīto pakalpojumu sniegšanai, tika atlasīti ar vienādiem nosacījumiem. Līdz 2002. gada 10. oktobrim VLGI bija uzdots piesaistīt uzņēmumus, kuriem ir atļauja sniegt šāda veida pakalpojumus, kā arī sedza ar tiem saistītās izmaksas atbilstoši 1998. gada dekrētlikuma 6. pantam. Samaksas aprēķina parametri bija noteikti ar kopīgo rīkojumu Nr. 96/99, bet cena noteikta atkarībā no izejmateriāla svara. Pakalpojuma piegādes nosacījumu izmaiņu gadījumā to varēja grozīt. SEBOL un ITS samaksātajā cenā tika ņemtas vērā paredzamās pakalpojuma sniegšanas izmaksas, jo īpaši savācamo un apstrādājamo atkritumu svars un apjoms, kā arī liemeņu savākšanas sistēmas īstenošana un pārvaldība saimniecībā, kas cita starpā paredzēja ātru savākšanu pēc dzīvnieka krišanas paziņošanas.
(76)
ETSA uzsver, ka, lai arī pakalpojuma veikšana tika piešķirta, nerīkojot konkursu, samaksas summa sedza attiecīgās izmaksas, ņemot vērā kopējos ienākumus, un ļāva tiem iegūt tikai saprātīgu un likumīgu peļņu. ETSA norāda, ka samaksas līmenis tām tomēr šķitis atbilstīgs efektivitātes principam, jo VLGI samaksātā cena atbilda Eiropas cenai par līdzvērtīgiem pakalpojumiem un cenas, kas maksātas līdz 2005. gadam, pēc ETSA domām īstenībā bija zemākas par tām, kas tika piemērotas pēc tam tajos līgumos par līdzvērtīgu pakalpojumu sniegšanu, kuri noslēgti publiskā iepirkuma līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas ceļā un kuri paredzēti, lai atvieglotu samaksas noteikšanu atkarībā no iepirkuma kritērijiem.
(77)
Kopš 2005. gada pakalpojumu līgumi tika piešķirti saistībā ar starptautiskiem publiskiem iepirkumiem. Tika izsludināti trīs konkursi: attiecībā uz liellopiem/zirgiem - valsts līmenī, aitām/kazām (dienvidos) un aitām/kazām (ziemeļos). ITS iesniedza pieteikumu, izmantojot pieteikuma konsorciju, kuram tika piešķirtas līguma slēgšanas tiesības. Trīs pakalpojumu sniegšanas līgumi tika noslēgti par trim minētajām daļām. Noteikumos ETSA min jo īpaši atkritumu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, uzskaites reģistrāciju un pastāvīgus un aktualizētus arhīvus par šīm darbībām. Noteikumu ievērošanas kontroli veic Lauksaimniecības un zivsaimniecības finansēšanas institūts IFAP (Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas).
(78)
ETSA uzsver, ka cenas noslēgtajos līgumos objektīvi un pārredzami tika noteiktas iepriekš, ņemot vērā attiecīgo dzīvnieku svaru un sugu. Pēc ETSA domām šīs cenas esot noteiktas atbilstoši iepirkuma nosacījumiem un nodrošinot, ka izmaksas, kas saistītas ar sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas saistību ievērošanu, tiek atbilstoši segtas, kā paredzēts pakalpojumu sniegšanas līgumos un attiecīgajos tiesību aktos.
(79)
Pamatojoties uz šiem faktiem, ETSA secina, ka tā nav saņēmusi nekādu nelikumīgu atbalstu, bet viss finansējums bija tikai likumīga samaksa par sabiedriska pakalpojuma sniegšanu.
V. NOVĒRTĒJUMS
1. ATBALSTA ESĪBA SASKAŅĀ AR LESD 107. PANTA 1. PUNKTU
(80)
Atbilstoši LESD 107. panta 1. punktam, ja vien šis līgums neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai.
(81)
LESD 107.-109. panta piemērošana cūkgaļas nozarei noteikta 21. pantā Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2759/75 par cūkgaļas tirgus kopējo organizāciju (20), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1913/2005 (21). To piemērošanu liellopu gaļas nozarē nosaka ar 40. pantu Padomes 1999. gada 17. maija Regulā (EK) Nr. 1254/1999 par liellopu un teļa gaļas tirgus kopīgo organizāciju (22), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1152/2007 (23). Pirms pēdējās minētās regulas pieņemšanas pantu piemērošanu šajā pašā nozarē noteica ar 24. pantu Padomes Regulā (EEK) Nr. 805/68 (24). To piemērošanu aitu un kazu gaļas nozarē noteica ar 22. pantu Padomes 1998. gada 3. novembra Regulā (EK) Nr. 2467/98 par aitu un kazu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (25), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1913/2005. To piemērošanu mājputnu gaļas nozarē noteica ar 19. pantu Padomes 1975. gada 29. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2777/75 par mājputnu gaļas tirgus kopīgo organizāciju (26), kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 679/2006 (27). Ar Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (dēvēta par Vienoto TKO regulu) (28), atceltas šīs dažādās regulas un tās 180. pantā paredzēts, ka noteikumi valsts atbalsta jomā ir piemērojami iepriekš minētajiem produktiem.
(82)
Attiecībā uz atbalsta raksturu tas jānosaka visu kautuvju atkritumu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumu saņēmēju, kā arī tā finansējuma līmenī. Komisija noteica šādas no Portugālē ieviestās sistēmas iespējamo labumguvēju kategorijas:
-
attiecīgā materiāla savākšanas, transportēšanas un iznīcināšanas pakalpojumu sniedzēji,
-
kautuves un gaļas izciršanas cehi, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, proti, uzņēmēji/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmēji,
-
lopkopji.
(83)
Attiecībā uz iespējamā atbalsta novērtēšanu tolaik Komisija lēmumā par procedūras sākšanu nodalīja četrus laikposmus, ņemot vērā dažādu atbilstošu Kopienas normu piemērošanu iespējamo atbalsta pasākumu analīzei. Komisija ņēma vērā laikposmu no 1998. gada līdz 1999. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā pamatnostādnes par valsts atbalstu lauksaimniecības nozarei, laikposmu no 2000. gada 1. janvāra līdz 2002. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā pamatnostādnes par valsts atbalstu kautuvju atkritumu un kritušu dzīvnieku iznīcināšanā, kā arī transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) skrīninga izmaksu segšanai, laikposmu no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim - datums, pirms stājās spēkā jaunās pamatnostādnes attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā (29), kā arī laikposmu no 2007. gada 1. janvāra līdz mūsdienām.
(84)
Ņemot vērā Portugāles iestāžu jauno informāciju, jo īpaši par iepriekš aprakstītā 2003. gada dekrētlikuma piemērošanu un dažādajiem iespējamā atbalsta finansēšanas veidiem, Komisija nedaudz grozīs dažādo laikposmu sadalījumu un novērtējumā attiecībā uz katru iespējamo atbalsta saņēmēju grupu ņems vērā šādus laikposmus:
-
laikposmu no 1998. gada 9. decembra līdz 2002. gada 9. oktobrim, kura laikā tika piemērots 1998. gada dekrētlikums,
-
laikposmu no 2002. gada 10. oktobra līdz 2003. gada 21. oktobrim - datumam, kad tika piemērots 2002. gada dekrētlikums, izņemot 2. pielikumu, kura piemērošana tika pagarināta 2003. gada dekrētlikumā paredzētās pārejas shēmas kontekstā,
-
laikposmu no 2003. gada 22. oktobra līdz 2005. gada novembrim - datumam, kad tika piemērota 2003. gada dekrētlikumā paredzētā pārejas shēma.
1.1. SELEKTĪVAS PRIEKŠROCĪBAS ESĪBA
(85)
Atbilstoši Tiesas pastāvīgajai judikatūrai par atbalstu tiek uzskatīti pasākumi, kam, lai arī kāda būtu to forma, ir tendence tieši vai netieši būt labvēlīgākiem zināmiem uzņēmumiem vai arī kas ir uzskatāmi par ekonomisku priekšrocību, ko saņēmējuzņēmums neiegūtu parastos tirgus apstākļos (30). Turklāt par atbalstu tiek uzskatīti pasākumi, kuri, lai arī kāda būtu to forma, atvieglo izdevumus, kuri parasti jāsedz no uzņēmuma budžeta un kuri tādējādi, lai arī nav subsīdijas šā vārda tiešā nozīmē, tomēr ir tām identiski un to sekas ir līdzvērtīgas (31).
1.1.1. Selektīva priekšrocība uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem
(86)
Komisija konstatē, ka atbilstošā materiāla savākšana, transportēšana, pārstrāde un iznīcināšana ir saimnieciska darbība, jo tā ir pakalpojumu sniegšana par atlīdzību un to var veikt vairāki uzņēmēji Kopienas tirgū. Šos konstatējumus jo īpaši pamato ETSA sniegtā informācija, kas minēta šā lēmuma 73. un turpmākajos apsvērumos.
(87)
Attiecībā uz šo saimniecisko darbību Portugāles iestādes uzsver, ka attiecīgie uzņēmumi - pakalpojumu sniedzēji - veikuši vispārējas nozīmes sabiedriska pakalpojuma uzdevumu, ko attaisno ar sabiedrības veselību un vides aizsardzību saistīti apsvērumi. Portugāle šajā kontekstā uzsvēra savu īpašo situāciju saistībā ar GSE krīzi. Portugāle tāpēc uzsver to, ka visi pasākumi tika pieņemti, lai novērstu ārkārtas situāciju, kas apdraudēja sabiedrības veselību. Portugāles administrācijas mērķis tāpēc bija atļaut tūlītēju pasākumu īstenošanu, kamēr uzņēmēji organizē darbu tā, lai paši varētu veikt šos uzdevumus, paliekot valsts kontrolē (skatīt šā lēmuma 21. un 59. apsvērumu).
(88)
Savās piezīmēs ETSA pauž viedokli, ka tā nav saņēmusi nekādu nelikumīgu atbalstu, bet ka viss finansējums ir tikai likumīga samaksa par sabiedriska pakalpojuma sniegšanu (skatīt šā lēmuma 79. apsvērumu).
(89)
No Tiesas sprieduma lietā Altmark (32) izriet, ka publiskās subsīdijas, lai izpildītu sabiedrisko pakalpojumu, neietilpst LESD 107. panta piemērošanas sfērā, ciktāl šādas subsīdijas uzskatāmas par kompensāciju par pakalpojumiem, ko sniedz saņēmējuzņēmumi, lai izpildītu sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas saistības. Tomēr Tiesa nosaka, ka jāizpilda šādi nosacījumi:
-
pirmkārt, saņēmējuzņēmumam faktiski ir jābūt uzliktām sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām un šīm saistībām jābūt skaidri definētām,
-
otrkārt, kompensāciju aprēķināšanas parametriem jābūt iepriekš objektīvi un pārredzami noteiktiem,
-
treškārt, kompensācija nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu visus vai daļu izdevumu, kas radušies, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un saprātīgu peļņu saistībā ar šo saistību izpildi,
-
ceturtkārt, ja uzņēmums sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām nav izvēlēts publiskā iepirkuma procedūras rezultātā, nepieciešamās kompensācijas apjoms nosakāms, pamatojoties uz to izdevumu analīzi, kādi, pildot šīs saistības, rastos tipiskam uzņēmumam, kas ir labi vadīts un adekvāti nodrošināts, lai spētu izpildīt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistības, ņemot vērā atbilstošos ieņēmumus un paredzot saprātīgu peļņu par šo saistību izpildi.
(90)
Altmark judikatūras piemērošana šajā gadījumā ļauj Komisijai izdarīt šādus secinājumus.
a) Faktisks pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi LESD 106. panta 2. punkta izpratnē
(91)
Vispirms jānoskaidro, vai šajā gadījumā runa ir par faktisku pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
(92)
No Tiesas judikatūras izriet, ka, izņemot nozares, kuras jau tiek regulētas Kopienas līmenī, dalībvalstīm ir plaša rīcības brīvība attiecībā uz to pakalpojumu raksturu, kuri var būt klasificēti kā vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumi. Tāpēc Komisijas uzdevums ir nodrošināt, lai šī plašā rīcības brīvība tiktu piemērota bez acīmredzamām kļūdām attiecībā uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu definīciju.
(93)
Kopš 90. gadiem tika konstatēti vairāki dažādi transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) veidi, kas ir atšķirīgi cilvēkiem un dzīvniekiem. Kopš 1996. gada uzkrāti pierādījumi par to, ka GSE (govju sūkļveida encefalopātijas) un Kreicfelda-Jakoba slimības jaunā paveida ierosinātāji ir līdzīgi. Kopš 1990. gada Kopiena pieņēmusi vairākus pasākumus, lai aizsargātu cilvēku un dzīvnieku veselību no saslimšanas riska ar GSE. Minēto pasākumu pamatā ir aizsardzības noteikumi, kas paredzēti direktīvās par veselības un vides pārbaudēm. Ar Lēmumu 2000/766/EK dalībvalstīm bija jārīkojas tā, lai dzīvnieku atkritumi Direktīvas 90/667/EEK (33) izpratnē tiktu savākti, transportēti, pārstrādāti, uzglabāti vai iznīcināti atbilstoši minētajai direktīvai, Komisijas Lēmumam 97/735/EK (34) un Padomes Lēmumam 1999/534/EK (35). Šajā nozīmē ar Regulu (EK) Nr. 1774/2002 ir noteikti piemērojamie veselības aizsardzības noteikumi attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktiem, kuri nav paredzēti cilvēku uzturam, un paredzētas saistības dalībvalstīm, lai nodrošinātu atbilstīgus pasākumus un pietiekamu infrastruktūru dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanai, transportēšanai un iznīcināšanai.
(94)
Tā kā Tiesa ir atzinusi, ka dažu atkritumu apsaimniekošana var būt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums (36), un ņemot vērā iepriekš minēto īpašo situāciju saistībā ar GSE krīzi, Komisijai nav iebildumu par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma raksturu, ko Portugāles iestādes vēlējušās piešķirt liemeņu un citu cilvēku uzturam neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes atkritumu savākšanai un turpmākai iznīcināšanai laikposmā no 1999. līdz 2005. gadam, kura laikā Portugāles valsts pilnībā (no 1999. līdz 2003. gadam) vai daļēji (no 2003. līdz 2005. gadam) uzņēmās atbildību par šīm darbībām. Runa ir par lēmumu, kas pamatots ar sabiedrības veselības un vides aizsardzības apsvērumiem, un tāpēc tas attiecas uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes jēdzienu LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
b) Sabiedriska pakalpojuma sniegšanas saistību izpilde
(95)
Ar spriedumu lietā Altmark noteikta prasība, ka ir nepieciešamas pilnvaras viena vai vairāku valsts tiesību oficiālu dokumentu veidā, kuriem ir juridiski saistošs spēks. Attiecībā uz pirmo nosacījumu, kas izvirzīts spriedumā Altmark, konstatējams, ka Portugālē ar 1998. gada dekrētlikumu un 2003. gada dekrētlikumu cilvēku uzturā neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšana, transportēšana, pārstrāde un iznīcināšana ir noteiktas par obligātām. 1998. gada dekrētlikuma 6. pantā paredzēts, ka VLGI, kas atbild par cilvēku uzturam neizmantojamu dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, veic uzņēmumu izvēli, kuri sniedz šo pakalpojumu. Kopīgajā rīkojumā Nr. 95/99 iepriekš noteikti parametri, atbilstoši kuriem tika aprēķināta samaksa par sabiedrisko pakalpojumu, kā arī citas saistības attiecībā uz pakalpojuma sniegšanu, piemēram, uzņēmuma saistības savākt visus blakusproduktus visā valsts teritorijā atbilstoši tiesību aktos noteiktajām sanitārajām un tehniskajām normām.
(96)
Portugāles iestādes uzsver, ka uzņēmumu, kuri sniedz pakalpojumus, pienākumi tika precīzi noteikti pakalpojumu līgumos. Piemēram, tās iesniedza Komisijai līgumu par pakalpojuma sniegšanu 2003. gadā, kas noslēgts atbilstoši 1998. gada dekrētlikumam.
(97)
Komisija konstatē, ka Portugāles iestāžu Komisijai iesniegtajā pakalpojumu līgumā pakalpojumu sniedzēja uzņēmuma pienākumi ir skaidri noteikti. Ņemot vērā 1998. gada dekrētlikuma un kopīgā rīkojuma, kā arī uzskatei iesniegtā līguma par pakalpojumu sniegšanu noteikumus, Komisija secina, ka Altmark judikatūrā izvirzītais pirmais nosacījums ir izpildīts.
c) Iepriekš objektīvi un pārredzami noteikti parametri
(98)
Attiecībā uz otro nosacījumu Komisija, pamatojoties uz informāciju, kura ir tās rīcībā, uzskata, ka parametri, pamatojoties uz kuriem ir aprēķināta kompensācija, ir iepriekš objektīvi un pārredzami noteikti. Portugāles iestāžu iesniegtajos kopīgajos rīkojumos paredzēta attiecināmo izmaksu aprēķina metode (skatīt šā lēmuma 26. apsvērumu). Šie dati tika regulāri pārbaudīti, ņemot vērā iepriekšējo finanšu gadu. No 2005. gada tika piemērotas publiskā iepirkuma procedūras. Ņemot vērā informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, tā uzskata, ka Altmark judikatūrā izvirzītais otrais nosacījums ir izpildīts.
d) Kompensācija, kas nepieciešama pakalpojuma izmaksu segšanai
(99)
Attiecībā uz trešo nosacījumu Portugāles iestādes un trešā persona paziņoja, ka kompensācija nepārsniedz to summu, kas nepieciešama, lai segtu visas vai daļu izmaksu, kas saistītas ar sabiedriskā pakalpojuma sniegšanas pienākuma izpildi, ņemot vērā attiecīgos ieņēmumus, kā arī saprātīgu peļņu par šo pienākumu izpildi.
(100)
Vairākkārt, jo īpaši sākot pārbaudes procedūru, Komisija lūdza Portugāles iestādēm iesniegt sīku informāciju par metodi pakalpojumu sniegšanas faktisko saimniecisko izmaksu aprēķināšanai. Portugāles iestādes iesniedza dokumentus, kuros atspoguļoti pakalpojumu sniedzēju izdevumi gadā laikposmam no 1999. līdz 2005. gadam, un tos salīdzināja ar summām, ko VLGI samaksāja pakalpojumu sniedzējiem par pakalpojumu sniegšanu. Šajos dokumentos parādīts, ka VLGI samaksātā kompensācija uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus, nepārsniedz summu, kas nepieciešama, lai segtu visas vai daļu izmaksu, kas saistītas ar pakalpojuma veikšanu. Iesniegtie dokumenti parāda, ka kompensācijā ir ņemta vērā peļņa 30 % un 39,5 % robežās atbilstoši attiecīgajam gadam (skatīt šā lēmuma 62. apsvērumu).
(101)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka finanšu līdzekļi netika novirzīti iespējamām konkurējošām darbībām, kuras varētu veikt uzņēmumi (šķērssubsidēšana), jo izvēlētie pakalpojumu sniedzēji neveica citas darbības.
(102)
Tomēr, ņemot vērā Portugāles iestāžu iesniegto informāciju, Komisija konstatē, ka tā nevar izdarīt secinājumu par to, ka vērā ņemtā peļņa bija “saprātīga”Altmark judikatūras izpratnē.
(103)
Savās piezīmēs ETSA apgalvoja, ka samaksa par sniegto pakalpojumu adekvāti atspoguļoja izmaksas, nosakot tādu peļņu, kura nerada nekādas īpašas priekšrocības, un ka pirms 2005. gada samaksa par sabiedrisko pakalpojumu atbilda vidējai samaksai Eiropā un bija zemāka par samaksas līmeni, kas noteikts sabiedriskā pakalpojuma līgumā, uz kuru tiesības iegūtas konkursa kārtībā.
(104)
Šajā sakarībā Komisijai jākonstatē, ka ne Portugāles iestādes, ne trešā persona nav iesniegušas dokumentus šo apgalvojumu pamatošanai.
(105)
Tāpēc Komisija nevar secināt, ka trešais nosacījums, kas izvirzīts spriedumā Altmark lietā, šajā gadījumā ir izpildīts.
e) Vidējā uzņēmuma izmaksu novērtēšana
(106)
Tā kā pirms 2005. gada uzņēmumi pakalpojumu sniegšanai netika atlasīti konkursa kārtībā, spriedumā Altmark lietā prasīts, lai novērtēšanā izmaksas tiktu salīdzinātas ar vidējā uzņēmuma izmaksām. Portugāles iestādes neiesniedza faktus, kas pierāda, ka izmaksu novērtējums veikts, pamatojoties uz vidējā izņēmuma izmaksu novērtējumu.
(107)
Tāpēc Komisija secināja, ka Altmark judikatūrā noteiktie četri kritēriji konkrētajā gadījumā nav ievēroti un ka nav iespējams izslēgt iespēju, ka uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus, laikposmā no 1998. gada dekrētlikuma spēkā stāšanās dienas līdz 2005. gadam - 2003. gada dekrētlikumā noteiktās pārejas shēmas piemērošanas beigu datumam - ir priekšrocības.
(108)
Publiskie maksājumi tiek veikti konkrētiem uzņēmumiem, proti, uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumu. Tāpēc apspriežamais pasākums var tikt uzskatīts par īpašu pasākumu.
(109)
Tāpēc Komisija secināja, ka nevar izslēgt selektīvās priekšrocības pakalpojumu sniedzējiem laikposmā no 1998. līdz 2005. gadam - 2003. gada dekrētlikumā noteiktās pārejas shēmas piemērošanas beigu datumam.
1.1.2. Selektīvās priekšrocības kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(110)
Tiesa lietā GEMO (37) pauda viedokli, atbilstoši kuram tas, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu savākšanas un iznīcināšanas pakalpojumus sniedz privāti uzņēmumi, nevar būt par iemeslu, lai apšaubītu to, ka šī situācija eventuāli tiek klasificēta kā valsts atbalsts, jo šīs darbības shēmu noteikušas valsts iestādes.
(111)
Arī konkrētajā gadījumā Portugāles iestādes ar 1998., 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem noteikušas darbības un finansējuma shēmu. Šajā stadijā Komisija secina, ka šīs shēmas ir piedēvējamas valstij.
(112)
GEMO lietā Tiesa precizēja, ka finansiālais slogs, ko rada kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana, jāuzskata par izmaksām, kas saistītas ar lopkopju un kautuvju saimniecisko darbību (38). Tāpēc Tiesa secināja, ka LESD 107. panta 1. punkts jāinterpretē tādā nozīmē, ka shēma, ar kuru lopkopjiem un kautuvēm tiek nodrošināts kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu savākšanas un aizvākšanas bezmaksas pakalpojums, jākvalificē kā valsts atbalsts lauksaimnieku un kautuvju labā.
(113)
Konkrētajā gadījumā var uzskatīt, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana rada izmaksas, kas saistītas ne vien ar kautuvju un gaļas izciršanas cehu darbību, bet arī ar neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētāju darbību un uzņēmēju/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmēju darbību. Komisija uzskata, ka aprakstītais zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksu finansējums, izmantojot valsts budžeta dotācijas pirms 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā, atbrīvoja šā pakalpojuma izmantotājus no izdevumiem, kas saistīti ar viņu darbību.
(114)
Komisija no tā secina, ka laikposmā pirms parafiskālās nodevas maksājuma noteikšanas ir priekšrocības.
(115)
Attiecībā uz laikposmu pēc 2002. gada dekrētlikuma un 2003. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā iepriekš aprakstīto darbību finansējums tika nodrošināts, izmantojot parafiskālu nodevu, kas ieviesta ar 2002. gada dekrētlikumu un grozīta ar 2003. gada dekrētlikumu. Atbilstoši 2002. gada dekrētlikumā noteiktajai shēmai no nodevas tika atbrīvotas kautuves, kuras nodrošināja visu minēto blakusproduktu, izņemot SRM, savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, neatkarīgi no tā, vai tas notiek viņu telpās, vai gaļas izciršanas cehos, jo šie uzņēmumi bija izveidojuši neatkarīgus nosacījumus attiecībā uz tajos radīto blakusproduktu apstrādi (skatīt iepriekš minētā dekrētlikuma 2. pielikuma 2. punktu), kā arī neatkaulotas gaļas importētāji un Kopienas uzņēmēji, jo no šīs gaļas nerodas blakusprodukti, kuri atbilstoši Kopienas un valsts tiesību aktiem obligāti jāapstrādā. 2003. gada dekrētlikumā paredzēts, ka iepriekšminētie uzņēmēji tiek atbrīvoti no šī maksājuma ar noteikumu, ka tiek apstiprināts iznīcināšanas vai izmantošanas plāns atbilstoši īpašiem nosacījumiem, kuru ievērošana prasīta attiecībā uz dažādu kategoriju materiālu.
(116)
Lai varētu novērtēt, vai ir priekšrocība attiecībā uz kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, kuri ir nodokļu maksātāji, jāpārbauda, ciktāl līdzfinansējums, kas iegūts no nodevas, atbilst savākšanas dienestu sniegto pakalpojumu faktiskajām saimnieciskajām izmaksām.
(117)
Komisija atzīmē, ka Portugāles iestādes 2003. gada 20. janvāra vēstulē paziņoja, ka 2002. gada dekrēta 1. un 2. pielikumā paredzētās nodevas, kā arī nodeva, kas 2. panta 2. punktā noteikta attiecībā uz SRM, tika aprēķināta, pamatojoties uz sniedzamo pakalpojumu faktiskajām izmaksām, ņemot vērā katras dzīvnieku sugas radīto blakusproduktu specifiku un to, vai uz tiem pakalpojumi attiecas, vai ne.
(118)
Portugāles iestādes šo finansējumu uzskata par visos punktos analoģisku kompensācijai, ko sedz tie, kuri izmanto vispārējas nozīmes sabiedrisku pakalpojumu. Summas, ko samaksājuši uzņēmēji - nodokļu maksātāji, nekādā veidā nav fiksētas summas, tās ir tieši proporcionālas faktiski sabiedriskajam pakalpojumam nodoto atkritumu daudzumam un faktiskajām šo atkritumu iznīcināšanas izmaksām.
(119)
Šo apgalvojumu pamatojumam Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par 2003. gadu, kuros tika salīdzinātas faktiskās sniegto pakalpojumu saimnieciskās izmaksas un līdzfinansējums no attiecīgās nodevas. Par 2002. gada pārējo posmu pēc 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā 2002. gada oktobrī Portugāles iestādes neiesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par ieņēmumiem no šīs nodevas iekasēšanas.
(120)
Par 2004. un 2005. gadu Portugāles iestādes iesniedza ar skaitļiem pamatotus dokumentus par veikto darbību izmaksām, bet neiesniedza ieņēmumus par nodevu, kas jāmaksā uzņēmējiem, kuri vēl nebija iesnieguši apstiprināšanai savus iznīcināšanas un izlietošanas plānus un kuriem tāpēc vēl bija jāmaksā nodeva saistībā ar 2003. gada dekrētlikumā noteikto pārejas shēmu.
(121)
Par 2002., 2004. un 2005. gadu Komisija nevar no Portugāles iestāžu iesniegtajiem dokumentiem konstatēt, ka nodokļu maksātāju līdzfinansējums ir tieši proporcionāls faktiski savākšanas dienestiem nodoto atkritumu daudzumam, kā arī šo atkritumu iznīcināšanas faktiskajām izmaksām.
(122)
Komisija secināja, ka nav priekšrocību attiecībā uz 2003. gadu, jo nodokļu maksātāju līdzfinansējums bija tieši proporcionāls ar saņemtajiem pakalpojumiem saistītajām izmaksām.
(123)
Komisija turpretī nevar izslēgt, ka ir priekšrocības attiecībā uz kautuvēm un gaļas izciršanas cehiem, neatkaulotas liellopu gaļas, cūkgaļas un putnu gaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, kuri ir nodokļu maksātāji laikposmā no 2002. gada oktobra līdz 2003. gada 1. janvārim, 2004. un 2005. gadā.
1.1.3. Selektīvās priekšrocības lopkopjiem
(124)
Šajā konkrētajā gadījumā var uzskatīt, ka kritušo dzīvnieku un kautuvju atkritumu iznīcināšana veido izmaksas, kuras saistītas ne vien ar kautuvju un gaļas izciršanas cehu darbību, bet arī ar lopkopjiem, uz kuriem tirgus likumu darbības dēļ tiek novirzīta vismaz viena daļa no izdevumiem par šiem pakalpojumiem. Atbilstoši iepriekš minētajai judikatūrai lietā GEMO Komisija uzskata, ka aprakstītais zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, pārstrādes un iznīcināšanas izmaksu finansējums no valsts budžeta dotācijām pirms 2002. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā izraisīja šā pakalpojuma izmantotāju atbrīvošanu no maksājuma, kas saistīts ar viņu darbību.
(125)
Komisija no tā secina, ka ir priekšrocības laikposmā pirms parafiskālās nodevas noteikšanas.
(126)
Kā norādīts iepriekš, pasākumi, kurus īstenojušas Portugāles iestādes, lai nodrošinātu zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, varētu atbrīvot lopkopjus no maksājumiem, kuri normālos apstākļos būtu daļēji jāsedz viņiem. No 2002. gada dekrētlikuma, kā arī ar 2003. gada dekrētlikumu noteiktās pārejas shēmas izriet, ka lopkopji nemaksā minēto nodevu. Portugāles iestādes paziņoja, ka savākšanas izmaksas līdz 2005. gada beigām tika novirzītas uz visu nozari. Komisija konstatē, ka abos faktūrrēķinos, ko iesniedza Portugāles iestādes, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu un 2003. gada dekrētlikumu, faktiski paredzēta nodevas pārcelšana no vienas kautuves 2002. gada oktobrī un 2003. gada oktobrī. Portugāles iestāžu apgalvojums, atbilstoši kuram saskaņā ar tirgus likumiem izmaksas novirzītas uz visu nozari, tostarp arī uz lopkopjiem, ir pamatots ar iesniegtajiem dokumentiem. No tā Komisija secina, ka lopkopji ir seguši izmaksas, kas saistītas ar viņu darbību, un tāpēc nav ieguvuši īpašas priekšrocības.
(127)
Komisija konstatē, ka lopkopjiem ir bijušas priekšrocības tikai laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
(128)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija secina, ka kautuvēm, kaušanas uzņēmumiem un importētājiem visos minētajos laikposmos, izņemot 2003. gadu, ir bijušas priekšrocības attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, bet priekšrocības lopkopjiem bijušas tikai laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
1.2. PRIEKŠROCĪBAS, KAS FINANSĒTAS NO VALSTS LĪDZEKĻIEM
(129)
LESD 107. panta 1. punkts attiecas uz atbalstu, ko dalībvalstis piešķir no valsts līdzekļiem. Citiem vārdiem, konkrētais pasākums piedēvējams valstij un piešķirts, izmantojot valsts līdzekļus.
(130)
Šajā konkrētajā gadījumā ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistīto izmaksu finansējums laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada oktobrim tika nodrošināts no tiešiem valsts ieņēmumiem un no 2002. gada oktobra - no ieņēmumiem par parafiskālās nodevas iekasēšanu, kas piemērota kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(131)
Maksājumi pakalpojumu sniedzējiem, ko nodrošina no tiešiem valsts ieņēmumiem, ir priekšrocība, kas piešķirta no valsts līdzekļiem. Tas, ka šis sabiedriskais pakalpojums no 1999. gada un pirms nodevas piemērošanas 2002. gadā tiek finansēts no valsts budžeta, nozīmē, ka uzņēmumi, kuri sniedz šo pakalpojumu, izmanto publiskos līdzekļus, lai segtu ar šo pakalpojumu saistītās izmaksas.
(132)
Laikposmā no 2002. gada septembra līdz 2005. gada novembrim piemērotās nodevas neattiecas uz LESD noteikumu piemērošanas jomu attiecībā uz valsts atbalstu, izņemot gadījumus, kad tās attiecas uz atbalsta pasākuma finansēšanas veidu un tātad ir šī pasākuma neatņemama sastāvdaļa (39).
(133)
Visi nodokļi tiek samaksāti VLGI, izmantojot apgrieztās maksāšanas mehānismu. No uzņēmējiem iekasētie nodokļi ir VLGI ieņēmumi un tiek tam tieši iemaksāti.
(134)
Lai nodokli varētu uzskatīt par tādu, kas ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa, ir jāpastāv tiešai saiknei starp nodokli un atbalsta pasākumu atbilstoši attiecīgajiem valsts noteikumiem tādā veidā, ka ieņēmumi no nodokļa ir tieši nodoti atbalsta finansēšanai (40).
(135)
Tā kā nodokļi veido VLGI ieņēmumus un tiek tam tieši iemaksāti, Komisija uzskata, ka nodoklis ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa.
(136)
Attiecībā uz jautājumu, vai ieņēmumi par parafiskālu nodevu šajā konkrētajā gadījumā ir uzskatāmi, vai nav uzskatāmi par valsts līdzekļiem, ir svarīgi atzīmēt, ka attiecībā uz valsts līdzekļiem nav jānošķir valsts tieši piešķirtais atbalsts no atbalsta, kuru piešķir ar šīs valsts nozīmētas vai izveidotas publiskas vai privātas organizācijas starpniecību. 2004. gada 15. jūlijā Tiesa spriedumā lietā Pearle e. a. (41) norādīja, ka obligātās iemaksas, kuras ieturējusi starpniekorganizācija no visiem vienas profesionālās nozares uzņēmumiem, nav valsts līdzekļi tikai, ja tiek ievēroti četri turpmāk minētie nosacījumi:
a)
attiecīgo pasākumu noteikusi profesionāla organizācija, kas pārstāv kādas profesionālas nozares uzņēmumus un darbiniekus un kas nav instruments valsts noteikto politikas virzienu īstenošanai;
b)
attiecīgā pasākuma mērķus pilnībā finansē no nozares uzņēmumu iemaksām;
c)
par finansējuma veidu un iemaksu procentiem/summu lemj profesionāla nozares organizācija, kurā pārstāvēti darba devēji un darba ņēmēji, bez jebkādas valsts iejaukšanās;
d)
iemaksas noteikti jāizmanto pasākuma finansēšanai, neparedzot valsts intervences iespēju.
(137)
No pieejamās informācijas izriet, ka sprieduma lietā Pearle e. a. pirmais nosacījums nav izpildīts tādā veidā, ka pasākums bija noteikts ar dekrētlikumu, lai īstenotu valsts noteiktu politiku GSE apkarošanai.
(138)
Turklāt trešais un ceturtais nosacījums nav izpildīti, jo finansējuma veidu nosaka iepriekš minētie dekrētlikumi. Tāpēc Portugāles iestādēm bija iespēja iejaukties, nosakot pasākuma finansēšanas veidu.
(139)
Tā kā visi spriedumā lietā Pearle e. a. izvirzītie nosacījumi nav izpildīti un noskaidrots, ka valstij ir noteicoša kontrole pār atbalsta pasākuma finansēšanas veidu, Komisija uzskata, ka no parafiskālās nodevas gūtie ieņēmumi faktiski ir valsts līdzekļi, kas piedēvējami valstij.
1.3. KONKURENCES IZKROPĻOŠANA / TIRDZNIECĪBAS IESPAIDOŠANA
(140)
Atbilstoši Tiesas judikatūrai kāda uzņēmuma konkurētspējas stiprināšana, piešķirot valsts atbalstu, parasti norāda uz konkurences izkropļojumiem attiecībā uz citiem konkurējošajiem uzņēmumiem, kuriem nav piešķirts atbalsts (42).
(141)
Pasākums var ietekmēt Portugāles pozīciju gaļas nozarē (43). Tā kā Portugāles uzņēmumi aktīvi darbojas starptautiskajā tirgū, kurā konkurence ir ļoti liela, pasākums izkropļo vai draud izkropļot konkurenci. Pasākums var arī iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(142)
Portugāles iestādes uzsvēra, ka tāpēc, ka bija aizliegts veikt sūtījumus ar dzīviem liellopiem, gaļas un kaulu miltiem kā tādiem vai iekļautiem citu produktu sastāvā, tirdzniecība nenotika, kas nozīmē, ka konkurences izkropļojumi nebija iespējami.
(143)
Šajā sakarībā jāatgādina, ka atbilstoši judikatūrai (44) atbalsts var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm un izkropļot konkurenci, pat ja uzņēmums, kas saņem atbalstu un konkurē ar ražotājiem citās dalībvalstīs, pats nepiedalās eksportēšanā; patiešām, tiklīdz dalībvalsts piešķir atbalstu kādam uzņēmumam, iekšējais piedāvājums var tāpēc tikt saglabāts vai palielināts un tā rezultātā citās dalībvalstīs izveidoto uzņēmumu iespējas piedāvāt savus pakalpojumus šīs dalībvalsts tirgū samazinās.
(144)
Šajos apstākļos Komisija uzskata, ka tas, ka iepriekš minēto produktu nosūtīšana no Portugāles uz citām dalībvalstīm bija aizliegta, neietekmē to, ka atbalsts var izkropļot konkurenci un iespaidot tirdzniecību.
1.4. SECINĀJUMI
(145)
Komisija uzskata, ka pasākums, kas ieviests ar 1998., 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, ir valsts atbalsts par labu kautuvēm, kaušanas uzņēmumiem un importētājiem 1998. gada dekrētlikuma piemērošanas laikā līdz pārejas shēmas, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, piemērošanas beigām, izņemot 2003. gadu, par kuru Portugāles iestādes varēja pierādīt priekšrocību neesamību.
(146)
Attiecībā uz lopkopjiem Komisija uzskata, ka pasākums ir valsts atbalsts, uz kuru attiecas 107. panta 1. punkts laikposmā pirms nodevas piemērošanas.
(147)
Attiecībā uz uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem Komisija secina, ka laikposmā no 1998. gada dekrētlikuma stāšanās spēkā līdz 2005. gadam, kad beidzās pārejas shēmas piemērošana, kas noteikta ar 2003. gada dekrētlikumu, nevar izslēgt valsts atbalsta iespējamību.
2. ATBALSTA NELIKUMĪBA
(148)
Komisija konstatē, ka Portugāle nav paziņojusi par atbalstu, kas piešķirts kopš 1999. gada, ne par shēmām, kas paredzētas ar 2002. un 2003. gada dekrētlikumiem, LESD 108. panta 3. punkta izpratnē. Atbilstoši Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punktam “nelikumīgs atbalsts” ir jauns atbalsts, kas ieviests, pārkāpjot Līguma 93. panta 3. punktu.
(149)
No tā, ka Portugāles īstenotajos pasākumos ir valsts atbalsta elementi, izriet, ka runa ir par jaunu atbalstu, par kuru nav paziņots Komisijai un kurš tāpēc ir nelikumīgs atbalsts LESD izpratnē.
(150)
Iespējamā atbalsta saderības pārbaude sadalās divās daļās: pirmajā daļā Komisija pārbaudīs uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem sniegtā atbalsta saderību, otrajā daļā tā pārbaudīs kaušanas un gaļas izciršanas centriem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem šajā nozarē, kā arī lopkopjiem iespējamā sniegtā atbalsta saderību.
(151)
Atbalsts, kas kopš 2002. gada finansēts, izmantojot parafiskālu nodevu, gan finansētās darbības, proti, atbalsts, gan tā finansējums Komisijai ir jāpārbauda, ja finansējums ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa. Tāpēc pēc Tiesas domām, ja atbalsta finansējuma veids, jo īpaši izmantojot obligātas iemaksas, ir atbalsta pasākuma neatņemama sastāvdaļa, Komisijai, veicot šo pārbaudi, obligāti jāņem vērā šī finansējuma veids (45). Kā norādīts šā lēmuma 135. apsvērumā, atbalsta finansējuma veids jāuzskata par atbalsta pasākuma neatņemamu sastāvdaļu.
3. ATBALSTA SADERĪBAS PĀRBAUDE
3.1. NEPAZIŅOTAM ATBALSTAM PIEMĒROJAMU NOTEIKUMU ANALĪZE
3.1.1. Atbalsts uzņēmumiem - pakalpojumu sniedzējiem
a) Atbalsta saderība, piemērojot LESD 106. panta 2. punktu
(152)
Aizliegumam, kas izklāstīts LESD 107. panta 1. punktā, ir izņēmumi.
(153)
No Tiesas judikatūras izriet, ka kompensācijas par sabiedriskajiem pakalpojumiem nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē, ja atbalsta piešķiršana atbilst dažiem nosacījumiem (sal. šā lēmuma 89. apsvērumu). Tomēr, ja kompensācijas par sabiedrisko pakalpojumu neatbilst šiem nosacījumiem un ja ir ievēroti galvenie LESD 107. panta 1. punkta piemērojamības kritēriji, šīs kompensācijas ir valsts atbalsts, kurš tomēr ir pasludināms par saderīgu ar LESD, piemērojot tā 106. panta 2. punktu, ja tas ir nepieciešams vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu sniegšanai un neietekmē tirdzniecības attīstību tiktāl, lai kaitētu Savienības interesēm. Komisija precizēja nosacījumus, kuri jāievēro, lai nodrošinātu šo līdzsvaru. Komisija jau 2001. gada Paziņojumā par vispārējas nozīmes pakalpojumiem Eiropā (46) norādīja, ka ir jānodrošina, lai jebkādi EK līguma noteikumu ierobežojumi, konkrēti, konkurences un iekšējā tirgus brīvību ierobežojumi, nepārsniegtu tos ierobežojumus, kuri ir vajadzīgi, lai garantētu efektīvu sabiedriskā pakalpojuma uzdevuma izpildi. Tas jo īpaši nozīmē, ka samaksa nepārsniedz neto papildu izmaksas, kas saistītas ar attiecīgajam uzņēmumam uzticēto uzdevumu. Komisija arī vēlāk precizēja šos nosacījumus Kopienas nostādnēs valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (47) un Komisijas 2005. gada 28. novembra Lēmumā par EK līguma 86. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam (48). Attiecībā uz kompensācijas aprēķināšanu Komisija precizēja, ka kompensācijas summa nedrīkst pārsniegt summu, kas nepieciešama, lai segtu izmaksas saistībā ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu izpildi, ņemot vērā ar to saistītos ieņēmumus, kā arī saprātīgu peļņu, kas nepieciešama, lai veiktu šos pienākumus. Aprēķinot saprātīgo peļņu, ņem vērā visu vai daļu no produktivitātes, ko guvuši attiecīgie uzņēmumi atrunātā un ierobežotā laika periodā, nepazeminot uzņēmumam valsts uzticēto pakalpojumu kvalitātes līmeni.
(154)
Kopienas nostādņu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu 18. punktā ir precizēts, ka ar “saprātīgu peļņu” saprot pašu kapitāla peļņas normu, kurā ņem vērā risku vai tā neesamību, kādu uzņēmumam var radīt dalībvalsts intervence, jo īpaši, ja tā piešķir ekskluzīvas un īpašas tiesības. Šī norma parasti nedrīkst pārsniegt attiecīgās nozares vidējo normu pēdējo gadu laikā. Nozarēs, kurās nav uzņēmumu, ko salīdzināt ar uzņēmumu, kam uzticēts pārvaldīt pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, salīdzinājumu var veikt ar uzņēmumiem, kas atrodas citās dalībvalstīs, vai, ja vajadzīgs, darbojas citās nozarēs, ar noteikumu, ka tiek ņemta vērā katra uzņēmuma īpašā specifika. Nosakot, kas ir saprātīga peļņa, dalībvalsts var ieviest veicināšanas kritērijus, kas īpaši saistīti ar sniegtā pakalpojuma kvalitāti un ieguvumiem attiecībā uz ražošanas efektivitāti.
(155)
Kā izklāstīts šā lēmuma 99. un turpmākajos apsvērumos, Komisija, pamatojoties uz Portugāles iestāžu iesniegto informāciju, nevar izdarīt secinājumu, ka kompensācija tikusi aprēķināta, ņemot vērā saprātīgu peļņu, kas nepārsniedz vidējo normu nozarē. Komisijas dienesti vairākkārt lūdza Portugāles iestādes iesniegt visus nepieciešamos datus, lai varētu noteikt, vai nosacījumi attiecībā uz atkāpēm valsts atbalsta jomā, kas piešķirts vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma veidā, šajā konkrētajā gadījumā ir ievēroti. Faktiski informācijā, ko iesniedza Portugāles iestādes, nekādā veidā nav minēts, ka ticis veikts salīdzinājums ar citiem uzņēmumiem, lai noteiktu vidējo normu attiecīgajā nozarē.
(156)
Tāpēc Komisija nevar izdarīt secinājumu par atbalsta pakalpojumu sniedzējiem saderību LESD 106. panta 2. punkta izpratnē.
b) Atbalsta saderība, piemērojot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu
(157)
LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēts, ka par saderīgu ar kopējo tirgu var uzskatīt atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Lai varētu piemērot atkāpi, kas minēta šajā punktā, atbalstam jāveicina konkrētās jomas attīstība.
(158)
Šajā konkrētajā gadījumā Portugāles iestādes paziņo, ka tās kopš 1999. gada uzņēmās visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Kopš 2002. gada oktobra šīs pašas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, tiek segtas no ieņēmumiem par nodevu, kas piemērota kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem, ja tie paši neuzņemas šīs darbības.
(159)
Atbilstoši Kopienas pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības nozarē 2000.-2006. gadā (49) (turpmāk tekstā - “Pamatnostādnes”) 23.3. punktam un Komisijas paziņojumam par tādu noteikumu noteikšanu, ko piemēro nelikumīga valsts atbalsta noteikšanai (50), jebkurš nelikumīgs atbalsts Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta f) punkta izpratnē ir jānovērtē atbilstoši atbalsta piešķiršanas brīdī spēkā esošajām pamatnostādnēm. Komisija 2002. gadā pieņēma Kopienas pamatnostādnes par valsts atbalstu attiecībā uz transmisīvās sūkļveida encefalopātijas (TSE) izmeklējumiem dzīvniekiem, kas ir nobeigušies, un kautuvju atkritumiem. Šīs pamatnostādnes bija piemērojamas laikposmā no 2003. gada 1. janvāra līdz 2006. gada 31. decembrim (51). TSE pamatnostādņu 44. punktā paredzēts izņēmums attiecībā uz principu, ka nelikumīgais atbalsts jānovērtē atbilstoši tiem noteikumiem, kuri ir spēkā atbalsta piešķiršanas brīdī gadījumiem, kas jo īpaši saistīti ar kautuvju atkritumiem. Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam Komisija piemēros principus, kuru pamatā ir Pamatnostādņu 11.4. punkts, nelikumīgam atbalstam attiecībā uz kautuvju atkritumiem, kas piešķirts līdz 2002. gada beigām. Tāpēc TSE pamatnostādņu 47. punkts ir no 1999. gada piešķirtā atbalsta novērtēšanas atbilstošais juridiskais pamats.
(160)
Atbilstoši Kopienas pamatnostādņu attiecībā uz valsts atbalstu lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē 2007.-2013. gadā 194. punkta c) punktam kopš šo pamatnostādņu stāšanās spēkā 2007. gada 1. janvārī Komisija vairs nepiemēro TSE pamatnostādnes, izņemot attiecībā uz nelikumīgu atbalstu, kas piešķirts līdz 2007. gada 1. janvārim un minēts šo pamatnostādņu 43. un turpmākajos punktos. Tāpēc TSE pamatnostādņu 47. punkts joprojām ir piemērojams attiecībā uz nelikumīgu atbalstu saistībā ar kautuvju atkritumiem no 2003. gada 1. janvāra.
(161)
TSE pamatnostādņu 47. punktā paredzēta virkne noteikumu attiecībā uz kautuvju atkritumiem.
(162)
Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam attiecībā uz valsts atbalstu darbībām, kas saistītas ar kautuvju atkritumiem, Komisija kopš 2001. gada janvāra ir pieņēmusi vairākus speciālus lēmumus, ar ko atļauj valsts atbalstu, kas sedz līdz 100 % no izmaksām, kas saistītas ar īpašā riska materiāla, gaļas un kaulu miltu un dzīvnieku barības, kuras sastāvā ir šie produkti, iznīcināšanu saskaņā ar jaunajiem Kopienas tiesību aktiem par transmisīvo sūkļveida encefalopātiju (TSE). Šo lēmumu pamatā jo īpaši ir lauksaimniecības pamatnostādņu 11.4. punkts, ņemot vērā atbalsta īslaicīgumu un nepieciešamību ilgtermiņā ievērot principu “piesārņotājs maksā”. Izņēmuma kārtā Komisija pieļāva, ka šāds valsts atbalsts tiek piešķirts arī citiem uzņēmējiem, kuri neražo dzīvus dzīvniekus, piemēram, kautuvēm. Komisija piemēros tos pašus principus nelikumīgam valsts atbalstam, kas piešķirts līdz 2002. gada beigām attiecībā uz salīdzināmām izmaksām, kuras saistītas ar jaunajiem Kopienas tiesību aktiem par TSE, neskarot citu Kopienas tiesību aktu noteikumu ievērošanu.
(163)
TSE pamatnostādņu 47. punktā norādīts, ka izņēmuma kārtā Komisija piekritusi, ka šādu valsts atbalstu piešķir arī citiem uzņēmējiem, kuri neražo dzīvus dzīvniekus, piemēram, kautuvēm. Agrāk Komisija lēma, ka šim izņēmumam jāattiecas arī uz citiem uzņēmumiem, kuri veic uzdevumus, kas cieši saistīti ar dzīvu dzīvnieku ražošanu, piemēram, liemeņa sadalīšanas uzņēmumiem.
(164)
Pamatojoties uz lauksaimniecības pamatnostādņu 11.4. punktu, Komisija atļāva atbalstu līdz pat 100 % no faktiskajām izmaksām par tādiem pasākumiem kā sanitārās pārbaudes, izmeklējumi un citi skrīninga pasākumi, medikamentu un augu aizsardzības līdzekļu iepirkšana un lietošana un ražas iznīcināšana ar nosacījumu, ka:
-
ir Kopienas, valsts vai reģiona līmenī izstrādāta piemērota programma konkrētās slimības novēršanai, uzraudzībai un izskaušanai,
-
slimības ir publisko iestāžu rūpju lokā,
-
atbalsta pasākumu mērķis ir novēršana un/vai kompensācija,
-
atbalsts ir saderīgs ar Kopienas tiesību aktiem veterinārijas un augu aizsardzības jomā.
(165)
Atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktam šie principi arī tiek piemēroti.
(166)
GSE ir transmisīva slimība, kas apdraud cilvēku veselību. Tā ir dzīvnieku slimība, kuras primārais uzliesmojums tieši jādara zināms Komisijai un citām dalībvalstīm (52). Atbalsta pasākuma mērķis bija nodrošināt, lai nepieciešamie novēršanas pasākumi attiecībā uz savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu ir īstenoti gaļas nozarē atbilstoši no 1999. līdz 2005. gadam spēkā esošajiem tiesību aktiem veterinārijas jomā.
(167)
Komisija šajā sakarībā atzīmē, ka Portugāle norādīja, ka tā laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada beigām ir uzņēmusies visas izmaksas, kas saistītas ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, pārstrādi un iznīcināšanu, to ārkārtas pasākumu kontekstā, kurus Komisija apstiprināja ar Lēmumu 98/653/EK, ar kuru tiek aizliegts zīdītājdzīvnieku gaļas miltu, kaulu miltu un gaļas un kaulu miltu eksports. Tā arī atzīmē, ka embargo pasākumi, kuri noteikti Portugālei attiecībā uz liellopu gaļu, tika atcelti tikai ar Regulas (EK) Nr. 1993/2004 pieņemšanu.
(168)
Komisija uzsver arī, ka atbilstoši TSE pamatnostādņu 33. un 34. punktam uzņēmumi tika izraudzīti un atlīdzināti saskaņā ar tirgus principiem, nediskriminējot (skatīt šā lēmuma 21. un turpmākos apsvērumus). Šajā konkrētajā gadījumā, ņemot vērā īstenojamo pasākumu steidzamību, Komisija var akceptēt, ka Portugāles iestādes ir izvēlējušās pakalpojumu sniedzējus bez konkursa atbilstoši 1999. gada 8. jūnija dekrētlikumam Nr. 197/99, kas, kā izriet no Portugāles iestāžu sniegtās informācijas, ir Direktīvas 97/52/EK transponēšanas instruments valstī (skatīt šā lēmuma 24. apsvērumu).
(169)
Portugāles iestādes norādīja, ka dekrētlikums Nr. 197/2002 tika paredzēts, lai pildītu to saistības Lēmuma 2000/766/EK kontekstā, ievērojot principu “piesārņotājs maksā” (skatīt šā lēmuma 65. un 66. apsvērumu). Tās apstiprināja, ka resursi nevarēja tikt novirzīti iespējamām konkurences darbībām, ar ko varētu nodarboties pakalpojumu sniegšanas uzņēmumi, jo vienīgā šo uzņēmumu darbība faktiski bija dzīvnieku izcelsmes blakusproduktu savākšana, pārstrāde, transportēšana un iznīcināšana.
(170)
Komisija arī konstatē, ka atbildība par pakalpojumu un tā finansēšanu tika novirzīta uzņēmējiem, ievērojot pārejas posmu, pielietojot sistēmu, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu.
(171)
Ņemot vērā īpašos apstākļus un ārkārtas situāciju, ko radīja GSE izplatīšanās risks laikposmā no 1999. līdz 2004. gadam, un tāpēc, ka sistēma, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, paredzēja pakāpenisku atbildības par pakalpojumiem un to finansējuma novirzīšanu nozares uzņēmējiem, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā īstermiņa atbalstu un tādu, kas ilgtermiņā ievēro principu “piesārņotājs maksā”.
(172)
Tāpēc Komisija var secināt, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju, ka atbalstam, kas piešķirts laikposmā no 1999. gada līdz 2002. gada beigām, var piemērot LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
(173)
Attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts laikposmā no 2003. gada līdz 2005. gada novembrim, ņemot vērā ārkārtas situāciju, kura pastāvēja līdz 2004. gada beigām, kā arī to, ka dekrētlikuma shēmā bija paredzēta pakāpeniska atbildības par pakalpojumu un tā finansējuma novirzīšana, kā minēts iepriekš, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā saderīgu un atbilstošu TSE pamatnostādņu 47. punktam, ja tas atbilst faktiskajām saņemto pakalpojumu izmaksām.
(174)
Kā norādīts šā lēmuma 100. apsvērumā, Portugāles iestādes pierādīja, ka atbalsts atbilst faktiskajām to pakalpojumu izmaksām, kurus sniedza pakalpojumu uzņēmumi laikposmā no 1999. līdz 2005. gadam.
(175)
Tāpēc, pamatojoties uz informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, tā secina, ka uz laikposmā no 2003. gada līdz 2005. gada novembrim piešķirto atbalstu pakalpojumu sniedzējiem var attiecināt LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzēto atkāpi.
3.1.2. Atbalsts kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri darbojas šajā nozarē, kā arī lopkopjiem
(176)
Kā Komisija konstatēja šā lēmuma 166. apsvērumā, laikposmā no 1999. līdz 2004. gadam GSE izplatīšanās risks Portugālē radīja īpašus apstākļus un ārkārtas situāciju. Ņemot vērā šo īpašo situāciju un tā kā sistēma, kas tika ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, paredzēja pakāpenisku atbildības par pakalpojumiem un to finansēšanu nodošanu nozares uzņēmējiem, Komisija uzskata, ka atbalstu var kvalificēt kā īstermiņa atbalstu, attiecībā uz kuru ir ievērots ilgtermiņa princips “piesārņotājs maksā”. Atbilstoši iepriekšējai praksei Komisija šajā konkrētajā gadījumā uzskata, ka saskaņā ar TSE pamatnostādņu 47. punktu atbalstu izņēmuma kārtā var piešķirt citiem nozares uzņēmējiem, jo īpaši kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri darbojas šajā nozarē.
(177)
Komisija konstatēja, ka atbalsts uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumu, tika piešķirts atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktā noteiktajiem principiem.
(178)
Attiecībā uz kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, kuri strādā šajā nozarē, Komisija var secināt, ka piešķirtajam atbalstam piemērojama LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
(179)
Attiecībā uz lopkopjiem Komisija secina arī, ka, ņemot vērā šā lēmuma 160. un turpmākajos apsvērumos minētos apsvērumus, atbalsts tika piešķirts atbilstoši TSE pamatnostādņu 47. punktā noteiktajiem principiem un tam piemērojama LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā paredzētā atkāpe.
3.2. ATBALSTA FINANSĒJUMS
(180)
Kopš 2002. gada oktobra, kad stājās spēkā 2002. gada dekrētlikums, ar zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu saistīto izmaksu finansējums tika nodrošināts no ieņēmumiem par parafiskālo nodevu, kas uzlikta kaušanas uzņēmumiem, neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas importētājiem un Kopienas uzņēmējiem, proti, uzņēmējiem/neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas saņēmējiem.
(181)
Atbilstoši Tiesas judikatūrai (53) Komisija parasti uzskata, ka valsts atbalsta finansējums no obligātiem maksājumiem var ietekmēt atbalstu, jo tā aizsargājošais efekts pārsniedz pašu atbalstu. Šīs iemaksas faktiski ir obligāti maksājumi. Saistībā ar šo pašu judikatūru Komisija uzskata, ka atbalstu nedrīkst finansēt no parafiskālas nodevas, ar ko apliek arī produktus, kas importēti no citām dalībvalstīm.
(182)
Ņemot vērā šo judikatūru, kā arī to, ka pasākums piešķirts par valsts līdzekļiem un tāpēc ir valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē, jāpārbauda, vai tam ir diskriminējošs raksturs, kas ir pretrunā LESD 110. pantam, ciktāl produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm, arī ir aplikti ar nodevu.
(183)
Portugāles iestādes pamatoja nodevas piemērošanu neatkaulotas gaļas importam ar to, ka šie importētie produkti var izmantot šo sistēmu tāpat kā valstī ražotie produkti, jo neatkaulotas gaļas esība nozīmē, ka ir arī blakusprodukti, attiecībā uz kuriem tiek izmantoti savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi.
(184)
Ņemot vērā informāciju, kas ir Komisijas rīcībā, nodeva tika piemērota kaušanas uzņēmumiem, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gabalu importētājiem (skatīt 2002. gada dekrētlikuma 2. panta 2. punktu) un tie nodrošina zīdītājdzīvnieku gaļas un putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumus (2002. gada dekrētlikuma 1. panta 1. punkts).
(185)
Šī informācija izraisīja Komisijas šaubas par nodevas, kas iekasēta no nodokļu maksātājiem, un pakalpojumu, kurus viņi izmanto, atbilsmi. Komisija konstatēja, ka tā nevar izslēgt potenciāli diskriminējošas sistēmas esību attiecībā uz produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, par kuriem jāmaksā nodoklis.
(186)
Turpmāk Portugāles iestādes apstiprināja, ka putnu gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas finansēšanai netika izmantoti nodokļi, kas iekasēti no kaušanas uzņēmumiem, liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu gabalu importētājiem, bet atbilstoši 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumam no putnu kaušanas uzņēmumiem, kas neveicināja to blakusproduktu, kuri radušies putnu kaušanas rezultātā, savākšanu, transportēšanu, pārstrādi un iznīcināšanu. Putnu liemeņu importētāji un uzņēmēji ir atbrīvoti no nodokļa, ņemot vērā to, ka lielākajai daļai importēto putnu liemeņu nav blakusproduktu.
(187)
Turpretī attiecībā uz liellopu un cūku liemeņu, pusliemeņu un citu neatkaulotu daļu importētājiem un uzņēmējiem Portugāles iestādes pamatoja, ka importētie neatkaulotie gaļas gabali rada blakusproduktus.
(188)
Jau rīkojumā sniegt informāciju un pēc tam, sākot procedūru, Komisija lūdza Portugāles iestādes apstiprināt, ka attiecībā uz importētajiem produktiem tādā pašā veidā tiek piemērots mehānisms, kāds attiecībā uz valstī ražotajiem produktiem, kā arī ar aprēķiniem pierādīt, ka attiecīgajā atsauces periodā bija finansiāla atbilsme starp summu, kas iekasēta par neatkaulotas liellopu gaļas un cūkgaļas produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm, un to pakalpojumu izmaksām, kurus tie izņēmuma kārtā izmanto [skatīt lēmuma par procedūras sākšanu 37. punkta h) apakšpunktu].
(189)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka attiecībā uz neatkaulotiem importētajiem gaļas gabaliem gaļas blakusproduktu savākšanas, transportēšanas, pārstrādes un iznīcināšanas pakalpojumi tiek sniegti tādā pašā veidā kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem, taču tās neiesniedza precīzus un saskaņotus aprēķinus par šo jautājumu.
(190)
Tāpēc Komisijai iesniegtā informācija neļauj tai secināt, ka ir atbilsme starp nodevu, kas ieviesta ar 2002. gada dekrētlikumu un iekasēta par importētajiem produktiem, un summu, kas atbilst tiem pakalpojumiem, ko izmanto attiecībā uz blakusproduktiem, kuri radušies no šiem importētajiem produktiem, un tātad attiecībā uz importētajiem produktiem varēja izmantot pakalpojumus, kas finansēti ar atbalsta pasākuma līdzekļiem, tāpat kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem.
(191)
Atbilstoši 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktam kaušanas uzņēmumiem, gaļas izciršanas cehiem, inkubatoriem un olu produktu ražotnēm bija jāmaksā nodevas, kas noteiktas 2002. gada dekrētlikuma 1. pielikumā, izņemot struktūras, kurām ar šo dekrētu piemērota alternatīva shēma un kurām jāmaksā nodevas, kas minētas 2. pielikumā, līdz 3. kategorijas materiāla iznīcināšanas plāna apstiprināšanai. Par 1. un 2. kategorijas materiālu tām līdz plāna apstiprināšanai bija jāmaksā EUR 0,35 par materiāla kilogramu (2003. gada dekrētlikuma 5. panta 1. punkts).
(192)
Saistībā ar grozījumiem, kas taksācijas sistēmā izdarīti ar 2003. gada dekrētlikuma ieviešanu, Komisija lūdza Portugāles iestādes pierādīt, ka minētos pakalpojumus attiecībā uz importētajiem produktiem varēja izmantot tāpat kā attiecībā uz valsts izcelsmes produktiem.
(193)
Portugāles iestādes apstiprināja, ka nodeva, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, attiecās uz faktiski ģenerētajiem blakusproduktiem un ka attiecībā uz importētajiem produktiem minētos pakalpojumus varēja izmantot tādā pašā veidā. Turpretī Komisija konstatē, ka Portugāles iestādes nav iesniegušas aprēķinus šā apgalvojuma pamatojumam.
(194)
Pārbaudes datu trūkuma dēļ Komisija nevar izdarīt secinājumu, ka nodeva, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu, atbilda summai par pakalpojumiem, kurus izmanto attiecībā uz importēto produktu radītajiem blakusproduktiem, un ka tāpēc importētie produkti varēja izmantot no atbalsta pasākuma finansētos pakalpojumus tāpat kā valsts izcelsmes produkti.
(195)
Komisija konstatē, ka taksācijas sistēma, kas izveidota, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu, un ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktu un 5. panta 2. punktu izveidoto pārejas shēmu, neatbilst LESD 110. pantam, jo pastāv diskriminējošas sistēmas iespēja attiecībā uz produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, kurām arī jāmaksā nodeva.
VI. SECINĀJUMI
(196)
Komisija pauž nožēlu, ka Portugāle nelikumīgi piešķīrusi atbalstu kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, pārstrādei un iznīcināšanai, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu.
(197)
Atbalsta piešķiršanā kautuvju atkritumu savākšanai, transportēšanai, pārstrādei un iznīcināšanai ir ievērotas Kopienas normas atbalsta saņēmēju līmenī. Turpretī atbalsta finansēšana, izmantojot taksācijas sistēmu, kas izveidota, pamatojoties uz 2002. gada dekrētlikumu, un ar 2003. gada dekrētlikuma 3. panta 2. punktu un 5. panta 2. punktu izveidoto pārējas shēmu, nav saderīga ar iekšējo tirgu, jo tai var būt diskriminējoša ietekme attiecībā uz produktiem, kuri importēti no citām dalībvalstīm, par kuriem arī jāmaksā nodeva.
(198)
Komisija konkrētajā gadījumā uzskata, ka ir atbilstoši pieņemt nosacītu lēmumu, izmantojot iespēju, ko sniedz Regulas (EK) Nr. 659/1999 7. panta 4. punkts, atbilstīgi kuram pozitīvā lēmumā Komisija var ietvert nosacījumus, kurus ievērojot atbalsts uzskatāms par saderīgu ar kopējo tirgu, un noteikt pienākumus, kas tai ļauj uzraudzīt tās lēmuma izpildi.
(199)
Lai novērstu LESD 110. panta pārkāpšanas sekas un ar atpakaļejošu spēku novērstu iespējamo diskrimināciju, Portugālei Komisijas noteiktajā termiņā un atbilstoši Komisijas noteiktajiem nosacījumiem jāatmaksā tā nodevas daļa, ar kuru aplikti produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm. Pēc šā pārkāpuma novēršanas attiecīgais atbalsts būs saderīgs ar Līgumu.
(200)
Komisija nosaka tos nosacījumus, kas jāievēro attiecībā uz minēto atmaksāšanu. Portugālei tām personām, kuras samaksājušas nodevu, jāatmaksā tā šīs nodevas daļa, kas uzlikta par produktiem, kuri ievesti no citām dalībvalstīm laikposmā no dienas, kad ar 2002. gada dekrētlikumu noteiktā nodeva tiek piemērota, līdz pēdējai šīs nodevas piemērošanas dienai, pirms izbeidzas ar 2003. gada dekrētlikumu ieviestā pārejas shēma. Šajā nolūkā Portugāle nodrošina, ka tiek ievēroti šādi nosacījumi:
-
ja nodokļu maksātāji, kuri ir atbildīgi par nodevas samaksāšanu, var iesniegt pierādījumus, ka nodeva uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, tad viņi var pieprasīt tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla ienākumam no nodevas tās atbalsta daļas finansēšanai, kas paredzēta tikai valsts izcelsmes produktu atbalstam. Atmaksāšanas pieprasījumi tiek iesniegti termiņā, kas noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem un kas nekādā gadījumā nav mazāks par sešiem mēnešiem, sākot no šā lēmuma publicēšanas dienas,
-
Portugāle noteiks to iespējamās diskriminācijas pasākumu, kas ir slogs, kas uzlikts importētajiem produktiem. Šajā nolūkā Portugāle atsauces periodā pārbaudīs par valsts izcelsmes produktiem kopā iekasētās noteiktās nodevas summas un priekšrocību, kas izņēmuma kārtā piešķirtas šiem produktiem, finansiālo līdzvērtību,
-
atmaksāšanai jānotiek termiņā, kas nepārsniedz sešus mēnešus no pieprasījuma iesniegšanas dienas,
-
atmaksātās summas jādiskontē, ņemot vērā procentus, sākot ar dienu, kad nodeva iekasēta, līdz faktiskās atmaksāšanas dienai. Procentus aprēķina, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kas noteikta, izmantojot atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (54),
-
Portugāles iestādes pieņem jebkādu saprātīgu pierādījumu no nodokļu maksātājiem, lai pierādītu summas, ko viņi samaksājuši kā nodevu par produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm,
-
tiesības uz atmaksāšanu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, jo īpaši tam, ka nodeva nav tikusi pārnesta;
-
ja nodokļu maksātājs nodevu vēl nav samaksājis, Portugāles iestādes oficiāli atsakās no tās daļas samaksas, kas proporcionāla tai, kas uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, un attiecībā uz kuru pierādīts, ka tā paredzēta, lai finansētu atbalsta daļu tikai valsts izcelsmes produktiem. Tās arī atsakās no iespējamiem kavējuma procentiem, kas ar to saistīti,
-
ja Komisija to pieprasa, Portugāle apņemas iesniegt pilnīgu pārskatu, kas pierāda, ka atmaksāšanas pasākums veikts pienācīgi,
-
ja nodeva, kurai ir līdzīgi mērķi, uzlikta citā dalībvalstī tiem pašiem produktiem, kas aplikti ar nodevu Portugālē, Portugāles iestādes apņemas nodokļu maksātājiem atmaksāt to nodevas daļu, kas uzlikta produktiem, kuru izcelsmes valsts ir šī cita dalībvalsts,
-
Portugāle apņemas darīt zināmu šo lēmumu visiem iespējamajiem šīs nodevas maksātājiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Valsts atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi, pamatojoties uz 1998. gada 4. decembra dekrētlikumu Nr. 393-B/98, ir saderīgs ar iekšējo tirgu.
2. pants
1. Valsts atbalsts, ko Portugāle piešķīrusi, pamatojoties uz 2002. gada 25. septembra dekrētlikumu Nr. 197/2002 un pārejas shēmu, kas noteikta ar 2003. gada 7. oktobra dekrētlikuma Nr. 244/2003 3. panta 2. punktu, ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ar nosacījumu, ka Portugāle atmaksā nodevas maksātājiem to nodevas daļu, ar kuru aplikti produkti, kas ievesti no citām dalībvalstīm, laikposmā no tās piemērošanas dienas atbilstoši 2002. gada dekrētlikumam līdz pēdējai tās piemērošanas dienai, pirms izbeidzas pārejas shēma, kas ieviesta ar 2003. gada dekrētlikumu.
2. Šajā nolūkā Portugāle nodrošina, ka tiek ievēroti šādi nosacījumi:
-
ja nodokļu maksātāji, kuri ir atbildīgi par nodevas samaksāšanu, var iesniegt pierādījumus, ka nodeva uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, tad viņi var pieprasīt tās daļas atmaksāšanu, kas ir proporcionāla ienākumam no nodevas tās atbalsta daļas finansēšanai, kas paredzēta tikai valsts izcelsmes produktu atbalstam. Atmaksāšanas pieprasījumi tiek iesniegti termiņā, kas noteikts atbilstoši valsts tiesību aktiem un kas nekādā gadījumā nav mazāks par sešiem mēnešiem, sākot no šā lēmuma publicēšanas dienas,
-
Portugāle noteiks to iespējamās diskriminācijas pasākumu, kas ir slogs, kas uzlikts importētajiem produktiem. Šajā nolūkā Portugāle atsauces periodā pārbaudīs par valsts izcelsmes produktiem kopā iekasētās noteiktās nodevas summas un priekšrocību, kas izņēmuma kārtā piešķirtas šiem produktiem, finansiālo līdzvērtību,
-
atmaksāšanai jānotiek vēlākais sešu mēnešu laikā, sākot no pieprasījuma iesniegšanas dienas,
-
atmaksātās summas jādiskontē, ņemot vērā procentus, sākot no dienas, kad nodeva iekasēta, līdz faktiskās atmaksāšanas dienai. Šos procentus aprēķina, pamatojoties uz Komisijas atsauces likmi, kas noteikta, izmantojot atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodi (55),
-
Portugāles iestādes pieņem jebkādu sapratīgu pierādījumu no nodokļu maksātājiem, lai pierādītu summas, ko viņi samaksājuši saistībā ar nodokli par produktiem, kas ievesti no citām dalībvalstīm,
-
tiesības uz atmaksājumu nevar tikt pakļautas citiem nosacījumiem, jo īpaši nosacījumam, ka nodeva nav tikusi pārnesta,
-
ja nodokļu maksātājs nodevu vēl nav samaksājis, Portugāles iestādes oficiāli atsakās no tās daļas samaksas, kas proporcionāla tai, kas uzlikta produktiem, kas importēti no citām dalībvalstīm, un attiecībā uz kuru pierādīts, ka tā paredzēta, lai finansētu atbalsta daļu tikai valsts izcelsmes produktiem. Tās arī atsakās no iespējamiem kavējuma procentiem, kas ar to saistīti,
-
ja Komisija to pieprasa, Portugāle apņemas iesniegt pilnīgu pārskatu, kas pierāda, ka atmaksāšanas pasākums veikts pienācīgi,
-
ja nodeva, kurai ir līdzīgi mērķi, uzlikta citā dalībvalstī tiem pašiem produktiem, kas aplikti ar nodevu Portugālē, Portugāles iestādes apņemas nodokļu maksātājiem atmaksāt to nodevas daļu, kas uzlikta produktiem, kuru izcelsmes valsts ir šī cita dalībvalsts,
-
Portugāle apņemas darīt zināmu šo lēmumu visiem iespējamajiem šīs nodevas maksātājiem.
3. pants
Portugāle divu mēnešu laikā, sākot no šā lēmuma paziņošanas, informē Komisiju par pasākumiem, ko tā pieņēmusi, lai panāktu atbilstību šim lēmumam.
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Portugāles Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā