РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 387/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 април 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета за Европейския фонд за рибарство по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната световна финансова криза и безпрецедентният икономически спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите условия в редица държави-членки. По-специално някои държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, особено във връзка с проблеми, които се отнасят до техния икономически растеж и финансова стабилност и до влошаването на техния дефицит и дългови позиции, което се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие на кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието на финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва да бъдат предприети допълнителни мерки, за да се облекчи този натиск чрез максимално и оптимално използване на финансирането от Европейския фонд за рибарство.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с който се предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски механизъм за финансово стабилизиране с оглед запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да поражда правно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение се предоставя на Гърция, е различен за всяка държава членка, участваща в тези инструменти.
(11)
Вследствие решението на Европейския съвет от 25 март 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност на 11 юли 2011 г. След решенията на държавните и правителствени ръкъводители на държавите от еврозоната от 21 юли и 9 декември 2011 г. Договорът беше изменен с цел подобряване ефективността на механизма и подписан на 2 февруари 2012 г. По силата на този договор Европейският механизъм за стабилност ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за финансово стабилизиране. Следователно този бъдещ механизъм следва вече да бъде взет под внимание в настоящия регламент.
(12)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и средствата на Съюза и подкрепи усилията за увеличаване на капацитета на Гърция за усвояване на средства от Съюза с цел да се стимулират растежът и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаването на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката, от страна на Комисията, заедно с държавите членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящият регламент допринася за тези усилия към увеличаване на взаимодействието.
(13)
С цел да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се увеличи въздействието на финансрането върху икономиката е необходимо да се позволи, в обосновани случаи, временно и без това да засяга програмния период 2014-2020 г., увеличаване на междинните плащания от Европейския фонд за рибарство за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност и които са поискали да се възползват от тази мярка, водеща до съответно намаляване на националното участие, с размер, съответстващ на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране, приложима за всяка приоритетна ос. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативните програми. Въпреки това, следва да бъде възможно оперативните програми да се актуализират с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държава членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва да предостави цялата информация, необходима на Комисията за установяване въз основа на данните относно макроикономическото и фискалното положение на въпросната държава членка, че не са налични средства за националното участие. Искането следва също да показва, че е необходимо увеличаване на плащанията в резултат на предоставянето на дерогацията с цел гарантиране на трайното изпълнение на оперативните програми, и че проблемите с капацитета за усвояване продължават да съществуват, въпреки че се използват максималните тавани, които се прилагат за процентните ставки на съфинансиране, определени в член 53, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета (10).
(15)
Държавата членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва също така да се позове на съответното решение на Съвета или на друг правен акт, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Необходимо е Комисията да разполага с подходящ период от време, започващ от подаването на искането на държавата членка, през който да провери точността на подадената информация и да повдигне възражение. С цел дерогацията да бъде ефективна и оперативна, следва да съществува презумпцията, че подобно искане е основателно, ако Комисията не повдигне никакво възражение. В случай че Комисията повдигне възражение във връзка с искането на държавата членка, Комисията следва посредством акт за изпълнение да приеме решение за това, като посочи основанията.
(16)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за плащането на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ от Съюза за преодоляване на сериозни затруднения относно финансовата им стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(17)
Необходимо е да се гарантира, че държавите членки, които ползват временно увеличение на междинните плащания в съответствие с настоящия регламент, докладват надлежно относно използването на увеличените суми, които са им предоставени.
(18)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1198/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Тези оценки могат да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(19)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и безпрецедентният икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Предвид извънредните обстоятелства в съответните държави членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на държава членка, подала искането, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодоляват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(20)
Когато е предвидено временно увеличение на междинните плащания, то следва също така да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави членки, и тези бюджетни ограничения следва да намерят подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. В допълнение, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и следва да действа за ограничен срок до 31 декември 2013 г.
(21)
Поради това Регламент (ЕО) № 1198/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1198/2006 се изменя, както следва:
1)
Членове 76 и 77 се заменят със следното:
„Член 76
Правила за изчисляване на междинни плащания
1. Междинните плащания се изчисляват, като към публичното финансиране, декларирано в отчета за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по приоритетни оси и цели „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се приложи процентът на съфинансиране, определен в текущия план за финансиране за всяка приоритетна ос и всяка цел.
2. Чрез дерогация от параграф 1, в отговор на конкретно и добре обосновано искане от държавата-членка, дадено междинно плащане е сумата на платената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на приоритетната ос и на целта. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в отчета за разходите.
3. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на дадена държава-членка междинните плащания се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите публични разходи, новодекларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, който се подава през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (11) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (12);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност, подписан на 2 февруари 2012 г.
4. За изчисляване на междинните плащания, подадени след като държавата-членка вече не се възползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
5. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 3, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, свързани с изпълнението на оперативната програма.
6. В контекста на годишните доклади в съответствие с член 67, параграф 1, държавите членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и работните места в съответната държава членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на годишния доклад, предвиден в член 68, параграф 1.
Член 77
Правила за изчисляване на плащането на окончателното салдо
1. Плащането на окончателното салдо се ограничава до една от следните две суми, в зависимост от това коя е по-малка:
а)
сумата, изчислена, като към публичното финансиране, декларирано в окончателния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по всяка приоритетна ос и всяка цел „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се прилага процентната ставка на съфинансиране, определена в текущия план за финансиране за тази приоритетна ос и тази цел;
б)
сумата на изплатената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на всяка приоритетна ос и на всяка цел. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в последния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращ орган по отношения на всяка приоритетна ос и за всяка цел.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на държава-членка плащането на окончателното салдо се увеличава с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно декларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на еднo от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. За целите на изчисляване на плащането на окончателното салдо след като държавата-членка престане да се ползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в член 76, параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
2)
Вмъква се следният член:
„Член 77а
Ограничаване на участието на Съюза в рамките на междинни плащания и плащането на окончателното салдо
1. Без да се засягат разпоредбите на член 76, параграф 3 и член 77, параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от ЕФР за всяка приоритетна ос и всяка цел, както са определени в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
2. Дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, се предоставя от Комисията при писмено искане от държава членка, която отговаря на едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в). Искането се представя до 17 юли 2012 г. или в рамките на два месеца, считано от датата, на която въпросната държава членка изпълни едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. В искането си до Комисията държавата членка обосновава необходимостта от дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, като предоставя информацията, необходима, за да се установи, че:
а)
не са налични средства за националното участие, чрез данни относно нейното макроикономическо и фискално положение;
б)
увеличаването на плащанията, посочени в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, е необходимо, за да се продължи изпълнението на оперативните програми;
в)
проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране по член 53, параграф 3;
г)
отговаря на едно от условията, посочени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата членка.
Комисията проверява дали подадената информация обосновава предоставянето на дерогация. Комисията може да повдигне възражение във връзка с тази информация в рамките на 30 дни, считано от деня на подаване на искането. Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата членка, искането се счита за основателно.
4. В искането си държавата членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
5. Дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, подадени след 31 декември 2013 г.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
За следните държави-членки обаче той се прилага с обратно действие:
а)
за Ирландия, Гърция и Португалия, считано от деня, в който финансовата помощ е предоставена на тези държави членки в съответствие с член 76, параграф 3;
б)
за Унгария, Латвия и Румъния - считано от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 19 април 2012 година.
EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES REGULA (ES) Nr. 387/2012
(2012. gada 19. aprīlis),
ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1198/2006 par Eiropas Zivsaimniecības fondu attiecībā uz konkrētiem noteikumiem par finanšu pārvaldību konkrētām dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām vai kurām draud šādas grūtības attiecībā uz to finanšu stabilitāti
EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 43. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
saskaņā ar parasto likumdošanas procedūru (2),
tā kā:
(1)
Vēl nepieredzēta pasaules finanšu krīze un ekonomikas lejupslīde ir būtiski iedragājusi ekonomisko izaugsmi un finanšu stabilitāti, kā arī izraisījusi ievērojamu finanšu un ekonomiskās situācijas pasliktināšanos vairākās dalībvalstīs. Konkrēti, dažas dalībvalstis saskaras ar nopietnām grūtībām vai tām draud šādas grūtības, īpaši problēmas attiecībā uz ekonomisko izaugsmi, finanšu stabilitāti un budžeta deficīta un parāda situācijas pasliktināšanos, starptautiskās ekonomikas un finanšu vides dēļ.
(2)
Kaut arī jau ir veikti nozīmīgi pasākumi krīzes negatīvās ietekmes mazināšanai, tostarp grozījumi tiesību aktos, finanšu krīzes ietekme uz reālo ekonomiku, darba tirgu un iedzīvotājiem ir jūtama plašā apmērā. Palielinās spiediens uz valstu finansiālajiem resursiem, un būtu jāveic turpmāki pasākumi tā mazināšanai, maksimāli un optimāli izmantojot Eiropas Zivsaimniecības fonda finansējumu.
(3)
Atbilstoši Līguma par Eiropas Savienības darbību 122. panta 2. punktam, kurā paredzēta iespēja piešķirt Savienības finansiālu palīdzību dalībvalstij, kurai ir grūtības vai kurai nopietni draud lielas grūtības, ko izraisījuši, inter alia, ārkārtēji notikumi, kurus tā nevar ietekmēt, ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (3) ir izveidots Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisms ar nolūku saglabāt Savienības finanšu stabilitāti.
(4)
Ar Padomes Īstenošanas lēmumiem 2011/77/ES (4) un 2011/344/ES (5) šādu Savienības finansiālo palīdzību piešķīra attiecīgi Īrijai un Portugālei.
(5)
Grieķija saskārās ar nopietnām grūtībām saistībā ar finanšu stabilitāti jau pirms Regulas (ES) Nr. 407/2010 stāšanās spēkā. Tāpēc finansiālo palīdzību Grieķijai nevarēja pamatot uz minēto regulu.
(6)
Kreditoru nolīgums un Aizdevumu mehānisma nolīgums attiecībā uz Grieķiju tika parakstīts 2010. gada 8. maijā un stājās spēkā 2010. gada 11. maijā. Kreditoru nolīgumam jāpaliek spēkā pilnā apmērā trīs gadu programmas laikposmā, kamēr saskaņā ar Aizdevumu mehānisma nolīgumu nav samaksātas visas summas.
(7)
Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (6), paredz, ka Padomei jāsniedz savstarpēja palīdzība gadījumos, kad dalībvalsts, kurā nav ieviests euro, ir nonākusi grūtībās vai arī tai draud nopietnas grūtības attiecībā uz maksājumu bilanci.
(8)
Ar Padomes Lēmumiem 2009/102/EK (7), 2009/290/EK (8) un 2009/459/EK (9) šādu Savienības finansiālo palīdzību piešķīra attiecīgi Ungārijai, Latvijai un Rumānijai.
(9)
Laikposms, kurā Īrijai, Ungārijai, Latvijai, Portugālei un Rumānijai ir pieejama finansiālā palīdzība, ir noteikts attiecīgajos Padomes lēmumos. Laikposms, kurā finansiāla palīdzība tika darīta pieejama Ungārijai, beidzās 2010. gada 4. novembrī.
(10)
Laikposms, kurā Grieķijai ir pieejama finansiāla palīdzība saskaņā ar Kreditoru nolīgumu un Aizdevumu mehānisma nolīgumu, ir atšķirīgs katrai šajos instrumentos iesaistītajai dalībvalstij.
(11)
Pēc Eiropadomes 2011. gada 25. marta lēmuma 17 eurozonas dalībvalstu finanšu ministri 2011. gada 11. jūlijā parakstīja līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi. Pēc eurozonas dalībvalstu valsts galvu un valdību vadītāju lēmumiem, kas pieņemti 2011. gada 21. jūlijā un 9. decembrī, līgumā tika izdarītas izmaiņas, lai uzlabotu mehānisma efektivitāti, un tas tika parakstīts 2012. gada 2. februārī. Saskaņā ar minēto līgumu Eiropas Stabilizācijas mehānisms līdz 2013. gadam pārņems uzdevumus, kurus pašlaik veic Eiropas finanšu stabilitātes instruments un Eiropas finanšu stabilizācijas mehānisms. Tādējādi šis jaunais mehānisms jau būtu jāņem vērā šajā regulā.
(12)
Eiropadome 2011. gada 23. un 24. jūnija secinājumos atzinīgi novērtēja Komisijas nodomu uzlabot sinerģiju starp Grieķijai paredzēto aizdevuma programmu un Savienības fondiem un atbalstīja centienus palielināt Grieķijas spējas apgūt Savienības piešķirtos līdzekļus, lai veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, pārorientējot uzmanību uz konkurētspējas uzlabošanu un darba vietu izveidi. Turklāt secinājumos atzinīgi vērtēts un atbalstīts tas, ka Komisija kopā ar dalībvalstīm gatavo visaptverošu tehniskās palīdzības programmu Grieķijai. Šī regula sniedz ieguldījumu šādos sinerģijas veicināšanas centienos.
(13)
Lai sekmētu Savienības finansējuma pārvaldību, paātrinātu ieguldījumus dalībvalstīs un reģionos un palielinātu finansējuma ietekmi uz ekonomiku, pamatotos gadījumos, pagaidu kārtā un neskarot 2014.-2020. gada plānošanas periodu, ir nepieciešams atļaut starpposma maksājumu palielinājumu no Eiropas Zivsaimniecības fonda par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs līdzfinansējuma likmes, kāda piemērojama katram prioritārajam virzienam dalībvalstīm, kuras saskaras ar nopietnām grūtībām attiecībā uz finanšu stabilitāti un kuras ir lūgušas iespēju izmantot šo pasākumu, kas paredz attiecīgi samazināt valsts līdzfinansējumu. Tā kā minētais palielinājums ir īslaicīgs un lai saglabātu sākotnējās līdzfinansējuma likmes kā atsauces vērtību uz laiku palielinātās summas aprēķināšanā, izmaiņas, kas izriet no mehānisma piemērošanas, nebūtu jāatspoguļo darbības programmās iekļautajā finanšu plānā. Tomēr būtu jāparedz iespēja darbības programmas atjaunināt, lai līdzekļus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību un lai programmu mērķus saskaņotu ar kopējā pieejamā finansējuma samazinājumu.
(14)
Dalībvalstij, kura Komisijai lūdz iespēju izmantot atkāpi saskaņā ar šo regulu, savā lūgumā būtu jāsniedz visa informācija, kas vajadzīga, lai, pamatojoties uz datiem par šīs valsts makroekonomikas un fiskālo situāciju, noteiktu, ka līdzekļi valsts līdzfinansējumam nav pieejami. Tajā arī būtu jānorāda, ka ar atkāpi paredzētais maksājumu palielinājums ir vajadzīgs, lai nodrošinātu darbības programmu turpmāku īstenošanu, un ka problēmas ar absorbcijas spēju pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami Padomes Regulas (EK) Nr. 1198/2006 (10) 53. panta 3. punktā minētajām līdzfinansējuma likmēm.
(15)
Dalībvalstij, kura Komisijai lūdz iespēju izmantot atkāpi saskaņā ar šo regulu, būtu arī jāsniedz atsauce uz attiecīgo Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, saskaņā ar kuru dalībvalsts ir tiesīga izmantot atkāpi. Komisijai ir jābūt pietiekami ilgam laikam no dalībvalsts lūguma iesniegšanas dienas, lai pārbaudītu iesniegtās informācijas pareizību un paustu iebildumus. Lai atkāpe būtu efektīva un darbotiesspējīga, būtu jāpieņem, ka šāds lūgums ir pamatots, ja Komisija nepauž iebildumus. Ja Komisija pauž iebildumus pret dalībvalsts lūgumu, tā, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem attiecīgu lēmumu, kurā pamato iemeslus.
(16)
Atbilstoši būtu jāgroza noteikumi par starpposma maksājumu un darbības programmu noslēguma maksājumu aprēķināšanu laikposmā, kurā dalībvalstis saņem Savienības finansiālo palīdzību, lai novērstu nopietnas grūtības, kas saistītas ar finanšu stabilitāti.
(17)
Ir jānodrošina, ka tiek sniegti pienācīgi ziņojumi par to, kā tiek izmantotas palielinātās summas, kas darītas pieejamas tām dalībvalstīm, kuras izmanto starpposma maksājumu pagaidu palielinājumu saskaņā ar šo regulu.
(18)
Pēc tā laikposma beigām, kurā ir bijusi pieejama finansiālā palīdzība, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1198/2006 18. panta 2. punktu veiktajos novērtējumos varētu būt jāizvērtē, inter alia, vai valsts līdzfinansējuma samazinājums neizraisa ievērojamu nobīdi no sākotnēji noteiktajiem mērķiem. Šādi novērtējumi var izraisīt darbības programmas pārskatīšanu.
(19)
Tā kā vēl nepieredzētā krīze, kas ietekmējusi starptautiskos finanšu tirgus, un vēl nepieredzētā ekonomikas lejupslīde, kas būtiski iedragāja vairāku dalībvalstu finanšu stabilitāti, prasa steidzamu rīcību, lai cīnītos ar sekām ekonomikā kopumā, šai regulai būtu jāstājas spēkā pēc iespējas drīzāk. Ņemot vērā attiecīgo dalībvalstu ārkārtas apstākļus, tā būtu jāpiemēro ar atpakaļejošu spēku, sākot - atkarībā no lūguma iesniedzējas dalībvalsts statusa - vai nu no 2010. budžeta gada, vai no dienas, kad finansiālā palīdzība tika darīta pieejama, attiecībā uz tiem laikposmiem, kuros dalībvalstis saņēma finansiālo palīdzību no Savienības vai citām eurozonas dalībvalstīm, lai novērstu nopietnas grūtības, kas saistītas ar to finanšu stabilitāti.
(20)
Ja paredzēts starpposma maksājuma pagaidu palielinājums, tas būtu jāņem vērā arī saistībā ar budžeta ierobežojumiem, kas skar visas dalībvalstis, un minētajiem budžeta ierobežojumiem vajadzētu būt pienācīgi atspoguļotiem Eiropas Savienības vispārējā budžetā. Turklāt, tā kā mehānisma galvenais mērķis ir risināt konkrētas pašreizējās grūtības, būtu jāierobežo tā piemērošanas termiņš. Tādēļ mehānismu būtu jāsāk piemērot 2010. gada 1. janvārī, un tā darbības ilgums būtu jāparedz uz ierobežotu laikposmu līdz 2013. gada 31. decembrim.
(21)
Tādēļ būtu attiecīgi jāgroza Regula (EK) Nr. 1198/2006,
IR PIEŅĒMUŠI ŠO REGULU.
1. pants
Regulu (EK) Nr. 1198/2006 groza šādi:
1)
regulas 76. un 77. pantu aizstāj ar šādiem:
“76. pants
Starpposma maksājumu aprēķināšanas noteikumi
1. Starpposma maksājumus aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts ieguldījumam, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim / mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.
2. Atkāpjoties no 1. punkta, pamatojoties uz konkrētu un atbilstīgi pamatotu dalībvalsts lūgumu, starpposma maksājumu aprēķina kā Savienības palīdzības summu, kas samaksāta vai maksājama saņēmējiem saistībā ar prioritāro virzienu un mērķi. Šī summa dalībvalstij jānorāda izdevumu deklarācijā.
3. Atkāpjoties no 53. panta 3. punkta, pēc dalībvalsts lūguma starpposma maksājumus palielina par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs esošās līdzfinansējuma likmes katram dalībvalstu prioritārajam virzienam līdz maksimums 100 %, ko piemēro nesen deklarētajiem valsts attaisnotajiem izdevumiem katrā apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kad dalībvalsts atbilst kādam no turpmāk minētajiem nosacījumiem:
a)
tai ir pieejama finansiāla palīdzība saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (11), vai pirms minētās regulas stāšanās spēkā tai ir pieejama citu eurozonas dalībvalstu palīdzība;
b)
tai ir pieejama vidēja termiņa finansiāla palīdzība saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 332/2002 (2002. gada 18. februāris), ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (12);
c)
tai ir pieejama finansiāla palīdzība saskaņā ar līgumu par Eiropas Stabilizācijas mehānisma izveidi, ko parakstīja 2012. gada 2. februārī.
4. Lai aprēķinātu starpposma maksājumus pēc tam, kad dalībvalsts vairs nesaņem 3. punktā minēto Savienības finansiālo palīdzību, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.
Tomēr minētās summas ņem vērā 79. panta 1. punktā minētajiem nolūkiem.
5. Palielinātos starpposma maksājumus, kas izriet no 3. punkta piemērošanas, pēc iespējas drīzāk dara pieejamus vadošajai iestādei un izmanto vienīgi tam, lai veiktu darbības programmas īstenošanas maksājumus.
6. Saistībā ar gada ziņojumiem saskaņā ar 67. panta 1. punktu dalībvalstis sniedz Komisijai atbilstīgu informāciju par šā panta 3. punktā minētās atkāpes izmantošanu, izklāstot, kā palielinātais atbalsta apjoms ir palīdzējis veicināt konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību attiecīgajā dalībvalstī. Komisija šo informāciju ņem vērā, izstrādājot gada ziņojumus, kas paredzēti 68. panta 1. punktā.
77. pants
Noslēguma maksājumu aprēķināšanas noteikumi
1. Noslēguma maksājumi ir mazākās no turpmāk norādītajām divām summām:
a)
summa, kuru aprēķina, līdzfinansējuma likmi, kas pašreizējā finansēšanas plānā noteikta šim prioritārajam virzienam un mērķim, piemērojot valsts ieguldījumam, kas katram prioritārajam virzienam un katram konverģences mērķim / mērķim, kas nav konverģences mērķis, norādīti noslēguma izdevumu deklarācijā, ko apstiprinājusi sertifikācijas iestāde;
b)
Savienības palīdzības summa, kas samaksāta vai maksājama saņēmējiem saistībā ar katru prioritāro virzienu un katru mērķi. Šo summu dalībvalsts attiecībā uz katru prioritāro virzienu un katru mērķi norāda galīgajā izdevumu deklarācijā, kuru apstiprinājusi sertifikācijas iestāde.
2. Atkāpjoties no 53. panta 3. punkta noteikumiem, pēc dalībvalsts lūguma noslēguma maksājumus palielina par summu, kas atbilst desmit procentpunktiem virs esošās līdzfinansējuma likmes katram dalībvalstu prioritārajam virzienam līdz maksimums 100 %, ko piemēro nesen deklarētajiem valsts attaisnotajiem izdevumiem katrā apstiprinātajā izdevumu deklarācijā, kas iesniegta laikposmā, kad dalībvalsts atbilst kādam no 76. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.
3. Lai aprēķinātu noslēguma maksājumus pēc tam, kad dalībvalsts vairs nesaņem 76. panta 3. punktā minēto Savienības finansiālo palīdzību, Komisija neņem vērā palielinātās summas, kas izmaksātas saskaņā ar minēto punktu.
2)
iekļauj šādu pantu:
“77.a pants
Ierobežojums Savienības ieguldījumam, ko veido starpposma maksājumi un noslēguma maksājumi
1. Neatkarīgi no 76. panta 3. punkta un 77. panta 2. punkta Savienības ieguldījums, ko veido starpposma maksājumi un noslēguma maksājumi, nepārsniedz valsts ieguldījumu un EZF palīdzības maksimālo apjomu katram prioritārajam virzienam, kā noteikts Komisijas lēmumā, ar ko apstiprina darbības programmu.
2. Šā panta 76. panta 3. punktā un 77. panta 2. punktā minētās atkāpes Komisija piešķir pēc tādas dalībvalsts rakstiska lūguma, kura atbilst kādam no 76. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā paredzētajiem nosacījumiem. Minēto lūgumu iesniedz līdz 2012. gada 17. jūlijam vai divu mēnešu laikā pēc tam, kad dalībvalsts atbilst kādam no 76. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem.
3. Komisijai iesniegtajā lūgumā dalībvalsts pamato nepieciešamību pēc 76. panta 3. punktā un 77. panta 2. punktā minētās atkāpes, sniedzot informāciju, kas nepieciešama, lai noteiktu, ka:
a)
pamatojoties uz datiem par šīs valsts makroekonomikas un fiskālo situāciju, līdzekļi valsts līdzfinansējumam nav pieejami;
b)
ir jāpalielina 76. panta 3. punktā un 77. panta 2. punktā minētie maksājumi, lai nodrošinātu darbības programmu turpmāku īstenošanu;
c)
problēmas pastāv pat tad, ja tiek izmantoti maksimālie apjomi, kas piemērojami 53. panta 3. punktā minētajām līdzfinansējuma likmēm;
d)
tā atbilst kādam no 76. panta 3. punkta a), b) un c) apakšpunktā minētajiem nosacījumiem, ko pamato ar atsauci uz Padomes lēmumu vai citu tiesību aktu, kā arī konkrētu sākuma dienu, kad dalībvalstij tika darīta pieejama finanšu palīdzība.
Komisija pārbauda, vai iesniegtā informācija pamato atkāpes piešķiršanu. Komisija 30 dienu laikā no lūguma iesniegšanas dienas pauž iebildumus par iesniegto informāciju. Ja Komisija nolemj iebilst pret dalībvalsts lūgumu, tā, izmantojot īstenošanas aktus, pieņem attiecīgu lēmumu, kurā pamato iemeslus.
Ja Komisija nepauž iebildumus pret dalībvalsts lūgumu, minēto lūgumu uzskata par pamatotu.
4. Dalībvalsts lūgumā izklāsta arī to, kā paredzēts izmantot 76. panta 3. punktā un 77. panta 2. punktā minēto atkāpi, un sniedz informāciju par papildu pasākumiem, kas paredzēti, lai līdzekļus vērstu uz konkurētspēju, izaugsmi un nodarbinātību, tostarp vajadzības gadījumā izdarot izmaiņas darbības programmās.
5. Regulas 76. panta 3. punktā un 77. panta 2. punktā paredzēto atkāpi nepiemēro deklarācijām, kas iesniegtas pēc 2013. gada 31. decembra.”
2. pants
Šī regula stājas spēkā dienā, kad to publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Tomēr šādām dalībvalstīm to piemēro ar atpakaļejošu spēku:
a)
Īrijai, Grieķijai un Portugālei - no dienas, kad minētajām dalībvalstīm tika darīta pieejama finansiālā palīdzība saskaņā ar 76. panta 3. punktu;
b)
Ungārijai, Latvijai un Rumānijai - no 2010. gada 1. janvāra.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Strasbūrā, 2012. gada 19. aprīlī