РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 26 януари 2011 година
относно схеми за помощ C 50/07 (ex N 894/06), които Франция възнамерява да приведе в действие за развитие на здравноосигурителни договори, основани на солидарност и индивидуална отговорност и на колективни застрахователни договори срещу рисковете смърт, нетрудоспособност и инвалидност
(нотифицирано под номер C(2011) 267)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/319/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената по-горе разпоредба (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 28 декември 2006 г. Франция уведоми Комисията за схеми за помощ за развитие на здравноосигурителни договори, основани на солидарност и индивидуална отговорност, както е предвидено в проект на закон за изменение на закона на бюджета за 2006 г. Разпоредбите на тези схеми са изброени в член 88 от закон № 2006-1771 от 30 декември 2006 г. за изменение на закона на бюджета за 2006 г. (3). Франция предостави допълнителна информация на Комисията с писма от 26 февруари, 11 май и 18 септември 2007 г.
(2)
С писмо от 13 ноември 2007 г. Комисията уведоми Франция за решението си да открие официалната процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на тази помощ.
(3)
Решението на Комисията да открие официална процедура по разследване беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданите схеми за помощ.
(4)
С писмо от 21 декември 2007 г. Франция представи мнението си относно решението за откриване на официална процедура по разследване.
(5)
Комисията получи мнения по този въпрос от няколко трети заинтересовани страни. Тя ги предаде на Франция, на която предостави възможност за отговор; коментарите на Франция бяха получени с писмо от 8 май 2008 г.
(6)
С писмо от 31 октомври 2008 г. Франция представи допълнителна информация на Комисията.
(7)
През февруари 2009 г. няколко трети заинтересовани страни представиха допълнителна информация на Комисията.
(8)
На проведената на 2 юни 2009 г. среща между службите на Комисията и френските органи, последните поеха ангажимент да анализират възможността за внасяне на някои изменения в схемите, за които е постъпило уведомление и в най-кратък срок да предоставят анализа си на службите на Комисията.
(9)
С писмо от 22 септември 2009 г. Комисията даде на Франция срок от 20 работни дни, за да представи анализа си.
(10)
С писмо от 3 ноември 2009 г. френските органи поискаха спиране на официалната процедура по разследване до 1 април 2010 г.
(11)
На 17 ноември 2009 г. Комисията се съгласи със спирането на официалната процедура по разследване до 1 април 2010 г. на основание Кодекса на най-добри практики при провеждане на процедури на контрол на държавните помощи (5), за да даде възможност на Франция да преработи законодателния си проект и да проведе необходимите консултации.
(12)
С писмо от 26 април 2010 г. френските органи уведомиха Комисията, че на 17 май 2010 г. ще получи възможен проект за изменена схема.
(13)
С писмо от 27 май 2010 г. френските органи предоставиха информация на Комисията без обаче да предвиждат изменения на схемите, за които е постъпило уведомление.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(14)
Две отделни данъчни разпоредби са предмет на решението за откриване на официална процедура по разследване:
(15)
Първата мярка, за която е постъпило уведомление, е схема на освобождаване от корпоративен данък, въведена с член 207-2 от Общия данъчен кодекс (code général des impôts) (CGI) и от местен данък (6) (член 1461-1 от CGI) поради дейностите по управление на някои здравноосигурителни договори, наречени „солидарни и отговорни“. От това освобождаване биха се възползвали всички предприятия, които предлагат тези договори: взаимозастрахователни дружества и обединения, които се уреждат от Кодекса за взаимозастраховане (code de la mutualité), взаимоспомагателните дружества, които се уреждат от дял III от книга IX на Кодекса за социално осигуряване (code de la sécurité sociale) или от книга VII от Селскостопанския кодекс (code rural), както и всички застрахователни предприятия, които се уреждат от (Кодекса за застраховането (code des assurances).
(16)
Основната цел на тази мярка е, чрез развитието на този вид договори, да се разшири обхвата на допълнителното здравно осигуряване на френското население. На това основание мярката ще допълва схемата за освобождаване от данък на застрахователните договори, която се прилага за същия вид договори и е разрешена от Комисията с нейни решения от 2 юни 2004 г. (7) и от 29 октомври 2010 г. (8).
(17)
Засегнатите от тази схема за освобождаване здравноосигурителни договори са въведени във Франция през 2001 г. (9). От една страна, това са договорите за колективни дейности при условията на задължително присъединяване, а от друга страна, договорите за индивидуални и колективни дейности при условията на факултативно присъединяване.
(18)
За бъдат избираеми, тези договори трябва да отговарят по-специално на следните условия:
-
никаква медицинска информация за застрахованото лице не трябва да се изисква от страна на застрахователното предприятие за присъединяването към факултативните договори;
-
размерът на вноските или на премиите няма да се определя според здравословното състояние на застрахованото лице;
-
предоставяните покрития задължително трябва да покриват услугите, свързани с превенцията и консултациите с личния лекар, както и с неговите рецепти;
-
предоставяните покрития не трябва да покриват онази част от медицинските разходи, които застрахованото лице може да направи, ако размерът на хонорарите надвишава тарифата за някои дейности или за някои консултации, или поради това, че няма избран личен лекар.
(19)
Освен това, за да се възползват от преференциалната схема, застрахователните предприятия трябва да спазват праговете относно броя на здравноосигурителните договори със солидарен и отговорен характер спрямо всички сключени от тях здравноосигурителни договори. Тези прагове варират в зависимост от естеството на договорите:
-
Договори за индивидуални и колективни дейности при условията на факултативно присъединяване:
Техният дял трябва да обхваща 150 000 лица или минимален дял (определен с декрет) между 80 % и 90 % от всички присъединили се лица и участващи членове в сключените със застрахователното предприятие договори за индивидуални и колективни дейности при условията на факултативно присъединяване (10).
-
Договори за колективни дейности при условията на задължително присъединяване:
Техният дял трябва да обхваща 120 000 лица или минимално дял (определено с декрет) между 90 % и 95 % от всички присъединили се лица и участващи членове в сключените със застрахователното предприятие договори за индивидуални и колективни дейности при условията на задължително присъединяване (11).
(20)
Накрая възползващите се предприятия трябва да отговарят и на поне едно от следните условия:
-
да въведат тарифна ставка или плащане на вноски в зависимост от социалното положение на присъединилите се лица и участващите членове;
-
участващите членове и присъединилите се лица, които ползват помощ за сключването на допълнителното здравно осигуряване (12), са поне между 3 % и 6 % от участниците или присъединилите се лица в сключените със застрахователното предприятие здравноосигурителни договори за индивидуални и колективни дейности при условията на факултативно присъединяване (13);
-
лицата на възраст поне шестдесет и пет години са поне между 15 % и 20 % от участващите членове или присъединилите се лица в сключените със застрахователното предприятие здравноосигурителни договори (14);
-
лицата на възраст под двадесет и пет години са поне между 28 % и 35 % от бенефициерите в сключените със застрахователното предприятие здравноосигурителни договори (15).
(21)
Според френските органи последните критерии налагат тарифна взаимност или взаимност на поколенията и достигането на определено минимално ниво на действителна солидарност. Те целят да насърчат разпространението на солидарните и отговорните договори и осигуряването на цялото население, по-специално, като се приобщи значителен дял млади или възрастни хора, две категории, които срещат най-много затруднения при сключването на (допълнителна) здравна осигуровка, поради ограничените им финансови възможности (младите) или поради потенциалния разход, с който са свързани (възрастните хора).
(22)
Освен това инструментът налага тези критерии да бъдат преценявани на равнище групи, съобразно облагаемите им дейности във Франция. Тази разпоредба има за цел да не се допусне заобикаляне на инструмента или намествания, които в противоречие с целта за взаимност водят до концентрация на този вид риск в няколко структури ad hoc.
(23)
Според френските органи всички тези условия имат за цел да накарат застрахователните предприятия да развият разпространението на тези договори, да участват в прилагането на общото основно и допълнителното здравно осигуряване и да предлагат допълнително здравно осигуряване на цялото население при контролирани тарифни условия. По-специално се имат предвид лицата, чието здравословно състояние или финансови възможности не им позволяват да притежават осигуровка индивидуално.
(24)
Влизането в сила на този данъчен инструмент, първоначално предвиден за 1 януари 2008 г., що се отнася до освобождаването от корпоративен данък и за бюджетната 2010 година, що се отнася до освобождаването от местен данък, е било отложено съответно за 1 януари 2012 г. и бюджетната 2013 година, в очакване на одобрението на съответните схеми от Комисията.
(25)
Втората данъчна разпоредба цели на застрахователните предприятия да се позволи да се възползват от данъчно облекчение от вноските за изравнителни резерви, свързани с някои допълнителни колективни застрахователни договори (член 39 г, буква ЖГ от CGI) (article 39 quinquies GD du CGI) над позволеното от общоприложимата схема (член 39 г, буква ЖБ от CGI) за такива резерви.
(26)
Създаването на технически резерв за изравняване (16) е предвидено от счетоводното и надзорно регулиране на застрахователните предприятия. Член 30 от Директива 91/674/ЕИО на Съвета от 19 декември 1991 година относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на застрахователните предприятия определя изравнителния резерв по следния начин: „изравнителният резерв включва всички суми, заделени в съответствие с правните или административни изисквания за изравняване на колебанията в квотите на вредите през следващи години или за покриване на особените рискове.“ (17).
(27)
В разглеждания случай изравнителният резерв е предназначен за справяне с колебанията при вредите, свързани с колективните дейности, които покриват рисковете от смърт или телесни повреди (нетрудоспособност и инвалидност). Тези колебания в резултата (от една счетоводна година в друга) са свързани с действителното използване на покритията, предвидени по сключените застрахователни договори, спрямо хипотезите, свързани с изпълнението на задълженията по покритията, които са били взети предвид при изготвянето на тарифите на застрахователните премии. Резервът позволява изравняването на техническите резултати, свързани с разглежданите дейностите, с цел да се покрият значителните колебания при вредите, които може да бъдат установени впоследствие.
(28)
Според френските органи, новият изравнителен резерв, предвиден в член 39 г, буква ЖГ, подкрепя основната цел за развитие и подобряване на предложенията на застрахователните предприятия, на договорените покрития за взаимно подпомагане в рамките на процедура наречена „по определяне“. Засегнати са допълнителните колективни покрития, които следват от браншови или междубраншови колективни договори или споразумения, от споразумения в предприятия или от взетите от работодателя решения, при които застрахователното предприятие е определено от социалните партньори („процедура по определяне“). За определеното предприятие това определяне налага задължение за спазване на условията по споразумението, договорени от социалните партньори (18) (включително условията относно обновяването на тарифите). Определянето се извършва за период от максимум пет години, в края на който трябва да се извърши задължително преразглеждане на определеното предприятие. Договорите с условие за определяне, въведени за браншовите организации по споразумение между социалните партньори, винаги са предмет на постановление за общо прилагане, издавано от министъра, който отговаря за социалното осигуряване. Поради това, те са приложими по право за всички заети лица и бивши заети лица от бранша, както и за ползвателите на техните права (независимо от тяхното здравословно състояние и възраст), а техните работодатели са длъжни да сключат посочените договори и да се обвържат с определеното предприятие (19).
(29)
Според френските органи, определянето позволява от определеното предприятие да се получи по-изгодно съотношение вноска/покритие и всички заети лица от определен икономически сектор да имат достъп до същите покрития, независимо от размера на тяхното предприятие. То налага и периодично преразглеждане на условията за структуриране на взаимността при рисковете и на определянето на съответното застрахователно предприятие.
(30)
В полза на отделния потребител, тази мярка ще позволи също да се подобри контрола на тарифите и качеството на предоставяните обезщетения при настъпването на тежки рискове като инвалидност, нетрудоспособност или смърт, които имат значителни социални и финансови последици (допълнителни разходи, загуба на доходи, изключване и т.н.) за застрахованото лице или неговото семейство.
(31)
По-конкретно, механизмът на създаване на резерв за покритията смърт, инвалидност и нетрудоспособност, договорени в рамките на процедура по определяне, цели да осигури на определените застрахователни предприятия:
-
покриването на отрицателните разлики по този вид договори спрямо предвидения в началото среден размер, които разлики биха могли да следват от случайности при вредите (размери и брой) или от отклонение в риска (изменение на данните, въз основа на които е била изготвена първоначалната тарифа);
-
подобряването на собствения капитал и на маржа на платежоспособност на застрахователните предприятия, които предлагат тези дейности, чрез създаването на специалния резерв.
(32)
На практика се позволява годишната вноска в резерва да се намали от размера на техническата печалба (20) от съответните дейности. Общият размер на резерва не може да надвишава 130 % от общия размер на вноските от всички тези дейности, осъществени през счетоводната година. Резервът се използва за компенсация на отрицателните технически резултати от счетоводната година, като се върви хронологично от най-старите към по-новите годишни вноски.
(33)
Неизползваните в срок от десет години годишни вноски се прехвърлят в освободен от данък специален резерв. Размерът на този специален резерв не може да надвишава 70 % от общия размер на вноските от всички съответни дейности, осъществени през счетоводната година. Надвишаващата този размер сума от вноските се добавя към облагаемата печалба след период от 10 години, следващи осчетоводяването им.
(34)
В общоприложимата схема застрахователните и презастрахователни предприятия (член 39 г, буква ЖБ от CGI) понастоящем могат да създават освободени от данъчно облагане изравнителни резерви във връзка с дейностите по групово застраховане срещу рисковете смърт, нетрудоспособност или инвалидност при следните ограничения:
-
годишната вноска за резерва е ограничена на 75 % от техническа печалба от съответните договори;
-
в зависимост от броя на осигурените лица, общият размер на резерва не може да надвишава съотношение между 23 % и 100 % спрямо размера на получените през счетоводната година вноски по съответните договори.
Всеки резерв се използва за компенсация на отрицателните технически резултати от счетоводната година, като се върви хронологично от най-старите към по-новите годишни вноски. Освен това вноските, които не са били използвани в срок от 10 години, се добавят към облагаемата печалба.
III. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(35)
В решение си за откриване на официална процедура по разследване от 13 ноември 2007 г. Комисията изрази съмнения във връзка с прилагането на член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС по отношение на разглежданите данъчни мерки (21).
(36)
Що се отнася до първата мярка (освобождаване от корпоративен данък и от местен данък, поради дейностите по управление на солидарните и отговорните договори), Комисията счете, че Франция не е доказала цялостното прехвърляне на предимството към потребителите.
(37)
Комисията се усъмни също и в спазването на условието за избягване на дискриминацията по отношение на произхода на продукта, поради наличието на прагове за броя (120 000/150 000 договора) или за дела (80/90 %) на солидарните и отговорните договори от общия брой здравноосигурителни договори на съответните застрахователни предприятия.
(38)
Що се отнася до втората мярка (данъчно облекчение от вноските за изравнителни резерви), Комисията беше на мнение, че нито едно от трите условия за прилагане на член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС, не изглежда да е изпълнено.
(39)
Първо, според Комисията социалният характер на мярката не изглеждаше напълно доказан, ако се разглежда етапът на сключване на застрахователния договор, т.е. преди настъпването на съответните тежки събития.
(40)
Второ, цялостното прехвърляне на помощта към потребителя/осигуреното лице изглежда още по хипотетично и несигурно отколкото предходната мярка. Освен това прехвърлянето на предимството изглежда може да облагодетелства и работодатели, доколкото те също участват във финансирането на договора.
(41)
Трето, високата степен на концентрация на пазара на договорите по определяне в ръцете на взаимоспомагателните дружества в настоящия контекст изглежда може да води до дискриминация de facto в полза на тези дружества.
IV. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(42)
След публикуването на решението за откриване бяха получени коментари от страна на Fédération Nationale de la Mutualité Française (FNMF), Fédération française des Sociétés d’Assurance (FFSA), Centre technique des Institutions de prévoyance (CTIP), Union Nationale Interfédérale des Œuvres et Organismes Privés Sanitaires et Sociaux (UNIOPSS), Fédération nationale des Comités féminins pour le Dépistage des Cancers, Union Fédérale des Consommateurs - Que choisir (UFC - Que choisir), както и от трето неизвестно лице.
(43)
Голяма част от заинтересованите страни оценяват положително въпросните две данъчни мерки и техните коментари в голяма степен съвпадат с доводите, изложени от френските органи. Те подчертават наличието на силна конкуренция на пазара на допълнително здравно осигуряване, както и отличната ликвидност на пазара. Те подчертават също, че засегнатите от двете мерки осигуровки ще компенсират недостатъците на социалното осигуряване. Чрез създаването на данъчни облекчения, които са лесно достъпни за всички страни в допълнителното здравно осигуряване, френските органи създават условия за превръщането на групата от хора, които à priori не представляват интерес като профил на риска или на платежоспособността, в група, притежаваща нова икономическа привлекателност.
(44)
Въпреки това що се отнася до първата мярка (освобождаване на солидарните и отговорните договори) FFSA е обезпокоена от наличието на твърде високи прагове, съставляващи явно предимство за операторите, които вече са силно представени на пазара. Макар FFSA да разбира принципа на въвеждане на праг с цел да се избегнат твърде сложни за управление положения, в замяна на това тя счита, че е необходимо този праг да не съставлява пречка за предоставянето на помощта, поради височината си. Тя счита още, че критериите, свързани със структурата на осигуреното население (процент на лицата под 25 години, пенсионери и т.н.), водят до избор на бенефициерите на помощта, без реална обосновка с оглед на обявената цел. Тези критерии благоприятствали еднородните взаимозастрахователни дружества, където достъпът е подчинен на критерии, свързани със статут или професия, в ущърб на отвореното за всички потребители взаимно застраховане. Тези критерии щели да доведат и до възможно различие в третирането между застрахованите лица.
(45)
Що се отнася до CTIP, той уточнява, че за да са качествени предлаганите от застрахователните предприятия услуги, те изискват значителни инвестиции, които трябва да може да се възвърнат, чрез достатъчно многобройни групи от застраховани лица. Тази цел обяснява въвеждането на праговете.
(46)
CTIP се позовава и на задължението на застрахователните предприятия в Европейския съюз за създаване на марж на платежоспособност. Ако всички технически печалби трябва да се върнат на застрахованите лица, изискването за платежоспособност няма да бъде изпълнено. Поради това e нормално поне част от предимството да служи за пълно или частично покриване на ежегодното увеличаване на изискването за платежоспособност.
(47)
В допълнение CTIP уточнява, че според съдебната практика на Съда на ЕС, браншовите схеми от конвенционално естество, поради естеството и предмета си, не попадат вобхвата на разпоредбите на правото на Европейския съюз в областта на конкуренцията (22). Освен това, тъй като са осигуровки, които компенсират недостатъците на социалното осигуряване и които се основават на колективни договори и споразумения, такива схеми не могат да се засягат от търговски данъци.
(48)
FNMF твърди за съвместимост на първата мярка на основание член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. От една страна, помощта има за цел да улесни развитието на допълнителното здравно осигуряване, което отговаря на признаците за солидарност и отговорност при условия, които не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Мярката цели да компенсира пропуск на пазара, водещ до създаване на разделение в населението, тъй като пазарът не позволява ефективно да се осигури общото благосъстояние на населението, което не носи печалба. От друга страна помощта е необходима и пропорционална, тъй като въведените преди това инструменти не успяха да постигнат преследваната цел.
(49)
Трето неизвестно лице подчертава, че френската държава не разполага с достатъчно знания и статистически данни относно икономическото и финансовото състояние на предприятията, които действат на пазара на допълнителното здравно осигуряване. Това прави невъзможно извършването на обективен анализ на положението.
(50)
Същото трето неизвестно лице посочва още промяната между 2001 и 2007 г. в достигнатите нива на печалба от предприятията в сектора. Докато в посочения период оборотът на разглежданите предприятия се е увеличил с 50 %, разходите за обезщетения на същите застрахователи са се увеличили едва с 35 %. Следователно брутните оперативни маржове са се увеличили с още 15 % в период от 6 години.
(51)
Що се отнася до втората мярка (изравнителен резерв), FFSA счита, че нищо не обосновава наличието на по-благоприятна данъчна схема за договорите с условие за определяне спрямо груповите договори в предприятия, покриващи същите рискове. Основанието за създаването на резерва и рисковете са същите, с по-голяма взаимност, която при договорите с условие за определяне ограничава приложението им. Освен това, в действителност мярката била запазена за взаимоспомагателните дружества. Въпреки че от правна страна изборът на застрахователното предприятие от социалните партньори е открит, на практика почти всички договори от този вид определят взаимоспомагателното дружество, създадено по инициатива на социалните партньори.
(52)
От своя страна CTIP счита, че е нормално социалните партньори да имат предпочитания към създаването на взаимоспомагателно дружество, чието управление впоследствие могат да осигурят.
(53)
Освен това CTIP напомня задълженията, които трябва да спазват застрахователните предприятия при определяне:
-
прилагане stricto sensu на предвидените в колективното споразумение или договора разпоредби (покрития, тарифи, условия за преостойностяване, запазване на правата в случаи на нестабилност и т.н.);
-
забрана за прекратяване действието на покритията дори при неплащане;
-
задължение за застраховане на всички предприятия, попадащи в приложното поле на споразумението или на договора;
-
необходимост от изравняване на тарифата съобразно продължителността на цикъла в покрития икономически сектор, за да се съобрази увеличението на тарифите при икономическите кризи, които засягат определен браншови сектор.
(54)
Освен това CTIP счита, че за заетите лица допълнителните конвенционални схеми за социална защита съставляват възнаграждения и поради това не могат да бъдат облагани с търговски данъци. Ето защо инструментът за допълнително намаляване на изравнителните резерви не би трябвало да се счита за определен като държавна помощ.
(55)
CTIP, както и FNMF твърдят също, че втората мярка е съвместима на основание член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като уточняват, че тя има за цел да улесни развитието на пазара на взаимно подпомагане, без да засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(56)
Освен това CTIP се позовава на Решение по дело Albany (23) като уточнява, че конвенционалните схеми за социална защита при условията на задължително присъединяване изпълняват задача от общ икономически интерес. Облагането с търговски данъци на дейностите, свързани с конвенционални схеми за социална защита, въведени от застрахователно предприятие, влиза в противоречие с изпълнението на задачата от общ икономически интерес, която е поверена на застрахователните предприятия.
V. КОМЕНТАРИ НА ФРАНЦИЯ
(57)
Що се отнася до отражението на помощта върху отделните потребители, френските органи твърдят, че това отражение ще се осигури, чрез конкурентния характер на пазара на допълнителното здравно осигуряване и самата структура на мярката.
(58)
Не само че броят на участниците на пазара ще да бъде голям (24), но и дистрибуторските вериги ще бъдат многобройни и разнообразни (общи застрахователни агенти, посредници, заети лица в застрахователните предприятия, директни продажби по интернет и т.н.). Освен това конкурентният характер на този сектор е гарантиран от Органа за контрол на застраховането и взаимозастраховането (Autorité de contrôle des assurances et des mutuelles (ACAM).
(59)
Следователно пазарните механизми трябва да гарантират отражението на предимството върху потребителите под формата на намаляване на финансовото участие на застрахованото лице, без да е необходимо да се въвежда задължителен механизъм за преразпределение на спестения данък. Освен това структурата на мярката гарантира, че предимството благоприятства категориите потребители, които са изключени от допълнително здравно осигуряване, поради тяхната възраст или финансовите им възможности.
(60)
Що се отнася до въпроса за възможна дискриминация в полза на някои предприятия, Франция уточнява, че праговете насърчават застрахователните предприятия в тяхната дейност към взаимното разпределение на „лошия риск“, характеризиран от възрастта или равнището на финансовите възможности на съответните лица.
(61)
Определен дял или недостатъчен брой солидарни и отговорни договори не позволява да се постигне тази цел за взаимност и при липса на такива прагове, предвиденото освобождаване ще има ефект на инертна печалба за съответните предприятия. Самата конкуренция (без установяване на праг) ще има за единствена последица отражение на данъчното предимство върху крайния потребител и възможност за застрахователните предприятия да запазят дела си на пазара, без да осигурят увеличаване на осигурителното равнище. Поради това механизмът на двоен праг (процент или абсолютна стойност) е необходим елемент за увеличаване на осигурителното равнище на категориите от населението, които понастоящем не са осигурени.
(62)
При условията на постоянно поскъпване на допълнителните здравни осигуровки, предлагането на данъчно облекчение, предназначено за тези категории от населението, е същински въпрос на национална солидарност.
(63)
Най-напред френските органи посочват, че данъчният инструмент не трябва да се счита за помощ в нейната цялост. Определянето като държавна помощ трябва да бъде отнесено само към частта от инструмента, която не може да бъде обоснована със специфика на съответната застрахователна дейност предвид правилата за надзор.
(64)
Особеностите на договорите за определяне, основани на строги задължения по отношение на тарифите, избора на рисковете и управлението, правели тези договори особено чувствителни към рисковете от отклонения от равнището на вредите спрямо първоначалните преценки и поради това напълно се обосновава особено внимателната схема на резерви.
(65)
От една страна, покритите рискове от договорите за определяне, сключени в рамките на колективни браншови споразумения засягат население, което е свързано конкретно с един сектор на дейност и следователно особено чувствителен към внезапните промени в циклите, засягащи този сектор. Ето защо дългосрочното предвиждане на тези цикли изисква дългосрочно изравняване на резултатите от определянето.
(66)
От друга страна, договорите за определяне, произтичащи от споразумения в предприятия, засягат неминуемо по-ограничено по брой население и поради това обосновават увеличени равнища на резервите, поради значителните колебания при вредите.
(67)
По този начин данъчното облекчение за вноските в такива резерви при подходящи и ясно изразени условия, което надвишава данъчния инструмент от общоприложимата схема, предвидена в член 39 г, буква ЖБ от CGI, е обосновано от регулаторна и надзорна гледна точка.
(68)
Освен това френските органи отбелязват, че е много трудно точно да се обосноват равнищата на допустимите вноски за тези дейности, поради техническата трудност да се оцени „нормално“ равнището на резерви за толкова специфични рискове. Френските органи обаче уточняват, че таваните за приспадане на вноските от резервите са определени след съгласуване с бранша.
(69)
Що се отнася до съвместимостта на помощта предвид член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС, Франция твърди, че трите условия от тази разпоредба действително са спазени. Що се отнася до социалния характер на помощта, тя уточнява, че колективните договори, сключени в рамките на браншови споразумения, осигуряват високо ниво на взаимност на рисковете, както и по-ниско ниво на премиите спрямо пазара на индивидуалните договори, при това осигурявайки на заетите лица и техните семейства достъп до високи покрития.
(70)
В отговор на довод на Комисията, според който социалният характер не бил напълно доказан, ако се разглежда етапът на сключване на договора, Франция посочва, че предоставянето на помощта преди настъпването на риска е единственият начин да се постигне преследваната социална цел.
(71)
Относно прехвърлянето на помощта на крайния потребител, Франция най-напред въвежда разграничение между колективните браншови споразумения и споразуменията в предприятия. Въпреки че първата група действително може да се характеризира с преобладаване на взаимоспомагателните дружества, този пазар ще бъде предмет на нова динамика и другите участници в областта на застраховането занапред ще се интересуват от този пазар. Във всеки случай конкуренцията между взаимоспомагателните дружества е реална и вече позволява да се гарантира максимално отражение в полза на застрахованото лице. Що се отнася до втората група (споразумения в предприятия), съществува много силна конкуренция между споразуменията и никакво монополно положение в полза на взаимоспомагателните дружества може да се открои.
(72)
Според френските органи, същото схващане може да се приложи, ако намаляването или смекчаването на тарифата се прави в полза на предприятието. Всъщност участието на работодателя във финансиране на покритието, за служителя/осигуреното лице е равносилно на добавка към заплатата и следователно на предимство за последния.
(73)
Относно наличието на дискриминация de facto в полза на взаимоспомагателните дружества, Франция уточнява, че мярката третира равностойно всички оператори, независимо от тяхното положение. На пазара на взаимното подпомагане няма монополно положение в полза на взаимоспомагателните дружества и сега се характеризира със сериозна конкуренция между основните участници.
(74)
Франция напомня също, че изборът на застрахователното предприятие (процедура по определяне) е отговорност на работодателя и на представителите на персонала. Прозрачността и провеждането на търгове в този процес се извършвали в обичайните условия за пазар, отворен за конкуренцията. Провеждането на търг се извършвало, чрез покана за представяне на предложения до няколко застрахователи, въз основа на тръжна спецификация, изготвена от социалните партньори.
(75)
Освен това Франция счита, че оценяваната мярка във всеки случай може да се счита за помощ, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности, която не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Доказаната социална цел на мярката потвърждава значението, което ще има в бъдеще развитието на пазара на взаимното подпомагане.
(76)
Според френските органи, развитието на договорите за взаимно подпомагане, съдържащи процедура за определяне, има за цел да развие въвеждането на по-благоприятни и осигуряващи по-голяма защита допълнителни схеми за социална защита на заетите лица, благоприятствайки социалния диалог и участието на работниците.
(77)
Накрая Франция добавя, че допълнителните застрахователни обезщетения в областта на взаимно подпомагане в рамките на процедурата по определяне могат да бъдат считани за услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС, по-специално когато присъединяването към схема за обезщетение е задължително и нейното управление се осъществява съвместно.
(78)
Колективният договор, който предвижда покрития и определя застрахователя, може да стане задължителен за всички заети лица, бивши заети лица и ползвателите на права съгласно процедурата за общо прилагане (членове L 911-3 и 911-4 от Кодекса за социално осигуряване) с постановление на компетентния министър. Именно това постановление трябва да се счита за акт, с който държава-членка поверява задълженията по извършване на обществена услуга на дадено предприятие.
(79)
Франция признава, че размерът на компенсацията (спестен данък) за услуга от общ икономически интерес не отговаря на условията, въведени с Рамката на Общността за помощ под формата на компенсации за обществени услуги (25). Тя обаче счита, че тези условия не са приспособени към особеностите на разглежданите дейности. Според Франция, механизмът на данъчното приспадане е по-приспособен и по-гъвкав, отколкото отпускането на безвъзмездна помощ въз основа на точна оценка на допълнителните разходи, свързани с управлението на услугата.
VI. РЕАКЦИЯ НА ФРАНЦИЯ НА КОМЕНТАРИТЕ НА ТРЕТИТЕ СТРАНИ
(80)
Френските органи вземат под внимание коментарите на третите страни и по-специално отговарят на мнението на Fédération Française des Sociétés d’Assurance (FFSA).
(81)
Що се отнася до данъчното освобождаване в полза на солидарните и отговорните договори, френските органи отбелязват, че съдържанието на дейностите на застрахователните предприятия е еднородно, така че делът на солидарните и отговорните договори спрямо другите видове здравноосигурителни договори, към момента е равностоен при трите големи категории застрахователни предприятия, действащи на този пазар (предприятия, обхванати от Кодекса за застраховането, взаимозастрахователни дружества, обхванати от Кодекса за взаимозастраховане и взаимоспомагателните дружества, обхванати от Кодекса за социално осигуряване).
(82)
Що се отнася до новия изравнителен резерв, Франция подчертава, че възможността за сключване на браншови договори за определяне е открита за всички оператори, както френски, така и чуждестранни, действащи на пазара на допълнителното взаимно подпомагане.
(83)
Накрая Франция добавя, че взаимоспомагателните дружества не се ползват с монополно положение и поради това няма дискриминиращо предимство. Обстоятелството, че отварянето на пазара за конкуренцията е бавно и постепенно се дължи на исторически фактор, но не поставя под въпрос съществуващата конкуренция между взаимоспомагателните дружества. Обстоятелството, че взаимоспомагателните дружества са специализирани от по-дълго време в този сектор, не е достатъчно за установяването на каквато и да било дискриминация.
VII. ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ, ПРЕДСТАВЕНА ОТ ФРАНЦИЯ СЛЕД СПИРАНЕТО НА ПРОЦЕДУРАТА
(84)
В хода на процедурата по разследване, службите на Комисията предложиха на Франция няколко варианта, чрез които схемите за помощ да станат съвместими с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 2 от ДФЕС.
(85)
Що се отнася до първата мярка (освобождаване от корпоративен данък и от местен данък поради дейностите по управление на солидарните и отговорните договори), бяха предложени следните варианти:
-
за да се спази вторият критерий (действително прехвърляне на предимството) на Франция беше предложено да се ръководи от одобрената по-рано от Комисията спомагателна система за допълнително здравно осигуряване на френските държавни служители (N 911/06), от система за данъчен кредит в полза на отделните потребители или от каквато и да било система, която позволява да се гарантира реалното отражение на помощта;
-
за да не се допусне каквато и да било дискриминация, на френските органи бе предложено да преразгледат механизма на праговете.
(86)
Въпреки това, с писмо от 27 май 2010 г. Франция посочи, че е решила да запази непроменена схемата за помощ, за която е изпратила уведомление и потвърди анализа си, според който схемите, за които е постъпило уведомление, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(87)
В същото писмо Франция добавя, че договорите за допълнително здравно осигуряване са продукт, свързан с лоялността на застрахованите лица, който по-късно позволява на същите застраховани лица да се предложат по-изгодни продукти, подобно на договорите за застраховка живот. Ето защо, за да направят клиентът лоялен, участниците на пазара са насърчени да прилагат привлекателна тарифна политика. При тези условия данъчното предимство, прието от застрахователно предприятие и отразено от последното във вноските на застрахованите лица ще има за пряка последица приспособяване на тарифите на неговите конкуренти, осигурявайки по този начин отражение в полза на всички застраховани лица.
(88)
Що се отнася до втората мярка (допълнително данъчно облекчение за изравнителните резерви), службите на Комисията предложиха на Франция следните варианти:
-
за да се спази вторият критерий (действително прехвърляне на предимството) на Франция беше предложено да се ръководи от одобрената по-рано от Комисията спомагателна система за допълнително здравно осигуряване на френските държавни служители (N 911/06), от система за данъчен кредит в полза на отделните потребители или от каквато и да било система, която позволява да се гарантира реалното отражение на помощта;
-
за да не се допусне каквато и да било дискриминация, на френските органи бе предложено да предвидят въвеждането на задължителен и прозрачен механизъм за провеждане на търгове за предоставянето на договори за определяне.
(89)
Въпреки това, както при първата мярка, Франция реши да запази непроменена схемата за помощ, за която е изпратила уведомление, за развитието на колективното взаимно подпомагане.
(90)
В писмото си от 27 май 2010 г. Франция потвърди особено обременителния характер на определянето, който обосновава особено внимателна схема на вноски. Ето защо изравнителният резерв можел да се счита за държавна помощ само в твърде ограничена степен и съвместимостта му с вътрешния пазар трябва да бъде разгледана.
VIII. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
VIII.1. Освобождаване от корпоративен данък и от местен данък поради дейностите по управление на солидарните и отговорните договори
(91)
Като се позовава на съдебната практика на Съда на ЕС по дело Albany (26), CTIP твърди, че браншовите схеми от конвенционално естество, поради естеството и предмета си, не попадат в обхвата на разпоредбите на общностното право в областта на конкуренцията.
(92)
Комисията обаче отбелязва, че мярката, която е предмет на посочената по-горе съдебна практика, се отнася основно до задължителна правна принадлежност на индустриални предприятия към секторен пенсионен фонд, ползващ се с изключителни права. В това отношение трябва да се отбележи, че схемата за освобождаване, свързана с първата мярка, предвижда както индивидуални договори, така и колективни договори при условията на факултативно присъединяване. Освен това, предвидените от мярката колективни договори при условията на задължително присъединяване зависят от свободния избор на социалните партньори за сключване на такива колективни договори, а не от правно задължение за сключване на споразумения или за присъединяване към секторен или междусекторен фонд, както е в дело Albany.
(93)
По-нататък решението на Съда потвърждава, че схемите за осигуряване на рискове, допълващи законоустановената система на социално осигуряване, като разглежданата в случая, за която френските органи са изпратили уведомление, са подчинени на правилата за конкуренция и че фондове, състоящи се от такива схеми, напълно отговарят на понятието за предприятие по смисъла на членове 101 и сл. от ДФЕС (27).
(94)
Поради това Комисията счита, че схемата за осигуряване, предвидена от първата мярка, се обхваща от правилата на Договора в областта на конкуренцията и по-специално от правилата в областта на забраната на държавните помощи.
(95)
Социалното осигуряване (схема за задължително здравно осигуряване) възстановява само част от разходите за здравеопазване на социалноосигурените лица. Ето защо допълнителните здравни осигуровки поемат онази част от обезщетението, която не се финансира от схемата за задължително здравно осигуряване.
(96)
Пазарът на допълнителното здравно осигуряване е съставен основно от следните три групи участници:
-
взаимозастрахователните дружества и взаимозастрахователни обединения, които се уреждат от Кодекса за взаимозастраховане;
-
взаимоспомагателните дружества, които се уреждат Кодекса за социално осигуряване;
-
застрахователните дружества, които се уреждат от Кодекса за застраховането.
(97)
Според писмото на френските органи от 21 декември 2007 г., 263 застрахователни предприятия, 66 взаимоспомагателните дружества и 1 201 взаимозастрахователни дружества действали на пазара на допълнителното здравно осигуряване. Френските органи посочват още, че през 2006 г. най-големите 20 участници на пазара представляват едва 35 % от пазара, без никой да надвишава повече от 4 % и освен това, че 65 % от пазара е съставен от участници, които представляват по-малко от 1 % от дяловете на пазара (28).
(98)
Според официалните данни, публикувани през 2009 г., броят на участниците на този пазар обаче не бил повече от 876 оператора в края на 2008 г. и трайно намалявал от 2001 г. насам (48 % намаление през 2008 г. спрямо 2001 г.) (29). Взаимозастрахователните дружества били 748 на брой, застрахователните дружества 92, а що се отнася до броя на взаимоспомагателните дружества, той достигал 36.
(99)
Според изготвен наскоро анализ от Френския орган по конкуренцията (Autorité française de la Concurrence), най-големите пазарни дялове от пазара на индивидуалното допълнително здравно осигуряване се държали от Mutuelle Générale de l’Education Nationale - MGEN (7,7 % пазарен дял), взаимозастрахователното дружество Groupama (30) (6,7 % пазарен дял), както и застрахователното дружество Swiss Life (4 % пазарен дял) (31).
(100)
Що се отнася до допълнителното колективно осигуряване, най-големите пазарни дялове се падат на застрахователното дружество Axa (17,51 % пазарен дял), групата от взаимоспомагателни дружества Malakoff-Médéric (8,7 % пазарен дял), както и обединението AG2R-La Mondiale-Prémalliance (32) (6,9 % пазарен дял) (33).
(101)
Въпреки изпратените в този смисъл искания до френските органи, Комисията не разполага с по-точна информация за структурата на пазара на допълнителното здравно осигуряване, като например за групиранията на взаимозастрахователни дружества, взаимозастрахователните дружества, обединенията на взаимозастрахователни дружества и взаимоспомагателните дружества. Освен това, въпреки направените в този смисъл искания от Комисията, френските органи не успяха да представят конкретни статистически данни за солидарните и отговорните договори (както общо, така и за всяка категория участници на пазара). Поради това статистическите данни, възпроизведени в таблицата, съдържаща се съображения 102 и 103, се отнасят за целия пазар на допълнителното здравно осигуряване, включително договорите, които не отговарят на условията, даващи възможност за възползване от мярката, за която е постъпило уведомление. Освен това, в публикуван през 2008 г. от френската сметна палата (Cour des Comptes) доклад (34) се подчертават значителните статистически несъответствия, що се отнася до допълнителното осигуряване, свързани с броя на застрахованите лица, разпределението им по различни категории застрахователи и различни видове договори (индивидуален договор, факултативен колективен договор и задължителен колективен договор), както и до размера на възстановените разходи според категориите домакинства и доходи. При това, въз основа на направените анализи от националния орган по конкуренцията, този пазар изглежда разпокъсан, дори твърде разпокъсан що се отнася до индивидуалните договори (35), които при това съставляват един от засегнатите от първата мярка подпазари, за която е постъпило уведомление.
(102)
Както показва таблицата в края на настоящото съображение между 2001 и 2007 г. този сектор се развива силно (36). Общият оборот на тези предприятия достига 27,4 милиарда евро през 2007 г., като се увеличава с 55,8 % спрямо 2001 г. или среден годишен процент на растеж от 7,6 %. Оборотът за 2008 г. надхвърлил 29 милиарда евро и достигнал увеличение от 6 % спрямо 2007 г. (37).
Промяна на оборота на допълнителните застрахователни предприятия 2001-2007 г.
(в милиарда евро)
Взаимозастрахователни дружества
Взаимоспомагателни дружества
Застрахователни дружества
Общо
2001 г.
10,6
3,3
3,7
17,6
2007 г.
16,0
4,7
6,7
27,4
2001-2007 г.
+50,5 %
+43,15 %
+82,13 %
+55,8 %
(103)
Според предоставените от френските органи данни, индивидуалните и колективните договори се разпределят по следния начин (данните са за 2004 г.):
Взаимоспомагателни дружества
Взаимозастрахователни дружества
Застрахователни дружества
Колективни договори
38 %
33 %
29 %
Индивидуални договори
6 %
67 %
27 %
Колективни + индивидуални договори
18 %
54 %
28 %
(104)
Докато взаимозастрахователните дружества и взаимозастрахователните обединения сключват основно индивидуални договори, взаимоспомагателните дружества сключват предимно колективни договори (договори с предприятия или с браншове). Що се отнася до застрахователните дружества тяхната дейност е по-балансирана.
(105)
От друга страна равнището на осигуреност на населението значително е нараснало, като преминава от 84 % през 1996 г. на 92,8 % през 2006 г. Броят на бенефициерите е между 32 милиона и 38 милиона в сектора на взаимозастраховането, 13 милиона в застрахователните дружества и 11 милиона във взаимоспомагателните дружества, към които трябва да се добавят повече от 4 милиона бенефициери на фонд CMU-C (общо здравно осигуряване), който предлага допълнителна безплатна здравна осигуровка на най-бедните. Това означава, че към момента между 7 % и 8 % от французите не притежават допълнителна осигуровка (38).
(106)
По силата на член 107 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(107)
Следователно определянето на дадена мярка като държавна помощ предполага кумулативното изпълнение на следните условия: 1. въпросната мярка дава предимство, 2. чрез държавни ресурси, 3. това предимство е избирателно и 4. разглежданата мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и може да засегне търговията между държавите членки.
(108)
Няма съмнение, че освобождаването или намаляването на корпоративен данък и на местен данък, изразяващо се в премахване или намаляване на данъчно задължение, което съответните предприятия би трябвало да поемат в нормални условия, съставлява предимство в полза на неговия бенефициер (39). Ето защо, в този смисъл това данъчно освобождаване или намаляване съставлява икономическо предимство.
(109)
Предвид твърденията на CTIP за възможна задача за обществена услуга, Комисията отбелязва, че условията, установени по дело Altmark (40) (за да се изключи самото определяне като помощ при някои услуги от общ икономически интерес), в разглеждания случай не са изпълнени (вж. по-специално параграф 144, третото условие Altmark, което по същество се изразява в липсата на свръхкомпенсация). Следователно действително е налице икономическо предимство.
(110)
Тези предимства са предоставени от френската държава, която по този начин се отказва от събирането на данъчни приходи. Следователно тя предоставя това предимство чрез държавни ресурси.
(111)
Мярката има и избирателен характер. Избирателността следва, от една страна, от ограничаването на разглежданата мярката до определен икономически сектор, а именно застрахователния сектор, и от друга страна, от нейното ограничаване вътре в този сектор до определен вид договори (подсектор). В това отношение, най-напред трябва да се констатира, че корпоративният данък е данък, чието приложно поле обхваща всички дружества, независимо от сектора, в който действат. Следователно освобождаването от този данък, което облагодетелства изключително застрахователния сектор, съставлява дерогация от общия режим на корпоративния данък, която така облагодетелства по специфичен начин някои предприятия. Същото се отнася и до освобождаването от местния данък. Освен това, вътре в застрахователния сектор, разглежданото освобождаване благоприятства сключването на някои здравноосигурителни договори, в случая здравноосигурителните договори, основани на солидарност и индивидуална отговорност. Следователно мярката облагодетелства операторите, сключили „солидарни“ договори, в ущърб на операторите, сключили „класически“ договори.
(112)
Накрая, освен обстоятелството, че застрахователният сектор е предмет на търговия в Европейския съюз, трябва да се напомни, че когато държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, дейността на националния ѝ пазар може да се запази или активизира, което като последица ще намали шансовете на предприятия, установени в други държави-членки, да проникнат на пазара на тази държава-членка (41).
(113)
Поради това, в търговията в Европейския съюз, позицията на съответните предприятия ще бъде засилена. Ето защо тази мярка може да доведе до нарушаване на конкуренцията и да засегне търговията в Европейския съюз.
(114)
Следователно трябва да се заключи, че първата мярка действително съставлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Франция не оспорва това определяне.
(115)
Тъй като мярката, за която е постъпило уведомление, съставлява държавна помощ, трябва да се направи анализ на нейната съвместимост с вътрешния пазар. Френските органи считат, че въпросната мярка съставлява съвместима държавна помощ по силата на член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(116)
Член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС гласи: „за съвместими с вътрешния пазар се считат: а) помощи със социален характер, предоставени на отделни потребители при условие че тези помощи се предоставят, без да се прави разграничение по отношение на произхода на засегнатите стоки“.
(117)
Въз основа на тази разпоредба една държавна помощ е съвместима, щом са изпълнени следните три условия:
1.
помощта трябва да има социален характер;
2.
тя трябва да е предоставена на отделни потребители;
3.
тя трябва да е предоставена, без да се прави разграничение по отношение на произхода на стоката.
(118)
Най-напред трябва да се уточни, че член 107, параграф 2 от ДФЕС дерогира принципа за забрана на държавните помощи, посочен в член 107, параграф 1 от ДФЕС и поради това трябва да се тълкува стеснително (42).
(119)
Въпреки това, що се отнася по специално до прилагането на член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС, трябва да се отбележи, че практиката на Комисията по вземане на решения не изключва помощта да бъде предоставена на посредник, който се ангажира да я предостави на отделните потребители (43). В такъв случай обаче е необходимо въведеният механизъм да гарантира действителното отражение върху крайния потребител.
(120)
Комисията счита, че социалният характер (първи критерий) на мярката действително е доказан, доколкото тя цели да се даде възможност на лицата, които поради възрастта си, здравето си или финансовите си възможности, изпитват трудности да получат допълнително здравно осигуряване. Всъщност член 207 от CGI предвижда критерии от социално естество, които трябва да се спазват от застрахователните предприятия, за да се възползват от мярката (44). Тези критерии въвеждат минимални дялове за някои уязвими групи от населението, като лицата с ниски доходи или възрастните хора, от общата осигурителна дейност на съответните предприятия. Предоставеният от френските органи предварителен проект на декрет, който уточнява някои особености при промяна в тарифите, в зависимост от социалното положение на застрахованите лица (45), потвърждава социалния характер на мярката в полза на уязвимите групи от населението.
(121)
За сметка на това, разследването на мярката от Комисията не позволи да се приеме, че от помощта действително се възползват отделните потребители (втори критерий).
(122)
Според френските органи, от отпуснатите на предприятията помощи ще се възползват косвено отделните потребители. Силната конкуренция на пазара на допълнителното здравно осигуряване гарантира прехвърлянето на получените от предприятията помощи към потребителите посредством фиксиране на стойността на исканите от потребителите премии.
(123)
В това отношение, трябва да се отбележи, че прилаганото от Франция освобождаване от данък на солидарните здравноосигурителни договори беше прието от Комисията като съвместима помощ на основание член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС (46). Всъщност, в този случай нямаше съмнение, че от освобождаването от данъка на първо място ще се възползват отделните потребители, които действително са задължени за заплащането на данъка. Размерът на данъка беше съставна част от размера на премиите и освобождаването от данък в полза на солидарните договори намаляваше със същия размер сумата на премиите.
(124)
В разглеждания случай, помощта не е предоставена посредством освобождаване от косвен данък пропорционално на размера на премиите, за които са задължени застрахованите лица, а чрез освобождаване от корпоративен данък, който се изчислява въз основа на реализираните от застрахователното предприятие печалби от всички застраховани лица, които са сключили солидарен и отговорен договор.
(125)
Действителното отразяване на освобождаването от корпоративен данък върху крайния потребител е най-малкото несигурно. От една страна Комисията не разполага с доказателства, позволяващи да се установи, че корпоративният данък (и освобождаването от такъв данък) действително се отразяват върху отделните потребители на съответния пазар. Освен това скорошен доклад на френската сметна палата разкрива наличието на твърде значително увеличаване на равнищата на печалба в сектора на здравното осигуряване през последните години (от 12 % през 2003 г. на 23 % през 2007 г.) (47). При условията на значително увеличаване на равнищата на печалба е много трудно да се заключи, че съществува пазарен механизъм, който гарантира действителното отразяване на освобождаването от корпоративен данък върху крайните потребители.
(126)
При това CTIP посочва, че част от печалбите трябва да бъдат предназначени за създаването на резерви, за да се спазят задълженията, свързани с платежоспособността и че поради това било нормално поне част от предимството да служи за пълно или частично покриване на ежегодното увеличаване на изискването за платежоспособност. Този довод показва, че мярката ще позволи по-скоро увеличаване на печалбите на застрахователите, отколкото намаляване на цените за осигуряване на съответните рискове за потребителите.
(127)
Накрая, по никакъв начин оценката на Комисията не може да се оспори от довода на Франция, според който договорите за допълнителното здравно осигуряване са продукт, свързан с лоялността на застрахователните предприятия, които били насърчени да прилагат привлекателна ценова политика. Трябва да се напомни, че всъщност член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС изисква предимството действително да бъде предоставено на отделните потребители. Поради това, наличието на обикновено насърчаване за преотстъпване на част от предимството на крайните потребители не би могло да отговори на изискването за действително преотстъпване.
(128)
Поради това Комисията счита, че мярката не гарантира действителното прехвърляне на предимството на отделните потребители, както се изисква от член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(129)
Разследването на Комисията заключава също, че условието, свързано с отсъствието на разграничение по отношение на произхода на стоката не е изпълнено (трети критерий). За да се гарантира спазването на това условие, е необходимо да се провери дали потребителите се възползват от въпросната помощ независимо от икономическия оператор, предоставящ продукта или услугата, който е в състояние да изпълни посочената от съответната държава-членка социална цел и че не съществува никаква бариера пред влизането на застрахователните предприятия, установени в Европейския съюз (48). Всъщност, освен условията, свързани с вида на избираемите договори, предприятията, желаещи да се възползват от схемата, трябва да спазват прагове за броя (120 000/150 000 договора) или за дела (85 %/93 %) на солидарните и отговорните договори в тяхната дейност, свързана с договори за допълнителното здравно осигуряване.
(130)
Френските органи считат, че тези прагове насърчават мащабното развитие на този вид договори, чрез взаимно разпределяне в тяхната дейност на „лошия риск“ характеризиран от възрастта или равнището на финансовите възможности на застрахованото лице, като освен това тези прагове са необходими, за не се допусне данъчното предимство да засегне твърде малка част от дейността на предприятията, и по този начин целите за солидарност и за взаимност да бъдат постигнати. Преследването на социалната цел на мярката могло да се осигури само чрез механизъм, който налага на застрахователните предприятия да имат в своята дейност, свързана със здравноосигурителни договори, минимален брой или значителен дял солидарни и отговорни договори. Ако няма такъв механизъм за праг, нито една разпоредба не може да гарантира увеличаване на осигурителното равнище на населението, което понастоящем не е осигурено и данъчното освобождаване ще има единствено ефект на инертна печалба за застрахователните предприятия. Процентно изразеният праг позволява на малките предприятия, чиято дейност е почти изключително свързана с такива договори, да се възползват от мярката, без да достигат чисто количествен праг, докато праговете в абсолютна стойност позволяват на предприятия, които предлагат значителен брой договори от този вид (без той да е единствен) да се възползват от мярката.
(131)
Комисията най-напред констатира, че никаква конкретна информация не е могла да бъде предоставена от френските органи относно настоящото разпределение на солидарните и отговорните договори между различните участници на пазара, нито относно броя и дела на тези договори в тяхната дейност. Въпреки това, според анализа на Комисията, следва, че взаимозастрахователните дружества и обединенията на взаимозастрахователни дружества са правно задължени да предлагат само солидарни договори (49). Изглежда, че на практика и взаимоспомагателните дружества имат същото задължение. Следователно взаимозастрахователните дружества и взаимоспомагателните дружества винаги трябва да отговарят на изразения в процент критерий за праг, докато застрахователните дружества, който имат ограничено присъствие на пазара на солидарни договори и искат да работят повече на него, биха могли да срещнат затруднения при изпълнението на критериите за праг (както като дял, така и като абсолютна стойност) и следователно при възползването от данъчното освобождаване. По-специално това би било така при застрахователните дружества със значителна съществуваща дейност, свързана с „класически“ договори за допълнително здравно осигуряване, неотговарящи на условията, които са необходими, за да се считат за солидарни договори.
(132)
При това положение праговете не биха довели до равностойни усилия, независимо от вида на застрахователното предприятие и не биха имали насърчителен ефект за застрахователните предприятия, които вече отговарят на критериите за праг (по-специално взаимозастрахователните дружества, обединенията от взаимозастрахователни дружества и взаимоспомагателните дружества). Следователно, обратно на твърдението на Франция, с въвеждането на праговете не може да се избегне възможният ефект на инертна печалба.
(133)
Според Комисията, като последица тези прагове ще предизвикат единствено разграничение по отношение на произхода на стоката. По този начин прагове изглежда могат да изключат определен брой предприятия от възползване от освобождаването, при положение, че именно те биха предлагали солидарните и отговорните договори, които френските органи искат да подкрепят. Освен това, наличие на праговете би могло да даде предимство на вече представените застрахователни предприятия на пазара и да съставлява бариера пред влизането на съответния пазар на някои участници, които не биха могли или не биха имали увереността, че могат да ги спазят.
(134)
Накрая, възможно е размерът на помощта да варира в различните застрахователни предприятия в зависимост от реализираните печалби от съответните дейности, което няма да отговаря на изискването, според което потребителите трябва да се възползват от въпросната помощ независимо от икономическия оператор, предоставящ продукта или услугата, който е в състояние да изпълни посочената от съответната държава членка социална цел (50).
(135)
Следователно трябва да се заключи, че схемата за помощ, за която е постъпило уведомление от Франция, за развитието на солидарните и отговорните договори, не е съвместима с вътрешния пазар на основания член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(136)
Ако Франция изрично не посочи друга разпоредба относно съвместимостта на държавни помощи, трябва да се констатира, че нито един от предвидените в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС критерии за съвместимост не е приложим в разглеждания случай.
(137)
Що се отнася до разпоредбите на член 107, параграф 2 от ДФЕС, които са различни от буква а), трябва да се констатира, че критериите за съвместимост, предвидени в букви б) и в), със сигурност са неприложими в разглеждания случай.
(138)
Съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, за съвместима може да се приеме помощ, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(139)
Според FNMF, помощта има за цел да улесни развитието на допълнителното здравно осигуряване, отговарящо на солидарния и отговорен характер, при условия, които не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Въпреки отправените от нея искания, Комисията не получи от френските органи цифрови данни, позволяващи да се подкрепи приложимостта на критерия за съвместимост, посочен в предходното съображение, нито относно ефекта от съществуващите данъчни мерки за разпространението на солидарните и отговорните договори, нито пък относно връзката между предвиденото допълнително предимство и допълнителните разходи или изисквания, свързани с управлението на този вид договори. Поради това Комисията не можа да се увери в необходимия и пропорционален характер на предвиденото ново освобождаване, за да се постигне посочената цел. Във всички положения трябва да се констатира, че освобождаването от корпоративен данък не е свързано с извършването на инвестиции, нито със създаването на работни места или с конкретни проекти. Следователно то представлява постоянно облекчение на разходите, съставляващо оперативна помощ, която според установената практика не може да бъде призната за съвместима в рамките на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(140)
Накрая, Франция не посочва никакъв друг критерий за съвместимост, предвиден в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(141)
Според CTIP, основаните на колективни договори и споразумения мерки, каквато е разглежданата мярка, имат за предмет компенсацията на недостатъците на социалното осигуряване. Комисията обръща внимание, че CTIP не посочва изрично наличието на услуга от общ икономически интерес, а Франция, която би трябвало да докаже съвместимостта на разглежданата помощ с Договора, не се позовава на член 106, параграф 2 от ДФЕС. При тези обстоятелства Комисията не може да оцени съвместимостта на разглежданата помощ в светлината на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Освен това Комисията отбелязва следното.
(142)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС предвижда, че предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(143)
От съдебната практика на Съда на ЕС е видно, че с изключение на секторите, в които този въпрос се урежда с разпоредби на Европейския съюз, държавите-членки имат широко поле за собствена преценка относно естеството на услугите, които могат да бъдат определени като услуги от общ икономически интерес. Следователно, дори в разглеждания случай да се приеме, че става въпрос за услуга от общ икономически интерес (което не се твърди от Франция), трябва да се констатира, че за целите на член 106, параграф 2 от ДФЕС, компенсацията, заплатена на предприятията, натоварени със задача за обществена услуга не може да надвишава разходите за предоставяне на обществената услуга, като се отчитат свързаните с нея приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(144)
В тази връзка е достатъчно да се посочи, че разглежданата данъчна мярка не съдържа механизъм, който да не допуска свръхкомпенсация спрямо разходите за изпълнение, направени от съответните оператори. Всъщност трябва да се констатира, че размерът на разглежданата помощ (данъчно освобождаване на съответните дейности) по никакъв начин не е свързан с поеманите допълнителни разходи от застрахователните предприятия. Още по-малко той е свързан с премиите, които се заплащат от застрахованите лица, нито с броя на договорите.
(145)
При това положение Комисията заключава, че във всички случаи, съответната мярка не би могла да бъде призната за съвместима с вътрешния пазар на основание член 106, параграф 2 от ДФЕС.
VIII.2. Данъчно облекчение от вноските за изравнителни резерви, свързани с някои допълнителни колективни застрахователни договори
(146)
Пазарът на „взаимното подпомагане“ обединява дейностите, които имат за предмет превенцията и осигуряването на риска смърт, на рисковете накърняващи физическата цялост на лицето или свързани с майчинството, или на рисковете от нетрудоспособност или инвалидност, или на риска от безработица (51), като допълнение на законоустановената система на социално осигуряване.
(147)
Осигуровките за взаимно подпомагане дават възможност:
-
да се улесни достъпа до медицински грижи, като поемат допълнително възстановяване на разходите за здравеопазване при заболяване, майчинство, злополука и т.н.,
-
да се осигури пълно или частично запазване на размера на възнаграждението в случай на отпуск по болест, инвалидност или нетрудоспособност,
-
да се осигури капитал и издръжка на съпруга и на децата при смърт на застрахованото лице,
-
да се предвиди парична добавка в случай на нужда от чужда помощ.
(148)
Три категории предприятия са представени на този пазар: дружества, които се уреждат от Кодекса за застраховането (застрахователни компании, взаимозастрахователни дружества и дъщерни дружества на банки), взаимозастрахователните дружества, които се уреждат от Кодекса за взаимозастраховане и взаимоспомагателните дружества, които се уреждат от Кодекса за социално осигуряване.
(149)
Застраховка за взаимно подпомагане може да се сключи или колективно, чрез присъединяване, с посредничеството на работодателя, към колективния договор на професионален или междупрофесионален бранш, или индивидуално, чрез адресиране непосредствено към застрахователно или взаимозастрахователно дружество.
(150)
Доста голяма част от заетите лица днес са осигурени с колективен договор за взаимно подпомагане. Присъединяването може да има задължителен или факултативен характер.
(151)
Колективната схема за взаимно подпомагане е част от тристранни отношения:
-
работодателят поема ангажимент към заетите лица и на това основание сключва застрахователния договор (52),
-
срещу заплащането на вноски застрахователното предприятие покрива риска,
-
бенефициерите са заетите лица.
(152)
Според предоставените от френските органи оценки за 2005 г., пазарът на взаимно подпомагане е имал годишен оборот от 20 милиарда евро (колективни и индивидуални застраховки). Застрахователните дружества заемат най-голям дял на този пазар със 71 % от направените вноски, докато взаимоспомагателните дружества и взаимозастрахователните дружества заемат съответно 21 % и 8 % от пазара. Трябва да се уточни обаче, че последните данни се отнасят за всички категории договори в този сектор: индивидуален договор, колективен договор при условията на факултативно присъединяване и колективен договор при условията на задължително присъединяване.
(153)
Освен това френските органи считат, че пазарът на браншово определяне (53) за рисковете смърт, нетрудоспособност и инвалидност е по-голям от 4 милиарда евро и обхваща почти всички дейности по взаимно подпомагане, покривани от взаимоспомагателните дружества (4,2 милиарда евро), както и част от колективните договори на застрахователните предприятия на взаимозастрахователните дружества. Нито една конкретна цифра за дела на последните на пазара за определяне обаче не беше предоставена.
(154)
Въпреки че в своето уведомление Франция беше признала определянето на мярката като държавна помощ, впоследствие тя отбеляза, че поне част от инструмента не трябва да се счита за помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, поради особеностите на договори за определяне (строги задължения по отношение на тарифите, избора на рисковете и управлението), които правели тези договори особено чувствителни към рисковете от отклонения от равнището на вредите спрямо първоначалните преценки и поради това напълно се обосновала особено внимателната схема на резерви и съответно по-голямото данъчно приспадане от вноските в резервите, без това да води до съществуването на предимство.
(155)
Поради това Франция счита, че част от данъчното облекчение за вноските в такива резерви при подходящи и ясно изразени условия, която надвишава данъчния инструмент от общоприложимата схема, съдържаща се в член 39 г, буква ЖБ от CGI, била обоснована от регулаторна и надзорна гледна точка, и не създавала предимство.
(156)
Следователно на първо място трябва да се разгледа дали мярката допуска съществуването на предимство в полза на съответните застрахователни предприятия.
(157)
Член 39, параграф 1, точка 5 от посочения по-горе кодекс предвижда, че могат да се приспадат „резервите, създадени за покриване на ясно определени загуби или разходи и които са вероятни, поради текущи събития, при условие че те действително са осчетоводени през счетоводната година“. В определени случаи кодексът предвижда фиксирано приспадане за някои видове дейности. По-специално това е така в областта на застраховането и презастраховането, където членове 39 г, буква Ж-39 г, буква ЖГ от кодекса предвиждат специфични правила в областта на приспадането на резерви, за да се имат предвид особеностите на застрахователния сектор, чиято основна дейност се състои именно в покриване на рискове. Следователно, за да се определи дали съществува евентуално предимство, трябва да се провери дали обхванатите от мярката дейности действително водят до загуби или допълнителни разходи по смисъла на член 39, параграф 1, точка 5 от посочения по-горе кодекс, при условията предвидени в член 39 г, буква ЖГ.
(158)
Преди всичко трябва да се приеме принципът, според който естеството и степента на рисковете от вреди в сектора на допълнителното застраховане срещу рисковете смърт, нетрудоспособност и инвалидност, могат да се променят според вида на осигуреното население и условията на осигуряването (индивидуални/колективни договори, факултативните/задължителни договори).
(159)
Договорите, произтичащи от споразумения в предприятия, включително договорите за определяне, произтичащи от такива споразумения, се отнасят до ограничена част от населението. Те са свързани с „концентриран“ риск (риск от вреда в съответното предприятие) без обаче да откриват възможност за взаимност в рамките на голяма част от населението. Що се отнася до колективните договори, обхващащи определен сектор (бранш), те се отнасят до голяма част от населението и поради това à priori са свързани с по-голяма взаимност. При последния вид договор обаче има много тясна връзка между вредите и кризисните периоди, които могат да засегнат цял икономически сектор. Според CTIP, кризисните периоди засилвали нестабилността на вредите в бранша.
(160)
Що се отнася до колективните договори за определяне, произтичащи от споразумение в предприятие, Комисията счита, че няма основание да се приеме, че естеството и степента (следователно и колебанията) на риска от вреди са осезаемо различни спрямо положението, при което същият тип договор се сключва без съвместни преговори между синдикат и работодател (и следователно вън от процеса за определяне).
(161)
От друга страна, при липса на конкретна информация за повторяемостта на вредите в сектора, нищо не позволява да се заключи, че колебанията на рисковете, които са присъщи за браншовите договори за определяне (договори, характеризиращи се с по-голяма чувствителност към конюнктурата, но и с по-голяма взаимност), биха били по-големи, отколкото същите рискове, свързани с договорите в предприятия (договори, характеризиращи се с концентриран риск и с малка взаимност).
(162)
Освен това дори в случай че посочените от Франция задължения за определяне, действително биха имали като последица оказването на допълнителен натиск върху събираните премии от застрахователните предприятия, трябва да се констатира, че това е обстоятелство, което може да засегне доходите, а не разходите за вреди. Този вид риск (загуба на доходи) обаче не е предвиден в член 39 параграф 1, точка 5 от CGI и следователно не може да се възползва от вноските за резерви, които могат да се приспадат.
(163)
Следователно няма доказана разлика в риска между договорите с условие за определяне и груповите договори с предприятия, покриващи същите рискове. Поради това предвиденото в член 39 г, буква ЖГ данъчно приспадане има като последица намаляването или премахването на задължение за заплащане на корпоративен данък, който съответните предприятия при нормални условия би трябвало да заплащат. Следователно, в този смисъл, допълнителното приспадане съставлява икономическо предимство.
(164)
Предвид твърденията на Франция и CTIP за възможна задача за обществена услуга, Комисията отбелязва, че условията, установени по дело Altmark (за да се изключи самото определяне като помощ при някои услуги от общ икономически интерес), в разглеждания случай не са изпълнени (вж. по-специално съображение 189 - третото условие от съдебната практика по дело Altmark, което по същество се изразява в липсата на свръхкомпенсация). Следователно действително е налице икономическо предимство.
(165)
Дадените от мярката предимства са предоставени от френската държава, която по този начин отказва да събира данъчни приходи. Следователно тя предоставя това предимство чрез държавни ресурси.
(166)
Поради вече изложени основания във връзка с първата мярка, втората мярка също има избирателен характер. Избирателността следва, от една страна, от ограничаването на разглежданата мярка до един икономически сектор, а именно застрахователния сектор, и от друга страна, от нейното ограничаване вътре в този сектор до определен вид договори (подсектор). От мярката се възползват някои предприятия от застрахователния сектор, които сключват колективни договори, покриващи рисковете смърт и телесни повреди, в рамките на процедурата по определяне от социалните партньори. Следователно мярката не се прилага за договорите, покриващи същите рискове вън от процедурата по определяне. Освен това, трябва да се констатира, че мярката не се прилага за презастрахователни предприятия, които са изложени на същия вид риск.
(167)
Въпреки това трябва да се провери дали тази избирателност не е обоснована от естеството и логиката на референтната данъчна система. Въпреки че по отношение на приспадането на резервите, CGI предвижда фиксирано приспадане на вноските за някои видове резерви, трябва да се констатира, че поради изложените по-горе основания (вж. съображения 156-163), приспадането, което надвишава предвидения в член 39 г, буква ЖБ от CGI размер, не е обосновано от от логиката на системата, която предвижда създаване на резерв до размера на загубите или разходите, които текущите събития правят вероятни.
(168)
Накрая, освен обстоятелството, че застрахователният сектор е предмет на търговия в Европейския съюз, трябва да се напомни, че когато държава членка предоставя помощ на дадено предприятие, дейността на националния ѝ пазар може да се запази или активизира, което като последица ще намали шансовете на предприятия, установени в други държави членки, да проникнат на пазара на тази държава членка. В търговията в Европейския съюз позицията на съответните предприятия ще бъде засилена. Трябва да се добави също, че задължителният характер на договорите за определяне засилва нарушаването на конкуренцията. Ето защо тази мярка може да доведе до нарушаване на конкуренцията и да засегне търговията в Европейския съюз.
(169)
Следователно трябва да се заключи, че втората мярка действително съставлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото предвижда размер на приспадане, който е по-голям от предвидения в член 39 г, буква ЖБ от CGI.
(170)
Тъй като мярката съставлява държавна помощ, трябва да се извърши анализ на нейната съвместимост с вътрешния пазар. Френските органи считат, че на основание член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС въпросната мярка съставлява съвместима държавна помощ.
(171)
Комисията най-напред счита, че социалният характер (първи критерий) на мярката е установен, доколкото както посочват френските органи, провежданите дейности в рамките на дадено условие за определяне целят да спомогнат за възможно най-голямо осигуряване на заетите лица срещу слабо поеманите рискове от социалното осигуряване (смърт, нетрудоспособност, инвалидност). Социалният характер се проявява в значителната взаимност между поколенията и между категориите заети лица, единността на вноската (без дискриминация, основана на възраст, пол, здравословно състояние), както и във въвеждането на мерки със социален характер (безвъзмездни придобивки при безработица, за децата на издръжка и т.н.). При възможност за избор в чисто индивидуален план трябва да се очаква също, че групите от заети лица с ниски доходи няма да изберат да сключат договори за покритията, свързани с осигуряването на тежки, но извънредни рискове.
(172)
В решението си за откриване Комисията беше приела, че социалният характер на мярката не е бил напълно доказан, ако се разглежда етапът на сключване на застрахователния договор (преди настъпването на съответните тежки събития). Както обаче посочва Франция, трябва да се констатира, че предоставянето на помощта преди настъпването на риска, посредством застраховка, която покрива въпросните рискове, действително е единственото средство за постигане на преследваната социална цел.
(173)
В замяна на това, поради вече изложените по-горе основания при разследването на първата мярка, разследването на мярката от Комисията не позволи да се докаже, че помощта би гарантирала действително отразяване на предимството върху отделните потребители (втори критерий). Допълнителното приспадане на изравнителни резерви има като последица намаляването или премахването на задължение за заплащане на корпоративен данък и следователно има последица, която е равностойна на инструмента за освобождаване, характеризиращ първата мярка.
(174)
Що се отнася до изтъкнатия от Комисията довод в решението за откриване, според който от евентуалното отразяване на предимството, дадено на застрахователните предприятия, би трябвало да се възползват не само застрахованите/заетите лица, но и работодателите (които поемат заплащането на част от премиите), Франция, както и CTIP, считат, че участието на работодателя във финансирането на допълнителни конвенционални схеми за социална защита съставлява възнаграждение за заетите лица и предимство за тях. Комисията обаче счита, че финансирането на схема за осигуряване в полза на заетите лица от работодателя действително съставлява предимство в полза на заетите лица, като е безспорно, че евентуално намаляване на вноските ще представлява намаляване на разходите в полза на работодателя и следователно предимство в негова полза.
(175)
Що се отнася до евентуалното наличие на разграничение по отношение на произхода на стоките (трети критерии), Комисията потвърждава своята оценка, според която високата степен на концентрация в ръцете на взаимоспомагателните дружества, която понастоящем характеризира дейностите, свързани с договорите за определяне, означава дискриминация de facto в полза на тези дружества. Въпреки че Франция не успя да предостави конкретна информация относно разпределението на пазара за определяне между различните участници на пазара, Комисията обръща внимание, че въз онова на информацията, с която разполага, по-голямата част от договорите за определяне в момента се управляват от взаимоспомагателните дружества.
(176)
Макар, както уточняват френските органи, определянето от социалните партньори на застрахователно предприятие да зависи единствено от техния избор, трябва да се констатира, че нито една правна разпоредба не задължава социалните партньори да провеждат търгове за всички участници на пазара при определянето на предприятието. Без мнението ѝ да се оспорва от френските органи, в тази връзка FFSA твърди, че социалните партньори предпочитат създаването на взаимоспомагателно дружество, чието управление впоследствие могат да осигурят.
(177)
Въпреки че от съдебната практика по посоченото по-горе дело Albany следва, че споразуменията, сключени в рамките на колективни преговори между социални партньори и преследващи социални цели, не се обхващат от член 101, параграф 1 от ДФЕС относно забраната на картелите, трябва да се констатира, че както беше посочено по-горе, тази съдебна практика по никакъв начин не предполага, че определена помощ, предоставена на застрахователно предприятие в рамките на процедура за определяне, е съвместима с член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(178)
Ето защо застрахователните предприятия, които са различни от взаимоспомагателните дружества, по-специално застрахователните дружества, които са активни на пазара на колективното взаимно подпомагане в предприятията, могат да бъдат предмет на дискриминация, поради отсъствие на задължение за социалните партньори за провеждането на търгове, които биха имали за цел да се даде възможност на всеки заинтересован участник на пазара да представи оферта за покриване на договорените между социалните партньори обезщетения и да бъде избран от тях, поради по-високото качество на своите услуги и/или поради по-ниската цена. За сравнение трябва да се отбележи, че някои френски инструменти за допълнително здравно осигуряване предвиждат механизъм за избор на застрахователно предприятие (застрахователни предприятия) въз основа на прозрачна тръжна процедура (54).
(179)
Следователно трябва да се заключи, че два от трите критерия за съвместимост не са изпълнени и че схемата за помощ, за която е постъпило уведомление от Франция, в полза на договорите за определяне в областта на взаимното подпомагане не е съвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 2, буква а) от ДФЕС.
(180)
Несъмнено предвидените в член 107, параграф 2, букви б) и в) от ДФЕС, критерии за съвместимост са неприложими в разглеждания случай.
(181)
Що се отнася до съвместимостта на мярката на основание член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, Франция уточнява, че доказаната социална цел на мярката потвърждавала значението, което ще има в бъдеще развитието на пазара на взаимното подпомагане. Това развитие съответствало на целта за обществено здраве, за борба срещу несигурността и за икономическо и социално сближаване, за развитие на социалния диалог и за защита на работниците, които са цели от общ интерес за Европейския съюз. Въпреки това Комисията счита, че необходимият и пропорционален характер на мярката не е доказан. Така както вече посочи при разследването за наличието на предимство, Комисията счита, че нищо не обосновава изключването от ползите от мярката на груповите договори в рамките на предприятията, които покриват същите рискове, без да се сключени в рамките на процедурата по определяне. Следователно мярката е непропорционална, доколкото не включва договорите без определяне. Освен това, както Комисията вече го направи за първата мярка, трябва да се констатира, че мярката представлява постоянно облекчение на разходите, съставляващо оперативна помощ, която според установената практика не може да бъде призната за съвместима в рамките на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(182)
Накрая, Франция не изтъкна нито един друг критерий за съвместимост, предвиден в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(183)
Според Франция и CTIP, допълнителните застрахователни обезщетения в областта на взаимното подпомагане в рамките на процедурата по определяне, могат да се считат за съставляващи услуга от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС, по-специално, ако присъединяването към схемата за обезщетения е задължително и нейното управление се осъществява съвместно. CTIP се позовава и на съдебната практика на Съда на ЕС по дело Albany (55), като уточнява, че конвенционалните схеми за социална защита при условията на задължително присъединяване изпълняват задача от общ икономически интерес.
(184)
Тази разпоредба предвижда, че предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Освен това, развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Европейския съюз.
(185)
Както вече беше посочено при разследването на първата мярка (56), държавите членки имат широко поле за собствена преценка относно естеството на услугите, които могат да бъдат определени като услуги от общ икономически интерес.
(186)
Комисията обръща внимание, че в посоченото по-горе дело Albany, Съдът заключава, че предоставянето на изключително право за управление в определен сектор на допълнителна пенсионна схема може да се счита за услуга от общ икономически интерес, подчертавайки значимостта на социалната функция, която се отдава на допълнителните пенсии.
(187)
При това положение не е изключено предоставяните обезщетения от застрахователни предприятия в процедурата по определяне от социалните партньори, да бъдат счетени като услуга от общ икономически интерес, доколкото споразумението между социалните партньори в процедурата по определяне е станало задължително за всички предприятия от съответния сектор (или за съответното предприятие) и покрива рискове, които са непокрити или недостатъчно покрити от обществената система за социалното осигуряване. Въпреки това, както вече беше посочено при разследването на първата мярка (57), финансовите мерки за подкрепа на такъв механизъм трябва да се ограничат до необходимото за компенсация на допълнителните разходи на застрахователните предприятия във връзка със задълженията за обществена услуга.
(188)
Рамката на Общността за държавните помощи под формата на компенсация за обществена услуга (58) определя условията, при които Комисията счита такава компенсация за съвместима по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС. По-специално, изплатената компенсация не може да надвишава разходите за предоставяне на обществената услуга, като се отчитат свързаните с нея приходи, както и разумна печалба за изпълнението на тези задължения.
(189)
В това отношение обаче трябва да се констатира, че спестеният данък от допълнителното приспадане на вноските за изравнителни резерви не изпълнява това условие. Всъщност, не е възможно да се установи каквато и да било връзка между размера на спестения данък и разходите за предоставяне на обществената услуга.
(190)
В писмото си от 31 октомври 2008 г. Франция признава, че размерът на компенсацията (спестен данък) за услуга от общ икономически интерес не отговаря на условията, въведени с Рамката на Общността. Тя обаче счита, че тези условия не са приспособени към особеностите на разглежданите дейности. Според Франция, механизмът на данъчното приспадане е по-приспособен и по-гъвкав, отколкото отпускането на безвъзмездна помощ въз основа на точна оценка на допълнителните разходи, свързани с управлението на услугата.
(191)
Въпреки това Комисията счита, че критериите, въведени с Рамката на Общността трябва стриктно да се спазват, тъй като позволяват да се осигури необходимия баланс между, от една страна, доброто функциониране на услугите от общ икономически интерес и от друга страна, недопускането на развитие на търговията в степен, която би била в противоречие с интересите на Европейския съюз.
(192)
Ето защо Комисията счита, че условията по член 106, параграф 2 от ДФЕС, така както са развити в Рамката на Общността, не са изпълнени и поради това мярката не може да бъде призната за съвместима с вътрешния пазар на основание на тази разпоредба.
IX. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(193)
Комисията констатира, че схемите за помощ, за които е постъпило уведомление от Франция, за развитието на солидарните и отговорните договори, както и на колективните договори за взаимно подпомагане, съставляват държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Освен това Комисията констатира, че въпреки доказаната социална цел на съответните схеми за помощ, условията за тяхното въвеждане не позволяват да бъдат изпълнени всички условия, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3, както и в член 106, параграф 2 от ДФЕС. Поради това двете схеми за помощ трябва да се считат за несъвместими с вътрешния пазар,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ, които Франция възнамерява да приведе в действие, от една страна, за развитие на здравноосигурителни договори, основани на солидарност и индивидуална отговорност и, от друга страна, за развитие на допълнителни колективни застрахователни договори срещу рисковете смърт, нетрудоспособност и инвалидност, на основание член 207, параграф 2, 1461, 1 и член 39 г, буква ЖГ от Общия данъчен кодекс, съставляват държавни помощи, несъвместими с вътрешния пазар.
Поради това не се разрешава привеждането в действие на помощите.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 26 януари 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 26. janvāris)
par atbalsta shēmām C 50/07 (ex N 894/06), ko Francija plāno īstenot, lai attīstītu solidārus un atbildīgus veselības apdrošināšanas līgumus un kolektīvus papildu veselības apdrošināšanas līgumus pret nāves gadījumu, darbnespējas un invaliditātes risku
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 267)
(Autentisks ir tikai teksts franču valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/319/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu (1),
pēc aicinājuma ieinteresētajām personām iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekšminēto pantu (2) un ņemot vērā šīs piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Ar 2006. gada 28. decembra vēstuli Francija paziņoja Komisijai par labotajā 2006. gada Finanšu likumprojektā paredzētajām atbalsta shēmām solidāru un atbildīgu veselības apdrošināšanas līgumu attīstīšanai. Atbalsta shēmu noteikumi tika iekļauti 88. pantā labotajā Finanšu likumā 2006. gadam Nr. 2006-1771 (2006. gada 30. decembris) (3). Francija iesniedza Komisijai papildu informāciju ar 2007. gada 26. februāra, 11. maija un 18. septembra vēstulēm.
(2)
Ar 2007. gada 13. novembra vēstuli Komisija informēja Franciju par savu lēmumu uzsākt Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk - LESD) 108. panta 2. punktā paredzēto formālo izmeklēšanas procedūru attiecībā uz minēto atbalstu.
(3)
Komisijas lēmums uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. (4) Komisija uzaicināja ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes par minētajām atbalsta shēmām.
(4)
Francija ar 2007. gada 21. decembra vēstuli iesniedza savas piezīmes par Komisijas lēmumu uzsākt formālo izmeklēšanas procedūru.
(5)
Komisija šajā jautājumā ir saņēmusi piezīmes no vairākām ieinteresētajām personām. Tā šīs piezīmes darīja zināmus Francijai, sniedzot tai iespēju tās komentēt, un saņēma atbildes vēstuli ar komentāriem 2008. gada 8. maijā.
(6)
Francija iesniedza Komisijai papildu informāciju ar 2008. gada 31. oktobra vēstuli.
(7)
Dažas ieinteresētās personas 2009. gada februārī Komisijai nosūtīja papildu informāciju.
(8)
Komisijas dienestu un Francijas iestāžu sanāksmē 2009. gada 2. jūnijā Francijas iestādes apņēmās izvērtēt iespēju izdarīt dažus grozījumus paziņotajās atbalsta shēmās un iesniegt šo izvērtējumu Komisijai pēc iespējas īsākā laika posmā.
(9)
Ar 2009. gada 22. septembra vēstuli Komisija atļāva Francijai iesniegt izvērtējumu 20 darbdienu laikā.
(10)
Ar 2009. gada 3. novembra vēstuli Francija lūdza apturēt formālo izmeklēšanas procedūru līdz 2010. gada 1. aprīlim.
(11)
2009. gada 17. novembrī Komisija piekrita apturēt formālo izmeklēšanas procedūru līdz 2010. gada 1. aprīlim, piemērojot Paraugprakses kodeksu par valsts atbalsta pārbaudes procedūru izpildi, (5) tādējādi dodot iespēju Francijai pielāgot tiesību akta projektu un sākt nepieciešamās konsultācijas.
(12)
Ar 2010. gada 26. aprīļa vēstuli Francijas iestādes informēja Komisiju, ka 2010. gada 17. maijā tai tiks nosūtīts grozītais atbalsta shēmas projekts.
(13)
Ar 2010. gada 27. maija vēstuli Francijas iestādes nosūtīja informāciju Komisijai, tomēr grozījumu izdarīšana paziņotajās atbalsta shēmās netika paredzēta.
II. ATBALSTA SĪKS APRAKSTS
(14)
Lēmums par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu tika pieņemts attiecībā uz diviem dažādiem fiskālajiem pasākumiem, kas aprakstīti turpmāk.
(15)
Pirmais paziņotais pasākums ir shēma, kas paredz atbrīvojumu no uzņēmuma ienākuma nodokļa, kas ieviests ar Vispārējā nodokļu kodeksa (CGI) 207-2. pantu, un atbrīvojumu no teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa [contribution économique territoriale] (6) (CGI 1461-1. pants) sakarā ar noteiktu veselības apdrošināšanas līgumu (tā saukto “solidāro un atbildīgo” līgumu) pārvaldību. Šie atbrīvojumi attiecas uz visām organizācijām, kas piedāvā slēgt šādus līgumus; tās ir savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības un apvienības, kuru darbību regulē Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas kodekss, kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, kuru darbību regulē Sociālā nodrošinājuma kodeksa IX sējuma III sadaļa vai Lauku kodeksa VII sējums, kā arī visi apdrošināšanas uzņēmumi, kuru darbību regulē Apdrošināšanas kodekss.
(16)
Šī pasākuma galvenais mērķis ir, attīstot šāda veida līgumus, palielināt to iedzīvotāju daļu, kuriem ir papildu veselības apdrošināšana. Tādējādi pasākums papildinātu shēmu, kas paredz šāda veida līgumu atbrīvošanu no apdrošināšanas līgumu nodokļiem un kuru Komisija atļāva ar 2004. gada 2. jūnija (7) un 2010. gada 29. oktobra (8) lēmumiem.
(17)
Līgumi, uz kuriem attiecas šī atbrīvojuma shēma, Francijā tika ieviesti 2001. gadā (9). Tie ir gan kolektīvu darījumu līgumi, kuros dalība ir obligāta, gan individuālu un kolektīvu darījumu līgumi, kuros dalība ir brīvprātīga.
(18)
Atbalsta shēma attiecas uz līgumiem, kas atbilst šādiem nosacījumiem:
-
dalībai brīvprātīgajā līgumā apdrošināšanas sabiedrība apdrošinātajai personai nedrīkst prasīt nekādu medicīniska rakstura informāciju,
-
iemaksu vai prēmiju summu nedrīkst noteikt saistībā ar apdrošinātās personas veselības stāvokli,
-
piešķirtās apdrošināšanas garantijas obligāti sedz pakalpojumus, kas saistīti ar profilaksi un ārstējošā ārsta sniegtajām konsultācijām un izrakstītajām receptēm,
-
piešķirtās apdrošināšanas garantijas nedrīkst segt to ārstniecības izdevumu daļu, kas radušies apdrošinātajai personai gadījumā, ja pārsniegts atsevišķām darbībām un konsultācijām noteiktais honorāru tarifs, vai gadījumā, ja nav bijis norīkots ārstējošais ārsts.
(19)
Lai iegūtu atbalsta shēmas piešķirto nodokļu atbrīvojumu, apdrošinātājām sabiedrībām jāievēro arī sliekšņi attiecībā uz solidāro un atbildīgo veselības apdrošināšanas līgumu skaitu veselības apdrošināšanas līgumu portfelī. Šie sliekšņi variē atkarībā no līgumu rakstura.
-
Individuālu un kolektīvu darījumu līgumi, kuros dalība ir brīvprātīga.
Šāda veida līgumiem jābūt noslēgtiem ar 150 000 personām vai to minimālajai procentuālajai attiecībai (noteikta ar dekrētu) jābūt starp 80 % un 90 % no kopējā parakstītāju un dalībnieku skaita individuālo un kolektīvo darījumu līgumos, kuros dalība ir brīvprātīga un kuri noslēgti ar apdrošināšanas sabiedrību (10).
-
Kolektīvu darījumu līgumi, kuros dalība ir obligāta.
Šāda veida līgumiem jābūt noslēgtiem ar 120 000 personām vai to minimālajai procentuālajai attiecībai (noteikta ar dekrētu) jābūt starp 90 % un 95 % no kopējā parakstītāju un dalībnieku skaita individuālo un kolektīvo darījumu līgumos, kuros dalība ir obligāta un kuri noslēgti ar apdrošināšanas sabiedrību (11).
(20)
Visbeidzot, atbalsta saņēmējām apdrošināšanas sabiedrībām jāatbilst vismaz vienam no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
-
atkarībā no parakstītāju un līguma dalībnieku sociālajiem apstākļiem tiek īstenota tarifu pielāgošana vai iemaksu veikšanu uzņemas apdrošinātāja sabiedrība,
-
tie līguma dalībnieki un parakstītāji, kuri ir saņēmuši palīdzību papildu veselības apdrošināšanas polises iegādei, (12) veido vismaz 3 % līdz 6 % no to dalībnieku vai parakstītāju skaita, kam ir brīvprātīgie individuālo un kolektīvo darījumu līgumi, kas noslēgti ar apdrošināšanas sabiedrību (13),
-
personas, kas ir vismaz 65 gadus vecas, veido vismaz 15 % līdz 20 % no to dalībnieku vai parakstītāju skaita, kam ir veselības apdrošināšanas līgumi, kas noslēgti ar apdrošināšanas sabiedrību (14),
-
personas, kas jaunākas par 25 gadiem, veido vismaz 28 % līdz 35 % no to personu skaita, kas ar apdrošināšanas sabiedrību noslēgušas veselības apdrošināšanas līgumu (15).
(21)
Francijas iestādes uzskata, ka šie kritēriji īsteno savstarpējo sadali attiecībā uz tarifiem un dažādām vecuma grupām un nodrošina vismaz minimālu patiesas solidaritātes līmeni. Šo kritēriju mērķis ir sekmēt solidāru un atbildīgu līgumu noslēgšanu un visu Francijas iedzīvotāju apdrošināšanu, jo īpaši vēloties gados jauno vai veco personu lielāku procentuālo attiecību, jo šīs ir divas iedzīvotāju kategorijas, kam (papildu) veselības apdrošināšanas iegūšana ir apgrūtināta materiālā stāvokļa dēļ (jauniešiem) vai iespējamo ar līgumu saistīto izmaksu dēļ (gados veciem cilvēkiem).
(22)
Turklāt pasākums paredz, ka šos kritērijus pozitīvi novērtēs arī apdrošināšanas grupas saistībā ar savām darbībām, kurām Francijā piemēro nodokļus. Šī noteikuma uzdevums būtu novērst pasākuma apiešanu vai tādu mākslīgu struktūru radīšanu, kas izveidotas šāda veida riska koncentrācijas nolūkā un kas ir pretrunā ar savstarpējās sadales mērķi.
(23)
Francijas iestādes uzskata, ka visi šie nosacījumi mudinātu apdrošināšanas sabiedrības attīstīt šādu līgumu noslēgšanu, iesaistīties universālās veselības apdrošināšanas pamatshēmas un papildu universālās veselības apdrošināšanas shēmas īstenošanā un piedāvāt papildu veselības apdrošināšanu visiem iedzīvotājiem ar kontrolētiem tarifu nosacījumiem. Jo īpaši tas skartu personas, kuru veselības stāvoklis vai finansiālās iespējas neļauj iegūt individuālu apdrošināšanu.
(24)
Šī fiskālā pasākuma stāšanās spēkā sākotnēji bija paredzēta 2008. gada 1. janvārī attiecībā uz atbrīvojumu no uzņēmuma ienākuma nodokļa un 2010. finanšu gadā attiecībā uz atbrīvojumu no teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa, taču, gaidot Komisijas apstiprinājumu attiecīgajām atbalsta shēmām, tā tika pārcelta uz 2012. gada 1. janvāri un attiecīgi 2013. finanšu gadu.
(25)
Otrā fiskālā pasākuma mērķis ir sniegt apdrošināšanas sabiedrībām iespēju saņemt nodokļu atvieglojumus izlīdzināšanas rezerves papildināšanai attiecībā uz dažiem kolektīviem papildu veselības apdrošināšanas līgumiem (CGI 39.-quinquies pants GD), pārsniedzot atvieglojumus, kas noteikti ar vispārējo tiesību režīmu (39.-quinquies pants GB).
(26)
Izlīdzināšanas tehniskās rezerves izveidošana (16) ir paredzēta apdrošināšanas sabiedrību grāmatvedības uzskaites un piesardzības noteikumos. Padomes 1991. gada 19. decembra Direktīvas 91/674/EEK par apdrošināšanas uzņēmumu gada pārskatiem un konsolidētajiem pārskatiem (17) 30. pantā izlīdzināšanas rezerve ir definēta šādi: “Izlīdzināšanas rezerve ietver summas, kas atvēlētas saskaņā ar likuma vai administratīvām prasībām, lai izlīdzinātu apdrošināšanas gadījumu līmeņa svārstības nākamajos gados vai lai nodrošinātos pret kādu īpašu risku.”
(27)
Šajā gadījumā izlīdzināšanas rezerve ir paredzēta, lai nodrošinātos pret to izmaksājamo apdrošināšanas atlīdzību apmēra svārstībām, kuras izmaksā saskaņā ar kolektīviem darījumiem nāves gadījuma un fiziska kaitējuma (darbnespēja un invaliditāte) riska apdrošināšanai. Šīs rezultāta svārstības (no viena finanšu gada uz nākamo) ir saistītas ar to garantiju faktisku izpildi, kas paredzētas apdrošināšanas līgumos, sakarā ar iespējamu nepieciešamību īstenot garantiju saistības, kas tika paredzētas, nosakot apdrošināšanas prēmiju tarifu likmes. Rezerve ļauj izlīdzināt attiecīgo darījumu tehniskos rezultātus, sedzot izmaksājamo apdrošināšanas atlīdzību apmēra svārstības, kuras varētu tikt turpmāk konstatētas.
(28)
Francijas iestādes uzskata, ka jaunā izlīdzināšanas rezerve, kas paredzēta 39.-quinquies pantā GD, atbilst vispārīgajam mērķim attīstīt un uzlabot apdrošināšanas sabiedrību piedāvājumu sociālā nodrošinājuma garantijām, kuras noteiktas tā sauktās “norīkošanas” procedūras ietvaros. Tas attiecas uz kolektīvās papildu apdrošināšanas garantijām, kas noteiktas ar kolektīvajiem nolīgumiem vai koplīgumiem, kuri aptver vienu vai vairākas profesijas, līgumiem ar uzņēmumiem vai ar darba devēja pieņemtiem lēmumiem un saskaņā ar kuriem sociālie partneri ir noteikuši apdrošinātāju sabiedrību (“norīkošanas procedūra”). Šis norīkojums paredz, ka attiecīgajai apdrošināšanas sabiedrībai ir pienākums ievērot norunātos noteikumus, par kuriem vienojušies sociālie partneri (18) (tostarp noteikumus attiecībā uz tarifu koriģēšanu). Norīkojuma termiņš ir ne ilgāks kā 5 gadi, un pēc termiņa beigām obligāti veic apdrošināšanas sabiedrības norīkojuma pārskatīšanu. Attiecībā uz līgumiem ar norīkojuma klauzulu, kas īstenoti profesionālās nozares līmenī starp sociālajiem partneriem noslēgta nolīguma veidā, vienmēr ir vajadzīgs sociālā nodrošinājuma ministra izdots rīkojums par paplašināšanu. Tādējādi tie pilnībā piemērojami visiem nozares esošajiem un bijušajiem darbiniekiem, kā arī viņu tiesību pārņēmējiem (neatkarīgi no to veselības stāvokļa un vecuma), un darba devēju pienākums ir tos parakstīt un pievienoties norīkotajai apdrošināšanas sabiedrībai (19).
(29)
Francijas iestādes uzskata, ka norīkošana sekmē izdevīgākus noteikumus attiecībā uz iemaksām/garantijām no norīkotās apdrošināšanas sabiedrības puses un dod iespēju vienas ekonomikas nozares jebkāda mēroga uzņēmuma darbiniekiem iegūt vienādas apdrošināšanas garantijas. Paredzēta arī risku savstarpējās sadales organizēšanas noteikumu un attiecīgās apdrošināšanas sabiedrības norīkojuma periodiska pārskatīšana.
(30)
Šis pasākums arī veicinātu tarifu kontrolēšanu un sniegto pakalpojumu kvalitāti, kas būtu izdevīgi patērētājam, sastopoties ar tādiem nopietniem riskiem kā invaliditāte, darbnespēja vai nāves gadījums, kas apdrošinātajai personai vai tās ģimenei var radīt smagas sociālas vai finansiālas sekas (papildu izdevumi, ienākumu zaudējums, atstumtība utt.).
(31)
Konkrētāk, norīkošanas procedūras ietvaros noteikto nāves, invaliditātes vai darbnespējas garantiju izpildei paredzētās rezerves mehānisms ļautu apdrošināšanas sabiedrībām:
-
uzņemties ar šo līgumu veidiem saistītās tās zaudējumus nesošās nobīdes no sākotnēji paredzētā vidējā, kas varētu rasties, neparedzēti iestājoties apdrošināšanas gadījumiem (summas un skaits) vai riska novirzīšanās dēļ (izmaiņas datos, uz kuru pamata tika noteiktas sākotnējās tarifu likmes),
-
uzlabot pašu kapitālu un maksātspējas normu apdrošināšanas sabiedrībām, kas piedāvā šos pakalpojumus, pateicoties īpaši izveidotai speciālajai rezervei.
(32)
Praksē tas nozīmē, ka rezerves ikgadējo papildinājumu atskaita no attiecīgo darījumu tehniskās peļņas (20). Kopējais rezerves apjoms nevar pārsniegt 130 % no kopējās summas, ko veido iemaksas no attiecīgajiem darījumiem, kas veikti konkrētajā finanšu gadā. Rezervi izmanto, sākot no senākā ikgadējā papildinājuma, lai kompensētu zaudējumus nesošos tehniskos rezultātus konkrētajā finanšu gadā.
(33)
Ikgadējie papildinājumi, kas netiek izmantoti 10 gadu laikā, tiek novirzīti speciālai rezervei, kurai nepiemēro nodokli. Šīs speciālās rezerves apmērs nevar pārsniegt 70 % no kopējās summas, ko veido iemaksas no attiecīgajiem darījumiem, kas veikti konkrētajā finanšu gadā. Šo papildinājumu pārsniegumu pieskaita ar nodokli apliekamajai peļņai pēc tam, kad ir pagājuši 10 gadi kopš to iegrāmatošanas.
(34)
Vispārējo tiesību režīmā apdrošināšanas un pārapdrošināšanas uzņēmumi (39.-quinquies pants GB) attiecībā uz darījumiem, kas saistīti ar grupas apdrošināšanu pret nāves gadījuma, darbnespējas un invaliditātes risku, var izveidot izlīdzināšanas rezervi, kurai piemēro nodokļu atvieglojumus, ņemot vērā šādas robežas:
-
rezerves ikgadējais papildinājums nedrīkst pārsniegt 75 % no attiecīgo līgumu tehniskās peļņas,
-
kopējais rezerves apmērs salīdzinājumā ar to iemaksu summu, kas iemaksātas sakarā ar attiecīgajiem līgumiem un kas saņemtas konkrētā finanšu gada laikā, nevar pārsniegt 23 % līdz 100 % atkarībā no apdrošināto personu skaita.
Katru rezervi izmanto, sākot no senākā ikgadējā papildinājuma, lai kompensētu zaudējumus nesošos tehniskos rezultātus konkrētajā finanšu gadā. Turklāt papildinājumi, kas nav izmantoti 10 gadu laikā, tiek pievienoti ar nodokli apliekamajai peļņai.
III. FORMĀLĀS IZMEKLĒŠANAS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAS PAMATOJUMS
(35)
Komisija savā 2007. gada 13. novembra lēmumā par formālās izmeklēšanas procedūras uzsākšanu izteica šaubas par divu attiecīgo fiskālo pasākumu atbilstību LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunktam (21).
(36)
Attiecībā uz pirmo pasākumu (atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa un teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa sakarā ar solidāru un atbildīgu līgumu pārvaldību) Komisija uzskatīja, ka Francija nav iesniegusi pierādījumus, kas apliecinātu, ka pasākums sniedz priekšrocības tikai patērētājiem.
(37)
Komisija pauda šaubas arī par nediskriminācijas nosacījuma ievērošanu attiecībā uz produkta izcelsmi, jo ir noteikts slieksnis attiecībā uz solidāro un atbildīgo līgumu skaitu (120 000/150 000 līgumi) vai proporciju (80/90 %) attiecīgo apdrošinātāju sabiedrību veselības apdrošināšanas līgumu portfelī.
(38)
Attiecībā uz otro pasākumu (nodokļu atvieglojumi izlīdzināšanas rezerves papildinājumiem) Komisija uzskatīja, ka neviens no LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta trim nosacījumiem nav ievērots.
(39)
Pirmkārt, pasākuma sociālais raksturs, pēc Komisijas domām, netiek pilnībā pierādīts līguma parakstīšanas brīdī, proti, pirms iepriekš minēto nopietno gadījumu iestāšanās.
(40)
Otrkārt, atbalsta priekšrocību pilnīga nodošana patērētājam/apdrošinātajai personai šķiet vēl vairāk hipotētiska un apšaubāma nekā attiecībā uz iepriekšējo pasākumu. Turklāt šķiet, ka no priekšrocību nodošanas labumu varētu gūt arī darba devēji, ciktāl tie piedalās līguma finansēšanā.
(41)
Treškārt, norīkojuma līgumu tirgus augstais koncentrācijas līmenis kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību vidū pašreizējā kontekstā varētu izpausties kā de facto diskriminācija par labu šīm sabiedrībām.
IV. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(42)
Pēc procedūras uzsākšanas lēmuma publicēšanas tika saņemti komentāri no Francijas Nacionālās savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību federācijas (FNMF), Francijas Apdrošināšanas sabiedrību federācijas (FFSA), Kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību metodiskā centra (CTIP), Nacionālās starpfederālās ar veselības un sociālo jomu saistīto darbinieku un privāto organizāciju savienības (Uniopss), Nacionālās sieviešu komiteju federācijas vēža apkarošanai, Federālās patērētāju tiesību aizsardzības apvienības “Que choisir” (UFC - Que choisir), kā arī no anonīmas trešās personas.
(43)
Lielākā daļa no ieinteresētajām personām abus minētos fiskālos pasākumus vērtē pozitīvi, un to komentāri lielākoties sakrīt ar Francijas iestāžu sniegtajiem argumentiem. Komentāros norādīts uz spēcīgo konkurenci papildu veselības apdrošināšanas tirgū, kā arī uz teicamo tirgus likviditāti. Komentāros uzsvērts, ka apdrošināšanas, uz kurām attiecas šie divi pasākumi, kompensētu sociālā nodrošinājuma sistēmas nepilnības. Radot fiskālus stimulus, ko bez grūtībām varētu izmantot visi papildu veselības apdrošināšanas dalībnieki, Francijas iestādes radītu apstākļus, lai tās personas, kuras a priori nav izdevīgi klienti attiecībā uz riska pakāpi vai apdrošināšanas sabiedrību maksātspēju, kļūtu par jaunu ekonomiski pievilcīgu segmentu.
(44)
Attiecībā uz pirmo pasākumu (atbrīvojums no nodokļa sakarā ar solidāriem un atbildīgiem līgumiem), FFSA tomēr pauž bažas, ka pārāk augstie sliekšņi rada nepārprotamas priekšrocības tām apdrošināšanas sabiedrībām, kuras jau aizņem lielu tirgus daļu. Kaut arī FFSA saprot sliekšņa principu - izvairīties no situācijām, kuras būtu pārāk sarežģīti pārvaldīt, tā tomēr uzskata, ka ir nepieciešams nodrošināt, lai noteiktais slieksnis nebūtu tik augsts, ka tas kļūst par šķērsli atbalsta piešķiršanai. Tā arī atzīst, ka noteiktie kritēriji attiecībā uz apdrošināto personu sastāvu (noteikta to personu procentuālā attiecība, kas jaunākas par 25 gadiem, kā arī pensionāru attiecība), rada situāciju, ka atbalstu saņems atsevišķas iedzīvotāju grupas bez atbilstoša pamatojuma attiecībā pret izvirzīto mērķi. Ar šiem kritērijiem tiktu piešķirtas priekšrocības homogēnām savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvajām biedrībām, kurās iestāšanās ir regulēta ar kritērijiem attiecībā uz personas statusu vai profesiju, radot nelabvēlīgākus apstākļus savstarpējās apdrošināšanas biedrībām, kurās tiek uzņemta ikviena persona. Šie kritēriji varētu radīt nevienlīdzīgu attieksmi pret apdrošinātajām personām.
(45)
CTIP atzīmē, ka apdrošināšanas sabiedrībām ir nepieciešamas vērā ņemamas investīcijas, lai to piedāvātie pakalpojumi būtu atbilstošas kvalitātes, un šīs investīcijas var amortizēt tikai pietiekoši lielas apdrošināto personu grupas. Šis iemesls attaisno atbalsta saņēmējiem noteiktos sliekšņus.
(46)
CTIP arī atsaucas uz Eiropas Savienībā darbojošos apdrošināšanas uzņēmumu pienākumu veidot maksātspējas rezervi. Ja visa tehniskā peļņa būtu jāizmaksā apdrošinātajām personām, maksātspējas prasības nevarētu tikt izpildītas. Tādējādi ir pieļaujams, ka vismaz daļa no priekšrocībām tiek izmantota, lai pilnīgi vai daļēji segtu maksātspējas prasības, kas ar katru gadu pieaug.
(47)
CTIP turklāt precizē, ka atbilstoši Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā norādītajam Eiropas Savienības tiesību aktos ietvertās konkurences normas neattiecas uz tām arodnodrošinājuma shēmām, kuru pamatā ir kopīga vienošanās, to rakstura un mērķa dēļ (22). Šādām shēmām nevar vēl piemērot uzņēmējdarbības nodokļus, jo šīs apdrošināšanas varētu kompensēt sociālā nodrošinājuma sistēmas nepilnības un ir izveidotas ar kolektīviem nolīgumiem un koplīgumiem.
(48)
FNMF norāda uz pirmā pasākuma saderību ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu. No vienas puses, atbalsts ir paredzēts solidāras un atbildīgas papildu veselības apdrošināšanas attīstīšanai ar nosacījumiem, kas neiespaido tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā ar kopīgām interesēm. Pasākums paredz kompensēt nepilnības tirgū, kurā novērojama iedzīvotāju segmentācija; tirgus neļauj efektīvā veidā nodrošināt vispārēju sociālo aprūpi tai iedzīvotāju daļai, kas nav ekonomiski izdevīgi klienti. No otras puses, atbalsts ir nepieciešams un tam jābūt proporcionālam, jo iepriekš īstenotie pasākumi nesasniedza izvirzīto mērķi.
(49)
Anonīma trešā persona norāda uz zināšanu un statistikas datu trūkumu Francijā attiecībā uz papildu veselības apdrošināšanas tirgū darbojošos uzņēmumu ekonomisko un finansiālo stāvokli. Tādējādi jebkāda objektīva situācijas analīze nav iespējama.
(50)
Tā pati anonīmā trešā persona norāda arī uz apdrošināšanas jomas uzņēmumu peļņas normas palielināšanos laika posmā no 2001. līdz 2007. gadam. Lai gan attiecīgo uzņēmumu apgrozījums minētajā laika posmā ir pieaudzis par 50 %, ar pakalpojumiem saistītie izdevumi šiem pašiem apdrošinātājiem nav pieauguši vairāk kā par 35 %. Tātad apdrošināšanas bruto peļņas normas 6 gadu laikā ir pieaugušas par 15 %.
(51)
Attiecībā uz otro pasākumu (izlīdzināšanas rezerves) FFSA uzskata, ka nav nekāda pamata ieviest nodokļu režīmu, kas līgumiem ar norīkojuma klauzulu sniedz lielākas priekšrocības nekā uzņēmumu grupas līgumiem, kuri sedz tos pašus riskus. Nepieciešamība izveidot rezervi un riski ir tie paši, savstarpējā sadale ir daudz lielāka, kas norīkojuma līgumu gadījumos ierobežo šo risku intensitāti. Turklāt pasākumā paredzēto atbalstu faktiski varēs saņemt tikai kopīgi pārvaldītās sociālā nodrošinājuma sabiedrības. Lai gan juridiski par apdrošinātāju sabiedrību sociālie partneri var noteikt jebkuru apdrošināšanas sabiedrību, paredzētais slieksnis attiecībā uz šāda veida līgumu skaitu nozīmē, ka praksē nosacījumiem atbilst tikai kopīgi pārvaldītās sociālā nodrošinājuma sabiedrības, kas izveidotas pēc sociālo partneru ierosmes.
(52)
CTIP uzskata, ka tas ir saprotami, ka sociālie partneri ir devuši priekšroku tādas kopīgi pārvaldītas nodrošinājuma sabiedrības izveidei, kuras pārvaldīšanu tie pēc tam varēs nodrošināt.
(53)
CTIP atgādina par ierobežojumiem, kas norīkošanas gadījumā attiektos uz apdrošināšanas sabiedrībām:
-
koplīgumos vai kolektīvajos nolīgumos paredzēto noteikumu (apdrošināšanas garantijas, tarifi, pārvērtēšanas klauzulas, tiesību saglabāšana nestabilās situācijās) piemērošana stricto sensu,
-
aizliegums pārtraukt apdrošināšanas garantiju sniegšanu arī nemaksāšanas gadījumos,
-
pienākums sniegt apdrošināšanas pakalpojumus visiem uzņēmumiem, uz kuriem attiecas līguma vai nolīguma darbības joma,
-
nepieciešamība apdrošinātajai ekonomikas nozarei izlīdzināt tarifu visa ekonomiskā cikla laikā, lai koriģētu tarifu pieaugumu ekonomikas krīzes laikā, kas varētu skart attiecīgo profesionālo nozari.
(54)
CTIP arī uzskata, ka papildu sociālās aizsardzības shēmas, kuru pamatā ir vienošanās, tiek finansētas no darbinieku ienākumiem, un tāpēc šajā gadījumā tām nevar piemērot uzņēmējdarbības nodokļus. Līdz ar to pasākums, kas paredz papildu nodokļu atvieglojuma piešķiršanu izlīdzināšanas rezervju papildināšanai, nevar tikt uzskatīts par valsts atbalstu.
(55)
CTIP, tāpat kā FNMF, norāda uz otrā pasākuma atbilstību LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteiktajam, precizējot, ka šis pasākums ir paredzēts sociālā nodrošinājuma tirgus attīstīšanai, neietekmējot tirdzniecības apstākļus tā, ka tie būtu pretrunā ar kopējām interesēm.
(56)
CTIP arī atsaucas uz Albany lietu, (23) precizējot, ka sociālās aizsardzības shēmas, kuru pamatā ir vienošanās un kurās dalība ir obligāta, pilda vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu uzdevumu. Uzņēmējdarbības nodokļu piemērošana apdrošināšanas sabiedrībām attiecībā uz darījumiem, kas saistīti ar sociālās aizsardzības shēmas īstenošanu, būtu pretrunā ar apdrošināšanas sabiedrībām izvirzīto uzdevumu sniegt vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus.
V. FRANCIJAS KOMENTĀRI
(57)
Attiecībā uz atbalsta ietekmi uz individuālajiem patērētājiem Francijas iestādes apstiprina, ka šo ietekmi nodrošinās papildu veselības apdrošināšanas tirgū esošā konkurence un paša pasākuma saimnieciskie aspekti.
(58)
Ne tikai palielināsies apdrošināšanas sabiedrību skaits tirgū, (24) bet arī būs daudzi un dažādi izplatīšanas tīkli (apdrošināšanas aģenti, apdrošināšanas mākleri, apdrošināšanas sabiedrību darbinieki, tiešā tirdzniecība internetā utt.). Konkurences apstākļus šajā nozarē nodrošinās arī Apdrošināšanas sabiedrību un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību uzraudzības pārvalde (ACAM).
(59)
Tādējādi tirgus mehānismiem būtu jāgarantē atbalsta pozitīvā ietekme uz patērētājiem, samazinot apdrošinātās personas finansiālos ieguldījumus, bez nepieciešamības izmantot obligātās pārdales mehānismu attiecībā uz nodokļu ietaupījumu. Turklāt pasākuma ekonomiskie aspekti garantētu to, ka pasākuma piešķirtās priekšrocības izjutīs tie patērētāji, kam papildu veselības apdrošināšana nebija pieejama vecuma vai finansiālo iespēju dēļ.
(60)
Attiecībā uz iespējamo diskrimināciju par labu noteiktām apdrošināšanas sabiedrībām Francija norāda, ka sliekšņi mudina apdrošināšanas sabiedrības sadalīt attiecīgo personu vecuma vai materiālā stāvokļa dēļ radušos “sliktos riskus” savos līgumu portfeļos.
(61)
Nepietiekams solidāro un atbildīgo līgumu īpatsvars vai skaits neļautu sasniegt izvirzīto savstarpējās sadales mērķi, un paredzētais atbrīvojums no nodokļiem attiecīgajām apdrošināšanas sabiedrībām, kuras neatbilst šiem sliekšņiem, būtu pārmērīgs atbalsts. Konkurences vienīgais rezultāts (nenosakot slieksni) būtu tikai tas, ka fiskālās priekšrocības tiktu nodotas gala patērētājam un apdrošināšanas sabiedrības varētu saglabāt savas tirgus daļas, nenodrošinot apdrošināto personu skaita pieaugumu. Dubultā sliekšņa mehānisms (procentos vai absolūtos skaitļos) līdz ar to ir neaizstājams elements, lai sekmētu apdrošināto personu skaita pieaugumu iedzīvotāju grupās, kas šobrīd nav apdrošinātas.
(62)
Ņemot vērā, ka papildu veselības apdrošināšana pastāvīgi sadārdzinās, pamats ierosinājumam par fiskālu stimulu ieviešanu attiecībā uz noteiktām iedzīvotāju grupām bija grūtais uzdevums īstenot solidaritāti valstiskā mērogā.
(63)
Pirmkārt, Francijas iestādes norāda, ka par valsts atbalstu jāuzskata tikai daļa no attiecīgā fiskālā pasākuma. Par valsts atbalstu jāuzskata tikai tā pasākuma daļa, kuras pamatā nav konkrētās apdrošināšanas jomas īpatnības, ņemot vērā piesardzības noteikumus.
(64)
To īpatnību dēļ, kuras saistītas ar stingriem ierobežojumiem attiecībā uz tarifu likmēm, risku izvēli un pārvaldību, norīkojuma līgumi ir īpaši pakļauti nobīdes riskam, ko rada apdrošināšanas gadījumu iestāšanās skaita nobīdes no sākotnēji aprēķinātā, līdz ar to nepieciešamība pēc īpaši piesardzīgas uzkrājumu shēmas ir pilnīgi pamatota.
(65)
No vienas puses, riski, ko sedz nozares koplīgumu ietvaros noslēgtie norīkojuma līgumi, skar to iedzīvotāju daļu, kas ir tieši saistīti ar kādu darbības nozari, tāpēc tie ir īpaši pakļauti ekonomisko ciklu radītajām svārstībām šajā nozarē. Laicīgi rēķinoties ar šiem cikliem, ir nepieciešams ilgtermiņā izlīdzināt norīkojuma līgumu ietekmi.
(66)
No otras puses, norīkojuma līgumi, kas noslēgti koplīgumu ar uzņēmumiem ietvaros, neizbēgami skartu ierobežotu iedzīvotāju daļu, tāpēc, ņemot vērā ievērojamās izmaksājamo apdrošināšanas atlīdzību apmēra svārstības, rezervju paaugstinātais apjoms ir pamatots.
(67)
Nodokļu atvieglojumu piešķiršana šādu rezervju papildināšanai saskaņā ar pielāgotajiem un pastiprinātajiem noteikumiem, pārsniedzot fiskālos pasākumus, kas paredzēti ar vispārējo tiesību režīmu (CGI 39.-quinquies pants GB), ir pamatota arī no normatīvo aktu un piesardzības viedokļa.
(68)
Francijas iestādes tomēr norāda, ka ir ļoti grūti precīzi pamatot to papildinājumu apjomu, kas ir pieļaujams šādiem darījumiem, jo pastāv tehniskas grūtības noteikt “normālu” rezervju līmeni tik specifiskiem riskiem. Francijas iestādes tomēr precizē, ka maksimālā robežvērtība nodokļu atvieglojumiem attiecībā uz rezervju papildinājumiem ir noteikta sadarbībā ar profesionālo apvienību.
(69)
Attiecībā uz atbalsta saderību ar LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta noteikumu Francija apstiprina, ka šī noteikuma visi trīs nosacījumi ir izpildīti. Attiecībā uz atbalsta sociālo raksturu, tā norāda, ka kolektīvie līgumi, par kuriem nozares nolīguma ietvaros ir bijusi vienošanās, nodrošina augstu savstarpējās risku sadales līmeni, kā arī zemāku prēmiju līmeni, salīdzinot ar individuālo līgumu piedāvāto, tādējādi darbiniekiem un viņu ģimenēm ir pieejamas paaugstinātas apdrošināšanas garantijas.
(70)
Atbildot uz Komisijas argumentu, ka pasākuma sociālais raksturs līguma parakstīšanas brīdī netiek pilnībā pierādīts, Francija norāda, ka atbalsta piešķiršana pirms riska iestāšanās ir vienīgais veids kā sasniegt izvirzīto sociālo mērķi.
(71)
Attiecībā uz atbalsta sniegto priekšrocību nodošanu gala patērētājam, Francija norāda uz atšķirību starp nozares koplīgumiem un līgumiem ar uzņēmumu. Lai gan attiecībā uz nozares koplīgumiem tirgū tik tiešām dominē kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, šajā tirgus segmentā vērojamas dinamiskas izmaiņas un interesi par šo tirgus daļu izrāda arī citas apdrošināšanas sabiedrības. Taču jebkurā gadījumā arī kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību vidū pastāvētu konkurence, kas garantētu pilnīgu atbalsta priekšrocību nodošanu apdrošinātajai personai. Attiecībā uz otro līgumu veidu (līgumi ar uzņēmumu) starp līgumu piedāvātājiem ir vērojama spēcīga konkurence, un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības nevarētu radīt monopola situāciju.
(72)
Francijas iestādes uzskata, ka šos argumentus var attiecināt arī uz situāciju, kad tarifu likmju samazināšana vai kontrolēšana notiek par labu uzņēmumam. Darba devēja iesaistīšanās apdrošināšanas garantiju finansēšanā atbilst piemaksai pie algas, tādējādi darbinieks/apdrošinātā persona gūst labumu.
(73)
Attiecībā uz pastāvošo de facto diskrimināciju par labu kopīgi pārvaldītām sociālā nodrošinājuma sabiedrībām Francija precizē, ka pasākuma noteikumi ir vienlīdzīgi visām apdrošināšanas sabiedrībām neatkarīgi no to statusa. Sociālā nodrošinājuma tirgū neizveidosies monopola stāvoklis par labu kopīgi pārvaldītām sociālā nodrošinājuma sabiedrībām, un jau tagad starp galvenajiem tirgus dalībniekiem pastāv ievērojama konkurence.
(74)
Francija arī atgādina, ka par apdrošinātājas sabiedrības izvēli (norīkošanas procedūra) atbild darba devējs un personāla pārstāvji. Šī procesa pārredzamība un piedāvājumu konkursa izsludināšana notiktu parastajos apstākļos, kas raksturīgi atvērtas konkurences tirgum. Piedāvājuma konkursu īsteno, uzaicinot vairākas apdrošināšanas sabiedrības izteikt piedāvājumu un pamatojoties uz sociālo partneru izstrādāto specifikāciju.
(75)
Francija arī uzskata, ka analizēto pasākumu jebkurā gadījumā varētu klasificēt kā atbalstu, kas paredzēts konkrētu saimniecisko darbību attīstīšanai un kas saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikto neiespaido tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā ar kopējām interesēm. Sociālais mērķis, kas izvirzīts attiecībā uz pasākumu, apliecina, ka sociālā nodrošinājuma tirgus attīstīšana nākotnē ir ļoti svarīga.
(76)
Pēc Francijas iestāžu teiktā, to sociālā nodrošinājuma līgumu attīstīšana, uz kuriem attiecas norīkošanas procedūra, sekmētu tādu papildu veselības aizsardzības shēmu īstenošanu, kas būtu darbiniekiem izdevīgākas un sniegtu lielākas apdrošināšanas garantijas, un vienlaikus veicinātu sociālo dialogu un strādājošo iesaistīšanos.
(77)
Visbeidzot Francija piebilst, ka norīkošanas procedūras ietvaros sniegtos papildu apdrošināšanas pakalpojumus, kas attiecas uz sociālā nodrošinājuma jomu, var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem LESD 106. panta 2. punkta nozīmē, īpaši, ja dalība pakalpojumu shēmā ir obligāta un ja pārvaldība ir vienlīdzīga.
(78)
Kolektīvais nolīgums, kas paredz apdrošināšanas garantijas un ar ko tiek norīkots apdrošinātājs, ar atbildīgā ministra rīkojumu var tikt obligāti piemērots visiem esošajiem un bijušajiem darbiniekiem un tiesību pārņēmējiem atbilstoši paplašināšanas procedūrai (Sociālā nodrošinājuma kodeksa L 911-3. un 911-4. pants). Šis rīkojums būtu jāuzskata par tādu tiesību aktu, ar kuru dalībvalsts sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumus uztic uzņēmumam.
(79)
Francija atzīst, ka kompensācijas (nodokļu ietaupījuma) apmērs vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem neatbilst nosacījumiem, kas noteikti Kopienas nostādnēs par valsts atbalstu attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (25). Tomēr tā uzskata, ka šie nosacījumi nav samērojami ar attiecīgo darījumu īpatnībām. Francija apgalvo, ka nodokļu atvieglojumu mehānisms ir piemērotāks un elastīgāks nekā dotācija, ko piešķir, pamatojoties uz precīzu to papildu izdevumu novērtējumu, kas pakalpojumu sniedzējam radušies, sniedzot minētos pakalpojumus.
VI. FRANCIJAS ATBILDE UZ TREŠO PERSONU KOMENTĀRIEM
(80)
Francijas iestādes ir iepazinušās ar trešo personu komentāriem un konkrētāk sniedz atbildi uz Francijas Apdrošināšanas sabiedrību federācijas (FFSA) piezīmēm.
(81)
Attiecībā uz atbrīvojumu no nodokļa par labu solidāriem un atbildīgiem līgumiem, Francijas iestādes norāda, ka apdrošināšanas sabiedrību līgumu portfeļu saturs ir homogēns tādā nozīmē, ka solidāro un atbildīgo līgumu attiecība pret citu veidu veselības apdrošināšanas līgumiem šobrīd būtu vienāda visās trijās apdrošināšanas sabiedrību kategorijās, kas pārstāvētas šajā tirgū (uzņēmumi, uz kuriem attiecas Apdrošināšanas kodekss, savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības, uz kurām attiecas Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas kodekss un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, uz kurām attiecas Sociālā nodrošinājuma kodekss).
(82)
Attiecībā uz ieviesto izlīdzināšanas rezervi, Francija uzsver, ka iespēja noslēgt norīkojuma līgumus kādas profesionālās nozares ietvaros ir pieejama visiem apdrošināšanas pakalpojumu sniedzējiem - gan franču, gan ārzemju -, kas darbojas papildu sociālā nodrošinājuma tirgū.
(83)
Visbeidzot Francija piebilst, ka kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības negūst labumu no monopola stāvokļa, līdz ar to nepastāv priekšrocības, kas rada diskrimināciju. Fakts, ka tirgus atvēršana konkurencei notiek lēni un pakāpeniski, ir skaidrojams ar vēsturiskiem apstākļiem, bet tas nav pamats šaubām par pastāvošo konkurenci starp kopīgi pārvaldītajām sociālā nodrošinājuma sabiedrībām. Tas, ka kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības ir ilgāk specializējušās šajā jomā, nav pietiekošs iemesls, lai rastos kāda diskriminācija.
VII. PAPILDU INFORMĀCIJA, KO FRANCIJA IESNIEDZA PĒC PROCEDŪRAS APTURĒŠANAS
(84)
Izmeklēšanas procedūras laikā Komisijas dienesti Francijai piedāvāja dažus risinājumus, lai atbalsta shēmas padarītu saderīgas ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 2. punkta nozīmē.
(85)
Attiecībā uz pirmo pasākumu (atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa un teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa sakarā ar solidāru un atbildīgu līgumu pārvaldību) tika piedāvāti šādi risinājumi:
-
nolūkā ievērot otro kritēriju (pilnīga priekšrocību nodošana) Francijai kā paraugs tika ieteikta dotāciju sistēma Francijas ierēdņu papildu veselības apdrošināšanai (N 911/06), ko Komisija jau iepriekš ir apstiprinājusi, nodokļa atlaides sistēma par labu individuālajiem patērētājiem vai jebkura cita sistēma, kas ļautu nodrošināt efektīvu atbalsta piešķiršanu;
-
Francijas iestādes tika aicinātas pārskatīt sliekšņu mehānismu, lai netiktu pieļauta nekāda diskriminācija.
(86)
Tomēr ar 2010. gada 27. maija vēstuli Francija norādīja, ka tā ir nolēmusi neizdarīt izmaiņas paziņotajā atbalsta shēmā un apstiprināja savu analīzi attiecībā uz paziņoto atbalsta shēmu saderību ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(87)
Šajā pašā vēstulē Francija arī piebilda, ka papildu veselības apdrošināšanas līgumi ir produkts, ar kuru var piesaistīt apdrošinātās personas, un tas paver iespēju tām vēlāk piedāvāt vēl ienesīgākus produktus dzīvības apdrošināšanas līgumu ietvaros. Klienta uzticības iegūšana ir pamudinājums tirgus dalībniekiem īstenot izdevīgu tarifu politiku. Ņemot vērā šos apstākļus, tiešās sekas fiskālo priekšrocību piešķiršanai apdrošināšanas sabiedrībai, kas tās tālāk nodod patērētājam iemaksu veidā, būs tarifu pielāgošana no konkurentu puses, tādējādi nodrošinot priekšrocību nodošanu visām apdrošinātajām personām.
(88)
Attiecībā uz otro pasākumu (papildu nodokļu atvieglojumi izlīdzināšanas rezervei) Komisijas dienesti Francijai piedāvāja šādus risinājumus:
-
nolūkā ievērot otro kritēriju (pilnīga priekšrocību nodošana) Francijai kā paraugs tika ieteikta dotāciju sistēma Francijas ierēdņu papildu veselības apdrošināšanai (N 911/06), ko Komisija jau iepriekš ir apstiprinājusi, nodokļa atlaides sistēma par labu individuālajiem patērētājiem vai jebkura cita sistēma, kas ļautu nodrošināt efektīvu atbalsta piešķiršanu,
-
Francijas iestādes tika aicinātas ieviest obligātu un pārredzamu piedāvājumu konkursa mehānismu attiecībā uz norīkojuma līgumu piešķiršanu, lai netiktu pieļauta nekāda diskriminācija.
(89)
Tāpat kā attiecībā uz pirmo pasākumu, Francija tomēr nolēma neizdarīt izmaiņas paziņotajā atbalsta shēmā kolektīva sociālā nodrošinājuma attīstīšanai.
(90)
Francija 2010. gada 27. maija vēstulē vēlreiz norādīja uz īpaši ierobežojošiem apstākļiem sakarā ar norīkojuma līgumu noslēgšanu, kas pamato īpaši piesardzīgas uzkrājumu shēmas nepieciešamību. Tādējādi izlīdzināšanas rezervi varētu uzskatīt par valsts atbalstu tikai ļoti šaurā nozīmē, un ir jāizskata tās saderība ar iekšējo tirgu.
VIII. ATBALSTA NOVĒRTĒJUMS
VIII.1. Atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa un teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa sakarā ar solidāru un atbildīgu līgumu pārvaldību
(91)
Atsaucoties uz Tiesas judikatūru lietā Albany (26), CTIP apstiprina, ka Kopienas tiesību aktos ietvertās konkurences normas neattiecas uz tām arodnodrošinājuma shēmām, kuru pamatā ir kopīga vienošanās, to rakstura un mērķa dēļ.
(92)
Komisija tomēr atzīmē, ka iepriekš minētajā judikatūrā paredzētais pasākums ir galvenokārt vērsts uz likumā paredzētu rūpniecības uzņēmumu obligātu dalību nozares pensiju fondā, kam ir piešķirtas ekskluzīvas tiesības. Saistībā ar šo ir jānorāda, ka pirmajā pasākumā minētā nodokļu atbrīvojuma piešķiršanas shēma attiecas gan uz individuāliem līgumiem, gan uz kolektīviem līgumiem, kuros dalība ir brīvprātīga. Turklāt sakarā ar kolektīvajiem līgumiem, kuros dalība ir brīvprātīga un uz kuriem attiecas pirmais pasākums, ir iespējams brīvi izvēlēties sociālos partnerus, ar kuriem noslēgt šādus kolektīvos nolīgumu, un uz tiem neattiecas juridiskais pienākums noslēgt šādus nolīgumus vai pienākums pievienoties nozares vai starpnozaru fondam, kā tas bija Albany lietas gadījumā.
(93)
Tiesas spriedums apstiprina, ka uz shēmām, kas paredzētas risku apdrošināšanai, papildinot tādu ar likumu noteikto sociālā nodrošinājuma sistēmu, par kuru procedūras ietvaros paziņoja Francijas iestādes, attiecas konkurences noteikumi, un ka fondi, kas veido šādas shēmas, atbilst jēdzienam “uzņēmums” LESD 101. un turpmāko pantu nozīmē (27).
(94)
Tāpēc Komisija uzskata, ka uz apdrošināšanas shēmu, uz kuru attiecas pirmais pasākums, joprojām attiecas Līguma noteikumi par konkurenci un jo īpaši noteikumi par valsts atbalsta aizliegumu.
(95)
Francijas sociālā nodrošinājuma sistēma (obligātās veselības apdrošināšanas sistēma) sociāli apdrošināto personu veselības aprūpes izdevumus sedz tikai daļēji. Tāpēc papildu veselības apdrošināšanas polises apmaksā tos pakalpojumus, kurus nesedz obligātās veselības apdrošināšanas sistēma.
(96)
Papildu veselības apdrošināšanas tirgū ir pārstāvētas trīs veidu apdrošināšanas sabiedrības:
-
savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību apvienības, kuru darbību regulē Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas kodekss,
-
kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, kuru darbību regulē Sociālā nodrošinājuma kodekss,
-
apdrošināšanas sabiedrības, kuru darbību regulē Apdrošināšanas kodekss.
(97)
Saskaņā ar Francijas iestāžu 2007. gada 21. decembra vēstuli papildu veselības apdrošināšanas tirgū darbojas 263 apdrošināšanas uzņēmumi, kā arī 66 kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības un 1 201 savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvā biedrība. Francijas iestādes arī norāda, ka 2006. gadā 20 lielākās apdrošināšanas sabiedrības kontrolēja tikai 35 % no tirgus un nevienai no tām tirgus daļa nepārsniedza 4 %, kā arī 65 % no tirgus veidoja apdrošināšanas sabiedrības, kas katra kontrolēja mazāk nekā 1 % no tirgus (28).
(98)
Tomēr saskaņā ar 2009. gadā publicētajiem oficiālajiem datiem 2008. gada nogalē šajā tirgū darbojās ne vairāk kā 876 veselības apdrošināšanas sabiedrības un kopš 2001. gada to skaits pastāvīgi samazinās (48 % samazinājums 2008. gadā attiecībā pret 2001. gadu) (29). Tirgū bija 748 savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības, 92 apdrošināšanas sabiedrības, un kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību skaits bija pieaudzis līdz 36.
(99)
Saskaņā ar Francijas Konkurences pārvaldes nesen veiktu pētījumu vislielākās papildu veselības apdrošināšanas tirgus daļas kontrolē savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvā biedrība Mutuelle Générale de l’Education Nationale (MGEN) (7,7 % no tirgus), savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvā biedrība Groupama (30) (6,7 % no tirgus) un apdrošināšanas sabiedrība Swiss Life (4 % no tirgus) (31).
(100)
Savukārt kolektīvās papildu veselības apdrošināšanas tirgū vislielākās tirgus daļas kontrolē apdrošināšanas sabiedrība Axa (17,51 % no tirgus), kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību grupa Malakoff-Médéric (8,7 % no tirgus) un apvienība AG2R-La Mondiale-Prémalliance (32) (6,9 % no tirgus) (33).
(101)
Lai gan Francijas iestādēm tika nosūtīti attiecīgi pieprasījumi, Komisijas rīcībā nav precīzākas informācijas par papildu veselības apdrošināšanas tirgus struktūru, piemēram, attiecībā uz savstarpējās apdrošināšanas sabiedrību, savstarpējo apdrošināšanas kooperatīvo biedrību, savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību apvienību un kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību apvienošanos. Turklāt, lai gan Komisija bija nosūtījusi attiecīgus pieprasījumus, Francijas iestādes nav varējušas nosūtīt statistikas datus par solidāriem un atbildīgiem līgumiem (gan vispārīgu statistiku, gan statistiku par katru apdrošināšanas sabiedrības kategoriju tirgū). Statistikas dati, kas minēti tabulā 102. un 103. apsvērumā, attiecas uz papildu veselības apdrošināšanas tirgu kopumā, kur dati aptver arī līgumus, kas neatbilst nosacījumiem par atbalsta saņemšanu paziņotā pasākuma ietvaros. Arī Francijas Revīzijas palātas 2008. gadā publicētajā ziņojumā (34) ir norādīts uz ievērojamu statistikas datu trūkumu par papildu veselības apdrošināšanu attiecībā uz apdrošināto personu skaitu, tā sadalījumu starp dažādajām apdrošināšanas sabiedrību kategorijām, līgumu veidiem (individuāli līgumi, kolektīvie līgumi, kuros dalība ir brīvprātīga, un kolektīvie līgumi, kuros dalība ir obligāta), kā arī dati par atlīdzināto izdevumu apmēru mājsaimniecību un ienākumu kategorijās. Saskaņā ar Francijas Konkurences pārvaldes veiktajiem pētījumiem, šim tirgum attiecībā uz individuālajiem līgumiem ir raksturīga sadrumstalotība vai pat liela sadrumstalotība (35), tāpēc pirmais paziņotais pasākums jebkurā gadījumā attiektos tikai uz atsevišķu tirgus daļu.
(102)
No 2001. līdz 2007. gadam šī nozare ir strauji attīstījusies, par ko liecina apsvēruma beigās pievienotās tabulas dati (36). Apdrošināšanas sabiedrību kopējais apgrozījums 2007. gadā sasniedza EUR 27,4 miljardus, kas ir par 55,8 % vairāk nekā 2001. gadā, ikgadējam pieauguma rādītājam sasniedzot 7,6 %. Apgrozījums 2008. gadā pārsniedza EUR 29 miljardus un pieauga par 6 % salīdzinājumā ar 2007. gadu (37).
Apgrozījuma pieaugums papildu veselības apdrošināšanas nozarē 2001.-2007. gadā
(EUR miljardos)
Savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības
Kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības
Apdrošināšanas sabiedrības
Kopā
2001
10,6
3,3
3,7
17,6
2007
16,0
4,7
6,7
27,4
2001.-2007.
+50,5 %
+43,15 %
+82,13 %
+55,8 %
(103)
Saskaņā ar Francijas iestāžu iesniegtajiem datiem sadalījums starp individuālajiem un kolektīvajiem līgumiem ir šāds (2004. gada dati).
Kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības
Savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības
Apdrošināšanas sabiedrības
Kolektīvie līgumi
38 %
33 %
29 %
Individuālie līgumi
6 %
67 %
27 %
Kolektīvie un individuālie līgumi
18 %
54 %
28 %
(104)
Lai gan savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību apvienību noslēgtie līgumi pārsvarā ir individuālie līgumi, kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības visbiežāk noslēdz kolektīva rakstura līgumus (līgumus ar uzņēmumiem vai nozares līgumus). Savukārt apdrošināšanas sabiedrību portfeļos līgumu sadalījums ir līdzsvarotāks.
(105)
Turklāt apdrošināto iedzīvotāju skaits ir pieaudzis no 84 % līdz 92,8 % laika posmā no 1996. līdz 2006. gadam. Savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības nodrošina apdrošināšanu no 32 līdz 38 miljoniem iedzīvotāju, apdrošināšanas sabiedrības - 13 miljoniem, un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības - 11 miljoniem, kuriem vēl jāpieskaita 4 miljoni, ko veido universālās veselības apdrošināšanas (CMU-C) fonda ietvaros piešķirtās papildu universālās veselības apdrošināšanas polises maznodrošinātajiem iedzīvotājiem. Tas nozīmē, ka šobrīd 7 % līdz 8 % Francijas iedzīvotāju nav papildu veselības apdrošināšanas (38).
(106)
LESD 107. pantā ir noteikts, ka “ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(107)
Lai pasākumu varētu atzīt par valsts atbalstu, ir jābūt izpildītiem visiem turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem: 1) attiecīgais pasākums piešķir priekšrocības, 2) priekšrocības piešķir no valsts līdzekļiem, 3) šīs priekšrocības ir selektīvas, 4) attiecīgais pasākums rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm.
(108)
Nav šaubu par to, ka atbrīvojums vai atlaides piešķiršana attiecībā uz uzņēmuma ienākuma nodokli un teritoriālo saimnieciskās darbības nodokli ar mērķi atcelt vai samazināt maksu, kas attiecīgajiem uzņēmumiem parasti būtu jāmaksā, sniedz priekšrocību atbalsta saņēmējam (39). Tātad šajā ziņā šie nodokļu atbrīvojumi vai atlaides sniedz ekonomiskas priekšrocības.
(109)
Attiecībā uz CTIP piezīmēm par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu Komisija atzīmē, ka Altmark lietā norādītie nosacījumi (40) (nekvalificēt kā atbalstu atsevišķos gadījumos, kad tiek sniegts vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums) šajā gadījumā nav izpildīti (sk. trešo nosacījumu 144. punktā Altmark lietā par kompensācijas pārmaksas neesamību). Tādējādi ir konstatējama ekonomiskas priekšrocības esamība.
(110)
Šīs priekšrocības piešķir Francijas valsts, līdz ar to atturoties no nodokļu ienākumu gūšanas. Tātad šīs priekšrocības piešķir no valsts līdzekļiem.
(111)
Pasākums ir uzskatāms arī par selektīvu. No vienas puses, selektivitāti rada pasākuma ierobežotais raksturs attiecībā uz kādu ekonomikas nozari, konkrēti, apdrošināšanas nozari, un, no otras puses, ierobežojums attiecībā uz noteikta veida līgumiem (apakšnozari). Šajā sakarā, pirmkārt, jāatzīmē, ka uzņēmuma ienākuma nodoklis ir nodoklis, kuru piemēro visiem uzņēmumiem neatkarīgi no nozares, kurā tie darbojas. Nodokļa atbrīvojuma piešķiršana tikai apdrošināšanas nozarei veido atkāpi no vispārējā uzņēmuma ienākuma nodokļa, tādējādi īpašā veidā atbalstot noteiktus uzņēmumus. Tas pats attiecas arī uz atbrīvojumu no teritoriālā saimnieciskās darbības nodokļa. Turklāt minētais atbrīvojums apdrošināšanas nozares ietvaros atbalsta noteiktu veselības apdrošināšanas līgumu noslēgšanu, šajā gadījumā solidāru un atbildīgu veselības apdrošināšanas līgumu noslēgšanu. Tātad pasākums atbalsta apdrošināšanas sabiedrības, kas piedāvā “solidārus” līgumus, radot nelabvēlīgākus apstākļus apdrošināšanas sabiedrībām, kas piedāvā “klasiskus” līgumus.
(112)
Visbeidzot, papildus tam, ka apdrošināšanas nozare ir daļa no Eiropas Savienības tirgus, ir jāatgādina, ka gadījumā, ja dalībvalsts piešķir atbalstu kādam uzņēmumam, tad iekšējās darbības apjoms var tikt saglabāts vai palielināts, līdz ar to samazinot citās dalībvalstīs reģistrēto uzņēmumu iespējas iekļūt attiecīgās dalībvalsts tirgū (41).
(113)
Tādējādi attiecīgo uzņēmumu pozīcijas Eiropas Savienības tirgū tiks pastiprinātas. Šis pasākums tātad var radīt konkurences izkropļojumus un iespaidot tirdzniecību Eiropas Savienībā.
(114)
Līdz ar to jāsecina, ka pirmais pasākums tiešām ir uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Francija šo atzinumu neapstrīd.
(115)
Tā kā paziņotais pasākums ir valsts atbalsts, ir nepieciešams veikt analīzi par tā saderību ar iekšējo tirgu. Francijas iestādes uzskata, ka konkrētais pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(116)
LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkts skan šādi: “Ar iekšējo tirgu ir saderīgs: a) sociāls atbalsts, ko piešķir individuāliem patērētājiem ar noteikumu, ka to piešķir bez diskriminācijas attiecībā uz konkrēto ražojumu izcelsmi.”
(117)
Valsts atbalsta pasākums ir saderīgs ar iekšējo tirgu, ja ir izpildīti visi turpmāk izklāstītie nosacījumi:
1)
atbalstam ir sociāls raksturs;
2)
tas ir piešķirts individuāliem patērētājiem;
3)
tas ir piešķirts bez diskriminācijas attiecībā uz konkrēto ražojumu izcelsmi.
(118)
Vispirms jāprecizē, ka LESD 107. panta 2. punkts ir atkāpe no valsts atbalsta aizlieguma principa, kas noteikts LESD 107. panta 1. punktā, tāpēc šis punkts jāinterpretē šauri (42).
(119)
Attiecībā uz LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta piemērošanu tomēr jānorāda, ka Komisijas lēmumu pieņemšanas praksē ir bijuši gadījumi, kad Komisija nav iebildusi pret atbalsta piešķiršanu starpniekam, kas to nodod individuālajiem patērētājiem (43). Tomēr šādā gadījumā ir jānodrošina, ka īstenotais mehānisms garantē pilnīgu priekšrocību nodošanu gala patērētājam.
(120)
Komisija uzskata, ka pasākuma sociālais raksturs (pirmais kritērijs) ir ievērots, jo pasākuma mērķis ir uzlabot papildu veselības apdrošināšanas pieejamību personām, kuras vecuma, veselības stāvokļa vai finansiālo iespēju dēļ to nav varējušas saņemt. CGI 207. pantā ir noteikti sociālie kritēriji, kas apdrošināšanas sabiedrībām jāievēro, lai saņemtu pasākumā paredzētās priekšrocības (44). Ar šiem kritērijiem ir noteikta minimālā attiecība, kāda apdrošināšanas sabiedrībām jānodrošina attiecībā uz neaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, piemēram, personām ar zemiem ienākumiem vai gados veciem cilvēkiem, savos līgumu portfeļos. Francijas iestāžu iesniegtais dekrēta provizoriskais projekts, kurā precizēti daži tarifu piemērošanas nosacījumi saistībā ar apdrošināto personu sociālajiem apstākļiem (45), apliecina pasākuma sociālo raksturu, kas paredz priekšrocību piešķiršanu neaizsargātākajām iedzīvotāju grupām.
(121)
Tomēr Komisijas veiktais pasākuma izvērtējums neļauj uzskatīt, ka atbalsts ir tieši paredzēts individuāliem patērētājiem (otrais kritērijs).
(122)
Francijas iestādes apgalvo, ka uzņēmumiem piešķirto atbalstu netiešā veidā saņems individuālie patērētāji. Spēcīgā konkurence papildu veselības apdrošināšanas tirgū nodrošinātu, ka atbalsts, ko saņēmuši uzņēmumi, tiktu nodots patērētājiem (tas tiktu panākts, nosakot prēmiju summu patērētājiem).
(123)
Šajā sakarā jāatzīmē, ka Francijas piemērotais nodokļa atbrīvojums solidāriem un atbildīgiem veselības apdrošināšanas līgumiem tika atzīts par atbalstu, kas ir saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē (46). Minētajā gadījumā nebija šaubu par to, ka atbrīvojums no nodokļa sniedz priekšrocības galvenokārt individuālajiem patērētājiem, uz kuriem tiešā kārtā attiecās šī nodokļa apmērs. Tā kā nodokļa apjoms daļēji veidoja prēmiju summu, tad ar atbrīvojuma piešķiršanu solidāriem līgumiem prēmiju summa tika samazināta šī nodokļa apmērā.
(124)
Šajā gadījumā atbalsts tiek sniegts, nevis piešķirot atbrīvojumu no netiešā nodokļa, kas proporcionāli samazinātu prēmiju summu apdrošinātajām personām, bet gan piešķirot atbrīvojumu no uzņēmuma ienākuma nodokļa, kurš tiek aprēķināts, pamatojoties uz apdrošināšanas sabiedrības iegūto pelņu no apdrošinātajām personām, kas noslēgušas solidāru un atbildīgu līgumu.
(125)
Saņemtā atbalsta (atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa) faktiskā nodošana gala patērētājam ir ļoti neskaidra. No vienas puses, Komisijas rīcībā nav tādas informācijas, kas ļautu pārliecināties, ka uzņēmuma ienākuma nodoklis (un atbrīvojums no šāda nodokļa) attiecīgajā tirgū var sniegt tiešas priekšrocības individuālajiem patērētājiem. No otras puses, nesenā Francijas Revīzijas palātas ziņojumā tika norādīts uz ievērojamu peļņas normas pieaugumu veselības apdrošināšanas nozarē (no 12 % līdz 23 % laika posmā no 2003. līdz 2007. gadam) (47). Tādējādi, ņemot vērā ievērojamo peļņas normas pieaugumu, ir grūti izdarīt secinājumus par tāda tirgus mehānisma esamību, kas varētu nodrošināt, ka labumu no piešķirtā atbalsta (atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa) pilnībā gūs gala patērētāji.
(126)
CTIP papildus norāda, ka, lai izpildītu saistības maksātspējas jomā, daļa no peļņas jāizmanto rezervju izveidošanai, tāpēc būtu pieļaujams, ka vismaz daļa no piešķirtajām priekšrocībām tiktu izmantota, lai pilnībā vai daļēji segtu maksātspējas prasību, kas ar katru gadu pieaug. Šis arguments norāda uz to, ka pasākums drīzāk sekmēs apdrošināšanas sabiedrību peļņas pieaugumu nekā attiecīgo risku apdrošināšanas cenu samazinājumu patērētāju labā.
(127)
Visbeidzot, Komisijas vērtējumu nekādi nevar atspēkot Francijas arguments par to, ka papildu veselības apdrošināšanas līgumi ir produkts, kas piesaista apdrošinātos sabiedrībām, kurām tādējādi ir stimuls īstenot izdevīgu tarifu politiku. Jāatgādina, ka saskaņā ar LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunktā noteikto saņemtais atbalsts pilnībā jānodod individuālajiem patērētājiem. Tātad ar vienkāršu stimulu daļu iegūtā atbalsta nodot atpakaļ gala patērētājiem nevar nodrošināt to, ka tiek izpildīta prasība par pilnīgu saņemtā atbalsta nodošanu patērētājiem.
(128)
Tāpēc Komisija uzskata, ka pasākums nenodrošina pilnīgu priekšrocību nodošanu individuālajiem patērētājiem, kā tas ir prasīts LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunktā.
(129)
Komisijas izvērtējumā tika arī secināts, ka nav ievērots nosacījums par diskriminācijas neradīšanu attiecībā uz konkrēto produktu izcelsmi (trešais kritērijs). Lai pārliecinātos par šī nosacījuma ievērošanu, ir nepieciešams pārbaudīt, vai patērētāji saņem piešķirto atbalstu neatkarīgi no tā, kāds uzņēmējs piegādā produktu vai sniedz pakalpojumu atbilstoši dalībvalsts izvirzītajam sociālajam mērķim, un vai nepastāv kādi šķēršļi, kas varētu kavēt Eiropas Savienībā dibinātu apdrošināšanas sabiedrību iekļūšanu tirgū (48). Tomēr papildus nosacījumiem par līgumu veidiem, attiecībā uz kuriem varētu piešķirt atbalstu, uzņēmumiem, kas varētu saņemt atbalsta shēmas piešķirtās priekšrocības, ir jāievēro sliekšņi attiecībā uz solidāro un atbildīgo līgumu skaitu (120 000/150 000 līgumi) vai proporciju attiecību (85/93 %) veselības apdrošināšanas līgumu portfelī.
(130)
Francijas iestādes uzskata, ka šie sliekšņi mudina apdrošināšanas sabiedrības aktīvi slēgt šāda veida līgumus, sadalot savā līgumu portfelī “sliktos riskus”, kas saistīti ar apdrošināto personu vecumu vai materiālo stāvokli, kā arī tie ir nepieciešami, lai nodokļu priekšrocības netiktu piešķirtas to apdrošināšanas sabiedrību daļai, kuru darbība ir pārāk ierobežota, un lai tiktu sasniegti izvirzītie mērķi attiecībā uz solidaritāti un savstarpējo sadali. Vienīgais veids, kā sasniegt pasākuma sociālo mērķi, ir tāda mehānisma īstenošana, kas apdrošināšanas sabiedrībām liktu līgumu portfelī uzturēt noteiktu veselības apdrošināšanas līgumu skaitu vai ievērojamu solidāro un atbildīgo līgumu proporcionālo attiecību. Ja šāda sliekšņu mehānisma nebūtu, apdrošināto personu skaita pieaugumu šobrīd neapdrošināto iedzīvotāju grupā nebūtu iespējams nodrošināt un piešķirtais nodokļu atbrīvojums apdrošināšanas sabiedrībām būtu pārmērīgs atbalsts. Sliekšņa noteikšana procentos ļautu piešķirt pasākumā paredzēto atbalstu mazajām apdrošināšanas sabiedrībām, kas strādā gandrīz tikai ar šādiem līgumiem un kas neatbilstu kvantitatīvam slieksnim, kamēr absolūtos skaitļos izteiktie sliekšņi ļautu atbalstu saņemt apdrošināšanas sabiedrībām, kuras noslēgušas ievērojamu skaitu šāda veida līgumu (bet ne tikai šāda veida līgumus).
(131)
Vispirms Komisija norāda, ka Francijas iestādes nav varējušas iesniegt nekādu precīzu informāciju attiecībā uz esošo solidāro un atbildīgo līgumu sadalījumu starp dažādiem tirgus dalībniekiem, ne arī informāciju par šādu līgumu skaitu un proporciju apdrošināšanas sabiedrību līgumu portfeļos. Komisijas veiktajā analīzē tika secināts, ka savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvajām biedrībām un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību apvienībām pienākums slēgt tikai solidārus līgumus ir noteikts ar likumu (49). Tomēr šķiet, ka praksē šis pienākums attiecas arī uz kopīgi pārvaldītām sociālā nodrošinājuma sabiedrībām. Tātad jebkurā gadījumā savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības atbilstu procentos izteiktajam sliekšņa kritērijam, kamēr apdrošināšanas sabiedrības, kuras solidāro līgumu tirgū ir maz pārstāvētas un kuras vēlētos tajā ieguldīt, varētu saskarties ar grūtībām šī sliekšņa kritērija izpildē (gan proporcionālās attiecības, gan absolūtā skaita ziņā), līdz ar to būtu apgrūtināta nodokļu atbrīvojuma saņemšana. Jo īpaši šis gadījums attiecas uz apdrošināšanas sabiedrībām ar lielu līgumu portfeli, ko veido papildu veselības apdrošināšanas “klasiskie” līgumi, kuri neatbilst solidāriem līgumiem noteiktajiem nosacījumiem.
(132)
Šajā gadījumā sliekšņi nenodrošinātu līdzvērtīgu ieguldījumu neatkarīgi no apdrošinātājas sabiedrības statusa un tiem nebūtu pamudinoša efekta attiecībā uz apdrošināšanas sabiedrībām, kas jau atbilst sliekšņu kritērijiem (konkrētāk, savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības, savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību apvienības un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības). Pretēji tam, ko apgalvo Francija, šādu sliekšņu ieviešana neļautu novērst situāciju, ka piešķirtais atbalsts būtu liekā palīdzība.
(133)
Komisija uzskata, ka šie sliekšņi radīs tikai diskrimināciju attiecībā uz konkrēto produktu izcelsmi. Tādējādi šķiet, ka ar šiem sliekšņiem no nodokļa atbrīvojuma saņemšanas varētu tikt izslēgts noteikts skaits apdrošināšanas sabiedrību, turklāt arī tajā gadījumā, ja tās piedāvātu solidārus un atbildīgus līgumus, ko Francijas iestādes vēlas atbalstīt. No otras puses, šo sliekšņu esamība varētu sniegt priekšrocības tirgū jau pārstāvētajām apdrošināšanas sabiedrībām un radīt šķērsli iekļūšanai šajā tirgū tiem dažiem dalībniekiem, kas nevarētu vai kas šaubītos par savu spēju izpildīt šos sliekšņu kritērijus.
(134)
Visbeidzot, ir iespējams, ka atbalsta apmērs dažādām apdrošināšanas sabiedrībām atšķiras atkarībā no attiecīgo darījumu ietvaros iegūtās peļņas, kas nebūtu saskaņā ar prasību, kura nosaka, ka piešķirtais atbalsts patērētājiem jāsaņem neatkarīgi no tā, kurš uzņēmējs piegādā produktu vai sniedz pakalpojumu, kas iespējami atbilst dalībvalsts izvirzītajam sociālajam mērķim (50).
(135)
Līdz ar to jāsecina, ka Francijas paziņotā atbalsta shēma par solidāru un atbildīgu līgumu attīstīšanu nav saderīga ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(136)
Tā kā attiecībā uz valsts atbalsta saderīgumu Francija skaidri nenorāda citus saderīguma noteikumus, ir jākonstatē, ka neviens no LESD 107. panta 2. un 3. punkta kritērijiem neattiecas uz šo gadījumu.
(137)
Attiecībā uz LESD 107. panta 2. punkta noteikumiem, izņemot a) apakšpunktā minēto, jākonstatē, ka nav nekāda pamata, lai saderības kritēriji, kas noteikti b) un c) apakšpunktā, attiektos uz šo gadījumu.
(138)
Saskaņā ar LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu atbalstu var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, ja tas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību un ja tas neiespaido tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā ar kopējām interesēm.
(139)
FNMF uzskata, ka atbalsts ir paredzēts solidāras un atbildīgas papildu veselības apdrošināšanas attīstīšanai ar nosacījumiem, kas neiespaido tirdzniecības apstākļus tiktāl, ka tie būtu pretrunā ar kopējām interesēm. Tomēr, lai gan Komisija bija nosūtījusi pieprasījumus, tā no Francijas iestādēm nav saņēmusi skaitlisku informāciju, kas ļautu pārliecināties par atbalsta atbilstību iepriekšējā apsvērumā minētajam saderības kritērijam, tāpat arī par pašreizējo fiskālo pasākumu iespaidu uz solidāro un atbildīgo līgumu izplatīšanu, kā arī par saikni starp paredzēto papildu atbalstu un papildu izdevumiem un prasībām, kas saistīti ar šāda veida līgumu pārvaldību. Tāpēc Komisija nevar pārliecināties par noteiktā mērķa sasniegšanai paredzēto nodokļu atbrīvojumu nepieciešamību un samērīgumu. Jebkurā gadījumā jāsecina, ka atbrīvojums no uzņēmuma ienākuma nodokļa nav saistīts ne ar ieguldījumu veikšanu, ne jaunu darbavietu radīšanu vai īpašu projektu īstenošanu. Tātad ar darbības atbalstu tiek piešķirts pastāvīgs izmaksu samazinājums, ko nevar atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta nozīmē.
(140)
Nobeigumā jāpiebilst, ka Francija nenorādīja uz nevienu citu no LESD 107. panta 3. punktā uzskaitītajiem saderības kritērijiem.
(141)
Saskaņā ar CTIP iesniegtajiem apsvērumiem, tādi pasākumi kā konkrētais pasākums, kuru pamatā ir kolektīvi nolīgumi un koplīgumi, kompensētu sociālā nodrošinājuma sistēmas nepilnības. Komisija atzīmē, ka CTIP skaidri nenorāda uz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojuma esamību un Francija, kam jāpierāda novērtējamā atbalsta saderība ar Līgumu, nav norādījusi uz LESD 106. panta 2. punktu. Šajos apstākļos Komisija nevar izvērtēt šī atbalsta saderību ar iekšējo tirgu, ņemot vērā LESD 106. panta 2. punktu. Tomēr Komisija atzīmē šādus novērojumus.
(142)
Saskaņā ar LESD 106. panta 2. punktā noteikto uz uzņēmumiem, kas sniedz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumā minētie noteikumi, jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērošana de iure vai de facto netraucē veikt tiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Tirdzniecības attīstība nedrīkst tikt ietekmēta tādā mērā, ka tas kaitētu Eiropas Savienības interesēm.
(143)
No Tiesas judikatūras izriet, ka, izņemot tās nozares, uz kurām šajā jautājumā jau attiecas Eiropas Savienības noteikumi, dalībvalstīm ir liela rīcības brīvība attiecībā uz lēmumiem par to, kādi pakalpojumi uzskatāmi par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Tomēr, pat ja pieņemtu, ka šajā gadījumā tiek sniegts pakalpojums ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (uz ko Francija nebija norādījusi), jāsecina, ka LESD 106. panta 2. punkta izpratnē kompensācijas summa, ko piešķir uzņēmumiem sakarā ar uzdevumu sniegt sabiedriskos pakalpojumus, ņemot vērā saņemtos ieņēmumus par šo pakalpojumu sniegšanu, kā arī saprātīgu peļņu par šo pienākumu veikšanu, nevar pārsniegt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas izmaksas.
(144)
Attiecībā uz šo jautājumu pietiek norādīt, ka attiecīgais fiskālais pasākums nenodrošina mehānismu, kas varētu izslēgt kompensācijas pārmaksas iespējamību attiecībā uz izmaksām, ko apdrošināšanas sabiedrībām rada uzdevums sniegt sabiedriskos pakalpojumus. Tāpēc ir jāsecina, ka šī atbalsta apmērs (atbrīvojums no nodokļiem, ko piemēro sakarā ar attiecīgajiem darījumiem) nekādā veidā nav saistīts ar papildu izmaksām, kas varētu rasties apdrošinātājām sabiedrībām. Šis atbalsts nav tieši saistīts ne ar apdrošināšanas prēmijām, ko maksā apdrošinātās personas, ne ar līgumu skaitu.
(145)
Šajā kontekstā Komisija secina, ka attiecīgais pasākums jebkurā gadījumā nevar tikt atzīts par saderīgu ar iekšējo tirgu LESD 106. panta 2. punkta nozīmē.
VIII.2. Nodokļu atvieglojumi izlīdzināšanas rezerves papildinājumiem attiecībā uz dažiem kolektīviem papildu veselības apdrošināšanas līgumiem
(146)
“Sociālā nodrošinājuma tirgus” apvieno tos darījumus, kas attiecas uz nāves gadījuma riska un ar kaitējumu personas fiziskajai neaizskaramībai saistīto risku prevenciju un apdrošināšanu, maternitātes gadījuma apdrošināšanu, apdrošināšanu pret darbnespējas vai invaliditātes risku vai apdrošināšanu bezdarba gadījumā (51), tādējādi papildinot ar likumu noteikto sociālā nodrošinājuma sistēmu.
(147)
Sociālā nodrošinājuma apdrošināšana sniedz šādas priekšrocības:
-
atvieglo piekļuvi medicīniskajai aprūpei, piešķirot papildu kompensāciju par izdevumiem, kas radušies slimības, maternitātes, nelaimes u. c. gadījumā,
-
nodrošina pilnīgu vai daļēju algas saglabāšanu darba attiecību pārtraukšanas, invaliditātes vai darbnespējas gadījumā,
-
garantē pabalstu un mūža renti laulātajam un bērniem apdrošinātās personas nāves gadījumā,
-
paredz iespēju saņemt papildu finansējumu apgādības gadījumā.
(148)
Šajā tirgū ir pārstāvētas trīs apdrošināšanas uzņēmumu kategorijas: sabiedrības, kuru darbību regulē Apdrošināšanas kodekss (privāti apdrošināšanas uzņēmumi, savstarpējās apdrošināšanas sabiedrības un banku filiāles), savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības, kuru darbību regulē Savstarpējās apdrošināšanas sistēmas kodekss, un kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, kuru darbību regulē Sociālā nodrošinājuma kodekss.
(149)
Sociālā nodrošinājuma apdrošināšanu var iegūt kolektīvi, iesaistoties kolektīvā līgumā ar darba devēja, profesionālās nozares vai starpnozares starpniecību, vai arī individuāli, noslēdzot tiešu līgumu ar kādu apdrošināšanas sabiedrību vai savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvo biedrību.
(150)
Šobrīd ļoti liela algoto darbinieku daļa ir apdrošināta kolektīvo sociālā nodrošinājuma līgumu ietvaros. Dalība līgumā var būt obligāta vai brīvprātīga.
(151)
Kolektīvā sociālā nodrošinājuma shēma tiek īstenota, sadarbojoties trīs pusēm:
-
darba devējs, vienojoties ar darbiniekiem, ar viņam piešķirtajām tiesībām paraksta apdrošināšanas līgumu (52),
-
apdrošinātāja sabiedrība, atbilstoši veiktajām iemaksām, sedz risku,
-
darbinieki kļūst par apdrošinātajām personām.
(152)
Saskaņā ar Francijas iestāžu iesniegtajiem aprēķiniem par 2005. gadu, sociālā nodrošinājuma tirgus gada apgrozījums bija EUR 20 miljardi (kolektīvā un individuālā apdrošināšana). Vislielāko tirgus daļu kontrolēja apdrošināšanas sabiedrības - 71 % no iekasētajām iemaksām, - bet kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvās biedrības kontrolēja attiecīgi 21 % un 8 % no tirgus. Tomēr jāprecizē, ka šie skaitļi aptver visas līgumu kategorijas šajā segmentā: gan individuālos līgumus, gan kolektīvos līgumus, kuros dalība ir brīvprātīga, gan kolektīvos līgumus, kuros dalība ir obligāta.
(153)
No otras puses, Francijas iestādes lēš, ka attiecībā uz profesionālo nozaru apdrošināšanu pret nāves gadījuma, darbnespējas un invaliditātes riskiem (53) norīkojuma līgumu tirgus apgrozījums ir lielāks par EUR 4 miljardiem, un šis tirgus ietver gandrīz visus ar sociālo nodrošinājumu saistītos darījumus, ko ir noslēgušas kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības (EUR 4,2 miljardi), kā arī daļu no koplīgumiem ar apdrošināšanas uzņēmumiem un savstarpējās apdrošināšanas kooperatīvajām biedrībām. Tomēr netika iesniegti nekādi precīzi dati attiecībā uz iepriekš minēto apdrošināšanas sabiedrību tirgus daļām norīkojuma līgumu tirgū.
(154)
Lai gan Francija savā paziņojumā atzina, ka pasākums ir kvalificējams kā valsts atbalsts, tā norādīja, ka vismaz daļu no pasākuma nevajadzētu uzskatīt par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē sakarā ar norīkojuma līgumu īpatnībām (stingri ierobežojumi attiecībā uz tarifu likmēm, risku izvēli un pārvaldību), kas nozīmē, ka tie ir īpaši pakļauti nobīdes riskam, ko rada apdrošināšanas gadījumu iestāšanās skaita nobīde no sākotnēji aprēķinātā; ar šo Francija pamatoja īpaši piesardzīgas uzkrājumu shēmas nepieciešamību un līdz ar to arī nepieciešamību piemērot izlīdzināšanas rezervei lielākus nodokļu atvieglojumus, kas nav jāuzskata par priekšrocības piešķiršanu.
(155)
Tāpēc Francija uzskata, ka daļa no nodokļu atvieglojumiem rezervju papildinājumiem saskaņā ar pielāgotajiem un pastiprinātajiem nosacījumiem, pārsniedzot fiskālos pasākumus, kas paredzēti ar vispārējo tiesību režīmu (CGI 39.-quinquies pants GB), ir pamatota no normatīvo aktu un uzraudzības viedokļa un nav jāuzskata par priekšrocības piešķiršanu.
(156)
Tāpēc, pirmkārt, ir jāizvērtē, vai pasākums attiecīgajām apdrošināšanas sabiedrībām sniedz kādas priekšrocības.
(157)
Minētā kodeksa 39. panta 1. punkta 5) apakšpunktā ir noteikts, ka nodokļiem atbrīvojamas ir “rezerves, kas izveidotas to zaudējumu vai maksājumu segšanai, kuru apmēru nevar precīzi noteikt un kuru iestāšanos var radīt pašreizējie notikumi, ar noteikumu, ka tās ir pilnībā atspoguļotas finanšu gada pārskatos”. Kodeksā ir noteikts, ka dažos gadījumos dažiem darījumu veidiem nosaka nodokļu atvieglojumus ar noteiktu likmi. Šis noteikums konkrēti attiecas uz apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomu, uz kuru attiecas 39.-quinquies pants G līdz 39.-quinquies pants GD, ar ko nosaka īpašus noteikumus par nodokļu atvieglojumu piešķiršanu rezervēm, lai tiktu ņemtas vērā īpatnības, kas raksturīgas nozarei, kuras galvenā darbība ir tieši risku segšana. Lai noteiktu iespējamo priekšrocības esamību, ir jāpārbauda, vai darījumi, uz kuriem attiecas izvērtējamais pasākums, tiešām rada zaudējumus vai papildu izmaksas minētā kodeksa 39. panta 1. punkta 5) apakšpunkta izpratnē 39.-quinquies pantā GD paredzēto noteikumu ietvaros.
(158)
Vispirms jāņem vērā papildu apdrošināšanas nozarei (apdrošināšana pret nāves gadījuma, darbnespējas un invaliditātes riskiem) raksturīgais princips, ka ar izmaksājamo apdrošināšanas atlīdzību apmēru saistīto risku raksturs un intensitāte ir atkarīgi no apdrošināto iedzīvotāju grupām un apdrošināšanas veida (individuālie/kolektīvie līgumi, brīvprātīgas/obligātas dalības līgumi).
(159)
Līgumi, kas noslēgti līgumu ar uzņēmumiem ietvaros, tajā skaitā norīkojuma līgumi, kas noslēgti šo līgumu ietvaros, attiecas uz ierobežotu iedzīvotāju daļu. Šie līgumi rada “smailes” risku (apdrošināšanas gadījuma iestāšanās risks attiecīgajā uzņēmumā), kas nozīmē, ka savstarpējā sadale lielā personu grupā ne vienmēr būs iespējama. Kolektīvajos līgumos, kas noslēgti kādas nozares (sektora) ietvaros un kas attiecas uz lielāku personu grupu, risku sadale ir labāka. Tomēr arī šāda veida līgumiem ir raksturīga augsta korelācija starp apdrošināšanas gadījumu iestāšanās iespējamību un krīzes periodiem, kas var ietekmēt nozari kopumā. Saskaņā ar CTIP norādīto krīzes periodiem ir pastiprinoša ietekme uz apdrošināšanas gadījumu svārstībām nozares mērogā.
(160)
Attiecībā uz kolektīvajiem norīkojuma līgumiem, kas noslēgti uzņēmuma līguma ietvaros, Komisija uzskata, ka nav iemesla uzskatīt, ka ar izmaksājamo apdrošināšanas atlīdzību apmēru saistītā riska raksturs un intensitāte (līdz ar to - svārstības) ir ievērojami atšķirīgāki nekā situācijā, kad šāda veida līgums ir noslēgts ārpus vienlīdzīgas vienošanās starp arodbiedrību un darba devēju (tātad ārpus norīkošanas procedūras).
(161)
Turklāt, tā kā nav pieejama precīza informācija par apdrošināšanas gadījumu iestāšanās biežumu šajā nozarē, nav nekāda pamata secināt, ka nozares norīkojuma līgumiem (līgumi, kam raksturīga ne tikai lielāka jutība pret vispārējo situāciju, bet arī lielāka savstarpējā sadale) piemītošo risku svārstības ir lielākas nekā riskiem, kas saistīti ar uzņēmuma līgumu ietvaros noslēgtajiem līgumiem (līgumi, kam raksturīgs “smailes” risks un mazāka savstarpējā sadale).
(162)
Pat ja Francijas norādītie ierobežojumi attiecībā uz norīkojuma līgumiem tiešām radītu papildu slodzi apdrošināšanas sabiedrību iekasēto prēmiju līmenī, ir jākonstatē, ka šis apstāklis varētu ietekmēt apdrošināšanas sabiedrību ieņēmumus, nevis izmaksas, kas saistītas ar apdrošināšanas gadījumu iestāšanos. Šāda veida risks (ieņēmumu zaudējums) tomēr nav paredzēts CGI 39. panta 1. punkta 5. apakšpunktā, un tāpēc uz to neattiecas rezervju papildinājumiem paredzēto nodokļu atvieglojumu piemērošana.
(163)
Tātad līgumi ar norīkojuma klauzulu nerada lielāku risku kā uzņēmumu grupas līgumi, kas sedz tos pašus riskus. Līdz ar to 39.-quinquies pantā GD paredzētie papildu nodokļu atvieglojumi samazina vai atceļ uzņēmuma ienākuma nodokļa maksu, kas attiecīgajiem uzņēmumiem parasti būtu jāmaksā. Šajā ziņā papildu nodokļu atvieglojumi sniedz ekonomisku priekšrocību.
(164)
Attiecībā uz Francijas un CTIP piezīmēm par iespējamo sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas uzdevumu Komisija atzīmē, ka Altmark lietā norādītie nosacījumi (nekvalificēt kā atbalstu atsevišķos gadījumos, kad tiek sniegts vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojums) šajā gadījumā nav izpildīti (sk. trešo nosacījumu 189. apsvērumā Altmark judikatūrā par kompensācijas pārmaksas neesamību). Tādējādi ir konstatējama ekonomiskas priekšrocības esamība.
(165)
Pasākuma ietvaros sniegtās priekšrocības piešķir Francijas valsts, līdz ar to atturoties no nodokļu ienākumu gūšanas. Tātad šīs priekšrocības piešķir no valsts līdzekļiem.
(166)
Ņemot vērā pirmā pasākuma sakarā izklāstītos iemeslus, otrā pasākuma raksturs uzskatāms par selektīvu. No vienas puses, selektivitāti rada pasākuma ierobežotais raksturs attiecībā uz kādu ekonomikas nozari, konkrēti, apdrošināšanas nozari, un, no otras puses, ierobežojums attiecībā uz noteikta veida līgumiem (apakšnozare). Pasākums piešķir priekšrocības dažiem apdrošināšanas nozares uzņēmumiem, kas norīkojuma procedūras ietvaros ar sociālajiem partneriem slēdz kolektīvus apdrošināšanas līgumus pret nāves gadījuma un fiziska kaitējuma risku. Tātad pasākums neattiecas uz līgumiem, kas apdrošina pret tiem pašiem riska gadījumiem un kas noslēgti ārpus norīkojuma procedūras. Tāpēc jāsecina, ka pasākums neattiecas uz pārapdrošināšanas uzņēmumiem, kas ir pakļauti tādam pašam riskam.
(167)
Tomēr ir nepieciešams pārbaudīt, vai šī selektivitāte nav pamatota ar attiecīgās nodokļu sistēmas būtību un vispārējo struktūru. Lai gan CGI attiecībā uz nodokļu atvieglojumu piemērošanu rezervēm paredz nodokļu atvieglojumus ar noteiktu likmi attiecībā uz papildinājumiem noteikta veida rezervēm, jāsecina, ka, ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus (sk. 156.-163. apsvērumu), atvieglojumi, kas pārsniedz 39.-quinquies pantā GB paredzēto summu, nav pamatoti attiecībā pret sistēmas vispārējo struktūru, kas paredz rezervju apjoma izveidošanu to zaudējumu vai maksājumu apjomā, kuru iestāšanos var radīt pašreizējie notikumi.
(168)
Visbeidzot, papildus tam, ka apdrošināšanas nozare ir daļa no Eiropas Savienības tirgus, ir jāatgādina, ka gadījumā, ja dalībvalsts piešķir atbalstu kādam uzņēmumam, tad iekšējā darbība var tikt saglabāta vai palielināta, līdz ar to samazinot citās dalībvalstīs reģistrēto uzņēmumu iespējas iekļūt attiecīgās dalībvalsts tirgū. Tādējādi attiecīgo uzņēmumu pozīcijas Eiropas Savienības tirgū tiks pastiprinātas. Tāpat arī jāpiebilst, ka norīkojuma līgumu obligātums pastiprina konkurences izkropļojumus. Tātad šis pasākums var radīt konkurences izkropļojumus un iespaidot tirdzniecību Eiropas Savienībā.
(169)
Tātad jāsecina, ka otrais pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, jo paredzētie atvieglojumi pārsniedz tos, kas noteikti CGI 39.-quinquies pantā GB.
(170)
Tā kā pasākums ir valsts atbalsts, ir nepieciešams veikt analīzi par saderību ar iekšējo tirgu. Francijas iestādes uzskata, ka konkrētais pasākums ir uzskatāms par valsts atbalstu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(171)
Komisija vispirms norāda, ka pasākuma sociālais raksturs (pirmais kritērijs) ir īstenots tādā mērā, lai, kā to norāda Francijas iestādes, darījumi, kas noslēgti norīkojuma klauzulas ietvaros, veicinātu pēc iespējas plašāku darbinieku apdrošināšanu pret tiem riskiem, kurus gandrīz nesedz Francijas sociālā nodrošinājuma sistēma (nāves gadījums, darbnespēja un invaliditāte). Pasākuma sociālā rakstura pamatā ir ievērojama savstarpējā sadale starp dažādām vecumu grupām un starp dažādām darbinieku kategorijām, iemaksu vienlīdzība (nediskriminācijas princips attiecībā uz vecumu, dzimumu un veselības stāvokli), kā arī sociāla rakstura pasākumu īstenošana (bezmaksas apdrošināšanas garantijas bezdarba gadījumā, apgādībā esošajiem bērniem u. c.). Tomēr, tā kā šī apdrošināšana ir brīvprātīga un pilnīgi individuāla, tad varētu gaidīt, ka darbinieki ar zemiem ienākumiem neizvēlēsies apdrošināšanu, kas sedz nopietnus riskus, bet kas iestājas ļoti retos gadījumos.
(172)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija uzskatīja, ka pasākuma sociālais raksturs netiek pilnībā pierādīts līguma parakstīšanas brīdī (pirms iepriekš minēto nopietno gadījumu iestāšanās). Tomēr jākonstatē, kā to norāda Francija, ka atbalsta piešķiršana pirms riska iestāšanās, izmantojot apdrošināšanu pret minētajiem riskiem kā līdzekli atbalsta piešķiršanai, ir vienīgais veids, kā sasniegt izvirzīto sociālo mērķi.
(173)
No otras puses, ņemot vērā iepriekš minētos iemeslus pirmā pasākuma izvērtējumā, Komisijas veiktajā izvērtējumā netika konstatēts, ka atbalsts nodrošinātu pilnīgu priekšrocību nodošanu individuālajiem patērētājiem (otrais kritērijs). Piemērojot izlīdzināšanas rezervei papildu nodokļu atvieglojumus, tiks samazināta vai atcelta uzņēmuma ienākuma nodokļa maksa, kas radīs līdzvērtīgu efektu kā atbrīvojums no nodokļiem pirmajā pasākumā.
(174)
Procedūras uzsākšanas lēmumā Komisija izteica bažas, ka no apdrošināšanas sabiedrībām piešķirto priekšrocību atpakaļnodošanas labumu varēs gūt ne tikai apdrošinātās personas/darbinieki, bet arī darba devēji (kuri daļēji maksā par apdrošināšanas prēmijām); attiecībā uz šo argumentu Francija un CTIP apgalvo, ka darba devēja iesaistīšanās tādas papildu sociālās aizsardzības shēmas finansēšanā, kuras pamatā ir vienošanās, veido daļu no darbinieku atalgojuma, un līdz ar to tie gūs labumu. Tomēr Komisija uzskata, ka, ja priekšrocības nodošana darbiniekiem nozīmē, ka darba devējs piedalās apdrošināšanas shēmas finansēšanā par labu darbiniekiem, tad nav noliedzams, ka iespējamā iemaksu samazināšana radīs arī mazākas izmaksas darba devējam, līdz ar to priekšrocība būs nodota darba devējam.
(175)
Attiecībā uz iespējamo diskrimināciju sakarā ar produkta izcelsmi (trešais kritērijs) Komisija apstiprina savu novērtējumu, no kura izriet, ka ar norīkojuma līgumiem saistīto darbību augstais koncentrācijas līmenis kopīgi pārvaldītu sociālā nodrošinājuma sabiedrību rokās uzskatāms par de facto diskrimināciju par labu šīm sabiedrībām. Lai gan Francija nevarēja iesniegt precīzu informāciju attiecībā uz norīkojuma līgumu tirgus sadalījumu starp dažādajiem tirgus dalībniekiem, Komisija atzīmē, ka, pamatojoties uz tās rīcībā esošo informāciju, lielāko daļu no norīkojuma līgumiem šobrīd pārvalda kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības.
(176)
Lai gan, kā norāda Francijas iestādes, sociālajiem partneriem apdrošināšanas sabiedrību norīkošanā šīs sabiedrības ir vienīgā iespējamā izvēle, ir jākonstatē, ka neviena tiesību norma sociālajiem partneriem neuzliek pienākumu apdrošināšanas sabiedrības norīkošanas procedūras ietvaros rīkotajā piedāvājumu konkursā uzaicināt visus tirgus dalībniekus. FFSA norādīja, un Francijas iestādes tai šajā ziņā neiebilda, ka sociālie partneri dod priekšroku tādas kopīgi pārvaldītas nodrošinājuma sabiedrības izveidei, kuras pārvaldīšanu tie pēc tam varēs nodrošināt.
(177)
Lai gan, kā izriet no minētās Albany judikatūras, uz nolīgumiem, kas noslēgti kolektīvo vienošanos ietvaros starp sociālajiem partneriem un kuru izvirzītie mērķi ir sociāla rakstura, neattiecas LESD 101. panta 1. punkts par aizliegumu noslēgt aizliegtas vienošanās, ir jākonstatē, ka šī judikatūra nekādā ziņā nenozīmē, kā jau iepriekš tika norādīts, ka atbalsts, kas piešķirts apdrošinātājai sabiedrībai norīkošanas procedūras ietvaros, ir saderīgs ar LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunktu.
(178)
Apdrošinātājas sabiedrības, kas nav kopīgi pārvaldītas sociālā nodrošinājuma sabiedrības, un jo īpaši apdrošināšanas sabiedrības, kuras aktīvi darbojas kolektīvā sociālā nodrošinājuma tirgū uzņēmumu līmenī, var tikt diskriminētas, jo sociālajiem partneriem nav pienākuma izsludināt piedāvājumu konkursu, kas ļautu visiem ieinteresētajiem tirgus dalībniekiem izteikt piedāvājumu attiecībā uz to pakalpojumu segšanu, par kuriem sociālie partneri ir vienojušies, kā arī tikt izraudzītiem piedāvāto pakalpojumu augstākas kvalitātes un/vai zemāku cenu dēļ. Salīdzinājumam jāatzīmē, ka dažās papildu veselības apdrošināšanas shēmās Francijā apdrošinātāju(-as) sabiedrību (-as) izvēlas, īstenojot pārredzamu piedāvājumu konkursa procedūru (54).
(179)
Līdz ar to jāsecina, ka divi no trīs saderības kritērijiem nav izpildīti un ka Francijas paziņotā atbalsta shēma par labu norīkojuma līgumiem sociālā nodrošinājuma jomā nav saderīga ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(180)
Nav nekādu pierādījumu, lai attiecībā uz šo gadījumu varētu tikt piemēroti saderības kritēriji, kas noteikti LESD 107. panta 2. punkta b) un c) apakšpunktā.
(181)
Attiecībā uz pasākuma saderību ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktā noteikto, Francija norāda, ka sociālais mērķis, kas izvirzīts attiecībā uz pasākumu, apliecina, ka sociālā nodrošinājuma tirgus attīstīšana nākotnē ir ļoti svarīga. Šī attīstīšana ietver tādus mērķus kā sabiedrības veselība, cīņa pret nedrošību, ekonomiskā un sociālā kohēzija, sociālā dialoga attīstīšana un strādājošo aizsardzība, kas ir arī Eiropas Savienības vispārējo interešu mērķi. Komisija tomēr uzskata, ka pasākuma sociālais raksturs nav pietiekami atbilstošs un samērīgs. Tādējādi, kā jau norādīts izvērtējumā par priekšrocības esamību, Komisija uzskata, ka nav nekāda pamatojuma izslēgt no pasākumā paredzētā atbalsta saņemšanas uzņēmumu grupas līgumus, kas sedz tos pašus riskus, bet kurus neslēdz norīkošanas procedūras ietvaros. Tātad pasākums nav samērīgs tajā nozīmē, ka tas neattiecas uz līgumiem, kas netiek noslēgti norīkošanas procedūras ietvaros. Turklāt ir jāsecina, kā jau Komisija to konstatēja attiecībā uz pirmo pasākumu, ka ar darbības atbalstu tiek piešķirts pastāvīgs izmaksu samazinājums, ko nevar atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 3. punkta nozīmē.
(182)
Nobeigumā jāpiebilst, ka Francija nenorādīja uz nevienu citu no LESD 107. panta 3. punktā uzskaitītajiem saderības kritērijiem.
(183)
Pēc Francijas un CTIP apgalvotā, norīkošanas procedūras ietvaros sniegtos papildu apdrošināšanas pakalpojumus, kas attiecas uz sociālā nodrošinājuma jomu, var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem LESD 106. panta 2. punkta izpratnē, īpaši, ja dalība pakalpojumu shēmā ir obligāta un ja pārvaldība ir vienlīdzīga. CTIP arī atsaucas uz Tiesas judikatūru Albany lietā (55), precizējot, ka sociālās aizsardzības shēmas, kuru pamatā ir vienošanās un kurās dalība ir obligāta, pilda vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu uzdevumu.
(184)
Šis noteikums nosaka, ka uz uzņēmumiem, kas sniedz vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumus vai kas darbojas kā dalībvalstu fiskāli monopoli, attiecas Līgumā minētie noteikumi, jo īpaši noteikumi par konkurenci, ja šo noteikumu piemērojums de iure vai de facto netraucē veikt uzņēmumiem uzticētos konkrētos uzdevumus. Turklāt tirdzniecības attīstība nedrīkst tikt ietekmēta tādā mērā, ka tas kaitētu Eiropas Savienības interesēm.
(185)
Tādējādi, kā jau tika norādīts pirmā pasākuma izvērtējumā (56), dalībvalstīm ir liela rīcības brīvība attiecībā uz lēmumiem par to, kādi pakalpojumi uzskatāmi par pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.
(186)
Tāpat Komisija arī atzīmē, ka minētajā Albany lietā Tiesa, norādot uz papildu pensiju nozīmīgumu sociālajā jomā, secināja, ka ekskluzīvu tiesību piešķiršanu attiecībā uz kādas noteiktas nozares papildu pensijas shēmas pārvaldīšanu var uzskatīt par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu.
(187)
Šajā sakarā nav izslēgts, ka sociālo partneru norīkoto apdrošinātāju sabiedrību sniegtie pakalpojumi var tikt uzskatīti par vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem, ciktāl norīkošanas procedūras ietvaros noslēgtais nolīgums starp sociālajiem partneriem ir kļuvis saistošs visiem attiecīgās nozares uzņēmumiem (vai attiecīgajam uzņēmumam) un sedz riskus, ko nesedz vai sedz nepietiekoši valsts sociālā nodrošinājuma sistēma. Taču jebkurā gadījumā, kā jau minēts pirmā pasākuma izvērtējumā (57), finanšu pasākumi tāda mehānisma atbalstīšanai ir jāierobežo tiktāl, cik nepieciešams, lai apdrošinātājām sabiedrībām kompensētu papildu izmaksas, kas radušās, pildot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumu.
(188)
Kopienas nostādnēs par valsts atbalstu attiecībā uz kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (58) ir nosacījumi, saskaņā ar kuriem Komisija uzskata šādu kompensāciju par saderīgu ar LESD 106. panta 2. punktu. Konkrētāk, piešķiramās kompensācijas summa, ņemot vērā gūtos ieņēmumus par šo pakalpojumu sniegšanu, kā arī saprātīgu peļņu par šo pienākumu veikšanu, nevar pārsniegt sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas izmaksas
(189)
Šajā ziņā jāsecina, ka nodokļu ietaupījums, kas radīsies, piemērojot izlīdzināšanas rezervei papildu nodokļu atvieglojumus, neatbilst šim nosacījumam. Ir neiespējami saskatīt kādu sakarību starp nodokļu ietaupījuma apjomu un izmaksām, kas rodas, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus.
(190)
Francija savā 2008. gada 31. oktobra vēstulē atzīst, ka kompensācijas (nodokļu ietaupījuma) apmērs vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumiem neatbilst nosacījumiem, kas noteikti Kopienas nostādnēs. Tomēr tā uzskata, ka šie nosacījumi nav samērojami ar attiecīgo darījumu īpatnībām. Francija apgalvo, ka nodokļu atskaitīšanas mehānisms ir piemērotāks un elastīgāks, nekā dotācija, ko piešķir, pamatojoties uz precīzu to papildu izdevumu novērtējumu, kas pakalpojumu sniedzējam radušies, sniedzot minētos pakalpojumus.
(191)
Tomēr Komisija uzskata, ka Kopienas nostādnēs noteiktie kritēriji ir pilnībā jāievēro, jo tie nodrošina nepieciešamo līdzsvaru starp, no vienas puses, vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu pareizu darbību un, no otras puses, to, ka tirdzniecības attīstība netiek ietekmēta tādā mērā, ka tas kaitētu Eiropas Savienības interesēm.
(192)
Tāpēc Komisija uzskata, ka LESD 106. panta 2. punkta nosacījumi tādā nozīmē, kā tie interpretēti Kopienas nostādnēs, nav ievēroti, un tāpēc attiecībā pret šiem nosacījumiem pasākumu nevar atzīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
IX. SECINĀJUMS
(193)
Komisija secina, ka Francijas paziņotās atbalsta shēmas solidāru un atbildīgu līgumu, kā arī kolektīvu sociālā nodrošinājuma līgumu attīstīšanai ir uzskatāmas par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē. Tā arī atzīmē, ka, neskatoties uz atbalsta shēmu sociālo mērķi, to īstenošanas noteikumi kavē izpildīt nosacījumus, kas noteikti LESD 107. panta 2. un 3. punktā, kā arī 106. panta 2. punktā. Līdz ar to šīs divas atbalsta shēmas nevar uzskatīt par saderīgām ar iekšējo tirgu.
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Atbalsta shēmas, ko Francija plāno īstenot, lai attīstītu solidārus un atbildīgus veselības apdrošināšanas līgumus un kolektīvus papildu veselības apdrošināšanas līgumus pret nāves gadījumu, darbnespējas un invaliditātes risku, piemērojot Vispārējā nodokļu kodeksa 207. panta 2. 1461. punktu, 1. apakšpunktu un 39.-quinquies pantu GD, ir uzskatāmas par valsts atbalstu, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
Šā iemesla dēļ šīs atbalsta shēmas nevar tikt īstenotas.
2. pants
Francija divu mēnešu laikā no šā lēmuma izziņošanas informē Komisiju par pasākumiem, kas veikti, lai panāktu atbilstību šim lēmumam.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 26. janvārī