РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1063/2010 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета от 22 юли 2008 година за прилагане на схема от общи тарифни преференции за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2011 г. и за изменение на регламенти (ЕО) № 552/97, № 1933/2006 и регламенти (ЕО) № 1100/2006 и (ЕО) № 964/2007 на Комисията (2) Европейският съюз предоставя търговски преференции на развиващите се държави в рамките на своята схема за общи тарифни преференции (наричана по-нататък „ОСП“ или „схемата“). В съответствие с член 5, параграф 2 от посочения регламент правилата за произход, които се отнасят до определението на понятието „продукти с произход“, и процедурите и методите на административно сътрудничество, свързани с тях, са определените в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3).
(2)
След обширен дебат, чието начало бе положено със Зелената книга на Комисията от 18 декември 2003 г. относно бъдещето на правилата за произход на в преференциалните търговски режими (4), на 16 март 2005 г. Комисията приема съобщение, озаглавено „Правилата за произход в преференциалните търговски режими: насоки за бъдещето“ (5) (наричано по-нататък „съобщението“). В посоченото съобщение се очертава нов подход към правилата за произход във всички преференциални търговски режими, част от които е Европейският съюз, и по-специално в режимите, насочени към развиващите се държави, какъвто е ОСП.
(3)
В контекста на Програмата за развитие от Доха бе отчетена необходимостта от по-пълна интеграция на развиващите се държави в световната икономика, по-конкретно чрез улеснен достъп до пазарите на развитите държави.
За тази цел правилата за преференциален произход следва да бъдат опростени и, когато това е целесъобразно, смекчени, така че продуктите с произход от държавите бенефициери да могат в действителност да се възползват от предоставените преференции.
(4)
За да се гарантира, че преференциите действително са в полза на онези, които се нуждаят от тях, а и за да се предпазят собствените ресурси на Европейския съюз, промените в правилата за преференциален произход следва да бъдат придружени от адаптация на процедурите за тяхното управление.
(5)
Оценката на въздействието на Комисията за настоящия регламент показва, че правилата за произход по ОСП се възприемат като твърде сложни и твърде ограничителни. Тя показва също така, че на практика предоставените преференции се ползват в ниска степен за определени продукти, и по-конкретно за онези продукти, които представляват най-голям интерес за най-слабо развитите държави, а една от причините за това са именно правилата за произход.
(6)
В оценката на въздействието се посочва, че опростяването и ползите за развиващите се държави могат да бъдат постигнати чрез прилагане към всички продукти на един единствен критерий за определяне на произхода на стоките, които не са изцяло получени в дадена държава бенефициер, въз основа на добавената стойност в съответната държава бенефициер и при спазване на определен праг на достатъчна преработка. В него обаче не се изтъква, че използването на един единствен метод е задължително условие за постигане на опростяване и ползи за развиващите се държави. Освен това, съгласно мнението на заинтересованите страни за някои отрасли критерият за добавената стойност или не е подходящ, или не следва да бъде използван като единствен критерий, като например при селскостопанските и преработените селскостопански продукти, продуктите от риболова, химикалите, металите, текстилните продукти и облеклата и обувките. Ето защо вместо критерия за добавената стойност или наред с него в тези отрасли следва да бъдат използвани други, прости критерии, които могат да бъдат лесно разбрани от операторите и лесно контролирани от администрациите. Сред тези други критерии са максималното допустимо съдържание на материали без произход; промяната на тарифна позиция или подпозиция; специфичната операция по обработка или преработка и употребата на изцяло получени материали. При все това, за да се постигне опростеност, броят на правилата трябва да бъде възможно най-малък. Следователно правилата за произход следва във възможно най-голяма степен да се определят въз основа на отрасъла, а не въз основа на продукта.
(7)
Правилата за произход следва да отразяват особеностите на отделните отрасли, но следва също така да предоставят действителна възможност на държавите бенефициери да се възползват от предоставеното им преференциално тарифно третиране. Освен това при възможност правилата следва да отразяват различните промишлени мощности на държавите бенефициери. За да се насърчи промишленото развитие на най-слабо развитите държави, когато правилото се основава на придържане към максимално съдържание на материали без произход, приложимият към такива материали праг следва винаги да бъде възможно най-висок, като същевременно гарантира, че операциите, които се извършват в посочените държави, са действителни и икономически обосновани. При максимално съдържание на материалите без произход до 70 % или при наличието на друго правило, което предвижда равностойно облекчение за продуктите с произход от най-слабо развитите държави, износът от последните би следвало да се увеличи.
(8)
За да се гарантира, че обработката или преработката, която се извършва в държавата бенефициер, е действителна и икономически обоснована операция, която ще донесе реални икономически изгоди за тази държава, е целесъобразно да се изготви списък на операциите по недостатъчна обработка или преработка, които никога не могат да придадат произход. В по-голямата си част този списък може да бъде същият като съществуващия в момента. Следва обаче да се направят някои адаптации. За да се избегне отклоняване на търговския поток и нарушаване на условията на пазара на захар например, а също така и в съответствие с вече приетите разпоредби като част от правилата за произход по други преференциални търговски режими, следва да се създаде ново правило, съгласно което се допуска смесване на захарта с какъвто и да било друг материал.
(9)
Следва да се предвиди възможност за гъвкавост по отношение на онези отрасли, към които не се прилага критерият за добавена стойност, както и в момента, като се позволи употребата на ограничен дял материали, които не отговарят на правилата. Размерът на такава употреба обаче трябва да бъде пояснен що се отнася до продукти, изготвени от изцяло получени материали. Освен това, за да бъде възможно постигане на още по-голяма гъвкавост при снабдяването с материали, допустимият дял на тези материали следва да бъде увеличен от 10 % на 15 % от цената франко - завод на крайния продукт, като се изключат някои чувствителни продукти. Сред посочените чувствителни продукти спадат продуктите, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16, за които по-подходящи изглеждат допустимите отклонения, изразени в тегло, както и продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които следва да продължат да се прилагат специфични правила за допустими отклонения въз основа или на теглото, или на стойността, в зависимост от случая, като тези отклонения са различни за различните продукти.
(10)
Кумулацията на произход е важно улеснение на търговията, което позволява на държавите с еднакви правила за произход да работят заедно, за да произвеждат продукти, които отговарят на условията за преференциално тарифно третиране. Оказва се, че съществуващите условия за регионална кумулация на произход - вид кумулация, която понастоящем действа в рамките на три регионални групи държави, са сложни или твърде строги. Ето защо те следва да бъдат опростени и смекчени чрез премахване на съществуващото условие за стойност. Освен това съществуващите възможности за кумулация между държавите от една и съща регионална група следва да бъдат запазени, въпреки разграничението в правилата за произход между най-слабо развитите държави и другите държави бенефициери, което се въвежда с настоящия регламент за някои случаи. Такава кумулация може да бъде допусната единствено при условие, че при изпращане на материали за друга държава от групата за целите на регионалната кумулация всяка държава прилага правилата за произход, приложими към нея при търговските ѝ отношения с Европейския съюз. За да се предотврати нарушаването на условията на търговията между държави с различни равнища на тарифни преференции обаче, следва да се предвиди изключването на някои чувствителни продукти от регионалната кумулация.
(11)
В своето съобщение Комисията посочва, че е готова да разгледа искания за създаване на нови групи, за сливане на групи или за разширяване на групи, доколкото съществува икономическа взаимоизгода, взети са предвид разликите в преференциалните режими, приложими в отделните държави, както и свързания с това риск от заобикаляне на тарифните ставки, и са създадени необходимите структури и процедури за административно сътрудничество с цел управление и контрол на произхода. В съответствие с гореизброеното следва да се предвиди кумулация на произхода между държавите от регионалните групи за кумулация I и III, които изпълняват поставените условия. В резултат на искане от страна на Mercosur следва да бъде създадена нова регионална група за кумулация, която да бъде наречена група IV, включваща Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай. Регионалната кумулация между посочените държави следва да се прилага при условие, че са изпълнени необходимите изисквания.
(12)
На държавите бенефициери следва да бъде разрешено да извличат допълнителни ползи от кумулацията с държавите, които са партньорски държави по сключените от ЕС споразумения за свободна търговия. Този нов вид кумулация, т.нар. разширена кумулация, следва да бъде еднопосочна, т.е. следва да разрешава единствено употребата на материали в държавите бенефициери и следва да бъде предоставяна след обстойно разглеждане на подаденото от съответната държава бенефициер заявление. Поради това, че са чувствителни, стоките от глави 1-24 от Хармонизираната система следва да бъдат изключени от този вид кумулация.
(13)
От 2001 г. държавите бенефициери имат разрешение да кумулират произход за стоки, включени в глави 25-97 от Хармонизираната система, с произход от Норвегия и Швейцария. Следва тази кумулация да продължи да бъде ползвана и да обхване и Турция, при условие че Норвегия, Швейцария и Турция прилагат същото определение на понятието за произход като Европейския съюз и предоставят реципрочно третиране на внесените в тях продукти, които са били изработени с материали с произход от Европейския съюз. За тази цел следва да бъде сключено споразумение под формата на размяна на писма или каквато и да е друга подходяща форма на споразумение между страните, което да съдържа задължение те да оказват необходимата подкрепа на държавите-членки и взаимно да се подпомагат по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
(14)
Въпреки това регионалната кумулация не следва да обхваща материали, за които наличната тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, и въпросните материали биха се ползвали чрез кумулацията от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз. Допускането на подобни ситуации, при които не се пристъпва към изключване на дадени материали, би могло да доведе до заобикаляне на тарифните ставки или нарушаване на условията на търговията чрез изнасяне на стоки за Европейския съюз единствено от държави, към които се прилагат най-благоприятните тарифни преференции.
(15)
Следва в отделно приложение да бъде съставен списък с материалите, изключени от регионалната кумулация. Това приложение може да бъде изменяно не само при възникване на нови подобни ситуации, но и за да се разрешат случаи, при които подобни ситуации биха възникнали в резултат на прилагането на кумулация между държавите от регионални групи за кумулация I и III.
Кумулацията на произход между държавите от регионални групи за кумулация I и III и разширената кумулация следва да се допускат при определени условия, чието изпълнение трябва да бъде проверявано от Комисията преди тя да реши дали да разреши кумулация в съответствие с процедурата на комитета и въз основа на съответните съображения. На същото основание, когато употребата на подобна кумулация е разрешена, но впоследствие се установява, че при прилагането на кумулацията вече не се спазват условията или че тя води до непредвидени резултати, например до нарушаване на условията на търговията или заобикаляне на тарифните ставки, Комисията следва да може по всяко време да оттегли разрешението си за ползване на подобни видове кумулация.
(16)
В настоящите правила за произход някои от разпоредбите за риболовните кораби, на улов за риба извън териториалното море, са сложни до степен, която е несъразмерна на тяхната цел и следователно са трудни както за прилагане, така и за контролиране. Поради това те следва да бъдат опростени.
Съгласно настоящите правила се изисква доказателство за директен транспорт до Европейския съюз, което често е трудно за набавяне. Поради това изискване някои стоки, които се придружават от валидно доказателство за произход, не могат в действителност да се възползват от преференцията. Ето защо е уместно да се въведе ново, по-просто и по-гъвкаво правило, което цели да докаже, че представените пред митницата стоки при деклариране за допускане за свободно обращение в Европейския съюз са същите стоки, които са напуснали държавата бенефициер на износ и не са били променени или трансформирани по никакъв начин по време на превоза.
(17)
Понастоящем органите на държавите бенефициери удостоверяват произхода на продуктите и в случай на неправилно деклариран произход често вносителите не са задължени да заплащат митото, тъй като са действали добросъвестно и е била допусната грешка от страна на компетентните органи. В резултат на това възникват загуби за собствените ресурси на Европейския съюз и в крайна сметка тежестта се понася от европейския данъкоплатец. Тъй като износителите най-добре познават произхода на своите продукти, е целесъобразно от тях да се изисква да предоставят пряко на своите клиенти изявления за произход.
(18)
Износителите следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите бенефициери, за да бъдат улеснени целевите проверки след износа. За тази цел всяка държава бенефициер следва да създаде електронен архив на регистрираните износители, за чието съдържание Комисията следва да бъде информирана от компетентния правителствен орган на посочената държава бенефициер. Въз основа на тези архиви Комисията следва да изгради централна база данни на регистрираните износители, която да се ползва от администрациите и операторите в Европейския съюз и с помощта на която операторите да могат да проверяват дали техният доставчик е регистриран износител в съответната държава бенефициер, преди да декларират стоките за допускане за свободно обращение. По същия начин операторите от Европейския съюз, които осъществяват износ за целите на двустранната кумулация на произход, следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите-членки.
(19)
Публикуването на номерата и неповерителните данни от регистрацията на износителите следва да позволи на останалите страни да се запознаят с тези данни с оглед да бъде повишена прозрачността и информираността на заинтересованите страни. Въпреки това, като се вземат предвид последиците от оповестяването, към публикуване следва да се пристъпва единствено в случаите, когато износителят е дал своето изрично и информирано писмено съгласие за това.
(20)
Обработката на лични данни, извършвана от държавите-членки, се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6). При необходимост принципите, изложени в Директива 95/46/ЕО, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(21)
Дейностите по обработка на лични данни, извършвани от Комисията, се уреждат с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7). При необходимост принципите, изложени в Регламент (ЕО) № 45/2001, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(22)
Съгласно член 28 от Директива 95/46/ЕО националните надзорни органи следва да следят за законосъобразността на обработката на лични данни от държавите-членки, а съгласно член 46 от Регламент (ЕО) № 45/2001 Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава дейността на институциите и органите на Европейския съюз по отношение на обработката на лични данни. Европейският надзорен орган по защита на данните и националните надзорни органи, като действат в обхвата на своите компетенции, следва да си сътрудничат активно и да осигуряват координиран надзор върху обработката, извършвана в съответствие с настоящия регламент.
(23)
При въвеждане на системата на регистрираните износители трябва да се вземе предвид способността на държавите бенефициери да изградят и управляват регистрационната система, както и способността на Комисията да изгради необходимата централна база данни. За тази цел Комисията има за задача да определи изискванията за потребителите, както и техническите спецификации. След създаване на подробната структура на централната база данни ще се пристъпи към оценка на точните последствия от функционирането на системата на регистрираните износители, най-вече по отношение на достъпа до данни и защитата на данните, и ще бъдат направени необходимите корекции на съответните разпоредби. Пускането в оперативност на системата следва поради това да бъде отложено за 1 януари 2017 г., което би позволило да се отдели достатъчно време за фазата на разработване, след определяне на изискванията за потребителите и техническите спецификации и след въвеждане на евентуалните правни корекции, счетени за необходими предвид изискванията за потребителите и техническите спецификации на системата по отношение на защитата на данни. При това за държавите, които не могат да спазят този срок, следва да бъде предвиден допълнителен период от три години.
До 2017 г. и след тази дата за държавите бенефициери, които към този момент не са в състояние да прилагат новата система, следва да бъдат въведени преходни правила относно процедурите и методите на административно сътрудничество, въз основа на прилаганите до тогава разпоредби. По-конкретно, тези преходни разпоредби следва да предвиждат доказателството за произход да бъде издавано от компетентните органи на съответната държава. Освен това съществуващите правила следва да бъдат реорганизирани, като тяхната структура се съобрази с правилата, които ще бъдат прилагани след като системата на регистрираните износители стане оперативна, така че да станат по-ясни, по-конкретно чрез недвусмислено разграничаване на общите принципи, процедурите при износ в държавата бенефициер, процедурите при допускане за свободно обращение в Европейския съюз и методите на административно сътрудничество. Същевременно сертификатът за произход форма А следва да бъде актуализиран, по-конкретно като се заменят забележките към формата с текста на забележките от 2007 г., тъй като в него е взето предвид последното разширяване на ЕС и следователно там се съдържа актуализиран списък на страните, които приемат форма А за целите на ОСП.
(24)
Достъп до схемата следва да се предоставя когато държавите бенефициери са създали и поддържат административни структури, позволяващи ефикасното управление на схемата, и са поели задължение да оказват необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата. По-конкретно, между органите на Европейския съюз и в държавите бенефициери трябва да съществува система за административно сътрудничество, в рамките на която да се извършва проверката на произхода. Същевременно следва ясно да се определи отговорността на износителите за деклариране на произхода, както и ролята на административните органи в управлението на системата. Следва да се конкретизира съдържанието на изявление за произход, както и случаите, в които митническите органи в Европейския съюз могат да откажат да приемат дадено изявление или да решат да го изпратят за проверка.
(25)
Определенията и списъкът на операциите по достатъчна обработка или преработка в настоящите разпоредби са общи за ОСП и преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Европейския съюз за определени държави и територии. Тъй като правилата за произход по последните режими ще бъдат реформирани едва на по-късен етап, следва към тях да продължат да се прилагат съществуващите разпоредби. За целите на постигане на съгласуваност с ОСП и с други едностранни преференциални търговски режими обаче е уместно определението за изцяло получени продукти и списъкът на операциите по недостатъчна обработка или преработка, съдържащи се в посочените други едностранни режими да бъдат приравнени към тези от правилата за произход по ОСП.
(26)
Поради това Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде съответно изменен.
(27)
По силата на регламенти на Комисията (ЕО) № 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) и 1615/2000 (10) Общността е предоставила дерогации от правилата за произход по ОСП за някои текстилни продукти с произход от Лаос, Камбоджа и Непал, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2010 г. По-простите и насочени към развиващите се страни правила за произход, внесени с настоящия регламент, ще направят излишно удължаването на срока на посочените дерогации.
(28)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В част I, дял IV, глава 2, членове 66-97 се заменят със следното:
„Раздел 1
Обща система за преференции
Подраздел 1
Общи разпоредби
Член 66
В настоящия раздел се установяват правилата относно определението на понятието „продукти с произход“ и свързаните с тях процедури и методи на административно сътрудничество за целите на прилагането на схемата на общите тарифни преференции (ОСП), предоставена от Европейския съюз на развиващите се страни по силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 (11), наричана по-нататък „схемата“.
Член 67
1. За целите на настоящия раздел и на раздел 1А от настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„държава бенефициер“ означава държава или територия от списъка в Регламент (ЕО) № 732/2008; терминът „държава бенефициер“ също така обхваща, но не може да излиза извън границите на териториалното море на тази държава или територия по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (подписана в Монтего бей на 10 декември 1982 г.);
б)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
в)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използван/а при производството на продукта;
г)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
д)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
е)
„двустранна кумулация“ означава система, която позволява продуктите с произход от Европейския съюз съгласно настоящия регламент да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер;
ж)
„кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция“ означава система, която позволява продукти с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер и внесени в Европейския съюз;
з)
„регионална кумулация“ означава система, по която продукти, с произход съгласно настоящия регламент от държава, която е член на регионална група, се считат за материали с произход от друга държава от същата регионална група (или държава от друга регионална група, когато между групите е възможна кумулация), когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен там;
и)
„разширена кумулация“ означава система, която може да се ползва с разрешение на Комисията по искане от страна на държава бенефициер, и в съответствие с която някои материали с произход от държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от действащото Общо споразумение за митата и търговията (ГАТТ), са считани за материали с произход от съответната държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен в тази държава;
й)
„взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт;
к)
„регионална група“ означава група държави, между които се прилага регионална кумулация;
л)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
м)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 13а означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в държавата бенефициер. Когато стойността на материали с произход трябва да бъде установена, настоящата буква се прилага mutatis mutandis;
н)
„цена франко - завод“ означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали и всички други разходи, свързани с производството му, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
о)
„максимално съдържание на материали без произход“ означава максималното съдържание на материали без произход, което е допустимо, за да може дадено производство да бъде считано за достатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход. То може да бъде изразено като процент от цената франко - завод на продукта или като процент от нетното тегло на посочените използвани материали, включени в определена група глави, глава, позиция или подпозиция;
п)
„нетно тегло“ означава собственото тегло на стоките без теглото на каквито и да е опаковки;
р)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система, с промените съгласно препоръката от 26 юни 2004 г. на Съвета за митническо сътрудничество;
с)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
т)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател; или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
у)
„износител“ означава лице, което изнася стоките за Европейския съюз или за държава бенефициер, и което е в състояние да докаже произхода на стоките, независимо от това дали той е производителят и дали той самият осъществява формалностите по износа;
ф)
„регистриран износител“ означава износител, който е регистриран пред компетентните органи на съответната държава бенефициер за целите на изготвяне на изявление за произход за целите на осъществяване на износ по схемата;
ц)
„изявление за произход“ означава изявление, изготвено от износителя, в което се посочва, че обхванатите от него продукти отговарят на правилата за произход по схемата с цел или лицето, деклариращо стоките за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, да поиска да ползва преференциално тарифно третиране, или икономическият оператор в държавата бенефициер, който внася материалите за допълнителна преработка в контекста на правилата за кумулация, да може да докаже статута на стоки с произход на такива стоки.
2. За целите на параграф 1, буква н) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква н), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.
Член 68
1. За да осигурят правилното прилагане на схемата, държавите бенефициери се задължават:
а)
да създадат и поддържат административните структури и системи, необходими за въвеждането и управлението в посочената държава на правилата и процедурите, установени в настоящия раздел, включително, когато е приложимо, необходимите мерки за прилагане на кумулацията;
б)
техните компетентни органи да сътрудничат на Комисията и на митническите органи на държавите-членки.
2. Сътрудничеството, посочено в параграф 1, буква б), се състои от:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97ж и 97з, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите власти на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Държавите бенефициери уведомяват Комисията за поетите от тях задължения по параграф 1.
Член 69
1. Държавите-бенефициери съобщават на Комисията имената и адресите на органите, разположени на тяхна територия, които са:
а)
част от правителствените органи на съответната държава или действат под ръководството на правителството и притежават правомощия да вписват износители и да заличават вписването им от архива с регистрирани износители;
б)
част от правителствените органи на съответната държава и притежават правомощия да подпомагат Комисията и митническите органи на държавите-членки чрез административно сътрудничество така, както е предвидено в настоящия раздел.
2. Държавите бенефициери уведомяват незабавно Комисията за всяка промяна в съобщената по силата на параграф 1 информация.
3. Комисията създава електронна база данни на регистрираните износители въз основа на информацията, предоставена от правителствените органи на държавите бенефициери и митническите органи на държавите-членки.
Достъп до базата данни и съдържащата се в нея информация притежава единствено Комисията. Органите, посочени в първата алинея, се грижат съобщаваните на Комисията данни да бъдат актуални, пълни и точни.
Данните, обработвани в базата данни по първата алинея, се публикуват в интернет, с изключение на поверителната информация от клетки 2 и 3 на заявлението за получаване на статут на регистриран износител, посочено в член 92.
Личните данни, обработвани в базата данни по първа алинея и от държавите-членки в съответствие с настоящия раздел, се изпращат или предоставят на трети държави или на международни организации единствено в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. Настоящият регламент по никакъв начин не засяга степента на защита на лицата във връзка с обработката на лични данни съгласно разпоредбите на правото на Европейския съюз и националното право, като по-специално не променя нито задълженията на държавите-членки, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Директива 95/46/ЕО, нито задълженията на институциите и органите на Европейския съюз, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на задълженията им.
Регистрационните и идентификационните данни на износителите, съставени от набора данни, изброени в приложение 13в, точки 1, 3 (свързани с описанието на дейностите), 4 и 5, могат да бъдат публикувани от Комисията в интернет само ако износителите са дали свободно своето изрично и информирано писмено съгласие.
На износителите се дава информацията по член 11 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
Правата на лицата по отношение на регистрационните им данни, изброени в приложение 13в и обработвани в националните системи, се упражняват в съответствие със законодателството на държавата-членка, съхранила личните им данни в прилагане на Директива 95/46/ЕО.
Правата на лицата по отношение на обработката на личните им данни в централната база данни по параграф 3 се упражняват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Националните надзорни органи за защита на данните и Европейският надзорен орган по защита на данните, като действат в обхвата на своите съответни компетенции, си сътрудничат активно и осигуряват координиран надзор върху базата данни, посочена в параграф 3.
Член 70
1. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия „C“) списъка на държавите бенефициери и датата, на която се счита, че те са изпълнили задълженията си по членове 68 и 69. Комисията ще актуализира посочения списък, когато някоя нова държава бенефициер отговори на същите условия.
2. Продуктите с произход от държава бенефициер по смисъла на настоящия раздел се ползват от схемата при допускане за свободно обращение в Европейския съюз само при условие, че са били изнесени на или след датата, посочена в списъка по параграф 1.
3. Счита се, че държавата бенефициер отговаря на изискванията по членове 68 и 69 на датата, на която е поела задължението, посочено в член 68, параграф 1, и е съобщила информацията, посочена в член 69, параграф 1.
Член 71
Неспазването от страна на компетентните органи на държавата бенефициер на изискванията по член 68, параграф 1, член 69, параграф 2, членове 91, 92, 93 или член 97ж или системното неспазване на изискванията по член 97з, параграф 2 може да доведе, в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 732/2008, до временно оттегляне на преференциите по схемата за посочената държава.
Подраздел 2
Определение на понятието „продукти с произход“
Член 72
Следните продукти се считат за продукти с произход от държава бенефициер:
а)
продукти, изцяло получени в тази държава по смисъла на член 75;
б)
продукти, получени в тази държава, с вложени материали, които не са изцяло получени там, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 76.
Член 73
1. Условията за придобиване на статут на продукти с произход, определени в настоящия подраздел, се изпълняват в съответната държава бенефициер.
2. Ако продуктите с произход, изнесени от държавата бенефициер за друга държава, се върнат, те се считат за продукти без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за компетентните органи начин, че:
а)
върнатите продукти са същите като изнесените и
б)
те не са преминали през каквито и да било операции извън рамките на необходимото, за да се съхранят в добро състояние, докато са били в тази държава или докато са били изнесени.
Член 74
1. Продуктите, декларирани за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, трябва да бъдат същите като изнесените от държавата бенефициер, с произход от която се счита, че са. Те не трябва да бъдат променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от операциите, предназначени да ги съхранят в добро състояние преди да бъдат декларирани за допускане за свободно обращение. Съхранение на продукти или пратки и разделяне на пратки се допуска, когато то се извършва под отговорността на износителя или на последващ държател на стоките и продуктите останат под митнически надзор в транзитната(ите) държава(и).
2. Изискванията по параграф 1 се считат за изпълнени, освен ако митническите органи имат основание да смятат противното; в такъв случай митническите органи могат да поискат от декларатора да представи доказателство за изпълнение на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез представяне на транспортни документи, които имат силата на договор, като товарителници или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките или всяко друго доказателство, свързано със самите стоки.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86.
Член 75
1. За изцяло получени в държава бенефициер се считат:
а)
минералните продукти, извлечени от нейните почви или от нейното морско дъно;
б)
растенията и растителните продукти, отгледани или прибрани там;
в)
живите животни, родени и отгледани там;
г)
продуктите, получени от живи животни, отгледани там;
д)
продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;
е)
продуктите, получени чрез лов или риболов, извършен там;
ж)
продуктите от аквакултури, когато рибите, ракообразните и мекотелите са родени и отгледани там;
з)
продуктите от морския риболов и другите продукти, добити в морето извън което и да било териториално море от нейните плавателни съдове;
и)
продуктите, произведени на борда на нейните кораби-заводи изключително от продуктите, посочени в буква з);
й)
употребяваните артикули, събрани там, годни единствено за извличане на суровините;
к)
отпадъците и скрапът, които са получени в резултат на производствени операции, извършвани там;
л)
продуктите, извлечени от морското дъно или под морското дъно, намиращо се извън което и да било териториално море, но върху което тя разполага с изключителни права за експлоатация;
м)
стоките, произведени изключително от продуктите, описани в букви а)-л).
2. Термините „нейните плавателни съдове“ и „нейните кораби-заводи“ в параграф 1, букви з) и и) се прилагат само за плавателните съдове и корабите-заводи, които отговарят на едно от следните изисквания:
а)
регистрирани са в държавата бенефициер или в държава-членка;
б)
плават под флага на държавата бенефициер или на държава-членка;
в)
отговарят на едно от следните условия:
i)
дял от най-малко 50 % от тях е собственост на граждани на държавата бенефициер или на държави-членка, или
ii)
те са собственост на дружества:
-
чието седалище и главно място на стопанска дейност се намира в държавата бенефициер или в държава-членка, и
-
дял от най-малко 50 % от които е собственост на държавата бенефициер или на държави-членки, или на публични субекти или на граждани от държавата бенефициер или от държави-членки.
3. Всяко от условията по параграф 2 може да бъде изпълнено в държавите-членки или в различните държави бенефициери, доколкото всички държави бенефициери се ползват от регионалната кумулация в съответствие с член 86, параграфи 1 и 5. В такъв случай се смята, че продуктите са с произход от държавата бенефициер, под чийто флаг плава плавателният съд или корабът-завод в съответствие с параграф 2, буква б).
Първа алинея се прилага единствено при условие, че са изпълнени разпоредбите на член 86, параграф 2, букви б) и в).
Член 76
1. Без да се засягат разпоредбите на членове 78 и 79, продуктите, които не са изцяло получени в държавата бенефициер по смисъла на член 75, се считат за продукти с произход от нея, при условие че са изпълнени условията, заложени в списъка от приложение 13а за съответните стоки.
2. Ако даден продукт, който е придобил статут на продукт с произход в дадена държава в съответствие с параграф 1, претърпи допълнителна преработка в посочената държава и бъде използван като материал в производството на друг продукт, материалите без произход, които евентуално са били използвани в неговото производство, не се вземат предвид.
Член 77
1. Оценка за спазване на изискванията по член 76, параграф 1 се извършва за всеки отделен продукт.
Когато обаче съответното правило се основава на спазване на максимално съдържание на материали без произход, за да се отчетат колебанията в разходите и валутните курсове, стойността на материалите без произход може да бъде изчислена въз основа на средната стойност, както е посочено в параграф 2.
2. В случая, посочен в параграф 1, втора алинея, средната цена франко - завод на продукта и средната стойност на използваните материали без произход се изчисляват съответно въз основа на сбора от начислените цени франко - завод за всички продажби на продуктите, осъществени през предходната фискална година и сбора от стойността на всички материали без произход, използвани в производството на продуктите през предходната фискална година, така, както e определена в държавата на износ, или, когато липсват данните за цялата фискална година, за по-кратък период, но не по-кратък от три месеца.
3. Износителите, които са избрали да направят изчисленията си въз основа на средната стойност трябва последователно да прилагат този метод по време на годината, следваща отправната фискална година, или, когато е целесъобразно, по време на годината, следваща по-краткия отправен период. Те могат да преустановят прилагането на този метод, когато по време на дадена фискална година или по-кратък период, но не по-кратък от три месеца, установят, че колебанията в разходите и валутните курсове, които са оправдавали използването на такъв метод, са престанали да съществуват.
4. Средните стойности, посочени в параграф 2, съответно като цената франко - завод и стойността на материалите без произход, се използват за да се установи дали има спазване на максималното съдържание на материали без произход.
Член 78
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, следните операции се считат за недостатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход, независимо от това дали са удовлетворени изискванията на член 76:
а)
операциите, целящи запазването на продуктите в добро състояние при превоз или съхранение;
б)
разделянето или събирането в опаковки;
в)
измиването, почистването; отстраняването на прах, окисни и маслени покрития, покрития от бои и други покрития;
г)
гладенето с ютии или гладачни преси на текстил и текстилни артикули;
д)
простите операции по боядисване и полиране;
е)
лющенето и частичното или цялостното бланширане на ориз; полирането и гланцирането на зърнени култури и ориз;
ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;
з)
беленето, изваждането на костилки и чистенето от черупки на плодове, ядки и зеленчуци;
и)
подострянето, простото смилане или простото рязане;
й)
пресяването, отделянето, сортирането, класифицирането, калибрирането, съчетаването (включително окомплектоването на артикулите);
к)
простото поставяне в бутилки, консервени кутии, флакони, торби, кашони, кутии, закрепването върху картички или плочи и всички други прости операции по опаковане;
л)
поставянето или отпечатването на маркировки, знаци, емблеми, и други подобни отличителни знаци върху продуктите и техните опаковки;
м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;
н)
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;
о)
простото сглобяване на части, така че да се получи готов артикул, или разглобяването на продукти на частите им;
п)
комбинацията от две или повече операции, посочени в букви a) - о);
р)
клането на животни.
2. За целите на параграф 1 за прости се считат операции, когато за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито машини, апаратура или инструменти, специално произведени или монтирани за посочените операции.
3. При определяне на това дали претърпяната от продукта обработка или преработка трябва да се разглежда като недостатъчна по смисъла на параграф 1 се вземат предвид всички операции, извършени в държава бенефициер върху даден продукт.
Член 79
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 76 и съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член материалите без произход, които съгласно условията, посочени в списъка от приложение 13а, не трябва да се използват в производството на даден продукт, могат въпреки това да се използват, при условие че тяхната обща стойност или нетно тегло, установени за продукта, не надвишават:
а)
15 % от теглото на продукта за продукти, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16;
б)
15 % от цената франко - завод на продукта за други продукти, с изключение на продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които се прилагат допустимите отклонения, посочени в приложение 13а, част I, бележки 6 и 7.
2. При прилагането на параграф 1 не може да се надвишават процентите за максимално съдържание на материали без произход, посочени в правилата, заложени в списъка от приложение 13а.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за продукти, които са изцяло получени в държава бенефициер по смисъла на член 75. Без да се засягат разпоредбите на член 78 и член 80, параграф 2 обаче, допустимото отклонение, предвидено в посочените параграфи, се прилага за сбора от всички материали, които са използвани в производството на даден продукт и за които съгласно заложеното в списъка от приложение 13а правило се изисква да са изцяло получени.
Член 80
1. Единицата за оценка на прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е конкретният продукт, който се смята за основна единица при определяне на класирането по Хармонизираната система.
2. Когато една пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки отделен продукт се взема предвид, когато се прилагат разпоредбите на настоящия раздел.
3. Когато по смисъла на общо правило 5 на Хармонизираната система опаковката е включена в продукта за целите на класирането, тя се включва за целите на определянето на произхода.
Член 81
Принадлежностите, резервните части и инструментите, изпращани с части от оборудване, машини, апаратура или превозни средства, които са част от нормалното оборудване и са включени в цената му франко - завод, се считат за едно цяло със съответното оборудване, машини, апаратура или превозни средства.
Член 82
Комплектите съгласно определението в общо правило 3 на Хармонизираната система се разглеждат като продукти с произход, когато всички съставящи ги продукти са с произход.
Когато обаче един комплект е съставен от продукти с произход и такива без произход, като цяло се счита, че комплектът е с произход, при условие че стойността на продуктите без произход не надвишава 15 % от цената на комплекта франко - завод.
Член 83
За да се определи дали даден продукт е продукт с произход, не се взема предвид произходът на следните елементи, които може да се използват в неговото производство:
а)
енергията и горивото;
б)
съоръженията и оборудването;
в)
машините и инструментите;
г)
всякакви други стоки, които не влизат и не са предназначени да влизат в крайния състав на продукта.
Подраздел 3
Кумулация
Член 84
Двустранната кумулация позволява продуктите с произход от Европейския съюз да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са вложени в произведен в посочената държава продукт, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
Член 85
1. Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция предоставят общи тарифни преференции за продукти с произход от държавите бенефициери и прилагат определение на понятието за произход, съответстващо на постановеното в настоящия раздел, кумулацията с Норвегия, Швейцария или Турция позволява на продуктите с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
2. Параграф 1 се прилага при условие, че Турция, Норвегия и Швейцария предоставят при условията на взаимност същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Европейския съюз.
3. Параграф 1 не се прилага за продукти, включени в глави 1-24 по Хармонизираната система.
4. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия C) датата, на която са изпълнени условията, заложени в параграфи 1 и 2.
Член 86
1. Регионалната кумулация се прилага към следните четири отделни регионални групи:
а)
Група I: Бруней, Камбоджа, Индонезия, Лаос, Малайзия, Филипини, Сингапур, Тайланд, Виетнам;
б)
Група II: Боливия, Колумбия, Коста Рика, Еквадор, Ел Салвадор, Гватемала, Хондурас, Никарагуа, Панама, Перу, Венецуела;
в)
Група III: Бангладеш, Бутан, Индия, Малдиви, Непал, Пакистан, Шри Ланка;
г)
Група IV: Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай.
2. Регионалната кумулация между държавите от една и съща група се прилага само ако са изпълнени следните условия:
а)
за целите на регионалната кумулация между държавите от една регионална група се прилагат правилата за произход, заложени в настоящия раздел.
Когато операция, отговаряща на изискванията, посочена в част II от приложение 13а, не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, произходът на продуктите, изнесени от една държава за друга държава от регионалната група за целите на регионалната кумулация, се определя въз основа на правилото, което би се прилагало, ако продуктите се изнасяха за Европейския съюз;
б)
държавите от регионалната група са поели задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си;
в)
Комисията е била уведомена за задълженията по буква б) чрез секретариата на съответната регионална група или чрез друг компетентен съвместен орган, представляващ всички членове на въпросната група.
Ако държавите от регионалната група са спазили изискванията по буква б) и буква в), първа алинея преди 1 януари 2011 г., не е необходимо поемане на ново задължение.
3. Материалите от приложение 13б се изключват от регионалната кумулация, предвидена в параграф 2, в случай че:
а)
приложимата тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, които участват в кумулацията; и
б)
посредством кумулацията въпросните материали биха се ползвали от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз.
4. Регионалната кумулация между държавите от една и съща регионална група се прилага единствено при условие, че обработката или преработката, извършена в държавата бенефициер, в която материалите претърпяват допълнителна преработка или са вложени, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
Когато условието по първа алинея не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата от регионалната група, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави от регионалната група.
Когато държавата на произход се определя съгласно втора алинея, тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
5. По искане на органите на държава бенефициер от група I или група III Комисията може да допусне регионална кумулация между държавите от посочените групи, при условие че Комисията е установила, че е спазено всяко от следните условия:
а)
условията по параграф 2, буква а) са спазени, и
б)
държавите, които ще участват в такава регионална кумулация, са поели задължение и са уведомили съвместно Комисията за своето задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
Искането, посочено в първа алинея, трябва да бъде придружено от доказателство, че условията по посочената алинея са спазени. То се отправя до Комисията. Комисията ще вземе решение по искането въз основа на всички елементи, свързани с кумулацията и считани за съществени, включително материалите, които трябва да бъдат кумулирани.
6. Когато за Европейския съюз се изнасят продукти, произведени в държава бенефициер от група I или група III с помощта на материали с произход от държава, която спада към другата група, произходът на тези продукти се определя, както следва:
а)
материалите с произход от държава от една регионална група се считат за материали с произход от държава от другата регионална група, когато са вложени в продукт, получен в нея, при условие че обработката или преработката, извършена в последната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
б)
когато условието по буква а) не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата, която участва в кумулацията, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави, участващи в кумулацията.
Когато държавата на произход се определя съгласно първа алинея, буква б), тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
7. По искане на органите на която и да било държава бенефициер Комисията може да допусне разширена кумулация между държава бенефициер и държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
държавите, участващи в кумулацията, са поели задължение да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел и да осигуряват необходимото административно сътрудничество, за да гарантират правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
б)
Комисията е била уведомена от съответната държава бенефициер за задължението, посочено в буква а).
Искането, посочено в първа алинея, трябва да съдържа списък с материалите, засегнати от кумулацията, и да бъде придружено от доказателство, че условията по букви а) и б) от първа алинея са спазени. То се отправя до Комисията. В случай на промяна на засегнатите материали се подава ново искане.
Материалите, включени в глави 1-24 от Хармонизираната система, се изключват от разширената кумулация.
8. При разширената кумулация по параграф 7 произходът на използваните материали и приложимото документално доказателство за произход се определят в съответствие с правилата, предвидени в съответното споразумение за свободна търговия. Произходът на продуктите за износ в Европейския съюз се определя в съответствие с предвидените в настоящия раздел правила за произход.
За да придобие полученият продукт статут на продукт с произход, не е необходимо материалите с произход от държава, с която Европейският съюз има споразумение за свободна търговия, и използвани в държава бенефициер за производството на продукт за износ в Европейския съюз да са претърпели достатъчна обработка или преработка, при условие че обработката или преработката, извършена в съответната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
9. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия С) следното:
а)
датата, на която кумулацията между държави от група I и група III, предвидена в параграф 5, влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и, когато е целесъобразно, списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
б)
датата, на която разширената кумулация влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
Член 87
Когато едновременно с регионалната кумулация се използва двустранна кумулация или кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция, полученият продукт придобива произхода на една от държавите от съответната регионална група, определен в съответствие с член 86, параграф 4, първа и втора алинея.
Член 88
1. Подраздели 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга държава бенефициер за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5, без да се засягат разпоредбите на член 86, параграф 2, буква а), втора алинея.
2. Ако при обработката или преработката на даден продукт се използват взаимозаменяеми материали с произход и без произход, митническите органи на държавата-членка могат, при писмено искане от страна на икономическите оператори, да разрешат съответните материали да бъдат управлявани в Европейския съюз с помощта на метода на „счетоводното разделяне“ за целите на последващ износ за държава бенефициер в рамките на двустранната кумулация, без материалите да бъдат съхранявани отделно.
3. Митническите органи на държавите-членки могат да предвидят посоченото в параграф 2 разрешение да се дава само при изпълнението на определени изисквания, които те считат за целесъобразни.
Разрешението се дава само ако с прилагането на посочения в параграф 2 метод може да се гарантира, че във всеки един момент броят на получените продукти, за които може да се счита, че са „с произход от Европейския съюз“, е равен на броя на продуктите, които биха били получени чрез прилагане на метода на физическо разделяне на наличностите.
Ако за него бъде получено разрешение, методът се прилага и записите се правят въз основа на общите счетоводни принципи, приложими в Европейския съюз.
4. Ползвателят на метода, посочен в параграф 2, изготвя или, до прилагането на системата за регистрирани износители, подава заявление за издаване на доказателства за произход за количеството продукти, които могат да бъдат считани за продукти с произход от Европейския съюз. По искане на митническите органи на държавите-членки ползвателят предоставя отчет за управлението на количествата.
5. Митническите органи на държавите-членки следят за това как се използва разрешението, посочено в параграф 2.
Те могат да оттеглят разрешението в следните случаи:
а)
ползвателят използва разрешението по какъвто и да е неправилен начин, или
б)
ползвателят не изпълнява някое от другите условия, заложени в настоящия раздел или раздел 1А.
Подраздел 4
Дерогации
Член 89
1. Комисията, по своя инициатива или в отговор на искане от страна на държава бенефициер, може да предостави на държавата бенефициер временна дерогация от разпоредбите на настоящия раздел, когато:
а)
вътрешни или външни фактори временно възпрепятстват възможността да спазва правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72, когато преди е била в състояние да го прави, или
б)
е нобходимо време, за да се подготви за спазването на правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72.
2. Временнаа дерогация се предоставя единствено за периода от време, през който действат вътрешните или външните фактори, които са причина за нея, или за периода от време, необходим на държавата бенефициер, за да започне да спазва правилата.
3. Исканто за дерогация се отправя писмено до Комисията. В него се излагат причините, поради които е необхоима деpогация, както е посочено в параграф 1, и се съдържат необходимите доказателствени документи.
4. След предоставяне на дерогацията държавата бенефициер се съобразява с определените изисквания по отношение на информацията, която трябва да бъде дадена на Комисията за използването на дерогацията и по отношение на управлението на количествата, за които е предоставена дерогацията.
Подраздел 5
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 90
Схемата се прилага в следните случаи:
а)
за стоки, отговарящи на изискванията по настоящия раздел, които се изнасят от регистриран износител по смисъла на член 92;
б)
за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, които се изнасят от какъвто и да било износител, когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR.
Член 91
1. Компетентните органи на държавата бенефициер изготвят и редовно актуализират електронен архив на регистрираните износители, установени в посочената държава. Архивът се обновява незабавно, когато вписването на даден износител бъде заличено от регистъра в съответствие с член 93, параграф 2.
2. Архивът съдържа следната информация:
а)
име и пълен адрес на мястото, където регистрираният износител е установен/живее, включително идентификатор на държавата или територията (двубуквен код на държавите по ISO);
б)
брой на регистрираните износители;
в)
продукти, предназначени за износ по схемата (примерен списък с главите или позициите по Хармонизираната система, както се сметне за целесъобразно от заявителя);
г)
дата на регистрация на износителя и дата, на която регистрацията му изтича;
д)
причина за оттегляне на регистрацията (по искане на регистрирания износител/оттегляне от страна на компетентните органи). Тези данни се предоставят на разположение единствено на компетентните органи.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери уведомяват Комисията за използваните от тях национални системи за номериране за определяне на регистрираните износители. Номерата започват с двубуквения код на държавата по ISO.
Член 92
За да се регистрират, износителите подават заявление пред компетентните органи на държавата бенефициер, посочени в член 69, параграф 1, буква а), като използват формуляра от приложение 13в. Чрез попълването на формуляра износителите дават съгласието си за съхраняване на представената от тях информация в базата данни на Комисията и за публикуване на неповерителните данни в интернет.
Заявлението се приема от компетентните органи само ако е пълно.
Член 93
1. Регистрираните износители, които са престанали да отговарят на условията за изнасяне на стоки по схемата или които не възнамеряват повече да изнасят такива стоки, уведомяват компетентните органи на държавата бенефициер, които незабавно ги отстраняват от архива на регистрираните износители, който се води в посочената държава бенефициер.
2. Без да се засяга системата за наказания и санкции, приложима в държавата бенефициер, когато регистрираните износители умишлено или поради небрежност изготвят или станат причина за изготвянето на изявление за произход или друг доказателствен документ, който съдържа невярна информация, която води до нередност или до неправомерно ползване на преференциално тарифно третиране, компетентните органи на държавата бенефициер заличават незабавно вписването на износителя от архива на регистрираните износители, който се води от съответната държава бенефициер.
3. Без да се засяга възможното отражение на откритите нередности върху текущите проверки, заличаването на вписването на регистрираните износители влиза в сила за в бъдеще, т.е. по отношение на изявление за, изготвени след датата на заличаването.
4. Износителите, чиито вписвания са били заличени от архива на регистрираните износители от компетентните органи в съответствие с параграф 2 могат да бъдат наново вписани в архива на регистрираните износители едва след като докажат пред компетентните органи в държавата бенефициер, че са премахнали причините, довели до заличаването на тяхното вписване.
Член 94
1. Износителите, независимо дали са регистрирани или не, изпълняват следните задължения:
а)
те водят подходящите търговски счетоводни регистри за производството и доставките на стоки, които отговарят на изискванията за преференциално третиране;
б)
те предоставят на разположение всички доказателства, свързани с използвания в производството материал;
в)
те съхраняват цялата митническа документация, свързана с използвания в производството материал;
г)
те съхраняват за период от най-малко три години или по-дълго, ако това се изисква от националното право, от края на годината, в която е било изготвено изявление за произход, регистри за:
i)
изявленията за произход, които са изготвили, и
ii)
своите материали с произход и без произход, своето производство и складови наличности.
Регистрите по първа алинея, буква г) могат да бъдат електронни, но трябва да позволяват проследяването на материалите, използвани в производството на изнасяните продукти, и потвърждаването на техния статут на стоки с произход.
2. Задълженията, предвидени в параграф 1, се прилагат и към доставчиците, които представят на износителите декларации на доставчиците, с които се удостоверява статутът на произход на стоките, които те доставят.
Член 95
1. Износителят изготвя изявление за произход при износ на продуктите, за които то се отнася, ако съответните стоки могат да бъдат считани за стоки с произход в съответната държава бенефициер или в друга държава бенефициер в съответствие с член 86, параграф 4, втора алинея или с член 86, параграф 6, първа алинея, буква б).
2. Чрез дерогация от параграф 1 по изключение изявление за произход може да бъде изготвено след износа („изявление със задна дата“), при условие че то бъде представено в държавата-членка, където е декларирано допускането за свободно обращение, не по-късно от две години след износа.
3. Изявление за произход се дава от износителя на неговия клиент в Европейския съюз и съдържа данните, посочени в приложение 13г. Изявлението за произход се изготвя на английски или френски език.
То може да бъде изготвено върху всеки търговски документ, който позволява съответният износител и стоки да бъдат идентифицирани.
4. Когато се прилага кумулацията по член 84, член 86, параграф 1 или член 86, параграфи 5 и 6, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на изявлението за произход, представено от неговия доставчик. В тези случаи изявление за произход, изготвено от износителя, съдържа в зависимост от случая надписа „EU cumulation“, „regional cumulation“ или „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Когато се прилага кумулацията по член 85, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая. В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ или „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Когато се прилага разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена разширена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната страна.
В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „extended cumulation with country x“ или „cumul étendu avec le pays x“.
Член 96
1. Изявление за произход се изготвя за всяка пратка.
2. Изявлението за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му от износителя.
3. Едно единствено изявление за произход може да обхване няколко пратки, ако стоките отговарят на следните условия:
а)
те са продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) от Хармонизираната система;
б)
те са включени в раздел XVI или XVII или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, и
в)
те са предназначени за внос чрез поредица от доставки.
Подраздел 6
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97
1. В митническата декларация за допускане за свободно обращение се включва позоваване на изявлението за произход. Изявлението за произход се държи на разположение на митническите органи, които могат да поискат то да им бъде предоставено за проверката на декларацията. Тези органи могат да изискат превод на изявлението на официалния език или на един от официалните езици на съответната държава-членка.
2. Ако деклараторът поиска да приложи схемата без да притежава изявление за произход при приемането на митническата декларация за допускане за свободно обращение, тази декларация се счита за непълна по смисъла на член 253, параграф 1 и се третира като такава.
3. Преди да декларира стоките за допускане за свободно обращение деклараторът взема необходимите мерки, за да се увери, че стоките спазват правилата на настоящия раздел, по-специално като провери:
i)
в базата данни, посочена в член 69, параграф 3, дали износителят е регистриран за целите на изготвянето на изявления за произход, освен когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR, и
ii)
дали изявлението за произход е изготвено в съответствие с приложение 13г.
Член 97а
1. Следните продукти са освободени от задължението за изготвяне и представяне на изявление за произход:
а)
продукти, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица, чиято обща стойност не надвишава 500 EUR;
б)
продукти, явяващи се част от личния багаж на пътници, чиято обща стойност не надвишава 1 200 EUR.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
те не се внасят с цел търговия;
б)
те са били декларирани като отговарящи на условията за ползване на схемата;
в)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква б).
3. За целите на параграф 2, буква а) вносът не се счита за внос с цел търговия, ако са изпълнени следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
Член 97б
1. Установяването на дребни несъответствия между данните в изявлението за произход и тези, посочени в документите, представени пред митническите органи с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави изявлението за произход недействително, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на въпросните продукти.
2. Очевидните технически грешки като печатни грешки в изявлението за произход не водят до отхвърляне на посочения документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
3. Изявленията за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 96, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайния срок се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат изявленията за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97в
1. Процедурата, посочена в член 96, параграф 3, се прилага за период, определен от митническите органи на държавата-членка.
2. Митническите органи на държавите-членки на внос, които извършват надзор върху последователни допускания за свободно обращение, проверяват дали последователните пратки са част от продуктите в демонтирано или немонтирано състояние, за които е било изготвено изявлението за произход.
Член 97г
1. Ако продуктите все още не са били допуснати за свободно обращение, изявлението за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи изявления за произход, изготвени от държателя на стоките, за да могат всички или някои от продуктите да бъдат изпратени на друго място в митническата територия на Общността или, когато е приложимо, в Норвегия, Швейцария или Турция. Не е необходимо държателите на стоките да са регистрирани износители, за да имат право да изготвят заместващи изявления за произход.
2. Когато изявлението за произход е заместващо, в оригиналното изявление за произход се посочва следното:
а)
данните от заместващото(ите) изявление(я) за произход;
б)
имената и адресите на изпращача;
в)
получателят(ите) в Европейския съюз.
Върху оригиналното изявление за произход се обозначава „Replaced“ или „Remplacée“ в зависимост от случая.
3. В заместващото изявление за произход се посочва следното:
а)
всички данни на продуктите с променено местоназначение;
б)
датата, на която е изготвено оригиналното изявление за произход;
в)
всички необходими данни, посочени в приложение 13г;
г)
името и адреса на изпращача на продуктите в Европейския съюз;
д)
името и адреса на получателя на продуктите в Европейския съюз, Норвегия, Швейцария или Турция;
е)
датата и мястото на извършване на заместването.
Лицето, изготвящо заместващото изявление за произход, може да приложи към него копие на първоначалното изявление за произход.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход, които сами по себе си са заместващи изявления за произход. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към заместващите изявления за произход, изготвени от изпращачи на продукти в Норвегия, Швейцария или Турция.
5. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, заместването по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващо изявление за произход може да бъде изготвено само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
6. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход при разделяне на пратки, извършено в съответствие с член 74.
Член 97д
1. При наличие на съмнения относно статута на продукти с произход на продуктите митническите органи могат да поискат от декларатора да представи в разумен срок, определен от тях, всяко налично доказателство, позволяващо да се провери точността на означението за произход в декларацията или спазването на условията по член 74.
2. Митническите органи могат да преустановят прилагането на преференциалната тарифна мярка по време на процедурата по проверка, изложена в член 97з, в случай че:
а)
предоставената от декларатора информация е недостатъчна за потвърждаване на статута на продукти с произход на продуктите или на спазването на условията, заложени в член 73 или член 74,
б)
деклараторът не отговори в срока, предвиден за представяне на посочената в параграф 1 информация.
3. До получаването на информацията по параграф 1, поискана от декларатора, или на резултатите от процедурата за проверка по параграф 2 на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на всички предпазни мерки, счетени за необходими.
Член 97е
1. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата без да са длъжни да искат допълнителни доказателства или да изпращат искане за проверка до държавата бенефициер, в случай че:
а)
стоките не са същите като посочените в изявлението за произход;
б)
деклараторът не подаде изявление за произход за съответните продукти, когато такова се изисква;
в)
без да се засягат разпоредбите на член 90, буква б) и член 97г, параграф 1 притежаваното от декларатора изявление за произход не е било изготвено от регистриран износител в държавата бенефициер;
г)
изявлението за произход не е изготвено в съответствие с приложение 13г;
д)
не са спазени условията по член 74.
2. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата след изпращане на искане за проверка по смисъла на член 97з към компетентните органи на държавата бенефициер, когато митническите органи на държавата-членка на внос:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да изготвя изявление за произход;
б)
са получили отговор, според който съответните продукти не са с произход от държава бенефициер или не са спазени условията по член 73;
в)
са имали основателни съмнения във валидността на изявлението за произход, или в точността на информацията, представена от декларатора по отношение на действителния произход на въпросните продукти, когато са отправили искане за проверка, и
i)
не са получили отговор в срока, отпуснат в съответствие с член 97з, или
ii)
са получили отговор, който не съответства в достатъчна степен на въпросите, повдигнати в искането.
Подраздел 7
Контрол на произхода
Член 97ж
1. С цел да осигуряват спазване на правилата относно статута на продукти с произход на продуктите компетентните органи на държавата бенефициер извършват:
а)
проверки на статута на продукти с произход на продуктите по искане на митническите органи на държавите-членки;
б)
редовни проверки на износителите по своя собствена инициатива.
Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция са сключили споразумение с Европейския съюз, в което се заявява, че ще си предоставят взаимно необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, алинея първа се прилага mutatis mutandis към искания, изпратени до органите на Норвегия, Швейцария и Турция за проверка на заместващите изявления за произход, изготвени на тяхна територия, с цел от посочените органи да бъде поискано по-нататъшно сътрудничество с компетентните органи на държавата бенефициер.
Разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8 се допуска единствено ако държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия, се е съгласила да оказва подкрепа на държавата бенефициер по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки съгласно съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
2. Проверките, посочени в параграф 1, буква б), имат за цел да гарантират че износителите спазват непрекъснато своите задължения. Те се извършват през определен период от време въз основа на подходящи критерии за анализ на риска. За тази цел компетентните органи на държавите бенефициери изискват от износителите да представят копия или списък на изявленията за произход, които са изготвили.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери имат право да изискват всички доказателства и да провеждат всички проверки на счетоводната документация на износителите, и, когато е необходимо, на тази на производителите - техни доставчици, или всякакви други проверки, които сметнат за целесъобразни.
Член 97з
1. Последващите проверки на изявленията за произход се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в тяхната автентичност, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания по настоящия раздел.
Когато митническите органи на държава-членка поискат сътрудничеството на компетентните органи на държава бенефициер за извършване на проверка на валидността на изявленията за произход, статута на продукти с произход на продуктите или и на двете, те посочват в своето искане, когато е целесъобразно, причините, поради които имат основателни съмнения във валидността на изявлението за произход или в статута на продукти с произход на продуктите.
В подкрепа на искането за проверка може да бъде изпратено копие на изявлението за произход и всяка допълнителна информация или документи, от които може да се направи заключение, че представената в изявлението информация е неточна.
Държавата-членка, отправяща искането, определя 6-месечен първоначален срок за съобщаване на резултатите от проверката с начало от датата на искането за проверка, с изключение на исканията, изпращани до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващо изявление за произход, изготвено на техните територии въз основа на изявление за произход, изготвено в държава бенефициер, за които този срок се удължава на осем месеца.
2. Ако в случай на основателно съмнение не се получи отговор в рамките на предвидения в параграф 1 срок или ако полученият отговор не съдържа достатъчно информация за определяне на действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. В посоченото съобщение се определя нов срок, не по-дълъг от 6 месеца.
Подраздел 8
Други разпоредби
Член 97и
1. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5.
2. Митническите органи на дадена държава-членка считат за регистриран износител за целите на схемата всеки износител от Европейския съюз, при подадено от него искане, ако отговаря на следните условия:
а)
има EORI номер в съответствие с членове 4к-4у;
б)
притежава статут на „одобрен износител“ по преференциален режим;
в)
в своето искане, отправено до митническите органи на държавата-членка, той представя следните данни, посочени във формуляра, образец на който се съдържа в приложение 13в:
i)
данните, посочени в клетки 1 и 4;
ii)
задълженията, посочени в клетка 5.
Член 97й
1. Подраздели 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis при определяне на това дали продуктите могат да бъдат считани за продукти с произход от държава бенефициер, когато се изнасят за Сеута или Мелиля, или за продукти с произход в Сеута или Мелиля, когато се изнасят за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
2. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за продукти, изнасяни от държава бенефициер за Сеута или Мелиля и за продукти, изнасяни от Сеута или Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
3. За прилагането подраздели 1, 2, 3, 5, 6 и 7 в Сеута и Мелиля са отговорни испанските митнически органи.
4. За целите на параграфи 1 и 2 Сеута и Мелиля се считат за една територия.“
2.
В част I, дял IV, глава 2 се вмъква следният раздел 1А:
„Раздел 1А
Процедури и методи на административно сътрудничество, приложими до влизането в сила на системата за регистрирани износители
Подраздел 1
Общи принципи
Член 97к
1. Всяка държава бенефициер спазва или осигурява спазването на:
а)
правилата за произход на продуктите за износ, посочени в раздел 1;
б)
правилата за попълване и издаване на сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17;
в)
разпоредбите за употреба на декларации върху фактура, образец на които се съдържа в приложение 18;
г)
разпоредбите относно методите на административно сътрудничество по член 97т;
д)
разпоредбите относно предоставянето на дерогации по член 89.
2. Компетентните органи на държавите бенефициери сътрудничат на Комисията или държавите-членки по-специално чрез следното:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97т и 97у, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите органи на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Когато в дадена държава бенефициер е определен компетентен орган за издаване на сертификати за произход форма А, извършват се проверки на документални доказателства за произход и се издават сертификати за произход форма А за износ в Европейския съюз, се счита, че посочената държава бенефициер приема условията по параграф 1.
4. Когато дадена държава или територия е допусната или е допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, стоките с произход от тази държава или територия могат да се ползват от общата система за преференции, при условие че те са били изнесени от държавата или територията бенефициер на датата или след датата, посочена в член 97т.
5. Доказателството за произход е валидно 10 месеца от датата на издаване в държавата износител и се представя в посочения срок на митническите органи на държавата вносител.
Подраздел 2
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 97л
1. Сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17, се издават по писмено искане на износителя или негов упълномощен представител, придружено от всякакви други подходящи документи, доказващи, че продуктите за износ отговарят на изискванията за издаване на сертификат за произход форма А.
2. Сертификатът се предоставя на износителя веднага след като износът е бил осъществен или гарантиран. Въпреки това сертификат за произход форма А може по изключение да бъде издаден след износа на продуктите, за които се отнася, при условие че:
а)
той не е бил издаден по време на износа поради грешки или неволни пропуски или особени обстоятелства; или
б)
е доказано по удовлетворителен за компетентните правителствени органи начин, че сертификатът за произход форма А е бил издаден, но не е бил приет при вноса по технически причини.
3. Компетентните правителствени органи могат да издадат сертификат със задна дата единствено след като проверят дали информацията, представена в заявлението на износителя, отговаря на тази в съответните документи за износа и дали при износа на въпросните продукти не е бил издаден сертификат за произход форма А, който отговаря на разпоредбите на настоящия раздел. Клетка 4 от сертификатите за произход форма А, издадени със задна дата, трябва да съдържа вписването „Issued retrospectively“ или „Délivré à posteriori“.
4. В случай на кражба, загуба или унищожаване на сертификат за произход форма А, износителят може да се обърне към компетентните правителствени органи, които са го издали, с искане да бъде издаден дубликат въз основа на документите за износ, с които те разполагат. В клетка 4 от дубликата на форма А, издаден по този начин, трябва да бъде вписана думата „Duplicate“ или „Duplicata“, заедно с датата на издаване и серийния номер на оригиналния сертификат. Дубликатът влиза в сила от датата на издаване на оригинала.
5. За да проверят дали продуктът, за който е подадено искане за сертификат за произход форма А, отговаря на съответните правила за произход, компетентните правителствени органи имат правото да изискат всички документални доказателства или да извършат всякакви проверки, които сметнат за целесъобразни.
6. Попълването на клетка 2 от сертификата за произход форма А не е задължително. В клетка 12 се съдържат думите „Европейски съюз“ или името на една от държавите-членки. Датата на издаване на сертификата за произход форма А се посочва в клетка 11. Подписът, който се нанася в тази клетка, предназначена за компетентните правителствени органи, издаващи сертификата, както и подписът на упълномощеното от износителя подписващо лице в клетка 12, е собственоръчен.
Член 97м
1. Декларация върху фактура може да бъде изготвена от всеки износител за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR и при условие, че административното сътрудничество по член 97к, параграф 2 се прилага към посочената процедура.
2. Износителят, който изготвя декларация върху фактура, има готовност да представи по всяко време, по искане на митническите или други компетентни правителствени органи на държавата износител, всички необходими документи, доказващи статута на продукти с произход на въпросните продукти.
3. Декларацията върху фактура се изготвя от износителя на английски или френски език чрез напечатване на пишеща машина, полагане на печат или чрез отпечатване върху фактурата, известието за доставка или друг търговски документ, на декларацията, текстът на която се съдържа в приложение 18. Ако декларацията се изготвя на ръка, тя се изписва с мастило с печатни букви. Декларациите върху фактурата носят оригиналния подпис на износителя, положен собственоръчно.
4. Използването на декларация върху фактура подлежи на следните условия:
а)
за всяка пратка се изготвя една декларация върху фактура;
б)
ако стоките, които се съдържат в пратката, вече са били подложени на проверка в държавата износител по отношение на определението за „продукти с произход“, износителят може да се позове на тази проверка в декларацията върху фактура.
5. Когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86, компетентните правителствени органи на държавата бенефициер, призовани да издадат сертификат за произход форма А за продукти, за производството на които са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, се позовават на следното:
-
при двустранна кумулация - на доказателството за произход, предоставено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на подраздел 5;
-
при кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая;
-
при регионална кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя, а именно сертификат за произход форма А, образец на който се съдържа в приложение 17 или, в зависимост от случая, на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18;
-
при разширена кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната държава.
В случаите по първа алинея, първо, второ, трето и четвърто тире в клетка 4 от сертификата за произход форма А се съдържа, в зависимост от случая, надписа „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ или „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Подраздел 3
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97н
1. Сертификатите за произход форма A или декларациите върху фактура се представят пред митническите органи на държавата-членка на вноса в съответствие с процедурите за митническо деклариране.
2. Доказателствата за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 97к, параграф 5, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайната дата се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат доказателствата за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97о
1. Когато по искане на вносителя и при условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, чрез поредица от доставки се внасят продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) за тълкуване на Хармонизираната система и включени в раздел XVI или XVII, или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход за такива продукти - при вноса на първата доставка.
2. По искане на вносителя и като се вземат предвид условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход - при вноса на първата доставка, ако стоките:
а)
се внасят в рамките на чести и постоянни търговски потоци със значителна търговска стойност;
б)
са предмет на същия договор за продажба, като страните по договора са установени в държавата износител или в държавата(ите)-членка(и);
в)
са класирани в същия код (осем цифри) по Комбинираната номенклатура;
г)
идват изключително от същия износител, предназначени са за същия вносител и формалностите за въвеждане им се извършват в същото митническо учреждение в същата държава-членка.
Тази процедура се прилага за период, определен от компетентните митнически органи.
Член 97п
1. Когато продуктите с произход са поставени под контрола на митническо учреждение на една единствена държава-членка, е възможно оригиналното доказателство за произход да бъде заместено с един или повече сертификати за произход форма А с цел изпращането на всички или на някои от тези продукти на друго място в територията на Европейския съюз или, когато е приложимо, за Норвегия, Швейцария или Турция.
2. Заместващите сертификати за произход форма А се издават от митническото учреждение, под чийто контрол са поставени продуктите. Заместващият сертификат се изготвя въз основа на писмено искане от страна на реекспортьора.
3. В горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната държава, в която е издаден. Клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на оригиналния сертификат за произход и неговия сериен номер. Името на реекспортьора се посочва в клетка 1. Името на крайния получател може да се посочи в клетка 2. Всички данни за реекспортираните продукти от оригиналния сертификат се въвеждат в клетки 3-9, а отпратките към фактурата на реекспортьора се посочват в клетка 10.
4. Митническите органи, издавали заместващия сертификат, заверяват клетка 11. Отговорността на органите се ограничава до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно държавата на произход и получаващата държава се вземат от оригиналния сертификат. Тази клетка се подписва от реекспортьора. Реекспортьорът, който добросъвестно подписва тази клетка, не е отговорен за точността на данните, вписани в оригиналния сертификат.
5. Митническото учреждение, получило искане да извърши операцията по параграф 1, отбелязва върху оригиналния сертификат теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния/ите заместващ/и сертификат/и. То съхранява оригиналния сертификат за срок от поне три години. Към заместващия сертификат може да бъде приложено фотокопие на оригиналния сертификат.
6. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, процедурата по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващият сертификат може да бъде изготвен само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
Член 97р
1. Продуктите, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица или явяващи се част от личния багаж на пътници, се приемат за продукти с произход, които могат да ползват тарифните преференции, посочени в член 66, без да се изисква представяне на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, при условие че:
а)
тези продукти:
i)
не се внасят с цел търговия;
ii)
са били декларирани като отговарящи на изискваните условия за ползване на схемата;
б)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква а), подточка ii).
2. Вносът не се счита за внос с търговски характер, ако са спазени всички от следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
3. Общата стойност на продуктите, посочени в параграф 2, не надвишава 500 EUR за малки пратки или 1 200 EUR за продукти, които са част от личния багаж на пътниците.
Член 97с
1. Установяването на дребни несъответствия между заявленията, направени в сертификата за произход форма А или декларацията върху фактура, и тези, направени в документите, представени в митническото учреждение с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави сертификата или декларацията недействителен/а, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на представените продукти.
2. Очевидните технически грешки в сертификата за произход форма А, сертификата за движение EUR.1 или декларацията върху фактура не водят до отхвърляне на този документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
Подраздел 4
Методи на административно сътрудничество
Член 97т
1. Държавите бенефициери информират Комисията за имената и адресите на правителствените органи, разположени на тяхна територия, които притежават правомощия да издават сертификати за произход форма А, и представят образците от печатите, използвани от тези органи, както и имената и адресите на съответните правителствени органи, отговорни за контрола над сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура.
Комисията изпраща тази информация на митническите органи на държавите-членки. Когато тази информация се предоставя под формата на изменение на предходна информация, Комисията посочва датата на влизане в сила на новите печати съгласно инструкциите, дадени от компетентните правителствени органи на държавата бенефициер. Посочената информация е за официално ползване; когато обаче стоките се допускат за свободно обръщение, въпросните митнически органи могат да позволят на вносителя или на неговия надлежно упълномощен представител да се запознае с образците на печатите.
Държавите бенефициери, които вече са предоставили информацията, изисквана по силата на първа алинея, не са длъжни да я представят отново, освен ако в нея е настъпила промяна.
2. За целите на член 97к, параграф 4 Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейските общности (серия С) датата, на която дадена държава или територия, допусната или допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, е изпълнила задълженията си по параграф 1.
3. Комисията ще изпрати на държавите бенефициери образци на печатите, използвани от митническите органи на държавите-членки за издаване на сертификати за движение EUR.1 по искане на компетентните органи на държавите бенефициери.
Член 97у
1. Последващите проверки на сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в автентичността на тези документи, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания на настоящия раздел.
2. Когато отправят искане за последваща проверка митническите органи на държавите-членки връщат сертификата за произход форма А и фактурата, ако същата е била представена, декларацията върху фактура или копие от тези документи, на компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител, като при необходимост посочват причините за искането. Всички документи и всяка информация, от които може да се направи заключение, че представената в доказателството за произход информация е неточна, се изпращат в подкрепа на искането за проверка.
Ако митническите органи на държавите-членки решат да преустановят предоставянето на тарифни преференции до излизане на резултатите от проверката, на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на счетените за необходими предпазни мерки.
3. Когато е отправено искане за последваща проверка, тази проверка се извършва и резултатите от нея се съобщават на митническите органи на държавите-членки най-късно в срок от шест месеца или, за искания, изпратени до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващите доказателства за произход, изготвени на тяхна територия въз основа на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, изготвена в държава бенефициер, в срок най-късно до осем месеца от датата на изпращане на искането. Резултатите трябва да позволяват да се установи дали въпросното доказателство за произход се отнася за действително изнесените продукти и дали тези продукти могат да се считат за продукти с произход от държавата бенефициер.
4. В случай на сертификати за произход форма А, издадени в контекста на двустранна кумулация, отговорът включва копие(я) на сертификата(ите) за движение EUR.1 или, когато е необходимо, съответстващата(ите) декларация(и) върху фактура.
5. Когато в случай на основателни съмнения няма отговор в шест месечния срок, определен в параграф 3, или ако отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. Ако след второто съобщение резултатите от проверката не са съобщени на поискалите проверката органи в срок от четири месеца от датата на изпращане на второто съобщение или ако тези резултати не позволяват да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, поискалите проверката органи, отказват предоставянето на тарифните преференции, освен при изключителни обстоятелства.
6. Когато от процедурата за проверка или от друга налична информация е видно, че правилата за произход са били нарушени, държавата бенефициер износител незабавно провежда по своя инициатива или по искане на митническите органи на държавите-членки необходимото разследване или урежда провеждането на такова разследване с цел спешно да установи и предотврати такива нарушения. За тази цел Комисията или митническите органи на държавите-членки могат да участват в разследването.
7. За целите на последващата проверка на сертификати за произход форма A износителите съхраняват всички необходими документи, които доказват статута на продукти с произход на съответните продукти, а компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител съхраняват копия от сертификатите, както и на други документи по износа, отнасящи се до тях. Посочените документи се съхраняват за срок от най-малко три години от края на годината на издаване на сертификата за произход форма А.
Член 97ф
1. Членове 97т и 97у се прилагат и между държавите от една и съща регионална група за целите на представяне на информация на Комисията или на митническите органи на държавите-членки и за последващата проверка на сертификатите за произход форма А или декларациите върху фактура, издадени в съответствие с правилата за регионалната кумулация на произход.
2. За целите на членове 85, 97м и 97п споразумението, сключено между Европейския съюз, Норвегия, Швейцария и Турция включва inter alia задължение страните да оказват една на друга необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
За целите на член 86, параграфи 7 и 8 и член 97к държавата, с която Европейският съюз е сключил действащо споразумение за свободна търговия и която се е съгласила да участва в разширена кумулация с държава бенефициер, се съгласява също така да оказва на последната подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки в съответствие със съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
Подраздел 5
Процедури за целите на двустранната кумулация
Член 97х
1. Доказателство за статута на продукти с произход на продукти от Европейския съюз се осигурява чрез:
а)
представяне на сертификат за движение EUR.1, образец на който се съдържа в приложение 21; или
б)
представяне на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18. Декларацията върху фактура се изготвя от всеки износител за пратки, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR, или от одобрен износител от Европейския съюз.
2. Износителят или неговият упълномощен представител вписват „GSP beneficiary countries“ и „EU“ или „Pays bénéficiaires du SPG“ и „UE“ в клетка 2 от сертификата за движение EUR.1.
3. Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на сертификатите за произход форма A, се прилагат mutatis mutandis и към сертификатите за движение EUR.1, както и към декларациите върху фактура, с изключение на разпоредбите относно издаването на последните.
4. Митническите органи на държавите-членки могат да упълномощят всеки износител, наричан по-долу „одобрен износител“, който често транспортира продукти с произход от Европейския съюз в рамките на двустранната кумулация, да изготвя декларации върху фактура независимо от стойността на съответните продукти, когато посоченият износител представя по удовлетворителен за митническите органи начин всички гаранции, необходими за проверка на:
а)
статута на продукти с произход на продуктите, и
б)
изпълнението на другите изисквания, приложими в посочената държава-членка.
5. Митническите органи могат да предоставят статут на одобрен износител при условията, които те считат за необходими. Митническите органи дават на одобрения износител номер на митническото разрешение, който се поставя върху декларацията върху фактура.
6. Митническите органи наблюдават използването на разрешението от одобрения износител. Митническите органи могат да оттеглят разрешението по всяко време.
Те оттеглят разрешението във всеки от следните случаи:
а)
одобреният износител е престанал да представя гаранциите, посочени в параграф 4;
б)
одобреният износител не изпълнява условията, посочени в параграф 5;
в)
одобреният износител използва разрешението по друг неправилен начин.
7. От одобрения износител не се изисква да подписва декларации върху фактура, при условие че се е ангажирал писмено пред митническите органи да поеме пълната отговорност за всяка декларация върху фактура, която го идентифицира, все едно е подписана собственоръчно от него.
Подраздел 6
Сеута и Мелиля
Член 97ц
Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на доказателствата за произход, се прилагат mutatis mutandis към продуктите, изнесени от държава бенефициер за Сеута и Мелиля, както и за продукти, изнесени от Сеута и Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
Сеута и Мелиля се разглеждат като една територия.
Испанските митнически органи отговарят за прилагането на настоящия раздел в Сеута и Мелиля.“
3.
В част I, дял IV, глава 2, раздел 2 преди подраздел 1 се вмъква следният член 97ч:
„Член 97ч
1. За целите на настоящия раздел:
а)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
б)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използвани при производството на продукта;
в)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
г)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
д)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
е)
„цена франко - завод“ в списъка от приложение 15 означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
ж)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 15 означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в Европейския съюз или в държавата бенефициер по смисъла на член 98, параграф 1. Когато стойността на използваните материали с произход трябва да бъде установена, настоящата алинея се прилага mutatis mutandis;
з)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система;
и)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
й)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател, или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
2. За целите на параграф 1, буква е) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква е), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.“
4.
В член 99 се вмъква следната буква г)а:
„г)
а продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;“.
5.
Член 101, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;“;
б)
буква м) се заменя със следното:
„м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;“;
в)
вмъква се следната буква м)а:
„м)а
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;“.
6.
Вмъква се приложение 13а, посочено в приложение I към настоящия регламент.
7.
Вмъква се приложение 13б, посочено в приложение II към настоящия регламент.
8.
Вмъква се приложение 13в, посочено в приложение III към настоящия регламент.
9.
Вмъква се приложение 13г, посочено в приложение IV към настоящия регламент.
10.
В бележки 1 и 3.1 от приложение 14 изразът „членове 69 и 100“ се заменя с „член 100“.
11.
Приложение 17 се изменя в съответствие с приложение V към настоящия регламент.
12.
Приложение 18 се заменя с текста, изложен в приложение VI към настоящия регламент.
Член 2
Държавите бенефициери изпращат на Комисията известие за поетите от тях задължения в съответствие с член 68, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, и информацията, изисквана по член 69 от посочения регламент, най-малко три месеца преди действителното прилагане на тяхна територия на системата за регистрирани износители.
Най-късно на 1 юли 2016 г. и 1 юли 2019 г. Комисията ще прегледа състоянието на готовност на държавите бенефициери да прилагат системата за регистрирани износители. Комисията ще предложи необходимите корекции.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2011 г.
3. При условията на параграф 4 от настоящия член точка 1, доколкото е свързана с членове 68-71, членове 90-97и и член 97й, параграф 2, и точки 8 и 9 от член 1 се прилага от 1 януари 2017 г.
4. Държавите бенефициери, които не са в състояние да въведат в приложение системата за регистрирани износители на датата, определена в параграф 3, и които отправят писмено искане до Комисията преди 1 юли 2016 г., или по отношение на които Комисията е предложила корекции в съответствие с член 2, параграф 2, могат да продължат да прилагат разпоредбите на дял IV, глава 2, раздел 1А и приложения 17 и 18 към Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, до 1 януари 2020 г.
5. Член 1, точка 2 се прилага до датата, определена в параграф 3 или, за държавите бенефициери, посочени в параграф 4, до датата, определена в параграф 4.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2010 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 1063/2010
(2010. gada 18. novembris),
ar kuru groza Regulu (EEK) Nr. 2454/93, ar ko nosaka īstenošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulu (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (1) un jo īpaši tās 247. pantu,
tā kā:
(1)
Saskaņā ar Padomes 2008. gada 22. jūlija Regulu (EK) Nr. 732/2008 par vispārējo tarifa preferenču sistēmas piemērošanu laikposmā no 2009. gada 1. janvāra līdz 2011. gada 31. decembrim un par grozījumiem Regulās (EK) Nr. 552/97, Nr. 1933/2006 un Komisijas Regulās (EK) Nr. 1100/2006 un Nr. 964/2007 (2) Eiropas Savienība tirdzniecības preferences jaunattīstības valstīm piešķir saskaņā ar savu vispārējo tarifa preferenču sistēmu (“VPS” vai “sistēma”). Saskaņā ar minētās regulas 5. panta 2. punktu izcelsmes noteikumi attiecībā uz noteiktas izcelsmes izstrādājumu jēdziena definīciju, procedūras un attiecīgās administratīvās sadarbības metodes ir izklāstītas Komisijas Regulā (EEK) Nr. 2454/93 (3).
(2)
Pēc plašām diskusijām, kuras tika uzsāktas ar Komisijas 2003. gada 18. decembra Zaļo grāmatu par turpmākajiem izcelsmes noteikumiem preferenciālā tirdzniecības režīmā (4), 2005. gada 16. martā Komisija pieņēma paziņojumu ar nosaukumu “Izcelsmes noteikumi preferenciālā tirdzniecības režīmā - tālākās ievirzes” (5) (“paziņojums”). Minētajā paziņojumā izklāstīta jauna pieeja izcelsmes noteikumiem visos tajos preferenciālās tirdzniecības režīmos, kuros iesaistīta Eiropas Savienība, jo īpaši uz attīstību virzītos režīmos, piemēram, VPS.
(3)
Dohas attīstības programmas sakarā tika atzīts, ka jaunattīstības valstis labāk jāiekļauj pasaules ekonomikā, jo īpaši ar uzlabotu piekļuvi attīstīto valstu tirgiem.
Tādēļ jāvienkāršo preferenciālie izcelsmes noteikumi un attiecīgā gadījumā jādara tie mazāk stingri, lai izstrādājumiem, kuru izcelsme ir saņēmējās valstīs, faktiski varētu piemērot piešķirtās preferences.
(4)
Lai nodrošinātu, ka preferences patiešām izmanto tie, kam tās vajadzīgas, un aizsargātu Eiropas Savienības resursus, preferenciālas izcelsmes noteikumu izmaiņas jāpapildina ar to pārvaldības procedūru pielāgojumiem.
(5)
Komisijas veiktais šīs regulas ietekmes novērtējums liecina, ka VPS izcelsmes noteikumi tiek uzskatīti par pārāk sarežģītiem un ierobežojošiem. Novērtējums liecina arī par to, ka dažiem izstrādājumiem maz izmanto piešķirtās preferences, jo īpaši tādiem izstrādājumiem, kas visvairāk interesē jaunattīstības valstis, un viens no iemesliem, kas to veicinājis, ir izcelsmes noteikumi.
(6)
Ietekmes novērtējums liecināja, ka vienkāršošanu un attīstības veicināšanu var panākt ar vienu kritēriju, ko piemērotu visiem izstrādājumiem, lai noteiktu to preču izcelsmi, kuras nav pilnībā iegūtas saņēmējā valstī, pamatojoties uz attiecīgajā saņēmējā valstī pievienoto vērtību, un ar šo kritēriju būtu jāparedz pietiekama pārstrādes pakāpe. Tomēr minētais novērtējums neapstiprināja to, ka vienkāršošanai vai attīstības veicināšanai būtu vajadzīga tikai viena vienīga metode. Turklāt ieinteresēto personu atsauksmēs bija norādīts, ka daudzās nozarēs pievienotās vērtības kritērijs vai nu nav īsti piemērots, vai arī to nevar izmantot kā vienīgo kritēriju, piemēram, lauksaimniecības produktiem un pārstrādātiem lauksaimniecības produktiem, zvejniecības produktiem, ķīmiskajām vielām, metāliem, tekstilijām, apģērbiem un apaviem. Tāpēc vai nu pievienotās vērtības kritērija vietā, vai papildus tam šajās nozarēs būtu jāizmanto citi, vienkārši kritēriji, kas uzņēmējiem būtu viegli saprotami un administrācijām viegli kontrolējami. Šie citi kritēriji ietver atļauto nenoteiktas izcelsmes materiālu maksimumu, tarifa pozīcijas vai apakšpozīcijas maiņu, specifisku apstrādes un pārstrādes darbību un pilnībā iegūtu materiālu izmantošanu. Tomēr vienkāršības labad dažādu noteikumu skaitam jābūt iespējami nelielam. Tādēļ izcelsmes noteikumiem pēc iespējas jābūt koncentrētiem uz nozari, nevis izstrādājumu.
(7)
Izcelsmes noteikumiem jāatspoguļo specifisko nozaru īpašības, taču tiem jādod saņēmējām valstīm reāla iespēja piekļūt piešķirtajam preferenciāla tarifa režīmam. Vajadzības gadījumā noteikumiem jāatspoguļo saņēmēju valstu atšķirīgās rūpnieciskās jaudas. Lai veicinātu vismazāk attīstīto valstu rūpniecības attīstību, gadījumos, kuros noteikums paredz atbilstību nenoteiktas izcelsmes materiālu atļautajam maksimumam, šādiem materiāliem piemērojamajai robežvērtībai vienmēr jābūt iespējami augstai, vienlaikus nodrošinot, ka minētajās valstīs veiktās darbības ir reālas un ekonomiski pamatotas. Nosakot, ka nenoteiktas izcelsmes materiālu maksimālais saturs ir līdz 70 % vai citu noteikumu, kas vismazāk attīstīto valstu izcelsmes izstrādājumiem paredz līdzvērtīgu atvieglojuma pakāpi, iznākumā būtu jāpalielinās eksportam no šīm valstīm.
(8)
Lai nodrošinātu, ka saņēmējā valstī veiktā apstrāde vai pārstrāde ir reāla, ekonomiski pamatota darbība, kas minētajai valstij dos reālu ekonomisko labumu, ir lietderīgi izveidot to nepietiekamo apstrādes vai pārstrādes darbību sarakstu, kuras nekad nevar piešķirt izcelsmi. Šis saraksts lielā mērā var būt līdzšinējais saraksts. Tomēr būtu jāveic dažas korekcijas. Piemēram, lai novērstu cukura tirdzniecības plūsmu novirzīšanos un tirgus traucējumus un saskaņā ar noteikumiem, kas jau pieņemti kā citu preferenciālu tirdzniecības režīmu izcelsmes noteikumu daļa, jāpieņem jauns noteikums, kas nepieļautu cukura sajaukšanu ne ar kādu citu materiālu.
(9)
Noteikta elastīguma pakāpe jānodrošina nozarēs, kurās nepiemēro pievienotās vērtības kritēriju, kā tas ir pašlaik, atļaujot izmantot noteiktu daudzumu tādu materiālu, kas neatbilst noteikumiem. Tomēr šāda izmantojuma darbības joma jāprecizē attiecībā uz izstrādājumiem, kas izgatavoti no pilnībā iegūtiem materiāliem. Turklāt, lai atļautu turpmāku elastīgumu materiālu piegādē, šādu materiālu atļautais daudzums, izņemot noteiktus sensitīvus izstrādājumus, gatavā izstrādājuma ražotāja cena no 10 % jāpalielina līdz 15 %. Šie sensitīvie izstrādājumi ir harmonizētās sistēmas 2. nodaļas un 4.-24. nodaļas izstrādājumi, izņemot 16. nodaļas zivju apstrādes produktus, kuriem piemērotākas šķiet svarā izteiktas pielaides, un izstrādājumus, kas iekļauti harmonizētās sistēmas 50.-63. nodaļā un uz kuriem joprojām attiecas īpaši pielaides noteikumi, kuru pamatā ir vai nu svars, vai vērtība atkarībā no gadījuma un izstrādājuma.
(10)
Izcelsmes kumulācija ir nozīmīgs līdzeklis, kas ļauj sadarboties valstīm, kurām ir vienādi izcelsmes noteikumi, lai ražotu preferenciāla tarifa režīmam atbilstīgus izstrādājumus. Ir pierādījies, ka pašreizējie reģionālās kumulācijas noteikumi - kumulācijas veids, ko pašreiz izmanto valstu trīs reģionālas grupas - ir sarežģīti un pārāk stingri. Tāpēc tie jāvienkāršo un jādara mazāk stingri, atceļot noteikumu par vērtību. Turklāt jāsaglabā pašreizējās kumulācijas iespējas starp viena reģiona valstīm, neņemot vērā diferenciāciju, kas ar šo regulu dažos gadījumos ieviesta izcelsmes noteikumos attiecībā uz vismazāk attīstītajām valstīm un citām saņēmējām valstīm. Šāda kumulācija atļaujama tikai tad, ja, sūtot materiālus citai grupas valstij reģionālās kumulācijas vajadzībām, katra valsts piemēro izcelsmes noteikumu, kas tai piemērojams tirdzniecības attiecībās ar Eiropas Savienību. Tomēr, lai novērstu tirdzniecības traucējumus starp valstīm, kurās ir dažādas pakāpes tarifa preferences, jāparedz noteikums, ka daži sensitīvi izstrādājumi izslēdzami no reģionālās kumulācijas.
(11)
Komisija savā paziņojumā norādīja, ka ir gatava izskatīt visus pieprasījumus par jaunu grupu veidošanu, grupu apvienošanu vai paplašināšanu, ja vien pastāv ekonomiska komplementaritāte, ir ņemtas vērā dažādajām valstīm piemērojamā preferenciālā režīma atšķirības un ar to saistītais tarifu apiešanas risks, kā arī ir apstiprinātas administratīvai sadarbībai nepieciešamās struktūras un procedūras, kas paredzētas izcelsmes pārvaldībai un kontrolei. Tāpēc jāparedz noteikums par izcelsmes kumulāciju starp valstīm reģionālās kumulācijas I un III grupā, kuras atbilst vajadzīgajiem nosacījumiem. Ņemot vērā Mercosur iesniegto pieprasījumu, jāizveido jauna reģionālās kumulācijas grupa, kas nosaucama par IV grupu, kurā ietilpst Argentīna, Brazīlija, Paragvaja un Urugvaja. Minētajām valstīm piemēro reģionālo kumulāciju tikai tad, ja izpildītas noteiktās prasības.
(12)
Saņēmējām valstīm jāatļauj arī turpmāk gūt labumu no kumulācijas ar valstīm, kas ir ES noslēgto brīvās tirdzniecības nolīgumu (“BTN”) partnervalstis. Šim jaunajam kumulācijas veidam, tā sauktajai paplašinātajai kumulācijai, ir jābūt vienvirziena kumulācijai, t. i., materiālus jāļauj izmantot tikai saņēmējās valstīs, un tā jāpiešķir tikai pēc tam, kad rūpīgi izskatīts attiecīgās saņēmējas valsts iesniegtais pieteikums. Harmonizētās sistēmas 1.-24. nodaļā iekļautās preces to sensitivitātes dēļ no šā veida kumulācijas jāizslēdz.
(13)
Kopš 2001. gada saņēmējām valstīm atļauta izcelsmes kumulācija ar Norvēģijas un Šveices izcelsmes precēm, uz kurām attiecas harmonizētās sistēmas 25.-97. nodaļa. Šī kumulācija joprojām jāatļauj un jāpaplašina Turcijā, ja Norvēģija, Šveice un Turcija piemēro to pašu izcelsmes jēdziena definīciju kā Eiropas Savienība un nodrošina līdzvērtīgu režīmu tajās importētajiem izstrādājumiem, kas ražoti, izmantojot Eiropas Savienības izcelsmes materiālus. Tādēļ vēstuļu apmaiņas vai jebkurā citā piemērotā formā starp Pusēm jānoslēdz nolīgums, tostarp jāuzņemas saistības, ka Puses dalībvalstīm un viena otrai sniegs vajadzīgo atbalstu administratīvās sadarbības jautājumos.
(14)
Tomēr reģionālā kumulācija nedrīkst attiekties uz dažiem materiāliem gadījumos, kad Eiropas Savienībā piešķirtais preferenciālais tarifs nav vienāds visās valstīs, kas iesaistītas kumulācijā, un kad konkrētajiem materiāliem kumulācijas rezultātā tiktu piemērots labvēlīgāks tarifu režīms salīdzinājumā ar režīmu, kurš uz tām tiktu attiecināts, ja tie tiktu tieši eksportēti uz Eiropas Savienību. Ja šādas situācijas nerisina, materiālus izslēdzot, tas var izraisīt tarifu apiešanu vai tirdzniecības traucējumus, eksportējot preces uz Eiropas Savienību tikai no valstīm, kurām piemēro vislabvēlīgāko preferenciālo tarifu.
(15)
To materiālu saraksts, kas izslēdzami no reģionālās kumulācijas, jānorāda atsevišķā pielikumā. Šo pielikumu var grozīt ne tikai tad, ja radusies jauna situācija, bet arī gadījumos, kad šāda situācija varētu rasties, īstenojot kumulāciju starp reģionālās kumulācijas I un III grupas valstīm.
Uz izcelsmes kumulāciju starp valstīm reģionālās kumulācijas I un III grupā un paplašinātu kumulāciju jāattiecina īpaši nosacījumi, kuru izpilde Komisijai jāpārbauda, pirms tā pieņem lēmumu par kumulācijas piešķiršanu saskaņā ar komiteju procedūru un pamatojoties uz attiecīgiem apsvērumiem. Šā paša iemesla dēļ gadījumos, kur šāda kumulācija ir piešķirta, bet vēlāk konstatēts, ka kumulācijas piemērošana vairs neatbilst nosacījumiem vai rada nevēlamus rezultātus, piemēram, tirdzniecības traucējumus vai tarifa apiešanu, Komisija jebkurā laikā var atsaukt atļauju izmantot šāda veida kumulāciju.
(16)
Pašreizējos izcelsmes noteikumos daži nosacījumi par zvejas kuģiem, kuri zvejo zivis ārpus teritoriālajiem ūdeņiem, ir pārāk sarežģīti, salīdzinot ar paredzēto mērķi, un tāpēc ir grūti tos piemērot un kontrolēt. Tāpēc tie ir jāvienkāršo.
Pašreizējos noteikumos ietverta prasība, ka jāiesniedz pierādījums par tiešu transportu uz Eiropas Savienību, un šo pierādījumu bieži vien ir grūti iegūt. Šīs prasības dēļ dažas preces, par kurām ir derīgs izcelsmes pierādījums, faktiski nevar gūt labumu no preferenciāla režīma. Tāpēc ir lietderīgi ieviest jaunu, vienkāršāku un elastīgāku noteikumu, kura mērķis būtu nodrošināt, ka preces, kuras uzrādītas muitai ar deklarāciju par laišanu brīvā apgrozībā Eiropas Savienībā, ir tās pašas, kas izvestas no eksportētājas saņēmējas valsts un ceļā nekādā veidā nav pārveidotas vai pārstrādātas.
(17)
Pašlaik saņēmēju valstu iestādes apstiprina izstrādājumu izcelsmi, un gadījumos, kuros izrādās, ka norādītā izcelsme nav pareiza, importētājiem bieži vien nav jāmaksā nodoklis, jo viņi ir rīkojušies labā ticībā un kļūdu pieļāvušas kompetentās iestādes. Iznākumā rodas zaudējums Eiropas Savienības pašu resursiem un galu galā arī slogs Eiropas Savienības nodokļu maksātājam. Tā kā eksportētāji vislabāk zina savu izstrādājumu izcelsmi, ir lietderīgi pieprasīt, ka eksportētāji tiešā veidā sniedz saviem klientiem paziņojumu par izcelsmi.
(18)
Eksportētājiem jāreģistrējas saņēmēju valstu kompetentajās iestādēs, lai atvieglotu kontroli pēc eksporta. Tādēļ katrai saņēmējai valstij jāizveido elektronisks reģistrēto eksportētāju saraksts, kura saturs saņēmējas valsts kompetentajai valsts iestādei jādara zināms Komisijai. Pamatojoties uz iepriekš minēto, Komisijai jāizveido centrālā reģistrēto eksportētāju datubāze, lai to varētu izmantot pārvaldes iestādes un uzņēmēji Eiropas Savienībā un lai pirms preču deklarēšanas laišanai brīvā apgrozībā varētu pārbaudīt, vai to piegādātājs attiecīgajā saņēmējā valstī ir reģistrēts eksportētājs. Dalībvalsts kompetentajās iestādēs ir jāreģistrē arī Eiropas Savienības uzņēmēji, kas veic eksportu, lai iegūtu abpusēju izcelsmes kumulāciju.
(19)
Numuru un eksportētāju nekonfidenciālu reģistrācijas datu publikācijai jādod iespēja citām pusēm iepazīties ar šiem datiem, lai veicinātu pārskatāmību un palielinātu ieinteresēto pušu informētību. Tomēr, ņemot vērā publiskošanas iespējamās sekas, tam būtu jānotiek vienīgi ar eksportētāja brīvprātīgi dotu īpašu rakstisku piekrišanu, kas balstīta uz informētību.
(20)
Uz personas datu apstrādi, ko veic dalībvalstis, attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (6). Direktīvā 95/46/EK izklāstītie principi vajadzības gadījumā jāprecizē vai jāpapildina šajā regulā.
(21)
Personas datu apstrādei, ko veic Komisija, piemēro Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulu (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (7). Regulā (EK) Nr. 45/2001 izklāstītie principi vajadzības gadījumā jāprecizē vai jāpapildina šajā regulā.
(22)
Saskaņā ar Direktīvas 95/46/EK 28. pantu valsts uzraudzības iestādēm jāuzrauga dalībvalstu veiktās personas datu apstrādes likumība, bet saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 46. pantu Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājam jāuzrauga Eiropas Savienības iestāžu un struktūru darbības attiecībā uz personas datu apstrādi. Eiropas datu aizsardzības uzraudzītājam un valstu uzraudzības iestādēm, kas darbojas atbilstīgi savai kompetencei, aktīvi jāsadarbojas un jānodrošina koordinēta saskaņā ar šo regulu veiktās datu apstrādes uzraudzība.
(23)
Reģistrēto eksportētāju sistēmas ieviešanā jāņem vērā saņēmēju valstu spēja izveidot un pārvaldīt reģistrācijas sistēmu, kā arī Komisijas spēja izveidot vajadzīgo centrālo datubāzi. Tādēļ Komisijai jānosaka prasības, kas jāievēro sistēmas lietotājiem, kā arī tehniskā specifikācija. Pēc centrālās datubāzes sīki izstrādātas struktūras izveides tiks novērtēta reģistrēto eksportētāju sistēmas konkrētā ietekme, jo īpaši attiecībā uz piekļuvi datiem un datu aizsardzību, un tiks īstenota attiecīgo nosacījumu vajadzīgā korekcija. Tāpēc sistēmas ieviešana jāatliek līdz 2017. gada 1. janvārim, kas ļaus paredzēt izstrādes posmu pēc tam, kad noteiktas lietotāju prasības un tehniskā specifikācija un veikti iespējamie juridiskie pielāgojumi, kuri vajadzīgi, ņemot vērā sistēmas lietotāju prasības un tehnisko specifikāciju un to ietekmi datu aizsardzības sakarā. Turklāt valstīm, kas nevar ievērot šo termiņu, jāparedz papildu triju gadu posms.
Līdz 2017. un turpmākajiem gadiem saņēmējām valstīm, kas tad nevarēs piemērot jauno sistēmu, jānosaka pārejas posma noteikumi attiecībā uz administratīvās sadarbības procedūrām un metodēm, pamatojoties uz līdz šim piemērotajiem noteikumiem. Šajos pārejas posma noteikumos jo īpaši jāparedz izcelsmes pierādījums, ko izdod attiecīgās valsts kompetentās iestādes. Turklāt, lai pašreizējos noteikumus darītu skaidrākus, tie jāracionalizē, pielīdzinot to struktūru noteikumiem, kas jāpiemēro pēc tam, kad sākusi darboties reģistrēto eksportētāju sistēma, jo īpaši skaidri nodalot eksporta vispārīgos principus un procedūras saņēmējā valstī, procedūras, kas jāievēro, laižot preci brīvā apgrozībā Eiropas Savienībā, un administratīvās sadarbības metodes. Vienlaikus jāatjaunina A veidlapas izcelsmes sertifikāts, jo īpaši aizstājot veidlapas piezīmes ar 2007. gada redakcijas veidlapas piezīmēm, jo minētajā redakcijā ņemta vērā jaunākā ES paplašināšanās un tāpēc tajā ietverts atjaunināts to valstu saraksts, kas VPS izmantošanai pieņēmušas A veidlapu.
(24)
Ir jānosaka, ka, lai piedalītos sistēmā, saņēmējām dalībvalstīm jāizveido un jāuztur administratīvas struktūras, kas sistēmu ļauj efektīvi pārvaldīt, un minētās valstis apņemas sniegt visu vajadzīgo atbalstu, ja Komisija pieprasa atbilstošu sistēmas pārvaldības uzraudzību. Jo īpaši vajadzīga administratīvās sadarbības sistēma starp iestādēm Eiropas Savienībā un saņēmējās dalībvalstīs, kas veidotu izcelsmes pārbaudes pamatu. Vienlaikus skaidri jānorāda eksportētāju atbildība izcelsmes apliecināšanā, kā arī administratīvo iestāžu nozīme sistēmas pārvaldībā. Jāprecizē paziņojuma par izcelsmi saturs, kā arī gadījumi, kad Eiropas Savienības muitas iestādes var atteikties pieņemt paziņojumu vai nosūtīt to pārbaudei.
(25)
Pašreizējos noteikumos ietvertās pietiekamas apstrādes vai pārstrādes darbību definīcijas un saraksts ir kopīgi VPS un preferenciālā tarifa pasākumiem, ko noteiktām valstīm un teritorijām vienpusīgi pieņēmusi Eiropas Savienība. Tā kā pēdējo minēto režīmu izcelsmes noteikumi tiks pārskatīti tikai vēlākā posmā, jāturpina piemērot tiem pašreizējos noteikumus. Tomēr, lai būtu saskanība ar VPS un citiem vienpusējiem preferenciāliem tirdzniecības režīmiem, ir lietderīgi pilnībā iegūtu izstrādājumu definīciju un nepietiekamas apstrādes vai pārstrādes darbību sarakstu, kas norādīts minētajos vienpusējos režīmos, pielāgot VPS ietvertajiem izcelsmes noteikumiem.
(26)
Tādēļ attiecīgi jāgroza Regula (EEK) Nr. 2454/93.
(27)
Saskaņā ar Komisijas Regulām (EK) Nr. 1613/2000 (8), Nr. 1614/2000 (9) un Nr. 1615/2000 (10) Kopiena piešķīrusi atkāpi no VPS izcelsmes noteikumiem konkrētiem Laosas, Kambodžas un Nepālas izcelsmes tekstilizstrādājumiem, kuras termiņš beidzas 2010. gada 31. decembrī. Ar šo regulu ieviestie vienkāršākie un attīstību vairāk veicinošie izcelsmes noteikumi dara lieku minētās atkāpes turpmāku piemērošanu.
(28)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Muitas kodeksa komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EEK) Nr. 2454/93 groza šādi.
(1)
Regulas I daļas IV sadaļas 2. nodaļas 66.-97. pantu aizstāj ar šādu tekstu:
“1. iedaļa
Vispārējā preferenču sistēma
1. apakšiedaļa
Vispārēji noteikumi
66. pants
Lai piemērotu vispārējo tarifa preferenču sistēmu (VPS), ko ar Regulu (EK) Nr. 732/2008 (11) Eiropas Savienība piešķīrusi jaunattīstības valstīm, (“sistēma”), šajā iedaļā norādīti “noteiktas izcelsmes izstrādājumu” jēdziena definīcijas noteikumi, ar to saistītās administratīvās sadarbības procedūras un metodes.
67. pants
1. Šajā iedaļā un šīs nodaļas 1.A iedaļā ir spēkā šādas definīcijas:
a)
“saņēmēja valsts” ir valsts vai teritorija, kas minēta Regulā (EK) Nr. 732/2008; jēdziens “saņēmēja valsts” ietver arī, bet nevar pārsniegt, minētās valsts teritoriālo jūru vai teritoriju Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas (1982. gada 10. decembra Montego līča konvencija) izpratnē;
b)
“ražošana” ir jebkura apstrāde vai pārstrāde, ieskaitot montāžu;
c)
“materiāls” ir jebkura sastāvdaļa, izejviela, daļa vai detaļa, utt., ko izmanto izstrādājuma ražošanai;
d)
“izstrādājums” ir iegūtais izstrādājums, pat ja to vēlāk paredzēts izmantot citā ražošanas darbībā;
e)
“preces” ir gan materiāli, gan izstrādājumi;
f)
“divpusējā kumulācija” nozīmē sistēmu, kas ļauj izstrādājumus, kuru izcelsme saskaņā ar šo regulu ir Eiropas Savienībā, uzskatīt par noteiktas izcelsmes materiāliem saņēmējā valstī, ja tos turpmāk pārstrādā vai iekļauj izstrādājumā minētajā saņēmējā valstī;
g)
“kumulācija ar Norvēģiju, Šveici vai Turciju” nozīmē sistēmu, kas ļauj izstrādājumus, kuru izcelsme Norvēģijā, Šveicē vai Turcijā, uzskatīt par noteiktas izcelsmes materiāliem saņēmējā valstī, ja tos turpmāk pārstrādā vai iekļauj izstrādājumā minētajā saņēmējā valstī un importē Eiropas Savienībā;
h)
“reģionālā kumulācija” ir sistēma, kurā izstrādājumus, kuru izcelsme saskaņā ar šo regulu ir valstī, kas ir reģionālās grupas dalībniece, uzskata par materiāliem, kuru izcelsme ir citā tās pašas reģionālās grupas valstī (vai citas reģionālās grupas valstī, ja ir iespējama kumulācija starp grupām), ja tos turpmāk pārstrādā vai iekļauj tur ražotajā izstrādājumā;
i)
“paplašinātā kumulācija” ir sistēma, kurā, ar noteikumu, ka Komisija ir pieņēmusi saņēmējas valsts pieprasījumu, noteiktus materiālus, kuru izcelsme ir valstī, ar kuru Eiropas Savienībai ir spēkā esošs brīvās tirdzniecības nolīgums saskaņā ar nolīgumu par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) XXIV pantu, uzskata par materiāliem, kuru izcelsme ir attiecīgajā saņēmējā valstī, ja tos turpmāk pārstrādā vai iekļauj minētajā valstī ražotajā izstrādājumā;
j)
“atvietojamie materiāli” ir materiāli, kuri komerciāli pieder pie viena un tā paša veida un kvalitātes, kuriem piemīt identiskas tehniskās un fizikālās īpašības un kurus nevar atšķirt, ja tie ir iekļauti galaproduktā;
k)
“reģionālā grupa” ir tādu valstu grupa, kurām piemēro reģionālo kumulāciju;
l)
“muitas vērtība” ir vērtība, ko nosaka saskaņā ar 1994. gada nolīgumu par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) VII panta īstenošanu (Pasaules Tirdzniecības organizācijas nolīgums par muitas vērtējumu);
m)
“materiālu vērtība” 13.a pielikuma sarakstā ir izlietoto nenoteiktas izcelsmes materiālu muitas vērtība to importēšanas laikā vai, ja tā nav zināma un to nevar noskaidrot, tad pirmā noskaidrojamā cena, kas saņēmējā valstī samaksāta par materiāliem; ja jānosaka izmantoto noteiktas izcelsmes materiālu vērtība, šo punktu piemēro mutatis mutandis;
n)
“ražotāja cena” ir cena, ko par gatavo izstrādājumu maksā ražotājam, kura uzņēmumā ir veikta pēdējā apstrāde vai pārstrāde, ar noteikumu, ka cenā ir ietverta visu izmantoto materiālu vērtība un visas citas ar izstrādājuma ražošanu saistītās izmaksas, atskaitot visus iekšējos nodokļus, ko tad, ja iegūto izstrādājumu eksportē, atmaksā vai ko varētu atmaksāt.
Ja faktiskā samaksātā cena neatspoguļo visas ar izstrādājuma ražošanu saistītās izmaksas, kas faktiski ir radušās saņēmējā valstī, ražotāja cena ir visu to izmaksu summa, atskaitot visus iekšējos nodokļus, ko tad, ja iegūto izstrādājumu eksportē, atmaksā vai ko varētu atmaksāt;
o)
“nenoteiktas izcelsmes materiālu atļautais maksimums” ir tāds nenoteiktas izcelsmes materiālu satura maksimums, kas atļauts, lai ražošanu varētu uzskatīt par tādu apstrādi vai pārstrādi, kas ir pietiekama, lai izstrādājumam piešķirtu noteiktas izcelsmes statusu. To var izteikt procentos no izstrādājuma ražotāja cenas vai kā šo izmantoto materiālu (kuri ietverti noteiktā nodaļu grupā, nodaļā, pozīcijā vai apakšpozīcijā) tīrsvaru procentos;
p)
“tīrsvars” ir pašu preču svars bez jebkuriem iepakojuma materiāliem un iepakojuma taras;
q)
“nodaļas”, “pozīcijas” un “apakšpozīcijas” ir nodaļas, pozīcijas un apakšpozīcijas (četrciparu vai sešciparu kodi), kurus lieto harmonizētās sistēmas nomenklatūrā, ņemot vērā izmaiņas saskaņā ar Muitas sadarbības padomes 2004. gada 26. jūnija ieteikumu;
r)
“klasificēts” norāda uz izstrādājuma vai materiāla iekļaušanu harmonizētās sistēmas konkrētā pozīcijā vai apakšpozīcijā;
s)
“sūtījums” ir izstrādājumi, kurus
-
vai nu kopā nosūta no viena eksportētāja vienam saņēmējam, vai
-
uz kuriem attiecas vienots transporta dokuments par to nosūtīšanu no eksportētāja saņēmējam, vai, ja šāda dokumenta nav, viens rēķins;
t)
“eksportētājs” ir persona, kas eksportē preces uz Eiropas Savienību vai saņēmēju valsti un var apliecināt preču izcelsmi neatkarīgi no tā, vai viņš ir vai nav ražotājs un vai viņš pats kārto eksporta formalitātes;
u)
“reģistrēts eksportētājs” ir eksportētājs, kas reģistrēts attiecīgās saņēmējas valsts kompetentās iestādēs, lai sniegtu paziņojumus par izcelsmi eksportam saskaņā ar režīmu;
v)
“paziņojums par izcelsmi” ir paziņojums, ko sniedz eksportētājs, norādot, ka tajā iekļautie izstrādājumi atbilst sistēmā noteiktajiem izcelsmes noteikumiem, lai persona, kas deklarē preces brīvai apgrozībai Eiropas Savienībā, varētu pretendēt uz preferenciāla tarifa režīma priekšrocībām, vai arī lai saņēmējas valsts uzņēmējs, kas importē materiālus turpmākai pārstrādei, kumulācijas noteikumu sakarā varētu pierādīt šādu preču noteiktas izcelsmes statusu.
2. Lai piemērotu 1. punkta n) apakšpunktu gadījumā, ja pēdējās apstrādes vai pārstrādes veikšana ar apakšlīgumu nodota ražotājam, 1. punkta n) apakšpunkta pirmajā daļā minētais termins “ražotājs” var attiekties uz uzņēmumu, kas nodarbina apakšuzņēmēju.
68. pants
1. Lai nodrošinātu sistēmas pareizu piemērošanu saņēmējas valstis apņemas:
a)
izveidot un uzturēt nepieciešamās administratīvās struktūras un sistēmas, kas vajadzīgas, lai minētajā valstī īstenotu un pārvaldītu šajā iedaļā paredzētos noteikumus un procedūras, attiecīgā gadījumā ietverot kumulācijas piemērošanai vajadzīgos pasākumus;
b)
nodrošināt, ka to kompetentās iestādes sadarbosies ar Komisiju un dalībvalstu muitas iestādēm.
2. Sadarbība, kas minēta 1. punkta b) apakšpunktā, ietver:
a)
visa vajadzīgā atbalsta sniegšanu, ja to pieprasa Komisija, lai tā varētu uzraudzīt sistēmas pareizu pārvaldību attiecīgajā valstī, ieskaitot Komisijas vai dalībvalstu muitas iestāžu veiktus pārbaudes apmeklējumus uz vietas;
b)
neskarot 97.g un 97.h pantu, izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusa pārbaudi un atbilstību citiem šajā iedaļā izklāstītajiem nosacījumiem, tostarp apmeklējumus uz vietas, ja tādus izcelsmes izpētes sakarā pieprasa Komisija vai dalībvalstu muitas iestādes.
3. Saņēmējas valstis paziņo Komisijai par 1. punktā minēto apņemšanos.
69. pants
1. Saņēmējas valstis paziņo Komisijai to iestāžu nosaukumu un adresi, kuras atrodas to teritorijā un kuras ir:
a)
attiecīgās valsts valdības iestāde vai kuras darbojas valdības pilnvarojumā un ir tiesīgas reģistrēt eksportētājus un svītrot tos no reģistrēto eksportētāju saraksta;
b)
attiecīgās valsts valdības iestāde, kas pilnvarota sniegt atbalstu Komisijai un dalībvalstu muitas iestādēm, nodrošinot administratīvo sadarbību, kā paredzēts šajā iedaļā.
2. Dalībvalstis nekavējoties informē Komisiju par jebkurām izmaiņām informācijā, kas paziņota saskaņā ar 1. punktu.
3. Komisija izveido reģistrēto eksportētāju elektronisku datubāzi, pamatojoties uz saņēmēju valstu valdības iestāžu un dalībvalstu muitas iestāžu sniegto informāciju.
Tikai Komisijai ir pieeja datubāzei un tajā iekļautajiem datiem. Pirmajā daļā minētās iestādes nodrošina, ka Komisijai paziņotie dati tiek atjaunināti, ir pilnīgi un precīzi.
Pirmajā daļā minētajā datubāzē apstrādātos datus, izņemot 2. un 3. datu laukā ietverto konfidenciālo informāciju par 92. pantā minēto pieteikumu reģistrēta eksportētāja statusa saņemšanai, publisko, izmantojot internetu.
Personas datus, kurus apstrādā pirmajā daļā minētajā datubāzē un kurus dalībvalstis apstrādā saskaņā ar šo iedaļu, nosūta vai dara pieejamus trešām valstīm vai starptautiskajām organizācijām tikai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 9. pantu.
4. Šī regula nekādā veidā neskar fizisku personu aizsardzības līmeni attiecībā uz personas datu apstrādi saskaņā ar Eiropas Savienības un valstu tiesību aktu noteikumiem un jo īpaši nekādā veidā negroza ne dalībvalstu pienākumus attiecībā uz personas datu apstrādi atbilstīgi Direktīvai 95/46/EK, ne Eiropas Savienības iestāžu un struktūru pienākumus attiecībā uz personas datu apstrādi, kuru, pildot savus pienākumus, tās veic saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001.
Eksportētāju identitāti un reģistrācijas datus, ko veido 13.c pielikuma 1., 3. (attiecībā uz darbību aprakstu), 4. un 5. punktā uzskaitītais datu kopums, publicē Komisija internetā tikai tad, ja eksportētāji iepriekš brīvprātīgi devuši rakstisku piekrišanu, kas balstīta uz informētību.
Eksportētājus nodrošina ar Regulas (EK) Nr. 45/2001 11. pantā izklāstīto informāciju.
Personu tiesības attiecībā uz to 13.c pielikumā minētajiem reģistrācijas datiem, ko apstrādā valstu datubāzēs, īsteno saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura uzglabā attiecīgos personas datus, īstenojot Direktīvu 95/46/EK.
Personu tiesības attiecībā uz 3. punktā minētās centrālās datubāzes personas datu apstrādi īsteno saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001.
Valstu datu aizsardzības uzraudzības iestādes un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs, rīkojoties saskaņā ar savām attiecīgajām pilnvarām, aktīvi sadarbojas un nodrošina 3. punktā minētās datubāzes saskaņotu uzraudzību.
70. pants
1. Komisija publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (C sērijā) saņēmēju valstu sarakstu un datumu, no kura tiek uzskatīts, ka tās izpildījušas 68. un 69. pantā minētos nosacījumus. Komisija atjaunos šo sarakstu, ja kāda jauna saņēmēja valsts atbildīs šiem nosacījumiem.
2. Šīs iedaļas izpratnē noteiktas izcelsmes izstrādājumi saņēmējā valstī, laižot tos brīvā apgrozībā Eiropas Savienībā, var gūt labumu no sistēmas tikai ar nosacījumu, ka tie eksportēti 1. punktā minētajā sarakstā norādītajā datumā vai pēc tā.
3. Uzskata, ka saņēmēja valsts izpildījusi 68. un 69. panta nosacījumus datumā, kurā tā iesniegusi 68. panta 1. punktā minēto apņemšanos un sniegusi 69. panta 1. punktā minēto paziņojumu.
71. pants
Ja saņēmējas valsts kompetentās iestādes nepilda 68. panta 1. punkta, 69. panta 2. punkta, 91., 92., 93. vai 97.g panta nosacījumus vai sistemātiski nepilda 97.h panta 2. punkta nosacījumus, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 732/2008 16. pantu attiecīgajai valstij uz laiku var tikt atceltas sistēmā paredzētās preferences.
2. apakšiedaļa
Noteiktas izcelsmes izstrādājumu jēdziena definīcija
72. pants
Par izstrādājumiem, kuru izcelsme ir saņēmējā valstī, uzskata šādus izstrādājumus:
a)
izstrādājumus, kas pilnībā iegūti attiecīgajā valstī 75. panta nozīmē;
b)
attiecīgajā valstī iegūtus izstrādājumus, kuru sastāvā ir materiāli, kas nav tur iegūti pilnībā, ja šie materiāli ir pietiekami apstrādāti vai pārstrādāti 76. panta nozīmē.
73. pants
1. Šajā apakšiedaļā izklāstītajiem nosacījumiem noteiktas izcelsmes statusa iegūšanai attiecīgajā saņēmējā valstī jābūt izpildītiem.
2. Ja no saņēmējas valsts uz citu valsti eksportētus noteiktas izcelsmes izstrādājumus ieved atpakaļ, tad tos uzskata par nenoteiktas izcelsmes produktiem, ja vien kompetentajām iestādēm pieņemamā veidā nevar pierādīt, ka:
a)
atpakaļ nosūtītie izstrādājumi ir tie paši, kurus eksportēja, un
b)
ar tiem nav veiktas nekādas darbības, izņemot darbības, kas vajadzīgas, lai saglabātu tos labā stāvoklī, kamēr tie atrodas attiecīgajā valstī vai kamēr tos eksportē.
74. pants
1. Izstrādājumiem, kas deklarēti brīvai apgrozībai Eiropas Savienībā, jābūt tiem pašiem izstrādājumiem, kas eksportēti no tās saņēmējas valsts, kuru uzskata par to izcelsmes valsti. Tie nedrīkst būt nekādā veidā pārveidoti, pārstrādāti, ar tiem nedrīkst veikt nekādas darbības, izņemot darbības, kas vajadzīgas, lai saglabātu tos labā stāvoklī, kamēr tie nav deklarēti laišanai brīvā apgrozībā. Izstrādājumus vai sūtījumus var ievietot noliktavā un sūtījumus var sadalīt, ja par to atbild eksportētājs vai turpmākais preču turētājs un tranzītvalstī(-s) izstrādājumi paliek muitas uzraudzībā.
2. Uzskata, ka 1. punkta nosacījumi ir izpildīti, ja vien muitas iestādēm nav pamata uzskatīt pretējo; šādos gadījumos muitas iestādes var pieprasīt, lai deklarants iesniedz pierādījumus par atbilstību, ko var izdarīt ar dažādiem līdzekļiem, ieskaitot līguma pārvadājumu dokumentus, piemēram, konosamentus vai faktisku vai konkrētu pierādījumu, kura pamatā ir iepakojumu marķējums vai numerācija, vai jebkuru ar pašām precēm saistītu pierādījumu.
3. Kad piemēro kumulāciju saskaņā ar 84., 85. vai 86. pantu, 1. un 2. punktu piemēro mutatis mutandis.
75. pants
1. Par pilnībā iegūtiem saņēmējā valstī uzskata:
a)
minerālproduktus, ko iegūst no saņēmējas valsts zemes dzīlēm vai jūras grunts;
b)
tajā audzētos vai novāktos augus un augu valsts produktus;
c)
tajā dzimušus un audzētus dzīvus dzīvniekus;
d)
produktus, kas iegūti no tajā audzētiem dzīviem dzīvniekiem;
e)
produktus, kas iegūti no nokautiem dzīvniekiem, kas tajā dzimuši un audzēti;
f)
produktus, kas iegūti no tajā veiktām medībām vai zvejas;
g)
akvakultūras produktus, ja zivis, vēžveidīgie un mīkstmieši tajā dzimuši un audzēti;
h)
produktus, kas iegūti jūras zvejā, un citus produktus, kas iegūti jūrā ar tās kuģiem ārpus teritoriālajiem ūdeņiem;
i)
produktus, kas ir pagatavoti uz tās zivju apstrādes kuģiem tikai no h) apakšpunktā minētajiem produktiem;
j)
lietotus priekšmetus, kas ir savākti tajā un derīgi vienīgi izejvielu atgūšanai;
k)
atkritumus un lūžņus, ko rada tajā veiktas ražošanas darbības;
l)
produktus, kas iegūti no jūras grunts vai grunts apakškārtas ārpus teritoriālās jūras, bet kur tai ir ekskluzīvas izmantošanas tiesības;
m)
preces, ko tajā ražo tikai no produktiem, kas minēti no a) līdz l) apakšpunktam.
2. Apzīmējums “tās kuģi” un “tās zivju apstrādes kuģi” 1. punkta h) un i) apakšpunktā attiecas tikai uz kuģiem un zivju apstrādes kuģiem, kas atbilst visām šādām prasībām:
a)
tie ir reģistrēti saņēmējā valstī vai kādā dalībvalstī;
b)
tie kuģo ar saņēmējas valsts vai kādas dalībvalsts karogu;
c)
tie atbilst kādam no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
i)
tie vismaz 50 % apmērā pieder saņēmējas valsts vai dalībvalsts valstspiederīgajiem vai
ii)
tie pieder uzņēmumiem:
-
kuru galvenais birojs un galvenā uzņēmējdarbības veikšanas vieta ir saņēmējā valstī vai dalībvalstī un
-
kuri vismaz 50 % apmērā pieder saņēmējai valstij vai dalībvalstīm, vai saņēmējas valsts vai dalībvalstu valstspiederīgajiem vai valsts uzņēmumiem.
3. Nosacījumi, kas minēti 2. punktā, var būt izpildīti dalībvalstīs vai dažādās saņēmējās valstīs, ja visas saņēmējas valstis gūst labumu no reģionālās kumulācijas saskaņā ar 86. panta 1. un 5. punktu. Šajā gadījumā uzskata, ka produktiem ir tās saņēmējas valsts izcelsme, ar kuras karogu kuģo kuģis vai zivju apstrādes kuģis saskaņā ar 2. punkta b) apakšpunktu.
Pirmo daļu piemēro tikai tad, ja izpildīti 86. panta 2. punkta b) un c) apakšpunkta noteikumi.
76. pants
1. Neskarot 78. un 79. pantu, izstrādājumus, kuri nav pilnībā iegūti attiecīgajā saņēmējā valstī 75. panta nozīmē, uzskata par izstrādājumiem ar izcelsmi šajā valstī, ja attiecībā uz šīm precēm ir izpildīti 13.a pielikuma sarakstā minētie nosacījumi.
2. Ja izstrādājumu, kas valstī ieguvis noteiktas izcelsmes statusu saskaņā ar 1. punktu, pēc tam minētajā valstī pārstrādā un izmanto par materiālu cita izstrādājuma ražošanai, nenoteiktas izcelsmes materiāli, kas varētu būt izmantoti tā ražošanā, netiek ņemti vērā.
77. pants
1. Par katru izstrādājumu jānosaka, vai izpildītas 76. panta 1. punkta prasības.
Tomēr, ja attiecīgais noteikums pamatojas uz atbilstību noteiktajam maksimālajam nenoteiktas izcelsmes materiālu saturam, tad, lai ņemtu vērā izmaksu un valūtas kursa svārstības, nenoteiktas izcelsmes materiālu vērtību var aprēķināt, pamatojoties uz vidējo lielumu, kā noteikts 2. punktā.
2. Gadījumā, kas minēts 1. punkta otrajā daļā, izstrādājuma vidējo ražotāja cenu un izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu vidējo vērtību attiecīgi aprēķina, pamatojoties uz visu iepriekšējā finanšu gadā pārdoto izstrādājumu ražotāja cenu summu un visu iepriekšējā finanšu gadā izstrādājumu ražošanā izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu vērtības summu, kā noteikts eksportētājā valstī, vai, ja nav pieejami skaitļi par pilnu finanšu gadu, īsāku laikposmu, kas nevar būt īsāks par trim mēnešiem.
3. Eksportētāji, kas izvēlējušies aprēķinus, kuru pamatā ir vidējais lielums, konsekventi piemēro šo metodi gadā, kas seko atsauces finanšu gadam, vai, attiecīgā gadījumā, gadā, kas seko īsākam laikposmam, kurš izmantots par atsauci. Viņi var pārtraukt piemērot šo metodi, ja noteiktā finanšu gadā vai īsākā reprezentatīvā laikposmā, kas nav īsāks par trijiem mēnešiem, viņi konstatē, ka vairs nepastāv izmaksu un valūtas kursa svārstības, kas pamatoja šādas metodes izmantojumu.
4. Vidējos lielumus, kas minēti 2. punktā, izmanto par ražotāja cenām un attiecīgi nenoteiktas izcelsmes materiālu vērtību, lai pārbaudītu atbilstību noteiktajam maksimālajam nenoteiktas izcelsmes materiālu saturam.
78. pants
1. Neskarot 3. punktu un neatkarīgi no tā, vai ir izpildītas 76. panta prasības, par nepietiekamu apstrādi vai pārstrādi, lai izstrādājumam piešķirtu noteiktas izcelsmes izstrādājuma statusu, tiek uzskatītas šādas darbības:
a)
darbības, kas paredzētas tam, lai nodrošinātu izstrādājumu uzturēšanu labā stāvoklī pārvadāšanas un uzglabāšanas laikā;
b)
iepakojumu sadalīšana un komplektēšana;
c)
mazgāšana, tīrīšana; putekļu, oksīdu, eļļas, krāsas vai citu pārklājumu notīrīšana;
d)
tekstilmateriālu un tekstilizstrādājumu gludināšana vai presēšana;
e)
vienkārša krāsošana un pulēšana;
f)
rīsu atsēnalošana un daļēja vai pilnīga samalšana; labības un rīsu pulēšana un glazēšana;
g)
cukura iekrāsošana vai aromatizācija, vai cukurgraudiņu veidošana; daļēja vai pilnīga kristālcukura samalšana;
h)
augļu, riekstu un dārzeņu mizošana, atkauliņošana un lobīšana;
i)
asināšana, vienkārša slīpēšana vai vienkārša sadalīšana;
j)
sijāšana, šķirošana, klasificēšana, šķirošana pēc kvalitātes, saskaņošana (ieskaitot priekšmetu komplektu veidošanu);
k)
vienkārša iepildīšana pudelēs, bundžās, flakonos, maisos, kārbās, kastēs, piestiprināšana pie kartītēm vai plāksnēm, kā arī citas vienkāršas iepakošanas darbības;
l)
uzrakstu, etiķešu, logotipu un citu tamlīdzīgu atšķirības zīmju piestiprināšana vai uzdrukāšana uz izstrādājumiem vai to iesaiņojuma;
m)
vienkārša vienādu vai dažādu izstrādājumu sajaukšana; cukura sajaukšana ar jebkādām vielām;
n)
vienkārša ūdens pievienošana vai izstrādājumu atšķaidīšana, dehidratācija vai denaturācija;
o)
vienkārša sastāvdaļu salikšana, lai iegūtu gatavu izstrādājumu, vai izstrādājumu sadale pa sastāvdaļām;
p)
divu vai vairāku a)-o) apakšpunktā norādīto darbību apvienojums;
q)
dzīvnieku nokaušana.
2. Lai piemērotu 1. punktu, darbības uzskata par vienkāršām, ja to veikšanai nav vajadzīgas ne īpašas prasmes, ne šādu darbību veikšanai īpaši ražotas vai uzstādītas mašīnas, aparāti vai ierīces.
3. Nosakot, vai ar izstrādājumu veiktās apstrādes vai pārstrādes darbības jāuzskata par nepietiekamām 1. punkta nozīmē, jāņem vērā visas saņēmējā valstī ar attiecīgo izstrādājumu veiktās darbības.
79. pants
1. Atkāpjoties no 76. panta un ievērojot šā panta 2. un 3. punktu, nenoteiktas izcelsmes materiālus, kas saskaņā ar 13.a pielikuma sarakstā izklāstītajiem nosacījumiem nav jāizmanto attiecīgā izstrādājuma ražošanai, tomēr var izmantot, ja to kopējā vērtība vai novērtētais tīrsvars izstrādājumā nepārsniedz:
a)
15 % no izstrādājuma svara attiecībā uz izstrādājumiem, kas iekļauti harmonizētās sistēmas 2. nodaļā un 4.-24. nodaļā, izņemot 16. nodaļā iekļautos apstrādātus zvejas produktus;
b)
15 % no izstrādājuma ražotāja cenas attiecībā uz citiem izstrādājumiem, izņemot izstrādājumus, kas iekļauti harmonizētās sistēmas 50.-63. nodaļā, kuriem piemēro pielaides, kas minētas 13.a pielikuma I daļas 6. un 7. piezīmē.
2. Panta 1. punkts neļauj pārsniegt maksimālo nenoteiktas izcelsmes materiālu saturu procentos, kā norādīts 13.a pielikuma sarakstā izklāstītajos noteikumos.
3. Panta 1. un 2. punktu nepiemēro izstrādājumiem, kas pilnībā iegūti saņēmējā valstī 75. panta nozīmē. Tomēr, neskarot 78. pantu un 80. panta 2. punktu, minētajos punktos paredzēto pielaidi tomēr piemēro visu to materiālu summai, kuri izmantoti izstrādājuma ražošanā un par kuriem 13.a pielikuma sarakstā minētais noteikums attiecībā uz šādu izstrādājumu paredz, ka šiem materiāliem jābūt pilnībā iegūtiem.
80. pants
1. Kvalifikācijas vienība šīs iedaļas noteikumu piemērošanai ir konkrētais produkts, ko uzskata par pamatvienību, klasificējot pēc harmonizētās sistēmas.
2. Ja vienā sūtījumā ir vairāki vienādi izstrādājumi, kas harmonizētajā sistēmā klasificēti vienā pozīcijā, tad, piemērojot šīs iedaļas noteikumus, katru izstrādājumu ņem vērā atsevišķi.
3. Ja saskaņā ar harmonizētās sistēmas 5. vispārīgo interpretējošo noteikumu klasifikācijas nolūkiem iesaiņojumu uzskata par produkta daļu, tad iesaiņojumu ņem vērā, lai noteiktu izcelsmi.
81. pants
Palīgierīces, rezerves daļas un mehānismus, ko nosūta kopā ar kādu iekārtu, mašīnu, aparātu vai transportlīdzekli un kas ir daļa no to parastā aprīkojuma un ietilpst to ražotāja cenā, uzskata par vienotu veselumu kopā ar attiecīgo iekārtu, mašīnu, aparātu vai transportlīdzekli.
82. pants
Uzskata, ka komplektiem, kas definēti harmonizētās sistēmas 3. vispārīgajā interpretējošajā noteikumā, ir noteikta izcelsme, ja visām to sastāvdaļām ir noteikta izcelsme.
Tomēr, ja komplekts ir veidots no noteiktas izcelsmes izstrādājumiem un nenoteiktas izcelsmes izstrādājumiem, tad komplektu kopumā uzskata par noteiktas izcelsmes izstrādājumu ar noteikumu, ka nenoteiktas izcelsmes izstrādājumu vērtība nepārsniedz 15 % no komplekta ražotāja cenas.
83. pants
Lai noteiktu, vai izstrādājums ir noteiktas izcelsmes, nav nepieciešams ņemt vērā šādu tā ražošanā izmantoto līdzekļu izcelsmi:
a)
enerģija un degviela;
b)
ražotne un iekārtas;
c)
mašīnas un darbarīki;
d)
visas citas preces, kuras neietilpst un kuras nav paredzēts iekļaut izstrādājuma galīgajā sastāvā.
3. apakšiedaļa
Kumulācija
84. pants
Divpusēja kumulācija ļauj uzskatīt izstrādājumus, kuru izcelsme ir Eiropas Savienībā, par materiāliem, kuru izcelsme ir saņēmējā valstī, kad tos iekļauj minētajā valstī ražotajā izstrādājumā, ja tajā veiktā apstrāde un pārstrāde pārsniedz 78. panta 1. punktā aprakstītās darbības.
85. pants
1. Atbilstīgi tam, ka Norvēģija, Šveice un Turcija piešķir vispārējas tarifa preferences izstrādājumiem, kuru izcelsme ir saņēmējā valstī un piemēro izcelsmes jēdziena definīciju, kas atbilst šajā iedaļā izklāstītajai, kumulācija ar Norvēģiju, Šveici vai Turciju ļauj uzskatīt izstrādājumus, kuru izcelsme ir Norvēģijā, Šveicē vai Turcijā, par materiāliem, kuru izcelsme ir saņēmējā valstī, ar noteikumu, ka tajā veiktā apstrāde vai pārstrāde pārsniedz 78. panta 1. punktā aprakstītās darbības.
2. Panta 1. punktu piemēro ar nosacījumu, ka Turcija, Norvēģija un Šveice pēc savstarpējības principa piešķir tādu pašu režīmu izstrādājumiem, kuru izcelsme ir saņēmējās valstīs, kuras iekļauj materiālus, kuru izcelsme ir Eiropas Savienībā.
3. Šā panta 1. punkts neattiecas uz izstrādājumiem, kas ietilpst harmonizētās sistēmas 1.-24. nodaļā.
4. Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (C sērijā) publicēs datumu, kurā ir izpildīti 1. un 2. punktā izklāstītie nosacījumi.
86. pants
1. Reģionālo kumulāciju piemēro šādām četrām reģionālajām grupām:
a)
I grupa: Bruneja, Filipīnas, Indonēzija, Kambodža, Laosa, Malaizija, Singapūra, Taizeme, Vjetnama;
b)
II grupa: Bolīvija, Ekvadora, Gvatemala, Hondurasa, Kolumbija, Kostarika, Nikaragva, Panama, Peru, Salvadora, Venecuēla;
c)
III grupa: Bangladeša, Butāna, Indija, Maldivu salas, Nepāla, Pakistāna, Šrilanka;
d)
IV grupa: Argentīna, Brazīlija, Paragvaja un Urugvaja.
2. Reģionālo kumulāciju starp valstīm vienā grupā piemēro tikai tad, ja ir izpildīti šādi nosacījumi:
a)
lai veiktu reģionālo kumulāciju starp reģionālās grupas valstīm, piemēro šajā iedaļā izklāstītos izcelsmes noteikumus.
Ja 13.a pielikuma II daļā aprakstītā kvalifikācijas darbība visām kumulācijā iesaistītajām valstīm nav vienāda, to izstrādājumu izcelsmi, kuri reģionālās kumulācijas piemērošanai no vienas reģionālās valsts eksportēti uz citu valsti, nosaka, pamatojoties uz noteikumu, ko piemērotu, ja izstrādājumi tiktu eksportēti uz Eiropas Savienību;
b)
reģionālās grupas valstis ir apņēmušās:
i)
ievērot vai nodrošināt atbilstību šai iedaļai un
ii)
īstenot vajadzīgo administratīvo sadarbību, lai nodrošinātu pareizu šīs iedaļas īstenošanu gan attiecībā uz Eiropas Savienību, gan savā starpā;
c)
punkta b) apakšpunktā minētās apņemšanās attiecīgās reģionālās grupas sekretariāts vai cita kopīga kompetenta struktūra, kas pārstāv visus attiecīgās grupas dalībniekus, ir paziņotas Komisijai.
Ja reģionālās grupas valstis jau pirms 2011. gada 1. janvāra ir izpildījušas pirmās daļas b) un c) punkta prasības, jauna apņemšanās nav vajadzīga.
3. Materiālus, kas uzskaitīti 13.b pielikumā, svītro no 2. punktā paredzētās reģionālās kumulācijas, ja:
a)
Eiropas Savienībā piemērojamā tarifa preference visām kumulācijā iesaistītajām valstīm nav vienāda; un
b)
konkrētajiem materiāliem kumulācijas rezultātā tiktu piemērots labvēlīgāks tarifu režīms salīdzinājumā ar režīmu, kurš uz tām tiktu attiecināts, ja tie tiktu tieši eksportēti uz Eiropas Savienību.
4. Reģionālo kumulāciju starp vienas reģionālās grupas valstīm piemēro tikai tad, ja apstrāde un pārstrāde, ko veic saņēmējā valstī, kurā materiāli ir papildu pārstrādāti vai iekļauti, pārsniedz 78. panta 1. punktā aprakstītās darbības, un attiecībā uz tekstilizstrādājumiem pārsniedz arī 16. pielikumā izklāstītās darbības.
Ja pirmajā daļā noteiktais nosacījums nav izpildīts, izstrādājumu izcelsmes valsts ir tā reģionālās grupas valsts, kurā ir vislielākā to izmantoto materiālu muitas vērtība, kuru izcelsme ir citās reģionālās grupas valstīs.
Ja izcelsmes valsts ir noteikta, ievērojot otro daļu, minēto valsti uzskata par izcelsmes valsti, pamatojoties uz izcelsmes pierādījumu, ko sagatavojis izstrādājuma eksportētājs uz Eiropas Savienību, vai līdz reģistrēto eksportētāju sistēmas izmantošanai - eksportētājas saņēmējas valsts iestāžu izdotu dokumentu.
5. Pēc I grupas vai III grupas saņēmējas valsts iestāžu pieprasījuma Komisija var piešķirt reģionālo kumulāciju starp minēto grupu valstīm, ja Komisija pārliecinājusies, ka ir ievēroti visi turpmāk minētie nosacījumi:
a)
ievēroti 2. punkta a) apakšpunkta nosacījumi, un
b)
šādā reģionālajā kumulācijā iesaistāmās valstis ir apņēmušās un kopīgi paziņojušas Komisijai par savu apņemšanos
i)
ievērot vai nodrošināt atbilstību šai iedaļai un
ii)
iedibināt vajadzīgo administratīvo sadarbību, lai nodrošinātu pareizu šīs iedaļas īstenošanu gan attiecībā uz Eiropas Savienību, gan savā starpā.
Pirmajā daļā minētajam pieprasījumam pievieno pierādījumu, ka ir ievēroti minētajā pirmajā daļā izklāstītie nosacījumi. To adresē Komisijai. Komisija pieņems lēmumu par pieprasījumu, ņemot vērā visus ar kumulāciju saistītos vajadzīgos elementus, tostarp materiālus, kam jāpiemēro kumulācija.
6. Ja uz Eiropas Savienību jāeksportē I vai III grupas saņēmējā valstī ražoti izstrādājumi, izmantojot materiālus, kuru izcelsme ir valstī, kas pieder pie citas grupas, minēto izstrādājumu izcelsmi nosaka šādi:
a)
uzskata, ka materiālu, kuru izcelsme ir vienas reģionālās grupas valstī, izcelsme ir citas reģionālās grupas valstī, ja tos iekļauj tajā iegūtajā izstrādājumā ar noteikumu, ka pēdējā minētajā saņēmējā valstī veiktā apstrāde vai pārstrāde pārsniedz 78. panta 1. punktā aprakstītās darbības un attiecībā uz tekstilizstrādājumiem arī 16. pielikumā izklāstītās darbības;
b)
ja a) apakšpunktā noteiktais nosacījums nav izpildīts, izstrādājumu izcelsmes valsts ir valsts, kura piedalās kumulācijā un kurā ir vislielākā to izmantoto materiālu muitas vērtība, kuru izcelsme ir citās valstīs, kas piedalās kumulācijā.
Ja izcelsmes valsts ir noteikta, ievērojot pirmās daļas b) apakšpunktu, minēto valsti uzskata par izcelsmes valsti, pamatojoties uz izcelsmes pierādījumu, ko sagatavojis izstrādājuma eksportētājs uz Eiropas Savienību, vai līdz reģistrēto eksportētāju sistēmas izmantošanai - eksportētājas saņēmējas valsts iestāžu izdotu dokumentu.
7. Pēc jebkuras saņēmējas valsts iestāžu pieprasījuma Komisija var piešķirt paplašinātu kumulāciju starp saņēmēju valsti un valsti, ar kuru Eiropas Savienībai ir spēkā esošs brīvās tirdzniecības nolīgums saskaņā ar nolīgumu par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) XXIV pantu, ar noteikumu, ka ievērots katrs no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
a)
kumulācijā iesaistītās valstis ir apņēmušās ievērot vai nodrošināt atbilstību šai iedaļai un īstenot vajadzīgo administratīvo sadarbību, lai nodrošinātu pareizu šīs iedaļas īstenošanu gan attiecībā uz Eiropas Savienību, gan savā starpā;
b)
attiecīgā saņēmēja valsts ir paziņojusi Komisijai par a) apakšpunktā minēto apņemšanos.
Pieprasījumā, kas minēts pirmajā daļā, ir to materiālu saraksts, uz kuriem attiecas kumulācija, un tam pievieno pierādījumu, ka ievēroti pirmās daļas a) un b) apakšpunktā izklāstītie nosacījumi. To adresē Komisijai. Ja attiecīgie materiāli mainās, iesniedz citu pieprasījumu.
Materiālus, kas iekļauti harmonizētās sistēmas 1.-24. nodaļā, svītro no paplašinātās kumulācijas.
8. Panta 7. punktā minētās paplašinātās kumulācijas gadījumā izmantoto materiālu izcelsmi un piemērojamo dokumentāro izcelsmes pierādījumu nosaka saskaņā ar attiecīgajā brīvās tirdzniecības nolīgumā izklāstītajiem noteikumiem. Uz Eiropas Savienību eksportējamo izstrādājumu izcelsmi nosaka saskaņā ar šajā iedaļā izklāstītajiem izcelsmes noteikumiem.
Lai iegūtais izstrādājums saņemtu noteiktas izcelsmes statusu, materiāliem, kuru izcelsme ir valstī, ar kuru Eiropas Savienībai ir brīvās tirdzniecības nolīgums un kuri saņēmējā valstī izmantoti uz Eiropas Savienību eksportējamā izstrādājuma ražošanā, nav jāveic pietiekama apstrāde vai pārstrāde, ar noteikumu, ka attiecīgajā saņēmējā valstī veiktā apstrāde vai pārstrāde pārsniedz 78. panta 1. punktā aprakstītās darbības.
9. Komisija Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (C sērijā) publicēs šādu informāciju:
a)
datumu, kurā stājas spēkā 5. punktā paredzētā kumulācija starp I un III grupas valstīm, minētajā kumulācijā iesaistītās valstis un attiecīgā gadījumā to materiālu sarakstu, uz kuriem attiecas kumulācija;
b)
datumu, kurā stājas spēkā paplašinātā kumulācija, minētajā kumulācijā iesaistītās valstis un to materiālu sarakstu, uz kuriem attiecas kumulācija.
87. pants
Ja divpusējo kumulāciju vai kumulāciju ar Norvēģiju, Šveici vai Turciju izmanto apvienojumā ar reģionālo kombināciju, iegūtais izstrādājums iegūst izcelsmi vienā no attiecīgās reģionālās grupas valstīm, izcelsme noteikta saskaņā ar 86. panta 4. punkta pirmo un otro daļu.
88. pants
1. Šīs regulas 1. un 2. apakšiedaļu piemēro mutatis mutandis:
a)
eksportam no Eiropas Savienības uz saņēmēju valsti divpusējās kumulācijas piemērošanai;
b)
eksportam no vienas saņēmējas valsts uz citu saņēmēju valsti reģionālai kumulācijai, kā paredzēts 86. panta 1. un 5. punktā, neskarot 86. panta 2. punkta a) apakšpunkta otro daļu.
2. Ja izstrādājuma apstrādē vai pārstrādē izmantoti gan noteiktas, gan nenoteiktas izcelsmes atvietojami materiāli, dalībvalstu muitas iestādes pēc uzņēmēju rakstiska pieprasījuma var atļaut materiālu pārvaldību Eiropas Savienībā, izmantojot uzskaites nošķiršanas metodi turpmākam eksportam uz saņēmēju valsti divpusējas kumulācijas satvarā, un šie materiāli nav jāglabā dažādos krājumos.
3. Dalībvalstu muitas iestādes var piešķirt 2. punktā minēto atļauju saskaņā ar jebkādiem nosacījumiem, kurus tās uzskata par piemērotiem.
Atļauju piešķir tikai tad, ja, izmantojot 2. punktā minēto metodi, var nodrošināt, ka jebkurā laikā to izstrādājumu skaits, ko var uzskatīt par “Eiropas Savienības izcelsmes izstrādājumiem”, ir tāds pats, kādu būtu varēts iegūt, izmantojot krājumu fizisku nošķiršanu.
Ja atļauja piešķirta, metodi piemēro un tās piemērošanu reģistrē, pamatojoties uz Eiropas Savienībā piemērojamajiem vispārējiem grāmatvedības uzskaites principiem.
4. Panta 2. punktā minētās metodes izmantotājs sagatavo izcelsmes pierādījumu vai - kamēr nepiemēro reģistrēto eksportētāju sistēmu - tā pieprasījumu tam izstrādājumu daudzumam, kurus var uzskatīt par Eiropas Savienības izcelsmes izstrādājumiem. Pēc dalībvalstu muitas iestāžu pieprasījuma saņēmējs sniedz paskaidrojumu par to, kā šis daudzums tiek pārvaldīts.
5. Dalībvalstu muitas iestādes uzrauga, kā tiek izmantota 2. punktā minētā atļauja.
Tās var atcelt atļauju šādos gadījumos:
a)
saņēmējs jebkādā veidā nepareizi izmanto atļauju, vai
b)
saņēmējs nepilda kādu no šajā vai 1.A iedaļā izklāstītajiem nosacījumiem.
4. apakšiedaļa
Atkāpes
89. pants
1. Komisija pēc savas ierosmes vai atbildot uz saņēmējas valsts pieprasījumu var piešķirt saņēmējai valstij pagaidu atkāpi no šīs iedaļas noteikumiem, ja:
a)
iekšēju vai ārēju faktoru dēļ tā īslaicīgi nespēj izpildīt 72. pantā paredzētos noteikumus par to, kā iegūstama izcelsme, ja tā iepriekš to spējusi, vai
b)
tai vajadzīgs laiks, lai panāktu atbilstību 72. pantā paredzētajiem noteikumiem par to, kā iegūstama izcelsme.
2. Pagaidu atkāpe piemērojama ne ilgāk par laiku, kad vērojama to iekšējo un ārējo faktoru ietekme, kuru dēļ tā noteikta, vai tik ilgu laiku, kas saņēmējvalstij vajadzīgs, lai panāktu atbilstību noteikumiem.
3. Rakstisku atkāpes pieprasījumu iesniedz Komisijai. Tajā atbilstīgi 1. punktam norāda iemeslus, kāpēc vajadzīga atkāpe, un pievieno attiecīgus pamatojošos dokumentus.
4. Ja atkāpe piešķirta, attiecīgā saņēmēja valsts pilda visas prasības, kas noteiktas attiecībā uz informācijas sniegšanu Komisijai par atkāpes izmantošanu, un to daudzumu pārvaldību, par kuriem atkāpe piešķirta.
5. apakšiedaļa
Eksporta procedūras saņēmējā valstī
90. pants
Sistēmu piemēro šādos gadījumos:
a)
ja preces, kas atbilst šīs iedaļas prasībām, eksportējis reģistrēts eksportētājs 92. panta nozīmē;
b)
ja vienu vai vairāku iepakojumu sūtījumu, kurā ir noteiktas izcelsmes izstrādājumi, eksportējis jebkurš eksportētājs un ja sūtījumā iekļauto noteiktas izcelsmes izstrādājumu kopējā vērtība nepārsniedz EUR 6 000.
91. pants
1. Saņēmējas valsts kompetentās iestādes izveido un vienmēr atjaunina to reģistrēto eksportētāju elektronisko sarakstu, kuri atrodas minētajā valstī. Saraksts nekavējoties jāatjaunina, ja eksportētājs saskaņā ar 93. panta 2. punktu tiek svītrots no saraksta.
2. Sarakstā ietver šādu informāciju:
a)
reģistrētā eksportētāja nosaukums/vārds un pilna tās vietas adrese, kurā eksportētājs reģistrēts/kurā atrodas viņa dzīvesvieta, ieskaitot valsts vai teritorijas kodu (ISO divu burtu valsts kods);
b)
reģistrētā eksportētāja numurs;
c)
tie izstrādājumi, kurus paredzēts eksportēt saskaņā ar sistēmu (to harmonizētās sistēmas nodaļu vai pozīciju indikatīvs saraksts, kuras pieteikuma iesniedzējs uzskata par atbilstošām);
d)
datumu no kura un līdz kuram eksportētājs ir/bija reģistrēts;
e)
svītrošanas iemesls (reģistrētā eksportētāja pieprasījums/kompetentās iestādes veikts atsaukums). Šie dati ir pieejami tikai kompetentām iestādēm.
3. Saņēmēju valstu kompetentās iestādes paziņo Komisijai valsts numerācijas sistēmu, kura izmantota izraudzītajiem reģistrētajiem eksportētājiem. Numurs sākas ar ISO divu burtu valsts kodu.
92. pants
Lai tiktu reģistrēti, eksportētājiem jāiesniedz pieteikums 69. panta 1. punkta a) apakšpunktā minētajās saņēmējas valsts kompetentajās iestādēs, izmantojot 13.c pielikumā norādīto paraugveidlapu. Ar veidlapas aizpildi eksportētāji dod piekrišanu, ka informācija tiek saglabāta Komisijas datubāzē un internetā tiek publicēti dati, kas nesatur konfidenciālu informāciju.
Kompetentās iestādes pieņem tikai tādu pieteikuma veidlapu, kas ir pilnībā aizpildīta.
93. pants
1. Reģistrētie eksportētāji, kuri vairs neatbilst nosacījumiem, kas jāievēro, lai eksportētu preces saskaņā ar sistēmu, vai kuri vairs neplāno eksportēt šādas preces, informē saņēmējas valsts kompetentās iestādes, kuras nekavējoties svītro tos no minētajā saņēmējā valstī uzturētā reģistrēto eksportētāju saraksta.
2. Neskarot sodu un sankciju sistēmu, ko piemēro saņēmējā valstī, kurā reģistrētie eksportētāji tīši vai nolaidības dēļ sagatavo vai liek sagatavot paziņojumu par izcelsmi vai jebkuru citu pierādījuma dokumentu, kurā ietverta nepareiza informācija, kas izraisa to, ka preferenciāla tarifa režīma ieguvumus saņem nepelnīti vai negodīgā veidā, saņēmējas valsts kompetentās iestādes svītro eksportētāju no attiecīgajā saņēmējā valstī uzturētā reģistrēto eksportētāju saraksta.
3. Neskarot ietekmi, kāda konstatētajiem pārkāpumiem varētu būt uz veicamajām pārbaudēm, svītrošanai no reģistrēto eksportētāju saraksta nav atpakaļejoša spēka, t. i., tā attiecas tikai uz paziņojumiem, kas sagatavoti pēc datuma, kurā notikusi svītrošana.
4. Eksportētājus, kurus kompetentās iestādes svītrojušas no reģistrēto eksportētāju saraksta saskaņā ar 2. punktu, tikai tad var atkal iekļaut reģistrēto eksportētāju sarakstā, ja tie saņēmējas valsts kompetentajām iestādēm ir pierādījuši, ka novērsuši stāvokli, kas izraisīja viņu svītrošanu no saraksta.
94. pants
1. Eksportētāji neatkarīgi no tā, vai tie ir vai nav reģistrēti, izpilda šādus pienākumus:
a)
veic attiecīgu ražošanas un to preču piegādes komerciālu uzskaiti, kuras atbilst preferenciālam režīmam;
b)
glabā pieejamus visus pierādījumus par ražošanā izmantoto materiālu;
c)
glabā pieejamu visu muitas dokumentāciju par ražošanā izmantoto materiālu;
d)
vismaz trīs gadus pēc tā gada beigām, kad sagatavots paziņojums par izcelsmi (vai ilgāk, ja tas paredzēts valsts tiesību aktos), glabā sarakstus ar:
i)
paziņojumiem par izcelsmi, kurus tie sagatavojuši, un
ii)
izmantoto noteiktas vai nenoteiktas izcelsmes materiālu, ražošanas un krājumu uzskaiti.
Saraksti, kas minēti d) apakšpunkta pirmajā daļā, var būt elektroniski, bet tie nodrošina eksportēto izstrādājumu ražošanā izmantoto materiālu izsekojamību un noteiktas izcelsmes statusa apstiprinājumu.
2. Pienākumi, kas paredzēti 1. punktā, attiecas arī uz piegādātājiem, kas nodrošina eksportētājus ar piegādātāju deklarācijām, kas apliecina viņu piegādāto preču noteiktas izcelsmes statusu.
95. pants
1. Paziņojumu par izcelsmi eksportētājs sagatavo tad, kad eksportē izstrādājumus, uz kuriem tas attiecas, ja attiecīgās preces var uzskatīt par precēm, kuru izcelsme ir attiecīgajā saņēmējā valstī vai citā saņēmējā valstī saskaņā ar 86. panta 4. punktu vai 86. panta 6. punkta pirmās daļas b) punktu.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, izņēmuma kārtā paziņojumu par izcelsmi var sagatavot pēc eksporta veikšanas (“retrospektīvs paziņojums”) ar nosacījumu, ka ne vēlāk kā divus gadus pēc eksporta tas uzrādīts dalībvalstī, kurā preces deklarētas laišanai brīvā apgrozībā.
3. Eksportētājs nodrošina savam klientam Eiropas Savienībā paziņojumu par izcelsmi, kurā ietvertas 13.d pielikumā norādītās ziņas. Paziņojumu par izcelsmi sagatavo vai nu angļu, vai franču valodā.
To var sagatavot jebkurā komercdokumentā, kas ļauj identificēt attiecīgo eksportētāju un attiecīgās preces.
4. Ja piemēro kumulāciju saskaņā ar 84. pantu, 86. panta 1. punktu vai 86. panta 5. un 6. punktu, tā izstrādājuma eksportētājs, kura ražošanā izmantoti materiāli, kuru izcelsme ir Pusē, ar kuru atļauta kumulācija, paļaujas uz piegādātāja sagatavoto paziņojumu par izcelsmi. Šādos gadījumos eksportētāja izdotajā paziņojumā par izcelsmi ir attiecīgi norāde “EU cumulation”, “regional cumulation” vai “Cumul UE”, “cumul regional”.
5. Ja piemēro kumulāciju saskaņā ar 85. pantu, tā izstrādājuma eksportētājs, kura ražošanā izmantoti materiāli, kuru izcelsme ir Pusē, ar kuru atļauta kumulācija, paļaujas uz izcelsmes pierādījumu, kuru sniedzis tā piegādātājs un kas izdots saskaņā ar attiecīgi Norvēģijas, Šveices vai Turcijas VPS izcelsmes noteikumiem. Šajā gadījumā eksportētāja sagatavotajā paziņojumā par izcelsmi ir norāde “Norway cumulation”, “Switzerland cumulation”, “Turkey cumulation” vai “Cumul Norvège”, “Cumul Suisse”, “Cumul Turquie”.
6. Ja piemēro paplašināto kumulāciju saskaņā ar 86. panta 7. un 8. punktu, tā izstrādājuma eksportētājs, kura ražošanā izmantoti materiāli, kuru izcelsme ir Pusē, ar ko atļauta paplašinātā kumulācija, paļaujas uz izcelsmes pierādījumu, kuru sniedzis tā piegādātājs un kas izdots saskaņā ar attiecīgā Eiropas Savienības un attiecīgās Puses brīvā tirdzniecības nolīguma noteikumiem.
Šajā gadījumā eksportētāja sagatavotajā paziņojumā par izcelsmi ir norāde “extended cumulation with country x” vai “cumul étendu avec le pays x”.
96. pants
1. Paziņojumu par izcelsmi sagatavo katram sūtījumam.
2. Paziņojums par izcelsmi ir derīgs divpadsmit mēnešus no datuma, kad to sagatavojis eksportētājs.
3. Viens paziņojums par izcelsmi var attiekties uz vairākiem sūtījumiem, ja preces atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie ir izjaukti vai nesalikti izstrādājumi harmonizētās sistēmas 2. vispārīgā interpretējošā noteikuma a) punkta nozīmē;
b)
tās iekļautas harmonizētās sistēmas XVI vai XVII iedaļā vai pozīcijā 7308 vai 9406 un
c)
tās paredzēts importēt pa daļām.
6. apakšiedaļa
Procedūras, kas jāievēro, laižot preces brīvā apgrozībā
97. pants
1. Muitas deklarācijā par preču laišanu brīvā apgrozībā norāda atsauci uz paziņojumu par izcelsmi. Paziņojumu par izcelsmi glabā muitas iestāžu rīcībā, kuras var pieprasīt tā iesniegšanu, lai pārbaudītu deklarāciju. Minētās iestādes var arī pieprasīt tulkojumu attiecīgās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām.
2. Ja deklarants pieprasa sistēmas piemērošanu, bet, ja brīdī, kad pieņem muitas deklarāciju par preču laišanu brīvā apgrozībā, tam nav paziņojuma par izcelsmi, uzskata, ka minētā deklarācija ir nepilnīga 253. panta 1. punkta nozīmē un tā to arī apstrādā.
3. Pirms preču deklarēšanas laišanai brīvā apgrozībā, deklarants pienācīgi nodrošina, ka preces atbilst šīs iedaļas noteikumiem, jo īpaši pārbaudot:
i)
datubāzē, kas minēta 69. panta 3. punktā, to, ka eksportētājs ir reģistrēts un var sagatavot paziņojumu par izcelsmi, izņemot gadījumus, ja sūtījumā iekļauto noteiktas izcelsmes izstrādājumu kopējā vērtība nepārsniedz EUR 6 000, un
ii)
to, ka paziņojums par izcelsmi sagatavots saskaņā ar 13.d pielikumu.
97.a pants
1. Turpmāk minētos izstrādājumus atbrīvo no pienākuma sagatavot un uzrādīt paziņojumu par izcelsmi:
a)
tos izstrādājumus, ko mazos iepakojumos nosūta privātpersona privātpersonai, kuru kopējā vērtība nepārsniedz EUR 500;
b)
izstrādājumus, kuri ir daļa no ceļotāja personīgās bagāžas un kuru kopējā vērtība nepārsniedz EUR 1 200.
2. Izstrādājumiem, kas minēti 1. punktā, jāatbilst šādiem nosacījumiem:
a)
tie nav importēti komerciālā veidā;
b)
tie ir deklarēti kā atbilstīgi nosacījumiem, lai varētu izmantot preferenču sistēmu;
c)
nav šaubu par b) apakšpunktā minētās deklarācijas patiesumu.
3. Lai piemērotu 2. punkta a) apakšpunktu, importu neuzskata par komerciāla rakstura importu, ja ir izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
a)
imports ir neregulārs;
b)
importu veido tikai izstrādājumi, kas paredzēti saņēmēju vai ceļotāju, vai viņu ģimeņu personīgai lietošanai;
c)
izstrādājumu īpatnības un kvantitāte liecina, ka tie nav paredzēti komerciālam izmantojumam.
97.b pants
1. Ja atklāj nelielu neatbilstību starp informāciju paziņojumā par izcelsmi un dokumentos, kas iesniegti muitas iestādēm, lai nokārtotu formalitātes izstrādājumu importam, tad paziņojums par izcelsmi ipso facto nezaudē spēku, ja attiecīgi konstatē, ka šis dokuments atbilst konkrētajiem izstrādājumiem.
2. Paziņojumu par izcelsmi nevar noraidīt acīmredzamu formālu kļūdu dēļ, piemēram, drukas kļūdu dēļ, ja šīs kļūdas nerada šaubas par to, ka informācija šajā dokumentā ir pareiza.
3. Paziņojumus par izcelsmi, ko importētājvalsts muitas iestādēm iesniedz pēc 96. pantā norādītā iesniegšanas termiņa, var pieņemt, lai piemērotu preferenciālo režīmu, ja dokumentus līdz noteiktajam termiņam iesniegt nav bijis iespējams kādu ārkārtas apstākļu dēļ. Citos novēlotas iesniegšanas gadījumos importētājvalsts muitas iestādes var pieņemt paziņojumu par izcelsmi, ja produkti tām uzrādīti līdz noteiktā termiņa galīgajam datumam.
97.c pants
1. Procedūru, kas minēta 96. panta 3. punktā, piemēro dalībvalstu muitas iestāžu noteiktajam laikposmam.
2. Importa dalībvalstu muitas iestādes, kas uzrauga preču secīgu laišanu brīvā apgrozībā, pārbauda, vai secīgie sūtījumi ir daļa no izjauktiem vai nesaliktiem izstrādājumiem, par kuriem sagatavots paziņojums par izcelsmi.
97.d pants
1. Ja izstrādājumi vēl nav laisti brīvā apgrozībā, paziņojumu par izcelsmi var aizstāt ar vienu vai vairākiem aizstājējpaziņojumiem par izcelsmi, ko sagatavojis preču turētājs, lai visus vai dažus izstrādājumus nosūtītu uz kādu citu Kopienas muitas teritorijas vietu vai attiecīgā gadījumā uz Norvēģiju, Šveici vai Turciju. Lai sagatavotu aizstājējpaziņojumus par izcelsmi, preču turētājiem nav jābūt reģistrētiem eksportētājiem.
2. Ja paziņojums par izcelsmi ir aizstāts, paziņojuma par izcelsmi oriģinālā ir šāda informācija:
a)
sīkas ziņas par aizstājējpaziņojumu(-iem) par izcelsmi;
b)
nosūtītāja(-u) vārds vai nosaukums un adrese;
c)
saņēmējs(-i) Eiropas Savienībā.
Paziņojuma par izcelsmi oriģinālu atkarībā no konkrētā gadījuma marķē ar vārdu “Replaced” vai “Remplacée”.
3. Aizstājējpaziņojumā par izcelsmi norāda šādu informāciju:
a)
visus datus par atkārtoti nosūtītiem izstrādājumiem;
b)
datumu, kurā sagatavots paziņojuma par izcelsmi oriģināls;
c)
visas 13.d pielikumā minētās norādes;
d)
izstrādājumu nosūtītāja Eiropas Savienībā vārdu un adresi;
e)
saņēmēja Eiropas Savienībā, Norvēģijā, Šveicē vai Turcijā vārdu un adresi;
f)
aizstāšanas datumu un vietu.
Persona, kas sagatavo aizstājējpaziņojumu par izcelsmi, var pievienot aizstājējpaziņojumam par izcelsmi sākotnējā paziņojuma par izcelsmi kopiju.
4. Paziņojumiem, ar kuriem aizstāj paziņojumus par izcelsmi, kuri paši ir aizstājējpaziņojumi par izcelsmi, 1., 2. un 3. punktu piemēro mutatis mutandis. Tiem aizstājējpaziņojumiem, kurus izstrādājumu nosūtītāji sagatavojuši Norvēģijā, Šveicē vai Turcijā, 1., 2. un 3. punktu piemēro mutatis mutandis.
5. Tādu izstrādājumu gadījumā, kuri saņem tarifu preferences, ievērojot izņēmumu, kas piešķirts saskaņā ar 89. panta noteikumiem, šajā pantā paredzētā aizstāšana piemērojama vienīgi tad, ja šie produkti paredzēti Eiropas Savienībai. Ja attiecīgais izstrādājums ieguvis noteiktas izcelsmes statusu, izmantojot reģionālo kumulāciju, aizstājējpaziņojumu par izcelsmi var sagatavot tikai izstrādājumiem, kurus sūta uz Norvēģiju, Šveici vai Turciju, ja šīs valstis piemēro tos pašus reģionālos kumulācijas noteikumus, kādus piemēro Eiropas Savienība.
6. Paziņojumiem, ar kuriem aizstāj paziņojumus par izcelsmi pēc sūtījuma sadalīšanas, kas veikta saskaņā ar 74. pantu, 1., 2. un 3. pantu piemēro mutatis mutandis.
97.e pants
1. Ja muitas iestādēm ir šaubas par izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu, izcelsmes norādes pareizības vai 74. pantā minēto nosacījumu izpildes pārbaudei tās var pieprasīt, lai saprātīgā laikposmā, kuru tās nosaka, deklarants uzrāda jebkuru pieejamu pierādījumu.
2. Muitas iestādes var pārtraukt preferenciālā tarifa pasākuma piemērošanu uz laiku, kamēr notiek 97.h pantā izklāstītā pārbaudes procedūra, ja
a)
deklaranta sniegtā informācija nav pietiekama, lai apstiprinātu izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu vai to, ka izpildīti 73. vai 74. pantā izklāstītie nosacījumi;
b)
deklarants neatbild laikposmā, kas atvēlēts 1. punktā minētās informācijas sniegšanai.
3. Kamēr tiek gaidīta vai nu 1. punktā minētā informācija, kas pieprasīta deklarantam, vai arī 2. punktā minētās pārbaudes procedūras rezultāti, importētājam piedāvā laist izstrādājumus apgrozībā, ja tiek veikti visi vajadzīgie piesardzības pasākumi.
97.f pants
1. Importa dalībvalsts muitas iestādes noraida iespēju izmantot sistēmu un to pienākums nav pieprasīt papildu pierādījumu vai nosūtīt saņēmējai valstij pārbaudes pieprasījumu, ja:
a)
preces neatbilst paziņojumā par izcelsmi minētajām precēm;
b)
deklarants neiesniedz attiecīgo izstrādājumu paziņojumu par izcelsmi, ja šāds paziņojums tiek pieprasīts;
c)
neskarot 90. panta b) punktu un 97.d panta 1. punktu, deklaranta rīcībā esošo paziņojumu par izcelsmi nav sagatavojis saņēmējā valstī reģistrēts eksportētājs;
d)
paziņojums par izcelsmi nav sagatavots saskaņā ar 13.d pielikumu;
e)
nav izpildīti 74. panta nosacījumi.
2. Importa dalībvalsts muitas iestādes noraida iespēju izmantot sistēmu, ņemot vērā pārbaudes pieprasījumu 97.h panta nozīmē, kas adresēts saņēmējas valsts kompetentajām iestādēm, ja importa dalībvalsts muitas iestādes(-ēm):
a)
ir saņēmušas atbildi, saskaņā ar kuru eksportētājs nav bijis tiesīgs sagatavot paziņojumu par izcelsmi;
b)
ir saņēmušas atbildi, saskaņā ar kuru attiecīgo izstrādājumu izcelsme nav saņēmējā valstī vai nav izpildīti 73. panta nosacījumi;
c)
ir pamatotas šaubas par deklaranta paziņojuma par izcelsmi derīgumu vai sniegtās informācijas pareizību attiecībā uz konkrēto izstrādājumu patieso izcelsmi, kad muitas iestādes pieprasīja pārbaudi, un
i)
nav saņēmušas atbildi 97.h pantā atvēlētajā laikposmā, vai
ii)
ir saņēmušas atbildi, kas nenodrošina adekvātas atbildes uz pieprasījumā iesniegtajiem jautājumiem.
7. apakšiedaļa
Izcelsmes pārbaude
97.g pants
1. Lai nodrošinātu atbilstību noteikumiem par izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu, saņēmējas valsts kompetentās iestādes veic:
a)
izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusa pārbaudi pēc dalībvalstu muitas iestāžu pieprasījuma;
b)
regulāras eksportētāju pārbaudes pēc savas ierosmes.
Atbilstīgi tam, ka Norvēģija, Šveice un Turcija ir noslēgušas nolīgumu ar Eiropas Savienību, kurā apņemas sniegt viena otrai vajadzīgo atbalstu administratīvās sadarbības jomā, pirmo daļu mutatis mutandis piemēro pieprasījumiem, kas nosūtīti Norvēģijas, Šveices un Turcijas iestādēm to aizstājējpaziņojumu par izcelsmi pārbaudei, kuri sagatavoti to teritorijā, lai šīs iestādes ciešāk sadarbotos ar kompetentajām iestādēm saņēmējā valstī.
Paplašināta kumulācija atļauta tikai saskaņā ar 86. panta 7. un 8. punktu, ja valsts, ar kuru Eiropas Savienībai ir spēkā esošs brīvās tirdzniecības nolīgums, ir piekritusi sniegt saņēmējai valstij atbalstu administratīvās sadarbības jomā tādā pašā veidā, kā tā sniegtu šādu atbalstu dalībvalstu muitas iestādēm saskaņā ar attiecīgo brīvās tirdzniecības nolīgumu atbilstošajiem noteikumiem.
2. Pārbaudes, kas minētas 1. punkta b) apakšpunktā, nodrošina to, ka eksportētāji nepārtraukti pilda savus pienākumus. Tās veic, ievērojot starplaikus, kuri noteikti, pamatojoties uz piemērotiem riska analīzes kritērijiem. Tādēļ saņēmēju valstu kompetentās iestādes pieprasa, lai eksportētāji uzrāda to paziņojumu par izcelsmi kopiju vai sarakstu, kurus tie sagatavojuši.
3. Saņēmēju valstu kompetentās iestādes ir tiesīgas pieprasīt pierādījumus un veikt eksportētāju uzskaites pārbaudi un attiecīgā gadījumā to ražotāju pārbaudi, kas eksportētāju apgādā, tostarp ražotāju telpās, vai jebkuru citu pārbaudi, kas tiek uzskatīta par lietderīgu.
97.h pants
1. Turpmāku paziņojumu par izcelsmi pārbaudi veic izlases veidā vai arī gadījumos, kad dalībvalstu muitas iestādēm rodas pamatotas šaubas par šādu dokumentu autentiskumu, attiecīgo izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu vai citu šīs iedaļas prasību izpildi.
Ja dalībvalsts muitas iestādes pieprasa saņēmējas valstu kompetento iestāžu sadarbību, lai veiktu paziņojumu par izcelsmi, izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusa vai abu minēto derīguma pārbaudi, tās attiecīgā gadījumā pieprasījumā norāda iemeslus, kāpēc tām ir pamatotas šaubas par paziņojuma par izcelsmi vai izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusa derīgumu.
Pārbaudes pieprasījuma pamatojumam var nosūtīt paziņojuma par izcelsmi kopiju un jebkuru papildu informāciju vai dokumentus, kas norāda, ka minētajā paziņojumā sniegtā informācija ir nepareiza.
Dalībvalsts, kas nosūtījusi pieprasījumu, pārbaudes rezultātu paziņošanai nosaka 6 mēnešu sākotnējo termiņu, sākot no pārbaudes pieprasījuma datuma, izņemot pieprasījumus, kas nosūtīti Norvēģijai, Šveicei vai Turcijai, lai pārbaudītu izcelsmes aizstājējpaziņojumus, kuri sagatavoti to teritorijā, pamatojoties uz saņēmējā valstī sagatavoto paziņojumu par izcelsmi, šīm valstīm termiņu pagarina līdz astoņiem mēnešiem.
2. Ja pamatotu šaubu gadījumā atbilde nav saņemta 1. punktā noteiktajā laikposmā vai ja atbildē nav pietiekamas informācijas, lai noteiktu izstrādājumu īsto izcelsmi, kompetentajām iestādēm nosūta otru paziņojumu. Šajā paziņojumā noteikts nākamais termiņš, kas nav ilgāks par 6 mēnešiem.
8. apakšiedaļa
Citi noteikumi
97.i pants
1. Šīs regulas 5., 6. un 7. apakšiedaļu mutatis mutandis piemēro:
a)
eksportam no Eiropas Savienības uz saņēmēju valsti divpusējās kumulācijas piemērošanai;
b)
eksportam no vienas saņēmējas valsts uz citu saņēmēju valsti reģionālās kumulācijas piemērošanai, kā paredzēts 86. panta 1. un 5. punktā.
2. Eiropas Savienības eksportētājus pēc eksportētāja pieprasījuma dalībvalsts muitas iestāde uzskata par reģistrētu eksportētāju sistēmas piemērošanai, ja eksportētājs izpilda šādus nosacījumus:
a)
eksportētājam ir EORI numurs saskaņā ar 4.k-4.t pantu;
b)
eksportētājam saskaņā ar preferenciālo režīmu ir “atzītā eksportētāja” statuss;
c)
dalībvalsts muitas iestādei adresētajā pieprasījumā eksportētājs norāda turpmāk minētos datus veidlapā, kuras paraugs iekļauts 13.c pielikumā:
i)
ziņas, kas noteiktas 1. un 4. ailē;
ii)
apņemšanās, kas izklāstītas 5. ailē.
97.j pants
1. Lai noteiktu, vai var uzskatīt, ka izstrādājumu izcelsme ir saņēmējā valstī, kad tos eksportē uz Seūtu un Melilju, vai ka to izcelsme ir Seūtā un Meliljā, kad tos eksportē uz saņēmēju valsti divpusējās kumulācijas izmantošanai, 1., 2. un 3. apakšiedaļu piemēro mutatis mutandis.
2. Izstrādājumiem, kas no saņēmējas valsts eksportēti uz Seūtu vai Melilju, un izstrādājumiem, kas eksportēti no Seūtas un Meliljas uz saņēmēju valsti, divpusējas kumulācijas izmantošanai mutatis mutandis piemēro 5., 6. un 7. apakšiedaļu.
3. Spānijas muitas iestādes ir atbildīgas par 1., 2., 3., 5., 6. un 7. apakšiedaļas piemērošanu Seūtā un Meliljā.
4. Šā panta 1. un 2. punkta vajadzībām Seūtu un Melilju uzskata par vienu teritoriju.”.
(2)
Regulas I daļas IV sadaļas 2. nodaļā iekļauj šādu 1.A iedaļu:
“1.A iedaļa
Līdz reģistrēto eksportētāju sistēmas piemērošanai spēkā esošās administratīvās sadarbības procedūras un metodes
1. apakšiedaļa
Vispārīgi principi
97.k pants
1. Katra saņēmēja valsts ievēro vai nodrošina, ka tiek ievēroti:
a)
eksportējamo izstrādājumu izcelsmes noteikumi, kas izklāstīti 1. iedaļā;
b)
noteikumi par A veidlapas izcelsmes sertifikātu, kuru paraugs sniegts 17. pielikumā, aizpildīšanu un izdošanu;
c)
noteikumi par deklarācijas rēķinā izmantošanu, kuras paraugs sniegts 18. pielikumā;
d)
noteikumi par 97.s pantā minētajām administratīvās sadarbības metodēm;
e)
noteikumi, kas attiecas uz 89. pantā minēto atkāpju piešķiršanu.
2. Saņēmēju valstu kompetentās iestādes sadarbojas ar Komisiju vai dalībvalstīm, jo īpaši attiecībā uz:
a)
visa vajadzīgā atbalsta sniegšanu, ja to pieprasa Komisija, lai tā varētu uzraudzīt sistēmas pareizu pārvaldību attiecīgajā valstī, tostarp Komisijas vai dalībvalstu muitas iestāžu veiktus pārbaudes apmeklējumus uz vietas;
b)
neskarot 97.s un 97.t pantu, izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusa pārbaudi un atbilstību citiem šajā iedaļā izklāstītajiem nosacījumiem, tostarp apmeklējumus uz vietas, ja tādus izcelsmes izpētes sakarā pieprasa Komisija vai dalībvalstu muitas iestādes.
3. Ja saņēmējā valstī A veidlapas izcelsmes sertifikātu izdošanai izraudzīta kompetentā iestāde, tiek pārbaudīti izcelsmes dokumentārie pierādījumi un tiek izdoti A veidlapas izcelsmes sertifikāti eksportam uz Eiropas Savienību, tad uzskata, ka saņēmēja valsts ir pieņēmusi 1. punktā minētos nosacījumus.
4. Ja valsti vai teritoriju atzīst vai atkārtoti atzīst par saņēmēju valsti attiecībā uz izstrādājumiem, kas minēti Regulā (EK) Nr. 732/2008, tad preces, kuru izcelsme ir tajā valstī vai teritorijā, var izmantot vispārējo preferenču sistēmu, ar nosacījumu, ka tās eksportētas no saņēmējas valsts vai teritorijas 97.s pantā minētajā dienā vai pēc šīs dienas.
5. Izcelsmes pierādījums ir derīgs desmit mēnešus no tā izdošanas dienas eksportētājvalstī, un minētajā laikā tas jāiesniedz importētājvalsts muitas iestādēm.
2. apakšiedaļa
Eksporta procedūras saņēmējā valstī
97.l pants
1. A veidlapas izcelsmes sertifikātu, kura paraugs norādīts 17. pielikumā, izdod, pamatojoties uz eksportētāja vai tā pilnvarotā pārstāvja rakstisku pieteikumu, kam pievienoti citi atbilstoši pamatojuma dokumenti, kuri apliecina, ka eksportējamie izstrādājumi atbilst prasībām, lai varētu izdot izcelsmes sertifikātu (A veidlapa).
2. Sertifikāts ir pieejams eksportētājam, tiklīdz eksports ir noticis vai ir nodrošināts. Tomēr A veidlapas izcelsmes sertifikātu izņēmuma kārtā var izdot pēc tam, kad eksportēti tajā ietvertie izstrādājumi, ja:
a)
tas netika izdots eksportēšanas laikā kļūdu, netīšu izlaidumu vai īpašu apstākļu dēļ, vai
b)
valdības kompetentajām iestādēm ir pierādīts, ka A veidlapas izcelsmes sertifikāts ir izdots, taču importējot nav pieņemts tehnisku iemeslu dēļ.
3. Valdības kompetentās iestādes var izdot sertifikātu ar atpakaļejošu spēku tikai pēc tam, kad tās pārbaudījušas, ka eksportētāja pieteikumā sniegtā informācija atbilst informācijai attiecīgajā eksporta lietā un ka A veidlapas izcelsmes sertifikāts, kas atbilst šīs iedaļas noteikumiem, nav izdots, eksportējot attiecīgos izstrādājumus. Ar atpakaļejošu spēku izdotā A veidlapas izcelsmes sertifikāta 4. ailē ir jābūt norādei “Issued retrospectively” vai “Délivré à posteriori”.
4. A veidlapas izcelsmes sertifikāta zādzības, nozaudēšanas vai iznīcināšanas gadījumā eksportētājs var vērsties ar pieteikumu pie valdības kompetentajām iestādēm, kas izdevušas dokumentu, lai iegūtu tās dublikātu, pamatojoties uz to rīcībā esošajiem eksporta dokumentiem. Šādi izdota A veidlapas dublikāta 4. ailē ir jābūt vārdam “Duplicata” vai “Duplicate”, kā arī izdošanas dienai un sertifikāta oriģināla sērijas numuram. Dublikāts stājas spēkā no oriģināla spēkā esības dienas.
5. Lai pārbaudītu, vai izstrādājums, par kuru pieprasīts A veidlapas izcelsmes sertifikāts, atbilst attiecīgajiem izcelsmes noteikumiem, valdības kompetentās iestādes ir tiesīgas pieprasīt jebkuru dokumentāru pierādījumu vai veikt jebkuru pārbaudi, kuru tās uzskata par piemērotu.
6. A veidlapas izcelsmes sertifikāta 2. ailes aizpildīšana nav obligāta. 12. ailē ir norāde “Eiropas Savienība” vai kādas dalībvalsts nosaukums. A veidlapas izcelsmes sertifikāta izdošanas dienu norāda 11. ailē. Paraksts minētajā ailē, kas ir paredzēta valdības kompetentajām iestādēm, kuras izdod sertifikātu, kā arī eksportētāja pilnvarotā parakstītāja paraksts 12. ailē, ir rakstīts ar roku.
97.m pants
1. Ikviens eksportētājs var sagatavot deklarāciju rēķinā attiecībā uz jebkuru sūtījumu, kurš sastāv no viena vai vairākiem iepakojumiem, kas ietver noteiktas izcelsmes izstrādājumus, kuru kopējā vērtība nepārsniedz EUR 6 000, un ar noteikumu, ka šai procedūrai piemēro 97.k panta 2. punktā minēto administratīvo sadarbību.
2. Eksportētājam, kurš sagatavo deklarāciju rēķinā, jābūt gatavam pēc eksportētājvalsts muitas iestāžu vai citu valdības kompetento iestāžu pieprasījuma jebkurā brīdī iesniegt visus attiecīgos dokumentus, kas apliecina izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu.
3. Deklarāciju rēķinā sagatavo eksportētājs franču vai angļu valodā, uz rēķina pavadzīmes vai cita komercdokumenta mašīnrakstā uzrakstot, uzzīmogojot vai uzdrukājot deklarāciju, kuras teksts ir 18. pielikumā. Ja deklarācija ir rakstīta ar roku, tai jābūt rakstītai ar tinti un drukātiem burtiem. Deklarācijā rēķinā eksportētājs parakstās pašrocīgi.
4. Lai izmantotu deklarāciju rēķinā, jāievēro šādi nosacījumi:
a)
katram sūtījumam sagatavo vienu deklarāciju rēķinā;
b)
ja preces, kas ietvertas sūtījumā, jau eksportētājvalstī ir pārbaudītas attiecībā uz “noteiktas izcelsmes izstrādājumu” definīciju, eksportētājs deklarācijā rēķinā var atsaukties uz šo pārbaudi.
5. Ja piemēro kumulāciju saskaņā ar 84., 85. vai 86. pantu, saņēmējas valsts kompetentās valdības iestādes, kurām pieprasa izdot A veidlapas izcelsmes sertifikātu par izstrādājumiem, kuru ražošanā izmantoti materiāli, kuru izcelsme ir Pusē, ar kuru atļauta kumulācija, pamatojas uz:
-
divpusējas kumulācijas gadījumā - izcelsmes pierādījumu, ko sniedzis eksportētāja piegādātājs un kas izdots saskaņā ar 5. apakšiedaļas noteikumiem,
-
gadījumā, ja piemēro kumulāciju ar Norvēģiju, Šveici vai Turciju, - eksportētāja piegādātāja sniegtu izcelsmes pierādījumu, kas attiecīgi izdots saskaņā ar Norvēģijas, Šveices vai Turcijas VPS izcelsmes noteikumiem,
-
piemērojot reģionālo kumulāciju, - uz eksportētāja piegādātāja sniegtu izcelsmes pierādījumu, proti, A veidlapas izcelsmes sertifikātu, kura paraugs norādīts 17. pielikumā, vai attiecīgi deklarāciju rēķinā, kuras teksts norādīts 18. pielikumā,
-
piemērojot paplašināto kumulāciju, - uz eksportētāja piegādātāja sniegtu izcelsmes pierādījumu, kas izdots saskaņā ar atbilstošā Eiropas Savienības un attiecīgās valsts brīvās tirdzniecības nolīguma noteikumiem,
pirmās daļas pirmajā, otrajā, trešajā un ceturtajā ievilkumā minētajos gadījumos A veidlapas izcelsmes sertifikāta 4. ailē attiecīgi ir norāde “EU cumulation”, “Norway cumulation”, “Switzerland cumulation”, “Turkey cumulation”, “regional cumulation”, “extended cumulation with country x” vai “Cumul UE”, “Cumul Norvège”, “Cumul Suisse”, “Cumul Turquie”, “cumul régional”, “cumul étendu avec le pays x”.
3. apakšiedaļa
Procedūras, kas jāievēro, laižot preces brīvā apgrozībā Eiropas Savienībā
97.n pants
1. A veidlapas izcelsmes sertifikātus vai deklarācijas rēķinā iesniedz importa dalībvalstu muitas iestādēm saskaņā ar muitas deklarācijas procedūrām.
2. Izcelsmes pierādījumus, kas importētājvalsts muitas iestādēm iesniegti pēc 97.k panta 5. punktā norādītā iesniegšanas termiņa, var pieņemt, lai piemērotu preferenciālo režīmu, ja dokumentus līdz noteiktajam termiņam iesniegt nav bijis iespējams kādu ārkārtas apstākļu dēļ. Citos novēlotas iesniegšanas gadījumos importētājvalsts muitas iestādes var pieņemt izcelsmes pierādījumus, ja izstrādājumi tām uzrādīti līdz galīgajam termiņam.
97.o pants
1. Ja pēc importētāja lūguma un saskaņā ar importētājvalsts muitas iestāžu noteiktajiem nosacījumiem tos izjauktus vai nesaliktus izstrādājumus harmonizētās sistēmas interpretācijas Vispārīgā 2.a noteikuma nozīmē, uz kuriem attiecas harmonizētās sistēmas XVI vai XVII iedaļa vai pozīcija 7308 vai 9406, importē pa daļām, tad muitas iestādēm var iesniegt vienu šo izstrādājumu izcelsmes pierādījumu, importējot pirmo daļu.
2. Pēc importētāja lūguma un ievērojot importētājas dalībvalsts muitas iestāžu paredzētos nosacījumus, importējot pirmo sūtījumu, muitas iestādēm var iesniegt vienu izcelsmes pierādījumu, ja preces:
a)
importētas nozīmīgas komerciālas vērtības regulārās un ilgstošās tirdzniecības operācijās;
b)
ir viena pirkuma līguma priekšmets un šā līguma puses ir reģistrētas eksportētājvalstī vai dalībvalstī(-s);
c)
kombinētajā nomenklatūrā klasificētas ar vienu un to pašu kodu (astoņi cipari);
d)
ir vienīgi no viena un tā paša eksportētāja, paredzētas vienam un tam pašam importētājam, un uz tām attiecas ievešanas formalitātes tās pašas dalībvalsts tajā pašā muitas iestādē.
Šo procedūru piemēro kompetentu muitas iestāžu noteiktu laikposmu.
97.p pants
1. Ja noteiktas izcelsmes izstrādājumus nodod muitas iestādes kontrolē vienā dalībvalstī, izcelsmes pierādījuma oriģinālu ir iespējams aizstāt ar vienu vai vairākiem A veidlapas izcelsmes sertifikātiem visu šo izstrādājumu vai to daļas nosūtīšanai uz citu vietu Eiropas Savienībā vai attiecīgā gadījumā uz Norvēģiju, Šveici vai Turciju.
2. A veidlapas izcelsmes aizstājējsertifikātu izdod tā muitas iestāde, kuras kontrolē izstrādājumi ir nodoti. Aizstājējsertifikātu sagatavo, pamatojoties uz reeksportētāja rakstisku pieprasījumu.
3. Aizstājējsertifikāta augšējā labajā stūrī norāda tās starpniekvalsts nosaukumu, kurā tas ir izdots. 4. ailē ir jābūt vārdiem “Replacement certificate” vai “Certificat de remplacement”, kā arī izcelsmes sertifikāta oriģināla izdošanas dienai un sērijas numuram. Reeksportētāja vārdu/nosaukumu norāda 1. ailē. Galīgā saņēmēja vārdu/nosaukumu var norādīt 2. ailē. Visus datus par reeksportētajiem izstrādājumiem, kas norādīti sertifikāta oriģinālā, norāda 3.-9. ailē, un atsauces uz reeksportētāja rēķinu norāda 10. ailē.
4. Muitas iestādes, kas izdevušas aizstājējsertifikātu, vīzē 11. aili. Iestādes ir atbildīgas tikai par aizstājējsertifikāta izdošanu. Datus par izcelsmes valsti un galamērķa valsti 12. ailē iegūst no sertifikāta oriģināla. Šo aili paraksta reeksportētājs. Reeksportētājs, kas labticīgi parakstās šajā ailē, nav atbildīgs par sertifikāta oriģinālā iekļauto datu precizitāti.
5. Muitas iestāde, kurai pieprasīts veikt 1. punktā minēto darbību, uz sertifikāta oriģināla atzīmē pārsūtīto izstrādājumu svaru, numurus un veidu un tur norāda attiecīgā aizstājējsertifikāta vai aizstājējsertifikātu sērijas numuru(-s). Tā glabā sertifikāta oriģinālu vismaz trīs gadus. Sertifikāta oriģināla fotokopiju var pievienot aizstājējsertifikātam.
6. Tādu izstrādājumu gadījumā, kuri saņem tarifu preferences atbilstoši atkāpei, kas piešķirta saskaņā ar 89. panta noteikumiem, šajā pantā paredzēto procedūru piemēro vienīgi tad, ja šie izstrādājumi paredzēti Eiropas Savienībai. Ja attiecīgais izstrādājums ieguvis noteiktas izcelsmes statusu, izmantojot reģionālo kumulāciju, izcelsmes aizstājējsertifikātu var sagatavot tikai izstrādājumiem, kurus sūta uz Norvēģiju, Šveici vai Turciju, ja šīs valstis piemēro tos pašus reģionālos kumulācijas noteikumus, kādus piemēro Eiropas Savienība.
97.q pants
1. Izstrādājumus, ko nelielos iepakojumos privātpersona sūta privātpersonai vai kas veido daļu no ceļotāja personīgās bagāžas, atzīst par noteiktas izcelsmes izstrādājumiem, kuriem piemēro 66. pantā minētās tarifa preferences, nepieprasot uzrādīt A veidlapas izcelsmes sertifikātu vai deklarāciju rēķinā ar noteikumu, ka:
a)
šie izstrādājumi:
i)
nav importēti komerciālā veidā;
ii)
ir deklarēti kā atbilstīgi nosacījumiem, lai varētu izmantot preferenču sistēmu;
b)
nav šaubu par a) apakšpunkta ii) punktā minētās deklarācijas patiesumu.
2. Importu neuzskata par izstrādājumu importu tirdzniecībai, ja izpildīti visi turpmāk minētie nosacījumi:
a)
imports ir neregulārs;
b)
importu veido tikai izstrādājumi, kas paredzēti saņēmēju vai ceļotāju, vai viņu ģimeņu personīgai lietošanai;
c)
izstrādājumu īpatnības un daudzums liecina, ka tie nav paredzēti komerciālam izmantojumam.
3. Panta 2. punktā minēto izstrādājumu kopējā vērtība nepārsniedz EUR 500 sīkpaku gadījumā vai EUR 1 200 tādu izstrādājumu gadījumā, kas veido ceļotāju personīgo bagāžu.
97.r pants
1. Nelielu atšķirību atklāšana starp ziņām, kas sniegtas A veidlapas izcelsmes sertifikātā vai deklarācijā rēķinā, un ziņām, kas sniegtas dokumentos, kuri iesniegti muitas iestādē izstrādājumu importa formalitāšu veikšanai, ipso facto neanulē sertifikātu vai deklarāciju, ja pienācīgi konstatē, ka minētais dokuments atbilst uzrādītajiem izstrādājumiem.
2. Acīmredzamas formālas kļūdas A veidlapas izcelsmes sertifikātā, preču pārvadājuma sertifikātā EUR.1 vai deklarācijā rēķinā nav par iemeslu šo dokumentu noraidīšanai, ja šīs kļūdas nav tādas, kas rada šaubas par dokumentā sniegto ziņu pareizumu.
4. apakšiedaļa
Administratīvās sadarbības metodes
97.s pants
1. Saņēmējas valstis Komisijai dara zināmus to teritorijā esošo valdības iestāžu nosaukumu un adresi, kas ir pilnvarotas izdot A veidlapas izcelsmes sertifikātus, kā arī šo iestāžu lietoto zīmogu nospiedumu paraugus, kā arī to iestāžu nosaukumu un adresi, kas ir atbildīgas par A veidlapas izcelsmes sertifikātu un deklarāciju rēķinā kontroli.
Komisija šo informāciju paziņos dalībvalstu muitas iestādēm. Ja šo informāciju paziņo saistībā ar iepriekšējo paziņojumu grozījumiem, Komisija norāda dienu, kurā jaunie zīmogi tiek nodoti lietošanā, saskaņā ar norādēm, ko sniegušas saņēmēju valstu valdības iestādes. Šī informācija ir oficiālai izmantošanai; tomēr, ja preces laiž brīvā apgrozībā, attiecīgās muitas iestādes var atļaut importētājam vai tā attiecīgi pilnvarotam pārstāvim iepazīties ar šajā daļā minēto zīmogu nospiedumu paraugiem.
Saņēmējām valstīm, kas jau ir iesniegušas saskaņā ar pirmo daļu noteikto informāciju, tā vairs nav jāsniedz, ja vien nav notikušas kādas izmaiņas.
2. Regulas 97.k panta 4. punkta piemērošanai Komisija publicēs Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (C sērija) datumu, kurā valsts vai teritorija, kas atzīta vai atkal atzīta par saņēmēju valsti attiecībā uz Regulas (EK) Nr. 732/2008 minētajiem izstrādājumiem, izpildījusi 1. punktā noteiktos pienākumus.
3. Pēc saņēmēju valstu kompetento iestāžu pieprasījuma Komisija nosūtīs saņēmējām valstīm to zīmogu nospiedumu paraugus, kurus dalībvalstu muitas iestādes izmanto preču pārvadājumu sertifikātu EUR.1 izdošanai.
97.t pants
1. A veidlapas izcelsmes sertifikātu un deklarāciju rēķinā vēlāku pārbaudi veic izlases veidā vai ikreiz, kad dalībvalstu muitas iestādēm ir pamatotas šaubas par šo dokumentu autentiskumu, attiecīgo izstrādājumu izcelsmes statusu vai citu šīs iedaļas prasību izpildi.
2. Kad muitas iestādes pieprasa vēlāku pārbaudi, dalībvalstu muitas iestādes nosūta atpakaļ A veidlapas izcelsmes sertifikātu un rēķinu, ja tas iesniegts, deklarāciju rēķinā vai šo dokumentu kopiju kompetentajām valdības iestādēm eksportētājā saņēmējā valstī, attiecīgā gadījumā norādot izmeklēšanas iemeslus. Lai pamatotu pieprasītās pārbaudes nepieciešamību, pārsūta visus iegūtos dokumentus un informāciju, kas liecina, ka izcelsmes pierādījumā sniegtās ziņas nav pareizas.
Ja dalībvalstu muitas iestādes nolemj apturēt tarifa preferenču piešķiršanu līdz pārbaudes rezultātu saņemšanai, tās piedāvā importētājam laist izstrādājumus apgrozībā, ja tiek veikti visi vajadzīgie piesardzības pasākumi.
3. Ja pieprasīta vēlāka pārbaude, tā jāveic un tās rezultāti jāpaziņo dalībvalstu muitas iestādēm ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā vai, ja pieprasījums nosūtīts Norvēģijai, Šveicei vai Turcijai, lai pārbaudītu izcelsmes aizstājējpierādījumus, kas sagatavoti to teritorijās, pamatojoties uz A veidlapas izcelsmes sertifikātu vai deklarāciju rēķinā, kas sagatavota saņēmējā valstī, ne vēlāk kā sešu mēnešu laikā no dienas, kurā nosūtīts pieprasījums. Rezultātiem jābūt tādiem, kas ļauj noteikt, vai attiecīgais izcelsmes pierādījums attiecas uz faktiski eksportētajiem izstrādājumiem un vai šos izstrādājumus var uzskatīt par saņēmējas valsts izcelsmes izstrādājumiem.
4. Ja A veidlapas izcelsmes sertifikāti izdoti, ņemot vērā divpusējo kumulāciju, atbildē iekļauj preču pārvadājuma sertifikāta(-u) EUR.1 kopiju (kopijas) vai vajadzības gadījumā attiecīgās(-o) deklarācijas(-u) kopiju(-as).
5. Ja pamatotu šaubu gadījumā atbilde nav saņemta sešu mēnešu laikā, kā norādīts 3. punktā, vai ja atbildē nav pietiekamas informācijas, lai noteiktu attiecīgā dokumenta autentiskumu vai izstrādājumu patieso izcelsmi, ir jāsūta otrs paziņojums kompetentajām iestādēm. Ja pēc otra paziņojuma nosūtīšanas pārbaudes rezultāti četru mēnešu laikā no dienas, kad nosūtīts otrais paziņojums, netiek paziņoti iestādēm, kas tos pieprasa, vai ja šie rezultāti neļauj noteikt attiecīgo dokumentu autentiskumu vai izstrādājumu patieso izcelsmi, iestādes, kas iesniegušas pieprasījumu, izņemot izņēmuma gadījumus, atsakās piešķirt tarifa preferences.
6. Ja pārbaudes procedūra vai jebkura cita pieejamā informācija šķietami norāda, ka ir pārkāpti izcelsmes noteikumi, eksportētāja saņēmēja valsts pēc savas ierosmes vai pēc dalībvalstu muitas iestāžu pieprasījuma pietiekami steidzami veic atbilstīgu izmeklēšanu vai organizē to, lai tūlīt atklātu un novērstu šādus pārkāpumus. Šajā nolūkā Komisija vai dalībvalstu muitas iestādes var piedalīties izmeklēšanā.
7. Lai veiktu vēlāku A veidlapas izcelsmes sertifikātu pārbaudi, eksportētāji glabā visus attiecīgos dokumentus, kas pierāda konkrēto izstrādājumu noteiktas izcelsmes statusu, un eksportētājas saņēmējas valsts valdības kompetentās iestādes glabā sertifikātu kopijas, kā arī jebkādus eksporta dokumentus, kas uz tiem attiecas. Šos dokumentus glabā vismaz trīs gadus no tā gada beigām, kurā izdots A veidlapas izcelsmes sertifikāts.
97.u pants
1. Regulas 97.s un 97.t pantu piemēro arī vienas reģionālās grupas valstīm, lai sniegtu informāciju Komisijai vai dalībvalstu muitas iestādēm, kā arī saskaņā ar izcelsmes reģionālās kumulācijas noteikumiem izdoto A veidlapas izcelsmes sertifikātu vai deklarāciju rēķinā vēlākai pārbaudei.
2. Regulas 85., 97.m un 97.p panta piemērošanai nolīgumā, kas noslēgts starp Eiropas Savienību, Norvēģiju, Šveici un Turciju cita starpā iekļauj apņemšanos sniegt savstarpēju atbalstu administratīvās sadarbības jomā.
Regulas 86. panta 7. un 8. punkta un 97.k panta piemērošanai valstij, ar kuru Eiropas Savienībai ir spēkā esošs brīvās tirdzniecības nolīgums un kura ir piekritusi piedalīties paplašinātajā kumulācijā ar saņēmēju valsti, jāapņemas arī sniegt saņēmējai valstij atbalstu administratīvās sadarbības jomā tādā pašā veidā, kā tā sniegtu šādu atbalstu dalībvalstu muitas iestādēm saskaņā ar attiecīgo brīvās tirdzniecības nolīgumu atbilstošajiem noteikumiem.
5. apakšiedaļa
Procedūras saistībā ar divpusējo kumulāciju
97.v pants
1. Pierādījumu par Eiropas Savienības izstrādājumu izcelsmes statusu sniedz vai nu:
a)
uzrādot preču pārvadājuma sertifikātu EUR.1, kura paraugs ir 21. pielikumā, vai
b)
uzrādot deklarāciju rēķinā, kuras paraugs ir sniegts 18. pielikumā. Deklarāciju rēķinā var sagatavot jebkurš eksportētājs sūtījumiem, kuru noteiktas izcelsmes izstrādājumu kopējā vērtība nepārsniedz EUR 6 000, vai atzītais Eiropas Savienības eksportētājs.
2. Eksportētājs vai tā pilnvarots pārstāvis preču pārvadājuma sertifikāta EUR.1 2. ailē ieraksta “GSP beneficiary countries” un “EU” vai “pays bénéficaires du SPG” un “UE”.
3. Šīs iedaļas noteikumi par A veidlapas izcelsmes sertifikātu izdošanu, izmantošanu un vēlāko pārbaudi mutatis mutandis attiecas uz preču pārvadājuma sertifikātu EUR.1 un, izņemot noteikumus par to izdošanu, deklarācijām rēķinā.
4. Dalībvalstu muitas iestādes var atļaut jebkuram eksportētājam, turpmāk “atzītajam eksportētājam”, kas bieži veic Eiropas Savienības izcelsmes izstrādājumu pārvadājumus divpusējās kumulācijas sakarā, sagatavot deklarācijas rēķinā neatkarīgi no attiecīgo izstrādājumu vērtības, ja minētais eksportētājs sniedz muitas iestādēm visas garantijas, kas vajadzīgas, lai varētu pārbaudīt:
a)
izstrādājumu izcelsmes statusu, un
b)
citu minētajā dalībvalstī piemērojamu prasību izpildi.
5. Muitas iestādes var piešķirt atzītā eksportētāja statusu saskaņā ar jebkuriem nosacījumiem, kurus tās uzskata par atbilstīgiem. Muitas dienesti atzītajam eksportētājam piešķir muitas atļaujas numuru, kas jānorāda deklarācijā rēķinā.
6. Muitas iestādes pārrauga, kā atzītais eksportētājs izmanto atļauju. Piešķirto atļauju muitas iestādes jebkurā laikā var atsaukt.
Tās atļauju var atsaukt šādos gadījumos:
a)
atzītais eksportētājs vairs nesniedz 4. punktā minētās garantijas;
b)
atzītais eksportētājs nepilda 5. punktā minētos nosacījumus;
c)
atzītais eksportētājs nepareizi izmanto atļauju.
7. Atzītajam eksportētājam deklarācijas rēķinā nav jāparaksta, ja atzītais eksportētājs iesniedz muitas dienestiem rakstisku apņemšanos, uzņemoties pilnu atbildību par jebkuru deklarāciju rēķinā, kurā norādīts uz atzīto eksportētāju, it kā atzītais eksportētājs pats būtu pašrocīgi parakstījis šādas deklarācijas.
6. apakšiedaļa
Seūta un Melilja
97.w pants
Šīs iedaļas noteikumus par izcelsmes pierādījumu izdošanu, izmantošanu un turpmāku pārbaudi piemēro mutatis mutandis izstrādājumiem, kurus eksportē no saņēmējas valsts uz Seūtu un Melilju, un izstrādājumiem, kurus divpusējai kumulācijai eksportē no Seūtas un Meliljas uz saņēmēju valsti.
Seūtu un Melilju uzskata par vienu teritoriju.
Spānijas muitas iestādes ir atbildīgas par šīs iedaļas piemērošanu Seūtā un Meliljā.”.
(3)
I daļas IV sadaļas 2. nodaļas 2. iedaļā pirms 1. apakšiedaļas iekļauj šādu 97.x pantu:
“97.x pants
1. Šajā iedaļā piemēro šādas definīcijas:
a)
“ražošana” ir jebkura apstrāde vai pārstrāde, ieskaitot montāžu;
b)
“materiāls” ir jebkura sastāvdaļa, izejviela, daļa vai detaļa, utt., ko izmanto izstrādājuma ražošanai;
c)
“izstrādājums” ir iegūtais izstrādājums, pat ja to vēlāk paredzēts izmantot citā ražošanas darbībā;
d)
“preces” ir gan materiāli, gan izstrādājumi;
e)
“muitas vērtība” ir vērtība, ko nosaka saskaņā ar 1994. gada nolīgumu par Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (VVTT) VII panta īstenošanu (Pasaules Tirdzniecības organizācijas nolīgums par muitas vērtējumu);
f)
“ražotāja cena” 15. pielikuma sarakstā ir cena, kas par izstrādājuma ražošanu samaksāta ražotājam, kura uzņēmumā ir veikta izstrādājuma pēdējā apstrāde vai pārstrāde, ar noteikumu, ka cenā ir ietverta visu izmantoto materiālu vērtība, atskaitot jebkurus iekšējos nodokļus, ko atmaksā vai ko varētu atmaksāt, ja iegūto izstrādājumu eksportē.
Ja faktiskā samaksātā cena neatspoguļo visas ar izstrādājuma ražošanu saistītās izmaksas, kas faktiski ir radušās saņēmējā valstī, ražotāja cena ir visu to izmaksu summa, atskaitot visus iekšējos nodokļus, ko tad, ja iegūto izstrādājumu eksportē, atmaksā vai ko varētu atmaksāt;
g)
“materiālu vērtība” 15. pielikuma sarakstā ir izmantoto nenoteiktas izcelsmes materiālu muitas vērtība to importēšanas laikā vai, ja tā nav zināma un to nevar noskaidrot, tad pirmā noskaidrojamā cena, kas samaksāta par materiāliem Eiropas Savienībā vai saņēmējā valstī 98. panta 1. punkta nozīmē. Ja ir jānosaka izmantoto noteiktas izcelsmes materiālu vērtība, šo daļu piemēro mutatis mutandis;
h)
“nodaļas”, “pozīcijas” un “apakšpozīcijas” ir nodaļas, pozīcijas un apakšpozīcijas (četrciparu vai sešciparu kodi), kurus lieto harmonizētās sistēmas nomenklatūrā;
i)
“klasificēts” norāda uz izstrādājuma vai materiāla iekļaušanu harmonizētās sistēmas konkrētā pozīcijā vai apakšpozīcijā;
j)
“sūtījums” ir izstrādājumi, kurus vai nu
-
kopā nosūta no viena eksportētāja vienam saņēmējam, vai
-
uz kuriem attiecas vienots transporta dokuments par to nosūtīšanu no eksportētāja saņēmējam, vai, ja šāda dokumenta nav, viens rēķins.
2. Lai piemērotu 1. punkta f) apakšpunktu gadījumā, ja pēdējās apstrādes vai pārstrādes veikšana ar apakšlīgumu nodota ražotājam, 1. punkta f) apakšpunkta pirmajā daļā minētais termins “ražotājs” var attiekties uz uzņēmumu, kas nodarbina apakšuzņēmēju.”.
(4)
Regulas 99. pantā iekļauj šādu d.a) apakšpunktu:
“d.a)
izstrādājumus, kas iegūti no tajā dzimušiem un audzētiem dzīvniekiem;”.
(5)
Regulas 101. panta 1. punktu groza šādi:
a)
tā g) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:
“g)
darbības, kas veiktas cukura iekrāsošanai vai iesmaržošanai, vai cukurgraudiņu veidošanai; daļēja vai pilnīga kristālcukura samalšana”;
b)
tā m) apakšpunktu aizstāj ar šādu apakšpunktu:
“m)
vienkārša vienādu vai dažādu izstrādājumu sajaukšana; cukura sajaukšana ar jebkādām citām vielām;”;
c)
iekļauj šādu m.a) apakšpunktu:
“m.a)
vienkārša ūdens pievienošana vai izstrādājumu atšķaidīšana, dehidratācija vai denaturācija;”.
(6)
Iekļauj 13.a pielikumu, kas sniegts šīs regulas I pielikumā.
(7)
Iekļauj 13.b pielikumu, kas sniegts šīs regulas II pielikumā.
(8)
Iekļauj 13.c pielikumu, kas sniegts šīs regulas III pielikumā.
(9)
Iekļauj 13.d pielikumu, kas sniegts šīs regulas IV pielikumā.
(10)
Regulas 14. pielikumā 1. un 3.1. piezīmē vārdus “69. un 100. panta” aizstāj ar “100. panta”.
(11)
Regulas 17. pielikumu groza saskaņā ar šīs regulas V pielikumu.
(12)
Regulas 18. pielikumu aizstāj ar šīs regulas VI pielikuma tekstu.
2. pants
Saņēmējas valstis vēlākais trīs mēnešus, pirms to teritorijā faktiski piemēro reģistrēto eksportētāju sistēmu, iesniedz Komisijai apņemšanos saskaņā ar 68. panta 3. punktu Regulā (EK) Nr. 2454/93, kurā grozījumi izdarīti ar šo regulu, un informāciju, kas noteikta minētās regulas 69. pantā.
Vēlākais 2016. gada 1. jūlijā un 2019. gada 1. jūlijā Komisija pārbaudīs saņēmēju valstu gatavību piemērot reģistrēto eksportētāju sistēmu. Komisija ierosinās visus vajadzīgos pielāgojumus.
3. pants
1. Šī regula stājas spēkā septītajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
2. To piemēro no 2011. gada 1. janvāra.
3. Ievērojot šā panta 4. punktu, 1. panta (1) punktu, ciktāl tas attiecas uz 68.-71. pantu, 90.-97.i pantu un 97.j panta 2. punktu, un 1. panta (8) un (9) punktu piemēro no 2017. gada 1. janvāra.
4. Saņēmējas valstis, kuras nevar ieviest reģistrēto eksportētāju sistēmu 3. punktā noteiktajā datumā un kuras līdz 2016. gada 1. jūlijam iesniedz Komisijai rakstisku pieprasījumu vai attiecībā uz kurām Komisija saskaņā ar 2. panta otro daļu ir ierosinājusi pielāgojumus, līdz 2020. gada 1. janvārim var turpināt piemērot noteikumus, kas izklāstīti IV sadaļas 2. nodaļas 1.A iedaļā un 17. un 18. pielikumā Regulā (EK) Nr. 2454/93, kura grozīta ar šo regulu.
5. Regulas 1. panta (2) punktu piemēro līdz 3. punktā noteiktajam datumam vai - attiecībā uz 4. punktā minētajām saņēmējām valstīm - līdz 4. punktā noteiktajam datumam.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 18. novembrī