РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 29/2012 НА КОМИСИЯТА
от 13 януари 2012 година
относно стандартите за търговия с маслиново масло
(кодифициран текст)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (1), и по-специално член 113, параграф 1, буква а) и член 121, първа алинея, буква а) във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1019/2002 на Комисията от 13 юни 2002 г. относно стандартите за търговия с маслиново масло (2) е бил неколкократно и съществено изменян (3). С оглед постигане на яснота и рационалност посоченият регламент следва да бъде кодифициран.
(2)
Маслиновото масло има определени свойства, и по-специално органолептични и хранителни характеристики, които, като се отчетат производствените разходи, позволяват достъпа му до пазари с относително високи цени в сравнение с повечето останали растителни мазнини. С оглед на това положение на пазара е необходимо да се установят стандарти за търговия с маслиново масло, които по-специално да съдържат определени правила за етикетиране, допълващи правилата, установени в Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с етикетирането, представянето и рекламата на храни (4), и по-специално в член 2 от нея.
(3)
За да се гарантира автентичността на продаваното маслиново масло, опаковката за търговия на дребно следва да бъде малка и да има подходяща система на затваряне. Въпреки това държавите-членки следва да бъдат оправомощени да разрешават по-големи опаковки за обществени заведения.
(4)
Освен задължителните описания за различните категории маслиново масло, предвидени в член 118 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, потребителите следва да бъдат информирани за предлаганите видове маслиново масло.
(5)
В резултат на селскостопанските традиции и местните практики на извличане и смесване, директно продаваните видове необработено маслиново масло virgin могат да имат съвсем различен вкус и качество в зависимост от географския им произход. Това може да доведе до ценови различия в рамките на една и съща категория, които да объркат пазара. В другите категории маслиново масло за консумация не съществуват значителни различия, свързани с произхода, така че обозначаването на произхода върху директната опаковка на това маслиново масло може да създаде впечатление у потребителя, че съществуват различия в качеството. За да не се получава объркване на пазара на маслиново масло за консумация, следва да се въведат задължителни стандарти на Съюза за наименования за произход, които да се ограничават до качество необработено маслиново масло екстра virgin и необработено маслиново масло virgin, които отговарят на точно определени условия. Незадължителните мерки, прилагани до 2009 г., не се оказаха достатъчни за избягване на въвеждането на потребителите в заблуждение относно истинските характеристики на маслата virgin в тази връзка. Освен това с Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (5) бяха установени правила за проследяване, приложими след 1 януари 2005 г. Опитът, натрупан от операторите и администрацията в тази област, позволи етикетът за произход за необработено маслиново масло екстра virgin и необработено маслиново масло virgin да стане задължителен.
(6)
Съществуващите търговски марки, включващи географски позовавания, може да продължават да се използват, при условие че са били официално регистрирани в миналото, в съответствие с Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно сближаване на законодателствата на държавите-членки, свързани с търговските марки (6), или Регламент (ЕО) № 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно търговската марка на Общността (7).
(7)
Регионално наименование за произход се обхваща от защитено наименование за произход (ЗНП) или защитено географско указание (ЗГУ) по Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (8). Наименованията, посочващи регионален произход, следва да бъдат запазени за ЗНП или ЗГУ, така че да се избегне объркване сред потребителите, което потенциално води до сътресения на пазара. В случая с вносното маслиново масло следва да се спазват правилата за непреференциален произход, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9).
(8)
Ако наименованието за произход на необработено маслиново масло се отнася до Съюза или държава-членка, трябва да се има предвид, че върху качеството и вкуса на маслиновото масло оказват влияние не само използваните маслини, но също методите на извличане и съществуващите практики. Така наименованието за произход трябва се отнася до географския район, в който е получено маслиновото масло, а това обикновено е районът, където маслото е извлечено от маслините. Въпреки това в някои случаи маслото се извлича на място, различно от това, където са прибрани маслините, и тази информация следва да се посочи на опаковката или на прикрепените към опаковката етикети, за да се гарантира, че потребителите няма да бъдат подведени и че на пазара на маслиново масло няма сътресение.
(9)
В Съюза значителен дял от необработените маслинови масла екстра virgin и необработените маслинови масла virgin се състои от смеси на масла, произхождащи от различни държави-членки и трети държави. Трябва да се посочат прости разпоредби за етикетиране за произход на такива смеси.
(10)
Съгласно Директива 2000/13/ЕО указанията на етикета следва да не подвеждат купувача, особено по отношение на характеристиките на съответното маслиново масло, или като му се приписват свойства, които то не притежава, или чрез създаване на впечатление, че маслиновото масло притежава специални характеристики, при положение че повечето видове маслинови масла притежават такива характеристики. Някои често използвани незадължителни указания, типични за маслиновото масло, също изискват хармонизирани правила за стриктно установяване на тези твърдения и за гарантиране на възможност за проверка на тяхната точност. Съответно понятията „студено пресоване“ и „студено извличане“ съответстват на технически определен традиционен метод на производство. Някои термини, описващи органолептичните характеристики по отношение на вкуса и/или мириса на необработените маслинови масла екстра virgin и необработените маслинови масла virgin бяха определени от Международния съвет на маслиновите продукти (МСМП) в неговия преразгледан метод за органолептична оценка на необработени маслинови масла virgin. Употребата на такива термини върху етикетите на необработените маслинови масла екстра virgin и необработените маслинови масла virgin следва да бъде запазена за масла, които са били оценени по съответния метод на анализ. За някои оператори, които понастоящем използват запазените термини, са необходими преходни мерки. Посочване само на киселинността, изолирано от останалите свойства, води до погрешното предположение за съществуване на скала на абсолютното качество, което е подвеждащо за потребителите, тъй като този фактор има стойност за качеството само във връзка с другите характеристики на съответното маслиново масло. Следователно, с оглед разпространението на някои означения и тяхното икономическо значение, следва да се установят обективни критерии за употребата им, за да се въведе яснота на пазара на маслиново масло.
(11)
Необходимо е да се вземат мерки, за да се гарантира, че храните, съдържащи маслиново масло, не подвеждат потребителите чрез подчертаване на качествата на маслиновото масло, без да посочват ясно истинския състав на продукта. От това следва необходимостта на етикета да се посочи ясно процентът на маслиново масло и някои означения, характерни за продуктите, съставени от смеси от растителни масла. Необходимо е също да се вземат под внимание специалните разпоредби, установени в някои регламенти, отнасящи се конкретно до продукти с маслиново масло.
(12)
Имената на категориите маслиново масло съответстват на физикохимичните и органолептичните характеристики, изложени в приложение XVI към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕИО) № 2568/91 на Комисията от 11 юли 1991 г. относно характеристиките на маслиновото масло и маслиновото масло от остатъчен материал и съответните методи за анализ (10). Всички останали означения, съдържащи се на етикетите, следва да бъдат подкрепени с обективни елементи, за да се гарантира, че потребителите няма да бъдат подвеждани и че на пазарите на растителните масла няма да има нарушаване на конкуренцията.
(13)
В рамките на системата за проверки, определена в член 113, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, държавите-членки трябва да уточнят доказателствата, които следва да се представят, и финансовите санкции, които следва да бъдат наложени в случаите, допускащи използване на различни термини на етикетите. Без предварително да се изключват каквито и да било възможности, тези доказателства следва да съдържат установените факти, резултати от анализи или надеждни записи и административна или счетоводна информация.
(14)
Поради необходимост от извършване на проверки на предприятията, отговарящи за етикетите в държавата-членка, в която са установени, следва да има процедура за административно сътрудничество между Комисията и държавите-членки, в които се търгува маслиново масло.
(15)
За да се направи оценка на мерките, предвидени в настоящия регламент, заинтересуваните държави-членки следва да докладват за съществуващите условия и срещнатите затруднения.
(16)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
1. Без да се засягат Директива 2000/13/ЕО и Регламент (ЕО) № 510/2006, настоящият регламент определя точни стандарти за търговията на дребно с маслиново масло и маслиново масло от остатъчен материал, посочени в точка 1, букви а) и б) и точки 3 и 6 от приложение ХVI към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. За целите на настоящия регламент „търговия на дребно“ означава продажбата на крайния потребител на масло, посочено в параграф 1, представено в естествено състояние или включено в хранителен продукт.
Член 2
Маслата, посочени в член 1, параграф 1, се представят на крайния потребител в опаковка с максимално съдържание пет литра. Тази опаковка е снабдена със система на отваряне, която не позволява повторно запечатване, след като вече е отворена, и е етикетирана в съответствие с членове 3-6.
Въпреки това в случаите на масла, предназначени за потребление в ресторанти, болници, столове и други подобни обществени заведения, държавите-членки могат да посочат максимален капацитет на опаковката, надвишаващ пет литра, в зависимост от заведението.
Член 3
Описанията в съответствие с член 118 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се считат за наименованието, под което се продава продуктът, посочен в член 3, параграф 1, точка 1 от Директива 2000/13/ЕО.
Етикетите на маслата, посочени в член 1, параграф 1, съдържат по ясен и незаличим начин в допълнение към описанието, посочено в първа алинея от настоящия член, но не задължително в близост до него, следната информация за категорията масло:
а)
необработено маслиново масло екстра virgin:
„най-висока категория маслиново масло, получено директно от маслини само с механични средства“;
б)
необработено маслиново масло virgin:
„получено директно от маслини и само с механични средства“;
в)
маслиново масло, съставено от рафинирани и необработени маслинови масла:
„масло, съдържащо изключително масла, преминали през рафиниране, и масла, получени директно от маслини“;
г)
маслиново масло от маслиново кюспе:
„масло, съдържащо изключително масла, получени чрез обработка на продукта, получен след извличане на маслиново масло, и масла, получени директно от маслини“,
или
„масло, съдържащо изключително масла, получени чрез преработка на маслиново кюспе и маслата, получени директно от маслини“.
Член 4
1. Необработеното маслиново масло екстра virgin и необработеното маслиново масло virgin, както са определени в точка 1, букви а) и б) от приложение ХVI към Регламент (ЕО) № 1234/2007, имат наименование за произход върху етикета.
Продуктите, определени в точки 3 и 6 от приложение ХVI към Регламент (ЕО) № 1234/2007, нямат никакво наименование за произход върху етикета.
За целите на настоящия регламент „наименование за произход“ означава посочване на географския район на опаковката или на етикета, прикрепен към опаковката.
2. Наименованията за произход, посочени в параграф 1, се състоят само от:
а)
в случай на маслиново масло, което произхожда, в съответствие с разпоредбите на параграфи 4 и 5, от една от държавите-членки или трета държава, позоваване към държавата-членка, Съюза или третата страна, по целесъобразност;
б)
в случай на смеси от маслиново масло, което произхожда, в съответствие с разпоредбите на параграфи 4 и 5, от повече от една държава-членка или трета държава, един от следните текстове, по целесъобразност:
i)
„смес от маслинови масла с произход от Европейския съюз“ или позоваване на Съюза,
ii)
„смес от маслинови масла с произход извън Европейския съюз“ или позоваване на произход извън Съюза,
iii)
„смес от маслинови масла с произход от Европейския съюз и извън Съюза“ или позоваване на произход от Европейския съюз и извън Съюза, или
в)
защитено наименование за произход или защитено географско указание, посочено в Регламент (ЕО) № 510/2006, в съответствие с разпоредбите на спецификацията на съответния продукт.
3. Названията на марки или фирми, за които е подадено заявление за регистрация не по-късно от 31 декември 1998 г. съгласно Директива 89/104/ЕИО, или не по-късно от 31 май 2002 г. съгласно Регламент (ЕО) № 40/94 на Съвета (11), не се считат за наименования за произход, обхванати от настоящия регламент.
4. В случай на внос от трета страна наименованието за произход се определя в съответствие с членове 22-26 от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
5. Наименованието за произход, в което се споменава държава-членка или Съюзът, съответства на географския район, в който са прибрани съответните маслини или в който се намира предприятието, в което маслото е било извлечено от маслините.
Ако маслините са прибрани в държава-членка или трета страна, различна от тази, където се намира заводът, в който маслото е извлечено от маслините, наименованието за произход съдържа следния текст: „необработено маслиново масло (екстра) virgin, произведено в (Съюза или името на съответната държава-членка) от маслини, прибрани в (Съюза или името на съответната държава-членка или трета страна)“.
Член 5
Сред незадължителните означения, които могат да се появят на етикета на маслото, както се посочва в член 1, параграф 1, тези, определени в настоящия член, трябва да отговарят съответно на следните изисквания:
а)
указанието „първо студено пресоване“ може да се постави само за необработено маслиново масло екстра virgin или необработено маслиново масло virgin, получено при температура под 27 °С от първото механично пресоване на маслиновата паста чрез традиционна система на извличане с хидравлични преси;
б)
указанието „студено пресоване“ може да се постави само за необработено маслиново масло екстра virgin или необработено маслиново масло virgin, получено при температура под 27 °С чрез прецеждане или центрофугиране на маслиновата паста;
в)
указания за органолептични свойства, отнасящи се до вкус и/или мирис, могат да се поставят само на необработено маслиново масло екстра virgin или необработено маслиново масло virgin; термините, посочени в точка 3.3 от приложение XII към Регламент (ЕИО) № 2568/91, може да се поставят върху етикетите, само ако се основават на резултати от оценка, проведена по метода, предвиден в посоченото приложение;
г)
указание за киселинност или за максимална киселинност може да се постави само ако е придружено от указание, под формата на текст в същия размер и в същото визуално поле, на пероксидната стойност, восъчното съдържание и ултравиолетовото поглъщане, определени в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2568/91.
Продуктите, продавани с търговски запазени марки, за които заявлението за регистрация е подадено не по-късно от 1 март 2008 г. и които съдържат поне един от термините, посочени в точка 3.3 от приложение XII към Регламент (ЕИО) № 2568/91, може да не отговарят на изискванията по член 5, първа алинея, буква в) от настоящия регламент до 1 ноември 2012 г.
Член 6
1. Когато наличието на масла в смеси от маслинови масла и други растителни масла, посочени в член 1, параграф 1, е посочено на етикета на друго място, а не в списъка на съставките, и са използвани думи, образи или графики, съответната смеска следва да има следното търговско описание: „Смеси от растителни масла (или конкретните наименования на съответните масла) и маслинови масла“, следвано директно от процентното съдържание на маслиново масло в сместа.
Наличието на маслиново масло може да се подчертае с образи или графики на етикета на дадена смес, както се посочва в първата алинея, само в случай че е повече от 50 % от съответната смес.
Държавите-членки могат да забранят производството на територията си на смеси от маслиново и други растителни масла, посочени в първата алинея, за вътрешна консумация. Те обаче не могат да забранят на територията си търговията с такива смеси, които произхождат от други държави, и не могат да забранят на територията си производството на такива смеси с цел търговия в друга държава-членка или за износ.
2. С изключение на рибата тон в маслиново масло, посочена в Регламент (ЕИО) № 1536/92 на Съвета (12), и сардините в маслиново масло, посочени в Регламент (ЕИО) № 2136/89 на Съвета (13), ако наличието на маслата, посочени в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, в хранителни продукти, различни от тези, посочени в параграф 1 от настоящия член, е изразено както в списъка на съставките, така и на етикета посредством текст, изображения или графично, търговското описание на хранителните продукти е последвано пряко от процентното съдържание на маслата, посочени в член 1, параграф 1 от настоящия регламент, по отношение на общото нето тегло на хранителните продукти.
Процентното съдържание на добавеното маслиново масло, отнесено към общото нетно тегло на хранителния продукт, може да бъде заменено с процентното съдържание на добавеното маслиново масло, отнесено към общото тегло на мазнините, допълвайки думите „процентно съдържание на мазнини“.
3. Описанията, посочени в член 3, първа алинея, може да се заменят с думите „маслиново масло“ върху етикета на продуктите, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член.
Когато обаче е налице маслиново масло от остатъчен материал, думите „маслиново масло“ се заменят с думите „маслиново масло от остатъчен материал.“
4. Описанията, посочени в член 3, втора алинея, не са задължителни върху етикета на продуктите, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член.
Член 7
По искане на държавата-членка, в която се намира посоченият върху етикета адрес на производителя, пакетиращото предприятие или търговеца, заинтересуваната страна предоставя документация в подкрепа на указанията, посочени в членове 4, 5 и 6, на базата на един или повече от следните елементи:
а)
действително съществуващи елементи или научно установени факти;
б)
резултати от анализи или автоматично направени записи на представителни проби;
в)
административна или счетоводна информация, поддържана в съответствие с правилници на Съюза или национални правилници.
Заинтересуваната държава-членка допуска толеранс между указанията, посочени в членове 4, 5 и 6 и изписани върху етикета, и заключенията, направени на база на представената доказателствена документация и/или сравнителни експертни оценки, вземайки под внимание точността и повторяемостта на методите и съответната документация и, при необходимост, точността и повторяемостта на експертните оценки.
Член 8
1. Всяка държава-членка изпраща името на органа или органите, отговарящи за контрола на прилагането на настоящия регламент, на Комисията, която информира другите държави-членки и всяка заинтересувана страна, която поиска това.
2. Съгласно искане за проверка държавата-членка, в която се намира посоченият върху етикета адрес на производителя, опаковчика или продавача, взима проби преди края на месеца, следващ месеца, през който е отправено искането, и проверява истинността на съответните означения върху етикета. Това искане може да бъде отправено от:
а)
компетентните служби на Комисията;
б)
организация на операторите в тази държава-членка, посочена в член 125 от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
в)
контролния орган на друга държава-членка.
3. Исканията, посочени в параграф 2, се придружават от цялата информация, необходима за исканата проверка, и по-специално:
а)
датата на вземане на пробите или купуване на съответното масло;
б)
името или фирмата и адресът на предприятието, където е взета пробата, или където е закупено съответното масло;
в)
броят на партидите;
г)
копие от всички етикети върху опаковката на съответното масло;
д)
резултатите от анализа или другите сравнителни експертни оценки, посочвайки използваните методи и името и адреса на съответната лаборатория или експерт;
е)
при необходимост, името на доставчика на съответното масло, както е заявено от търговско-пласментния обект.
4. Преди края на третия месец след месеца, в който е отправено искането, посочено в параграф 2, заинтересуваната държава-членка информира заявителя за референтния номер, даден на заявлението му, и за предприетото действие.
Член 9
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, включително във връзка със системата на санкциите, за да гарантират спазването на настоящия регламент.
Държавите-членки съобщават на Комисията взетите за тази цел мерки не по-късно от 31 декември 2002 г., а измененията към тях, преди края на месеца, в който са направени.
Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Словения и Словакия уведомяват Комисията за мерките, посочени в първата алинея, не по-късно от 31 декември 2004 г. и за измененията на тези мерки преди края на месеца след месеца, в който те са приети.
България и Румъния уведомяват Комисията не по-късно от 31 декември 2010 г. за мерките, посочени в първата алинея, както и за измененията на тези мерки - преди края на месеца след месеца, в който те са приети.
2. За целите на проверяване на указанията, посочени в членове 4, 5 и 6, съответните държави-членки могат да създадат режим за одобряване на предприятията, чиято опаковъчна техника се намира на тяхна територия.
Одобрение и буквено-цифрово обозначение се дават на всяко предприятие, което е отправило такова искане и отговаря на следните условия:
а)
притежава опаковъчна техника;
б)
ангажира се да събира и поддържа доказателствената документация, изисквана от държавата-членка по член 7;
в)
има система за съхранение, която позволява да се провери произходът на маслата с наименование за произход, според изискването на съответната държава-членка.
При необходимост, етикетът има буквено-цифрово означение на одобреното предприятие за опаковки.
Член 10
Заинтересуваните държави-членки изпращат до Комисията, не по-късно от 31 март всяка година, доклад със следната информация за предходната година:
а)
искания за проверки, получени в съответствие с член 8, параграф 2;
б)
предприетите проверки и онези, започнати през предходни пазарни години и все още продължаващи;
в)
последици от извършените проверки и наложените санкции.
Докладът представя тази информация по години на извършени проверки и по категории нарушение. При необходимост, в него се определят срещнатите конкретни трудности и предложените подобрения на мерките за контрол.
Член 11
Регламент (ЕО) № 1019/2002 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
Член 12
1. Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Продукти, които са произведени законно и се търгуват в Съюза или са внесени в Съюза законно и са пуснати в свободно движение преди 1 юли 2012 г., могат да бъдат търгувани до изчерпване на наличностите.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 13 януари 2012 година.
KOMISIJAS ĪSTENOŠANAS REGULA (ES) Nr. 29/2012
(2012. gada 13. janvāris)
par olīveļļas tirdzniecības standartiem
(kodificēta redakcija)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007 ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (“Vienotā TKO regula”) (1), un jo īpaši tās 113. panta 1. punkta a) apakšpunktu un 121. panta pirmās daļas a) punktu saistībā ar tās 4. pantu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2002. gada 13. jūnija Regula (EK) Nr. 1019/2002 par olīveļļas tirdzniecības standartiem (2) ir vairākas reizes būtiski grozīta (3). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā regula ir jākodificē.
(2)
Olīveļļai piemīt noteiktas īpašības, jo īpaši organoleptiskās un uztura īpašības, kuras, ņemot vērā tās ražošanas izmaksas, nodrošina tai relatīvi augstu cenu tirgū, salīdzinot ar lielāko daļu citu augu eļļu. Ievērojot šo tirgus situāciju, būtu jānosaka tirdzniecības standarti olīveļļai, kas jo īpaši ietvertu konkrētus marķēšanas noteikumus, kuri papildinātu tos, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvā 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (4) un jo īpaši tās 2. pantā iekļautos principus.
(3)
Lai garantētu pārdoto olīveļļu autentiskumu, mazumtirdzniecībai būtu jāparedz nelieli iepakojumi ar atbilstīgu noslēgšanas sistēmu. Tomēr dalībvalstīm būtu jādod iespēja atļaut lielāku iepakojumu kolektīviem uzņēmumiem.
(4)
Papildus obligātajiem aprakstiem, kas paredzēti dažādām olīveļļas kategorijām Regulas (EK) Nr. 1234/2007 118. pantā, patērētāji būtu jāinformē par piedāvātās olīveļļas tipu.
(5)
Sakarā ar lauksaimniecības tradīcijām un vietējiem ekstrahēšanas un samaisīšanas paņēmieniem neapstrādātas pārtikas olīveļļas, kas tieši pārdotas, atkarībā no to ģeogrāfiskās izcelsmes var būt ar būtiski atšķirīgu garšu un kvalitāti. Rezultātā vienas kategorijas eļļas cenas var būt atšķirīgas, tas savukārt traucē tirgum. Citu kategoriju pārtikas olīveļļām nav ievērojamu atšķirību saistībā ar izcelsmi, un izcelsmes norāde uz šādas eļļas tiešā patērētājiem domātā iepakojuma varētu vedināt uz domu par to, ka kvalitātes atšķirības patiešām pastāv. Tāpēc, lai nodrošinātu netraucētu pārtikas olīveļļu tirgus darbību, būtu jāizveido Savienības obligāto režīmu izcelsmes apzīmējumiem, kas būtu attiecināmi vienīgi uz neapstrādātu augstākā labuma olīveļļu un neapstrādātu olīveļļu, kas atbilst precīziem nosacījumiem. Līdz 2009. gadam piemērotie fakultatīvie pasākumi ir izrādījušies nepietiekami, lai novērstu patērētāju maldināšanu attiecībā uz neapstrādātas olīveļļas faktiskajām īpašībām šajā ziņā. Turklāt ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regulu (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (5), ir paredzēti izsekojamības noteikumi, ko piemēro kopš 2005. gada 1. janvāra. Ņemot vērā tirgus dalībnieku un pārvalžu gūto pieredzi šajā jomā, ir nosakāma obligāta neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas izcelsmes marķēšana.
(6)
Var turpināt izmantot esošās tirdzniecības markas, kas ietver ģeogrāfiskās norādes, ar noteikumu, ka tās ir agrāk reģistrētas saskaņā ar Padomes 1988. gada 21. decembra Pirmo direktīvu 89/104/EEK, ar ko tuvina dalībvalstu tiesību aktus attiecībā uz preču zīmēm (6), vai Padomes 2009. gada 26. februāra Regulu (EK) Nr. 207/2009 par Kopienas preču zīmi (7).
(7)
Uz reģionālas izcelsmes nosaukumu var attiekties aizsargāts cilmes nosaukums (ACN) vai aizsargāta ģeogrāfiskās izcelsmes norāde (AĢN) saskaņā ar Padomes 2006. gada 20. marta Regulu (EK) Nr. 510/2006 par lauksaimniecības produktu un pārtikas produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un cilmes vietu nosaukumu aizsardzību (8). Lai neradītu neskaidrības patērētājiem un tādējādi arī traucējumus tirgū, reģionālās izcelsmes apzīmējumi būtu jārezervē aizsargātajiem cilmes nosaukumiem vai aizsargātajām ģeogrāfiskajām izcelsmes norādēm. Attiecībā uz importa olīveļļām jāievēro noteikumi, kas piemērojami nepreferenciālas izcelsmes jomā, kuri paredzēti Padomes 1992. gada 12. oktobra Regulā (EEK) Nr. 2913/92 par Kopienas Muitas kodeksa izveidi (9).
(8)
Ja neapstrādātas olīveļļas izcelsmes apzīmējums attiecas uz Savienību vai uz dalībvalsti, ir jāatceras, ka eļļas kvalitāti un garšu ietekmē ne tikai izmantotās olīvas, bet arī ekstrahēšanas metodes un paņēmieni. Līdz ar to izcelsmes apzīmējumam ir jāattiecas uz ģeogrāfisko apgabalu, kur ir iegūta olīveļļa un kurš parasti ir apgabals, kur eļļa ir ekstrahēta no olīvām. Tomēr dažos gadījumos eļļu ekstrahē citā vietā, kas nav tā, kur olīvas novāktas, un šai informācijai būtu jāparādās uz iepakojuma vai etiķetēs, kas piestiprinātas iepakojumam, lai nodrošinātu, ka patērētāji nav maldināti un ka olīveļļas tirgus nav traucēts.
(9)
Savienībā ievērojamu daļu neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas veido vairāku dalībvalstu un trešo valstu izcelsmes eļļu maisījumi. Ir jāparedz vienkārši noteikumi šādu maisījumu izcelsmes marķēšanai.
(10)
Saskaņā ar Direktīvu 2000/13/EK ar norādēm uz marķējuma nevar maldināt pircēju jo īpaši attiecībā uz konkrētās olīveļļas īpašībām vai piešķirot tai neesošas īpašības, vai par īpašām nosaucot īpašības, kas piemīt lielākajai daļai eļļu. Turklāt dažām bieži lietotām neobligātām norādēm, kas ir raksturīgas olīveļļai, arī ir nepieciešami saskaņoti noteikumi, lai tās tiktu precīzi definētas un to patiesumu varētu pārbaudīt. Jēdzieniem “aukstā presēšana” un “aukstā ekstrakcija” attiecīgi būtu jāatbilst tehniski definētai tradicionālai ražošanas metodei. Starptautiskā Olīvu padome (SOP), pārskatot savu neapstrādātas olīveļļas organoleptiskās novērtēšanas metodi, definēja noteiktus terminus neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas organoleptisko īpašību raksturošanai. Šādu terminu izmantošana neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas marķējumā jāatļauj tikai attiecībā uz eļļu, kas novērtēta ar attiecīgo analīzes metodi. Ir vajadzīgi pārejas pasākumi noteiktiem tirgus dalībniekiem, kas patlaban izmanto rezervētos terminus. Izolēta norāde uz skābumu neliecina par absolūtas kvalitātes mērogu un ir maldinoša patērētājiem, jo šis faktors atbilst kvalitātes vērtībai tikai saistībā ar citām attiecīgās olīveļļas īpašībām. Tādējādi, ņemot vērā dažu norāžu izplatību un to ekonomiskās nozīmes palielināšanos, būtu jānosaka objektīvi to izmantošanas kritēriji, lai ieviestu skaidrību olīveļļas tirgū.
(11)
Būtu jāveic pasākumi, lai nodrošinātu to, ka pārtika, kas satur olīveļļu, nemaldinātu patērētājus, uzsverot olīveļļas slavu bez norādēm uz produkta faktisko sastāvu. Tādēļ uz etiķetēm skaidri jānorāda olīveļļas procentuālais sastāvs un noteiktas norādes, kas raksturīgas produktiem, kuri sastāv tikai no augu eļļu maisījuma. Turklāt jāņem vērā īpašie noteikumi, kas izklāstīti noteiktās regulās, kuras attiecas konkrēti uz olīveļļas produktiem.
(12)
Olīveļļas kategoriju nosaukumi atbilst fizikālajām un ķīmiskajām, un organoleptiskajām īpašībām, kas ir izklāstītas Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XVI pielikumā un Komisijas 1991. gada 11. jūlija Regulā (EEK) Nr. 2568/91 par olīveļļas un olīvu izspaidu eļļas īpašībām un attiecīgajām analīzes metodēm (10). Visas citas norādes uz etiķetēm ir jāapstiprina ar objektīviem elementiem, lai nodrošinātu to, ka patērētāji netiek maldināti un konkurence attiecīgo eļļu tirgū nav izkropļota.
(13)
Saskaņā ar pārbaužu sistēmu, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 113. panta 3. punkta otrajā daļā, dalībvalstīm atkarībā no norādēm, kam ir jābūt uz etiķetes, ir jāparedz sniedzamie pierādījuma elementi un sankcijas. Pierādījuma elementi, a priori neizslēdzot nevienu no iespējām, var būt konstatēti fakti, analīžu rezultāti vai ticami dokumenti un administratīva vai grāmatvedības informācija.
(14)
Sakarā ar to, ka par marķēšanu atbildīgo uzņēmumu kontrole ir jāveic dalībvalstī, kur tie ir reģistrēti, ir jāparedz procedūra administratīvai sadarbībai starp Komisiju un dalībvalstīm, kurās eļļu laiž tirgū.
(15)
Lai izvērtētu šajā regulā paredzēto sistēmu, attiecīgajām dalībvalstīm ir jāziņo par apstākļiem un grūtībām, ar ko tās saskaras.
(16)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
1. Neskarot Direktīvā 2000/13/EK un Regulā (EK) Nr. 510/2006 paredzētos noteikumus, šajā regulā ir noteikti īpaši mazumtirdzniecības standarti olīveļļai un olīvu izspaidu eļļai, kas minēta Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XVI pielikuma 1. punkta a) un b) apakšpunktā, 3. un 6. punktā.
2. Šajā regulā mazumtirdzniecība ir kādas 1. punktā minētas eļļas pārdošana galapatērētājam neapstrādātā veidā vai kāda pārtikas produkta sastāvā.
2. pants
Eļļas, kas minētas 1. panta 1. punktā, piedāvā galapatērētājam iepakojumā, kura maksimālā ietilpība ir pieci litri. Šāds iepakojums ir aprīkots ar atvēršanas sistēmu, kuru pēc pirmās atvēršanas reizes vairs nevar aizvērt, un ir marķēts saskaņā ar 3. līdz 6. pantu.
Tomēr attiecībā uz eļļām, kas paredzētas patēriņam restorānos, slimnīcās, ēdnīcās un citos līdzīgos kolektīvos uzņēmumos, dalībvalstis atkarībā no attiecīgā uzņēmuma veida var noteikt iepakojuma maksimālo ietilpību, kas pārsniedz piecus litrus.
3. pants
Aprakstu atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 1234/2007 118. pantam uzskata par produkta komercnosaukumu, kā minēts Direktīvas 2000/13/EK 3. panta 1. punkta 1. apakšpunktā.
Eļļu, kas minētas 1. panta 1. punktā, marķējumā papildus šā panta pirmajā daļā minētajam aprakstam, bet ne obligāti tā tuvumā, skaidri un neizdzēšami ir norādīta šāda informācija par eļļas kategoriju:
a)
neapstrādāta augstākā labuma olīveļļa:
“augstākās kategorijas olīveļļa, kas iegūta tieši no olīvām un vienīgi ar mehāniskiem līdzekļiem”;
b)
neapstrādāta olīveļļa:
“olīveļļa, kas iegūta tieši no olīvām un vienīgi ar mehāniskiem līdzekļiem”;
c)
olīveļļa, kas sastāv no rafinētām olīveļļām un neapstrādātām olīveļļām:
“eļļa, kas sastāv vienīgi no rafinētām olīveļļām un eļļām, kas iegūtas tieši no olīvām”;
d)
olīvu izspaidu eļļa:
“eļļa, kas sastāv vienīgi no eļļām, kuras iegūtas, pārstrādājot produktu, kurš iegūts pēc olīveļļas ekstrahēšanas, un eļļām, kuras iegūtas tieši no olīvām”
vai
“eļļa, kas sastāv vienīgi no eļļām, kuras iegūtas, pārstrādājot olīvu izspaidas, un eļļām, kuras iegūtas tieši no olīvām”.
4. pants
1. Neapstrādātas augstākā labuma olīveļļas un neapstrādātas olīveļļas, kā definēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XVI pielikuma 1. punkta a) un b) apakšpunktā, marķējumā ir norādīts izcelsmes apzīmējums.
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 XVI pielikuma 3. un 6. punktā definēto produktu marķējumā izcelsmes apzīmējumu nenorāda.
Šajā regulā “izcelsmes apzīmējums” ir norāde uz ģeogrāfisku apgabalu uz iepakojuma vai iepakojumam piestiprinātajā etiķetē.
2. Izcelsmes apzīmējumos, kas minēti 1. punktā, iekļauj:
a)
olīveļļai, kuras izcelsme saskaņā ar 4. un 5. punkta noteikumiem ir vienā dalībvalstī vai trešā valstī, - norādi attiecīgi uz dalībvalsti, Savienību vai trešo valsti;
b)
maisījumiem no olīveļļām, kuru izcelsme saskaņā ar 4. un 5. punkta noteikumiem ir vairāk nekā vienā dalībvalstī vai trešā valstī, - attiecīgi vienu no šādām norādēm:
i)
“Eiropas Savienības izcelsmes olīveļļu maisījums” vai norādi uz Savienību;
ii)
“olīveļļu maisījums, kam nav Eiropas Savienības izcelsmes” vai norādi uz izcelsmi ārpus Savienības;
iii)
“Eiropas Savienības izcelsmes olīveļļu un olīveļļu, kam nav Eiropas Savienības izcelsmes, maisījums” vai norādi uz izcelsmi Savienībā un ārpus Savienības; vai
c)
aizsargātu cilmes vietas nosaukumu vai aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norādi, kā minēts Regulā (EK) Nr. 510/2006, atbilstīgi attiecīgā produkta specifikācijai.
3. Par izcelsmes apzīmējumiem, uz kuriem attiecas šī regula, neuzskata tirdzniecības markas vai uzņēmumu nosaukumus, kuru reģistrācijas pieteikumi iesniegti vēlākais 1998. gada 31. decembrī saskaņā ar Direktīvu 89/104/EEK vai vēlākais 2002. gada 31. maijā saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 40/94 (11).
4. Izcelsmes apzīmējumu attiecībā uz ievedumiem no kādas trešās valsts nosaka saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 2913/92 22. līdz 26. pantu.
5. Izcelsmes apzīmējums, kurā minēta dalībvalsts vai Savienība, atbilst ģeogrāfiskajam apgabalam, kur attiecīgās olīvas novāktas vai kur atrodas olīveļļas spiestuve, kurā eļļu ekstrahēja no olīvām.
Ja olīvas ir novāktas dalībvalstī vai trešā valstī, kurā neatrodas olīveļļas spiestuve, kurā eļļu ekstrahēja no olīvām, izcelsmes apzīmējums ietver šādu tekstu: “(augstākā labuma) neapstrādāta olīveļļa, kas iegūta (Savienības vai attiecīgās dalībvalsts nosaukums) no olīvām, kuras novāktas (Savienības, attiecīgās dalībvalsts vai trešās valsts nosaukums)”.
5. pants
No neobligātajām norādēm, kas var būt kādas 1. panta 1. punktā minētas eļļas marķējumā, šajā pantā paredzētās norādes obligāti atbilst šādām prasībām:
a)
norāde “pirmā aukstā presēšana” var būt tikai neapstrādātām augstākā labuma olīveļļām vai nepastrādātām olīveļļām, kas iegūtas temperatūrā, kura ir zemāka par 27 °C, pirmo reizi mehāniski presējot olīvu pastu atbilstīgi tradicionālai ekstrahēšanas sistēmai, izmantojot hidrauliskās preses;
b)
norāde “aukstā presēšana” var būt tikai neapstrādātām augstākā labuma olīveļļām vai nepastrādātām olīveļļām, kas iegūtas temperatūrā, kura ir zemāka par 27 °C, perkolējot vai centrifugējot olīvu pastu;
c)
norādes par organoleptiskajām īpašībām attiecībā uz garšu un/vai smaržu var būt tikai neapstrādātām augstākā labuma olīveļļām vai neapstrādātām olīveļļām; Regulas (EEK) Nr. 2568/91 XII pielikuma 3.3. punktā minētos terminus marķējumā var izmantot tikai tad, ja tie ir pamatoti ar novērtējuma rezultātiem, kas veikts saskaņā ar minētajā pielikumā noteikto metodi;
d)
norāde uz skābumu vai maksimālo skābumu var būt tikai tad, ja tai ar tāda paša izmēra burtiem un tajā pašā redzes laukā ir pievienota norāde par peroksīda skaitli, vasku saturu un ultravioleto absorbciju, kas noteikta saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 2568/91.
Produkti, kurus pārdod ar preču zīmi, kuras reģistrācijai pieteikums iesniegts ne vēlāk kā 2008. gada 1. martā un kurā ietilpst vismaz viens no Regulas (EEK) Nr. 2568/91 XII pielikuma 3.3. punktā minētajiem terminiem, līdz 2012. gada 1. novembrim drīkst neatbilst šīs Regulas 5. panta pirmās daļas c) apakšpunktā noteiktajām prasībām.
6. pants
1. Ja 1. panta 1. punktā minēto eļļu saturs olīveļļas un citu augu eļļu maisījumā marķējumā norādīts ārpus sastāvdaļu saraksta, izmantojot vārdus, attēlus vai grafiskus attēlus, attiecīgā maisījuma tirdzniecības nosaukums ir šāds: “Augu eļļu (vai attiecīgo augu eļļu konkrēti nosaukumi) un olīveļļas maisījums”, kam tieši seko olīveļļas procentuālais saturs maisījumā.
Olīveļļas saturu maisījumā var norādīt maisījuma marķējumā ar attēliem vai grafiskiem attēliem, kas minēts pirmajā daļā tikai tad, ja tās saturs attiecīgajā maisījumā ir vairāk nekā 50 %.
Dalībvalstis var aizliegt savā teritorijā ražot pirmajā daļā minētos iekšējam patēriņam paredzētos olīveļļas un citu augu eļļu maisījumus. Tomēr tās nedrīkst aizliegt ne šādu citās valstīs ražotu maisījumu tirdzniecību savā teritorijā, ne šādu tirdzniecībai citā dalībvalstī vai eksportam paredzētu maisījumu ražošanu savā teritorijā.
2. Ja šīs regulas 1. panta 1. punktā minēto eļļu saturs pārtikas produktā, izņemot 1. punktā norādītos produktus, marķējumā norādīts ārpus sastāvdaļu saraksta, izmantojot vārdus, attēlus vai grafiskus attēlus, tad tieši aiz produkta tirdzniecības nosaukuma jābūt norādītam olīveļļas procentuālajam sastāvam attiecībā pret produkta kopējo tīrsvaru, kā minēts šīs regulas 1. panta 1. punktā; šis noteikums neattiecas uz tunčiem olīveļļā, kā minēts Padomes Regulā (EEK) Nr. 1536/92 (12), un sardīnēm olīveļļā, kā minēts Padomes Regulā (EEK) Nr. 2136/89 (13).
Pievienotās olīveļļas procentuālo sastāvu attiecībā pret produkta kopējo tīrsvaru var aizstāt ar pievienotās olīveļļas procentuālo sastāvu attiecībā pret tauku kopējo tīrsvaru, pievienojot vārdus “tauku procentuālais sastāvs”.
3. Aprakstus, kas minēti 3. panta pirmajā daļā, šā panta 1. un 2. punktā minēto produktu marķējumā var aizstāt ar vārdu “olīveļļa”.
Tomēr, ja produkta sastāvā ir olīvu izspaidu eļļa, vārdu “olīveļļa” aizstāj ar vārdiem “olīvu izspaidu eļļa.”
4. Informācija, kas minēta 3. panta otrajā daļā, šā panta 1. un 2. punktā minēto produktu marķējumā nav jānorāda.
7. pants
Pēc tās dalībvalsts pieprasījuma, kurā atrodas ražotāja, iepakotāja vai pārdevēja adrese, kas ir norādīta marķējumā, attiecīgā persona nodrošina atbilstīgus dokumentus saistībā ar norādēm, kas minētas 4., 5. un 6. pantā, pamatojoties uz vienu vai vairākiem šādiem elementiem:
a)
faktiem vai zinātniski konstatētiem faktiem;
b)
analīžu rezultātiem vai automātiskiem ierakstiem, kas veikti raksturīgiem paraugiem;
c)
administratīvu vai grāmatvedības informāciju, ko glabā saskaņā ar Savienības un/vai valsts noteikumiem.
Attiecīgā dalībvalsts pieņem pielaides starp 4., 5. un 6. pantā minētajām norādēm marķējumā, no vienas puses, un secinājumiem, ko izdara, pamatojoties uz sniegtajiem atbilstīgajiem dokumentiem un/vai neatkarīgu ekspertu atzinumiem, no otras puses, ņemot vērā attiecīgo metožu un dokumentu precizitāti un atkārtojamību un, ja vajadzīgs, neatkarīgo ekspertu atzinumu precizitāti un atkārtojamību.
8. pants
1. Katra dalībvalsts nosūta par šīs regulas piemērošanas kontroles pasākumiem atbildīgās iestādes vai iestāžu nosaukumus un adreses Komisijai, kura informē citas dalībvalstis un visas ieinteresētās personas, kas to pieprasa.
2. Dalībvalsts, kurā atrodas uz marķējuma norādītā ražotāja, iepakotāja vai pārdevēja adrese, līdz tā mēneša beigām, kas seko pārbaudes pieprasījuma iesniegšanas mēnesim, ņem paraugus, un pārbauda uz marķējuma redzamo norāžu patiesumu. Šo pieprasījumu var nosūtīt:
a)
Komisijas kompetentās struktūrvienības;
b)
attiecīgās dalībvalsts tirgus dalībnieku organizācija, kā minēts Regulas (EK) Nr. 1234/2007 125. pantā;
c)
citas dalībvalsts kontroles organizācija.
3. Pieprasījumiem, kas minēti 2. punktā, pievieno visu informāciju, kas vajadzīga pieprasītajai pārbaudei, un jo īpaši:
a)
attiecīgās eļļas parauga ņemšanas vai pirkuma datumu;
b)
uzņēmuma, kurā ņemts paraugs vai kurā nopirkta attiecīgā eļļa, nosaukumu vai firmas nosaukumu un adresi;
c)
attiecīgo partiju numuru;
d)
kopiju visām etiķetēm, kas redzamas uz attiecīgās eļļas iesaiņojuma;
e)
analīžu vai citu neatkarīgu ekspertu atzinumu rezultātus, norādot izmantotās metodes un attiecīgās laboratorijas vai eksperta vārdu vai nosaukumu un adresi;
f)
ja vajadzīgs, tirdzniecības uzņēmuma norādīto attiecīgās eļļas piegādātāja vārdu un adresi.
4. Līdz trešā mēneša beigām pēc tā mēneša, kurā iesniegts 2. punktā minētais pieprasījums, attiecīgā dalībvalsts informē pieprasītāju par pieprasījumam piešķirto atsauces numuru un veiktajām darbībām.
9. pants
1. Dalībvalstis veic vajadzīgos pasākumus, tostarp attiecībā uz sankciju sistēmu, lai nodrošinātu šīs regulas izpildi.
Dalībvalstis paziņo Komisijai par šim nolūkam veiktajiem pasākumiem ne vēlāk kā 2002. gada 31. decembrī, un par šo pasākumu grozījumiem - līdz tā mēneša beigām, kas seko mēnesim, kad tie pieņemti.
Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija, Slovēnija un Slovākija paziņo Komisijai par pirmajā daļā minētajiem pasākumiem ne vēlāk kā 2004. gada 31. decembrī un par šo pasākumu grozījumiem - līdz tā mēneša beigām, kas seko mēnesim, kad tie pieņemti.
Bulgārija un Rumānija paziņo Komisijai par pirmajā daļā minētajiem pasākumiem ne vēlāk kā 2010. gada 31. decembrī un par šo pasākumu grozījumiem - līdz tā mēneša beigām, kas seko mēnesim, kad tie pieņemti.
2. Lai pārbaudītu 4., 5. un 6. pantā minētās norādes, attiecīgās dalībvalstis var noteikt kārtību to uzņēmumu apstiprināšanai, kuru iepakošanas iekārtas atrodas to teritorijā.
Apstiprinājumu un burtu un ciparu identifikācijas kodu piešķir visiem uzņēmumiem, kuri atbilst šādiem nosacījumiem:
a)
uzņēmuma rīcībā ir iepakošanas iekārtas;
b)
tas apņemas apkopot un uzglabāt apliecinošus dokumentus, ko dalībvalsts pieprasa saskaņā ar 7. pantu;
c)
tam ir uzglabāšanas sistēma, kura nodrošina iespēju atbilstīgi attiecīgās dalībvalsts prasībām pārbaudīt izcelsmes vietu eļļām, kam ir norādīta izcelsme.
Marķējumā vajadzības gadījumā ir apstiprinātās iepakošanas rūpnīcas burtu un ciparu kods.
10. pants
Attiecīgās dalībvalstis ne vēlāk kā katra gada 31. martā nosūta Komisijai ziņojumu, kurā ir šāda informācija par iepriekšējo gadu:
a)
pārbaužu pieprasījumi, kas saņemti saskaņā ar 8. panta 2. punktu;
b)
sāktās pārbaudes un tās, kas iepriekšējos tirdzniecības gados sāktas un vēl nav pabeigtas;
c)
sakarā ar veiktajām pārbaudēm noteiktie papildu pasākumi un piemērotās sankcijas.
Ziņojumā šo informāciju sniedz, norādot gadu, kad pārbaude sākta, un pa pārkāpuma kategorijām. Vajadzības gadījumā tajā norāda visas īpašās grūtības, ar kurām nācies sastapties, un ieteiktos kontroles pasākumu uzlabojumus.
11. pants
Regulu (EK) Nr. 1019/2002 atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas II pielikumā.
12. pants
1. Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
2. Produktus, kuri ir likumīgi izgatavoti un kuriem etiķetes uzlīmētas Savienībā vai kuri likumīgi ievesti Savienībā un laisti brīvā apgrozībā līdz 2012 gada 1. jūlijam, var tirgot, līdz visi krājumi ir izmantoti.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 13. janvārī