РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 389/2012 НА СЪВЕТА
от 2 май 2012 година
относно административното сътрудничество в областта на акцизите и за отмяна на Регламент (ЕO) № 2073/2004
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 2073/2004 на Съвета от 16 ноември 2004 г. относно административното сътрудничество в областта на акцизите (3) се предвижда обща система, в която, за да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство и като мярка в борбата срещу избягване на заплащането на акцизи и произтичащите нарушения на вътрешния пазар, държавите членки си оказват взаимна помощ и си сътрудничат с Комисията. С оглед на натрупания опит и последните тенденции се налага внасянето на някои промени в този регламент. Като се има предвид броят на необходимите промени, регламентът следва да бъде заменен от съображения за яснота.
(2)
Завършването на вътрешния пазар продължава да изисква система за административно сътрудничество в областта на акцизите, обхващащо всички аспекти на законодателството, свързани с прилагането на акцизите по отношение на стоките, посочени в член 1 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 г. относно общия режим на облагане с акциз (4).
(3)
С оглед на ефективността и бързината и от съображения, свързани с разходите, е изключително важно да се засили ролята на електронните средства при обмена на информация. Предвид повторяемостта на някои искания и езиковото многообразие в Съюза е важно да се гарантира по-широкото използване на стандартни формуляри при обмена на информация с оглед на по-бързата обработка на исканията за информация. Тези изисквания могат да се постигнат най-добре чрез системното използване на компютризираната система, създадена с Решение № 1152/2003/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. за компютризиране на движението и контрола върху акцизните стоки (5). Тази система сега предлага по-големи възможности, отколкото по времето на влизане в сила на Регламент (ЕО) № 2073/2004, и нейното разработване ще продължи. Поради това от държавите членки следва да се изисква да я използват винаги когато това е възможно.
(4)
Обменът на информация по въпроси, свързани с акцизите, е до голяма степен необходим, за да се добие точна представа за акцизните задължения на определени лица, като в същото време държавите членки не могат се ангажират с опити за извличане на информация, нито да искат информация, която няма връзка с акцизните задължения на дадено лице, установима група или категория от лица.
(5)
За целите на правилното координиране на информационните потоци е необходимо да се запазят разпоредбите от Регламент (ЕО) № 2073/2004 по отношение на централно звено за връзка във всяка държава членка. Тъй като от съображения за ефикасност може да са необходими по-преки контакти между органите и длъжностните лица на държавите членки, разпоредбите за делегиране и определяне на компетентни длъжностни лица също следва да се запазят.
(6)
С цел необходимата информация да бъде налична своевременно, разпоредбите от Регламент (ЕО) № 2073/2004, изискващи запитаният орган да действа възможно най-бързо и най-малкото в рамките на определен срок, следва да се запазят. Въпреки това крайният срок за предоставяне на информация, с която запитаната държава членка вече разполага, следва да бъде по-кратък от стандартния срок.
(7)
За ефективното наблюдение на акцизните процедури при трансгранично движение е необходимо в рамките на административното сътрудничество да продължи да се предвижда възможността за паралелен контрол от държавите членки и за присъствието на длъжностни лица на една държава членка на територията на друга държава членка.
(8)
Трудностите, свързани с трансграничното уведомяване за административни решения и мерки, следва да продължават да бъдат разрешавани, като се запазят разпоредбите от Регламент (ЕО) № 2073/2004 по тези въпроси.
(9)
С оглед на ефективната борба с измамите следва да се запазят разпоредбите относно обмена на информация без предварително искане. За да се улесни този обмен, следва да се определят категориите информация, които ще се обменят задължително.
(10)
Държавите членки следва да продължат да могат да обменят по свой избор информация, необходима за правилното прилагане на акцизното законодателство, когато тази информация попада извън категориите информация, които се обменят автоматично.
(11)
Обратната информация е подходящо средство да се гарантира непрекъснатото подобряване на качеството на обменяната информация. Поради тази причина следва да се въведе рамка за предоставяне на обратна информация.
(12)
Електронното съхраняване от държавите членки на някои конкретни данни относно разрешенията на икономическите оператори и данъчните складове е изключително важно за правилното функциониране на системата за акцизи и за борбата срещу измамите. То позволява бърз обмен на тези данни между държавите членки и автоматичен достъп до информацията. Това може да се постигне чрез използване на информацията, която вече се съдържа в националните компютризирани системи за акцизи, чрез разработване на анализ на риска, който подобрява съхраняваната на национално равнище информация относно икономически оператори с акцизни задължения и движението на техните акцизни стоки в рамките на Съюза, и чрез включването на определена информация във връзка с данъчно задължени лица и техните сделки. Тъй като процедурите за определяне или възстановяване на акцизи, както и давностните срокове и други срокове са различни в отделните държави членки, за да се гарантира ефективна взаимопомощ за прилагането на акцизното законодателство при случаи с трансграничен характер, е необходимо да се предвиди минимален срок, по време на който всяка държава членка следва да съхранява тази информация.
(13)
За да бъде надеждна информацията, съхранявана в електронните бази данни, следва да се предвиди тези бази данни да бъдат редовно актуализирани.
(14)
Икономическите оператори следва да могат да извършат бързо проверките, необходими за движенията на акцизни стоки. Следва да им се предостави възможност да потвърждават валидността на акцизните номера по електронен път посредством централен регистър, поддържан от Комисията и захранван от информацията, която се съдържа в националните бази данни.
(15)
Националните правила по отношение на банковата тайна биха могли да попречат на ефикасността на механизмите, предвидени в настоящия регламент. Във връзка с това държавите членки следва да нямат правото да отказват предоставяне на информация единствено въз основа на тези правила.
(16)
Настоящият регламент следва да не засяга, а да допълва другите приети на равнището на Съюза мерки, които допринасят за борбата срещу нередностите и измамите в областта на акцизите.
(17)
По съображения за яснота е целесъобразно в настоящия регламент да се потвърди, че когато информацията или документите се получават с разрешение или по искане на съдебен орган, предоставянето на информацията или на документите на компетентния орган на друга държава членка е предмет на получаване на разрешение от съдебния орган, ако това разрешение се изисква съгласно законодателството на съобщаващата държава членка.
(18)
Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6) регламентира обработването на лични данни, извършвано от държавите членки в рамките на настоящия регламент. Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7) регламентира обработването на лични данни, извършвано от Комисията съгласно настоящия регламент.
(19)
Обменът на информация с трети държави доказа ползата си за правилното прилагане на акцизното законодателство и по тази причина следва да се запази. В Директива 95/46/ЕО са установени специфични условия за съобщаването на информация за трети държави, които трябва да се спазват от държавите членки.
(20)
С оглед на ефективното прилагане на настоящия регламент може да бъде необходимо да се ограничи обхватът на някои права и задължения, предвидени в Директива 95/46/ЕО, по-специално правата, определени в член 10, член 11, параграф 1 и членове 12 и 21 от нея, за да се защитят важни икономически и финансови интереси на държавите членки, като се имат предвид потенциалната загуба на приходи за държавите членки и изключителното значение на информацията, обхваната от настоящия регламент, за ефективността на борбата с измамите. Като се има предвид необходимостта от запазване на доказателства в случаите на предполагаеми данъчни нередности или измама, както и за да се предотврати намеса по отношение на правилната оценка относно спазването на акцизното законодателство, в хода на обмена на лични данни съгласно настоящия регламент може да е необходимо да се ограничат задълженията на администратора на данните и правата на субекта на данните, отнасящи се до предоставяне на информация, достъп до данни и публичност на операциите по обработка. Държавите членки следва да бъдат задължени да прилагат тези ограничения, доколкото те са необходими и пропорционални.
(21)
За да се гарантират еднакви условия за изпълнението на някои членове от настоящия регламент и да се опишат основните категории данни, които могат да се обменят от държавите членки съгласно настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани в съответствие с Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 година за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите държавите-членки упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (8).
(22)
За приемането на тези актове за изпълнение следва да се използва процедурата по разглеждане, като се има предвид, че тези актове са мерки от общ характер по смисъла на член 2, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 182/2011.
(23)
Необходимо е да се наблюдава и оценява действието на настоящия регламент. С оглед на това следва да се предвиди разпоредба за събирането на статистическа и друга информация от държавите членки и за изготвянето на редовни доклади от Комисията.
(24)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно опростяването и укрепването на административното сътрудничество между държавите членки, което изисква хармонизиран подход, не може да бъде постигната в достатъчна степен само от държавите членки, а предвид необходимото единство и ефикасност може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел.
(25)
Настоящият регламент зачита основните права и спазва принципите, признати в Хартата на основните права на Европейския съюз, по-специално правото на защита на личните данни (член 8). С оглед на ограниченията, установени с настоящия регламент, обработването на такива данни, извършвано в рамките на настоящия регламент, не излиза извън рамките на необходимото и пропорционалното за целите на защита на законните фискални интереси на държавите членки.
(26)
Регламент (ЕО) № 2073/2004 следва да бъде отменен.
(27)
Беше проведена консултация с Европейския надзорен орган по защита на данните, който прие становище (9),
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и обхват
1. С настоящия регламент се определят условията, при които компетентните органи в държавите членки, отговорни за прилагането на акцизното законодателство, ще си сътрудничат и ще сътрудничат на Комисията, за да се гарантира спазването на това законодателство. За тази цел регламентът определя правила и процедури, които предоставят възможност на компетентните органи на държавите членки да си сътрудничат и да обменят по електронен път или по друг начин информацията, която е необходима, за да се осигури правилното прилагане на акцизното законодателство.
2. Настоящият регламент не засяга прилагането в държавите членки на правилата за взаимопомощ по наказателноправни въпроси.
3. Той не засяга изпълнението на по-широки задължения във връзка с взаимопомощта, произтичащи от други правни инструменти, включително двустранни и многостранни споразумения.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент:
1)
„компетентен орган“ означава органът, определен в съответствие с член 3, параграф 1;
2)
„запитващ орган“ означава централното звено за връзка за акцизите или всеки отдел за връзка, или компетентно длъжностно лице на държава членка, отправящи искане за съдействие от името на компетентния орган;
3)
„запитан орган“ означава централното звено за връзка за акцизите или всеки отдел за връзка, или компетентно длъжностно лице на държава членка, получаващи искането за съдействие от името на компетентния орган;
4)
„акцизна служба“ означава всяка служба, в която могат да се изпълняват формалностите, предвидени в акцизното законодателство;
5)
„автоматичен обмен, предизвикан от възникнало събитие“ означава систематичното съобщаване на информация без предварително отправено искане за предоставянето ѝ, с предварително определена структура, свързана със събитие, представляващо интерес, както и когато информацията стане налична, различно от обмена на информация, предвиден в член 21 от Директива 2008/118/ЕО;
6)
„редовен автоматичен обмен“ означава систематичното съобщаване на информация без предварително отправено искане за предоставянето ѝ, с предварително определена структура, на предварително установени редовни интервали;
7)
„спонтанен обмен“ означава съобщаването на информация без предварително отправено искане на друга държава членка, което не e обхванато от точка 5 или 6, или от член 21 от Директива 2008/118/ЕО;
8)
„компютризирана система“ означава компютризираната система за движението и контрола върху акцизните стоки, установена с Решение № 1152/2003/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 юни 2003 г. за компютризиране на движението и контрола върху акцизните стоки (10);
9)
„лице“ означава физическо лице, юридическо лице, всяко сдружение на лица, което не е юридическо лице, но е с призната правоспособност да извършва правни действия съгласно правото на Съюза или националното право, и всякакво друго правно образувание от каквото и да е естество и форма, без значение дали има правосубектност;
10)
„икономически оператор“ означава лице, което в рамките на своята стопанска дейност участва в дейности, попадащи в обхвата на акцизното законодателство, независимо дали има право за това или не;
11)
„по електронен път“ означава чрез използване на електронно оборудване от всякакъв тип, което може да обработва, включително да изпраща и да компресира, и да съхранява данни и включва компютризираната система, определена в точка 8;
12)
„акцизен номер“ означава идентификационният номер, предоставен от държавите членки за акцизни цели в данните за икономическите оператори и помещенията, посочени в член 19, параграф 1, букви а) и б);
13)
„движение на акцизни стоки в рамките на Съюза“ означава движението между две или повече държави членки на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз по смисъла на глава IV от Директива 2008/118/ЕО или на акцизни стоки след освобождаване за потребление по смисъла на глава V, раздел 2 от Директива 2008/118/ЕО;
14)
„административен контрол“ означава всякакъв вид контрол, проверки и други действия, предприети от органите, които са компетентни във връзка с прилагането на акцизното законодателство, при изпълнение на задълженията им, за да се гарантира правилното прилагане на това законодателство;
15)
„мрежа CCN/CSI“ означава общата платформа, базирана на обща комуникационна мрежа (CCN) и общ системен интерфейс (CSI), разработена от Съюза за осигуряване на обмена по електронен път между компетентните органи в областта на митата и данъчното облагане;
16)
„акцизи“ означава данъците, посочени в член 1, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО;
17)
„документ за административна взаимопомощ“ означава документ, установен в рамките на компютризираната система и използван за обмен на информация съгласно член 8, 15 или 16, и използван за последващ обмен съгласно член 8 или 16;
18)
„документ за административна взаимопомощ при аварийна процедура“ е документ на хартиен носител, използван за обмен на информация съгласно член 8 или 15, в случай че компютризираната система не е на разположение;
19)
„паралелен контрол“ означава свързани с акцизното законодателство съгласувани проверки по отношение на състоянието на икономически оператор или на свързани лица, организирани от две или повече участващи държави членки, които имат общи или допълващи се интереси.
Член 3
Компетентни органи
1. Всяка държава членка определя компетентния орган, от чието име ще се прилага настоящият регламент. Тя своевременно информира Комисията за определения орган и за всяка последваща промяна.
2. Комисията предоставя списък с компетентните органи и публикува тази информация в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
Централни звена за връзка за акцизите и отдели за връзка
1. Компетентният орган на всяка държава членка определя централно звено за връзка за акцизите, на което се делегира главната отговорност за контакти с другите държави членки в областта на административното сътрудничество във връзка с акцизното законодателство. Той информира за това Комисията и компетентните органи на другите държави членки.
На централното звено за връзка за акцизите може да се възложи също отговорността за осъществяване на контактите с Комисията за целите на настоящия регламент.
2. За пряк обмен на информация съгласно настоящия регламент компетентните органи на всяка държава членка могат да посочат отдели за връзка, различни от централното звено за връзка за акцизите, които разполагат с компетентност, определена в съответствие с националното законодателство или политика.
Централното звено за връзка за акцизите осигурява актуализирането на списъка на тези отдели и го предоставя на централните звена за връзка за акцизите на другите заинтересовани държави членки.
Член 5
Компетентни длъжностни лица
1. Компетентният орган на всяка държава членка може също да определи, при установени от съответната държава членка условия, компетентни длъжностни лица, които могат пряко да обменят информация по настоящия регламент.
Компетентният орган може да ограничи обхвата на това определяне.
Централното звено за връзка за акцизите отговаря за актуализацията на списъка на компетентните длъжностни лица и за предоставянето му на централните звена за връзка за акцизите на другите заинтересовани държави членки.
2. Длъжностните лица, обменящи информация по членове 12 и 13, се считат за компетентни длъжностни лица за целта на тези членове в съответствие с условията, определени от компетентните органи.
Член 6
Задължения на централните звена за връзка за акцизите, отделите за връзка и компетентните длъжностни лица
1. Централното звено за връзка за акцизите носи главната отговорност за обмена на информация за движението на акцизни стоки между държавите членки, и по-специално носи главната отговорност за:
а)
обмена на информация по член 8;
б)
изпращането на уведомления за административни решения и мерки, поискани от държавите членки по член 14;
в)
задължителния обмен на информация по член 15;
г)
незадължителния спонтанен обмен на информация по член 16;
д)
предоставянето на обратна информация при последващите действия по член 8, параграф 5 и член 16, параграф 2;
е)
обмена на информация, съхранявана в електронната база данни, предвидена в член 19;
ж)
предоставянето на статистическа и друга информация по член 34.
2. Когато отдели за връзка или компетентни длъжностни лица изпращат или получават молби за съдействие или отговори на такива молби за съдействие, те информират централното звено за връзка за акцизите на своята държава членка при определените от нея условия.
3. Когато отдел за връзка или компетентно длъжностно лице получи искане за съдействие, изискващо действия извън неговата териториална или оперативна компетентност, те го изпращат незабавно на централното звено за връзка за акцизите на своята държава членка и до компетентното длъжностно лице в съответния отдел за връзка и информират за това запитващия орган. В такъв случай срокът, установен в член 11, започва да тече от деня след датата, на която искането за съдействие е изпратено до централното звено за връзка за акцизите и до компетентното длъжностно лице в съответния отдел за връзка, но не по-късно от една седмица след получаването на искането съгласно посоченото в първото изречение на настоящия параграф.
Член 7
Информация или документи, получени с разрешение или по искане на съдебния орган
1. Предоставянето на компетентния орган на друга държава членка на информация или документи, получени от компетентен орган с разрешение или по искане на съдебен орган, е предмет на получаване на предварително разрешение на съдебния орган, ако такова разрешение се изисква съгласно националното право.
2. Когато при искане на информация съдебният орган откаже да даде такова разрешение на запитания орган, последният информира запитващия орган за това в съответствие с член 25, параграф 5.
ГЛАВА II
СЪТРУДНИЧЕСТВО ПРИ ПОИСКВАНЕ
Член 8
Общи задължения на запитания орган
1. По искане на запитващия орган запитаният орган съобщава информацията, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство, включително всяка информация, отнасяща се до конкретен случай или случаи, по-специално по отношение на движенията на акцизни стоки в рамките на Съюза.
2. За целите на съобщаването на информацията, посочена в параграф 1, запитаният орган организира извършването на всякакъв административен контрол, необходим за получаването на тази информация.
3. Искането, посочено в параграф 1, може да включва мотивирано искане за конкретен административен контрол. Ако запитаният орган реши, че извършването на административен контрол не е необходимо, той незабавно съобщава на запитващия орган мотивите за своето решение.
4. За да получи исканата информация или извърши искания административен контрол, запитаният орган или всеки административен орган, към който запитаният орган се обръща за помощ, действа така, както би действал за своя сметка или по искане на друг орган в неговата държава членка.
5. Запитаният орган може да поиска запитващият орган да предостави обратна информация за последващите действия, предприети от запитващата държава членка въз основа на предоставената информация. Ако има отправено такова искане, запитващият орган изпраща обратна информация възможно най-бързо, без да се засягат правилата за опазване на поверителност и защита на данните, приложими в неговата държава членка, при условие че това не му налага непропорционална тежест.
Член 9
Форма на искането и отговора
1. Исканията за информация и за административен контрол съгласно член 8 и отговорите на тези искания се обменят, като се използва документът за административна взаимопомощ при условията на параграф 4 от настоящия член.
Когато компютризираната система не е на разположение, се използва документ за административна взаимопомощ при аварийна процедура вместо документа за административна взаимопомощ.
2. Комисията приема актове за изпълнение, за да определи:
a)
структурата и съдържанието на документите за административна взаимопомощ;
б)
правилата и процедурите, свързани с обмена на документи за административна взаимопомощ;
в)
образеца, формата и съдържанието на документа за административна взаимопомощ при аварийна процедура;
г)
правилата и процедурите, свързани с използването на документа за административна взаимопомощ при аварийна процедура.
Комисията може също да приеме актове за изпълнение, за да определи структурата и съдържанието на обратната информация, посочена в член 8, параграф 5.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
3. Всяка държава членка определя ситуациите, при които се счита, че компютризираната система не е на разположение.
4. Когато използването на документ за административна взаимопомощ не е практично, обменът на съобщения може по изключение да се извършва частично или изцяло по друг начин. При такива случаи съобщението се придружава от обяснение на причините, поради които използването на документа за административна взаимопомощ е счетено за непрактично.
Член 10
Предоставяне на документи
1. Документи с всякакво съдържание, предоставяни съгласно член 8, се прилагат към документа за административна взаимопомощ, посочен в член 9, параграф 1.
Въпреки това, когато това е невъзможно или непрактично, документите се предоставят по електронен път или по друг начин.
2. Запитаният орган е задължен да предостави оригинални документи само в случаите, когато тези документи са необходими за постигане на целта на запитващия орган и когато тяхното предоставяне не противоречи на разпоредбите, приложими в държавата членка на запитания орган.
Член 11
Срок
1. Запитаният орган предоставя информацията по член 8 във възможно най-кратък срок и не по-късно от три месеца след датата на получаване на искането.
Въпреки това, ако запитаният орган вече разполага с тази информация, срокът е един месец.
2. В някои случаи, попадащи в специална категория, запитващият и запитаният орган могат да договорят помежду си срокове, различни от предвидените в параграф 1.
3. Когато запитаният орган не може да отговори на искането в рамките на посочения в параграф 1 срок, той информира запитващия орган в рамките на един месец за причините, поради които не е могъл да го направи, като използва документа за административна взаимопомощ и посочва кога очаква, че ще може да отговори.
Член 12
Участие на длъжностни лица от други държави членки в административния контрол
1. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, упълномощени от запитващия орган, могат да присъстват в служебните помещения на административните органи на запитаната държава членка или всяко друго място, където тези органи изпълняват своите задължения, с цел да обменят информация, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство.
Когато исканата информация се съдържа в документи, до които длъжностните лица на запитания орган имат достъп, на длъжностните лица на запитващия орган се предоставят копия от тях.
2. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, посочени от запитващия орган, могат да присъстват по време на административния контрол, провеждан на територията на запитаната държава членка, с цел да обменят информация, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство.
Когато се постигне такова споразумение, длъжностните лица от запитващия орган могат да имат достъп до същите помещения и документи като длъжностните лица от запитания орган чрез посредничеството на тези длъжностни лица и единствено за целите на осъществяването на административен контрол. Длъжностните лица на запитващия орган провеждат контрол или задават въпроси единствено със съгласието и под надзора на длъжностни лица на запитания орган. Те не упражняват правомощията по извършване на проверка, предоставени на длъжностните лица на запитания орган.
3. Длъжностните лица на запитващия орган, намиращи се в друга държава членка в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да могат по всяко време да представят оправомощаващ ги писмен документ, удостоверяващ тяхната самоличност и качеството им на длъжностни лица.
Член 13
Паралелен контрол
1. С оглед обмена на информацията, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство, две или повече държави членки могат да се споразумеят, въз основа на анализ на риска, за извършването на паралелен контрол на собствената си територия относно акцизните задължения на един или повече икономически оператори или други лица, които са от общ или допълващ се интерес, в случаите, когато те считат, че този контрол би бил по-ефективен от контрола, осъществяван само от една държава членка.
2. С цел въвеждането на паралелен контрол, в съответствие с параграф 1, компетентният орган на държавата членка представя предложение на компетентните органи на другите заинтересовани държави членки.
В предложението:
a)
се уточнява случаят или случаите, предложени за паралелен контрол;
б)
се идентифицира индивидуално всяко лице, което ще бъде обект на планирания контрол;
в)
се посочват причините, обосноваващи необходимостта от общ контрол;
г)
се посочва периодът от време, когато се планира осъществяването на този контрол.
3. Компетентните органи, които са получили посоченото в параграф 2 предложение, потвърждават своето съгласие относно участието си в паралелния контрол или съобщават своя мотивиран отказ на предлагащия компетентен орган възможно най-скоро, но не по-късно от един месец след получаването на предложението.
4. Всеки компетентен орган, който участва в паралелен контрол, посочва представител, който отговаря за надзора и координирането на работата по паралелния контрол.
5. След провеждането на паралелния контрол компетентните органи информират своевременно централното звено за връзка за акцизите на другите държави членки за всички установени по време на паралелния контрол методи или практики, които са били използвани или се предполага, че са били използвани за нарушаване на акцизното законодателство, когато такава информация може да бъде от особен интерес за другите държави членки.
Член 14
Искане за уведомяване за административни решения и мерки
1. По искане на запитващия орган запитаният орган, в съответствие с приложимите правила за извършване на такова уведомяване в неговата държава членка, уведомява адресата за всички решения и мерки, взети от административните органи на запитващата държава членка във връзка с прилагането на акцизното законодателство.
2. Исканията за уведомяване, посочени в параграф 1, уточняват предмета на решението или мярката, за които се отнася уведомяването, както и името, адреса и всяка друга информация, която има отношение за идентифициране на адресата.
3. Запитаният орган информира незабавно запитващия орган за своите действия по искането за уведомяване, посочено в параграф 1, и го уведомява за датата на изпращане на решението или мярката до адресата.
4. Когато запитаният орган не може да предприеме действия по искането за уведомяване, посочено в параграф 1, той информира за това запитващия орган в писмена форма в рамките на един месец след получаване на искането.
Запитаният орган не може да откаже да предприеме действия по такова искане поради съдържанието на решението или мярката, за които се отнася уведомяването.
5. Запитващият орган отправя искане за уведомяване съгласно настоящия член само когато не е в състояние да уведоми адресата в съответствие с правилата, уреждащи уведомяването за съответните инструменти в запитващата държава членка, или когато такова уведомяване би породило непропорционални трудности.
6. Настоящият член не се прилагат за документите, посочени в член 8 от Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 г. относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (11).
ГЛАВА III
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ БЕЗ ПРЕДВАРИТЕЛНО ИСКАНЕ
Член 15
Задължителен обмен на информация
1. Компетентните органи на всяка държава членка изпращат до компетентните органи на всички други заинтересовани държави членки, без предварително искане и посредством редовен автоматичен обмен или автоматичен обмен, предизвикан от възникнало събитие, информацията, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство, в следните случаи:
a)
при наличие или съмнения за нередност или нарушение на акцизното законодателство в друга държава членка;
б)
когато възникнала или предполагаема нередност или нарушение на акцизното законодателство на територията на една държава членка може да има последствия в друга държава членка;
в)
при наличие на риск от измама или загуба на акциз в друга държава членка;
г)
в случай на пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз;
д)
при възникване на изключително събитие по време на движение на акцизни стоки в рамките на Съюза, което не е предвидено в разпоредбите на Директива 2008/118/ЕО и което може да окаже влияние върху изчисляванията на задълженията за акциз на даден икономически оператор.
2. Орган, изпратил информация до друг орган съгласно параграф 1, може да поиска другият орган да представи обратна информация за последващи действия, предприети от него въз основа на предоставената информация. Ако се отправи такова искане, другият орган, без да се засягат правилата за опазване на поверителност и защита на данните, приложими в неговата държава членка, изпраща такава обратна информация във възможно най-кратък срок, освен ако това не би му наложило непропорционална административна тежест.
3. Когато информацията, посочена в параграф 1, е свързана с движение на акцизни стоки в рамките на Съюза, информацията се изпраща чрез използване на документ за административна взаимопомощ при условията на параграф 4.
Въпреки това, когато използването на този документ не е практично, обменът на информация може по изключение да се осъществи изцяло или частично по друг начин. В такива случаи съобщението се придружава от обяснение на причините, поради които използването на документа за административна взаимопомощ е счетено за непрактично.
4. Когато компютризираната система не е на разположение, вместо документа, посочен в параграф 3, се използва документът за административна взаимопомощ при аварийна процедура.
5. Комисията приема актове за изпълнение, за да определи:
a)
точните категории информация, която се обменя съгласно параграф 1, включваща за физически лица данни, като име, фамилия, наименование и номер на улицата, пощенски код, град, държава членка, данъчен или друг идентификационен номер, код или описание на продукта и други свързани лични данни, когато са налице;
б)
честотата на редовния обмен и срока за обмена по параграф 1, предизвикан от възникнало събитие, за всяка категория информация;
в)
структурата и съдържанието на документите за административна взаимопомощ;
г)
формата и съдържанието на документа за административна взаимопомощ при аварийна процедура;
д)
правилата и процедурите, свързани с обмена на документи, посочени в букви в) и г).
Комисията може да приеме също актове за изпълнение, за да определи случаите, в които компетентните органи могат да смятат, че компютризираната система не е на разположение за целите на разпоредбите на параграф 4 от настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
Член 16
Незадължителен обмен на информация
1. Компетентните органи на държавите членки могат да си изпращат без предварително искане чрез спонтанен обмен всяка информация, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство, която им е известна и чийто обмен не е обхванат от член 15.
За тази цел те могат да използват компютризираната система, когато системата може да обработи такава информация.
2. Орган, изпратил информация до друг орган съгласно параграф 1, може да поиска другият орган да представи обратна информация за последващи действия, предприети от него въз основа на предоставената информация. Ако се отправи такова искане, другият орган, без да се засягат правилата за опазване на поверителност и защита на данните, приложими в неговата държава членка, изпраща тази обратна информация във възможно най-кратък срок, освен ако това не би му наложило непропорционална административна тежест.
3. Комисията приема актове за изпълнение, за да определи:
а)
структурата и съдържанието на документите за административна взаимопомощ, така че да се обхванат най-разпространените видове информация, посочена в параграф 1;
б)
правилата и процедурите, свързани с обмена на документи за административна взаимопомощ.
Комисията може също така да приеме актове за изпълнение, за да определи структурата и съдържанието на обратната информация, посочена в параграф 2.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
Член 17
Задължение на държавите членки да улесняват обмена на информация без предварително искане
Държавите членки вземат необходимите административни и организационни мерки, за да улеснят обмена, предвиден в настоящата глава.
Член 18
Ограничаване на задълженията
Държавите членки не са задължени да налагат за целите на прилагането на настоящата глава нови задължения за лицата във връзка със събирането на информация, нито да поемат непропорционална административна тежест.
ГЛАВА IV
СЪХРАНЕНИЕ И ОБМЕН НА ЕЛЕКТРОННАТА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ИКОНОМИЧЕСКИТЕ ОПЕРАТОРИ
Член 19
Съхранение и обмен на информация относно разрешенията за икономически оператори и данъчни складове
1. Всяка държава членка поддържа електронна база данни, съдържаща следните регистри:
a)
регистър на икономическите оператори в една от следните категории:
i)
лицензираните складодържатели по смисъла на член 4, точка 1 от Директива 2008/118/ЕО;
ii)
регистрираните получатели по смисъла на член 4, точка 9 от Директива 2008/118/ЕО;
iii)
регистрираните изпращачи по смисъла на член 4, точка 10 от Директива 2008/118/ЕО;
б)
регистър на помещенията, лицензирани за данъчни складове по смисъла на член 4, точка 11 от Директива 2008/118/ЕО.
2. Регистрите, посочени в параграф 1, съдържат следната информация:
a)
уникалния акцизен номер, издаден от компетентния орган на икономически оператори или помещения;
б)
името и адреса на икономическия оператор или помещенията;
в)
категорията на акцизния продукт (CAT) и/или кода на акцизния продукт (EPC) на продуктите, за които се отнася разрешението, посочени в приложение II, списък на кодове 11 от Регламент (ЕО) № 684/2009 на Комисията от 24 юли 2009 г. за прилагане на Директива 2008/118/ЕО на Съвета по отношение на компютризираните процедури за движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз (12);
г)
идентификацията на централното звено за връзка за акцизи или акцизната служба, от която може да се получи допълнителна информация;
д)
датата, от която разрешението е валидно, от която се изменя и, ако е приложимо, от която престава да бъде валидно;
е)
за лицензирани складодържатели - данъчния склад или списъка с данъчни складове, за които се прилага разрешението, и ако е приложимо съгласно националното законодателство, указание, че му е позволено да не отразява данните на получателя при изпращане, да раздели движението в съответствие с член 23 от Директива 2008/118/ЕО или да премести акцизните стоки до мястото на директна доставка в съответствие с член 17, параграф 2 от същата директива;
ж)
за регистрирани получатели, ако е приложимо съгласно националното законодателство - указание, че му е разрешено да премести акцизните стоки до мястото на директна доставка в съответствие с член 17, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО;
з)
за регистрирани получатели, посочени в член 19, параграф 3 от Директива 2008/118/ЕО, различни от посочените в буква и) от настоящия параграф - съдържанието на разрешенията по отношение на количеството акцизни стоки, самоличността на изпращача в държавата членка на изпращане и срока на валидност на разрешението;
и)
за регистрирани получатели, посочени в член 19, параграф 3 от Директива 2008/118/ЕО, които имат разрешение да получават вино от изпращачите, които се ползват от дерогацията, предвидена в член 40 от Директива 2008/118/ЕО, съдържанието на разрешението по отношение на количеството акцизни стоки и срока на валидност на разрешението. В записа се посочва дерогацията по член 40 от Директива 2008/118/ЕО;
й)
за данъчни складове - лицензирания складодържател или списък с лицензирани складодържатели, които имат разрешение за ползване на съответния данъчен склад.
3. Централното звено за връзка за акцизите или отделът за връзка във всяка държава членка гарантира, че информацията, която се съдържа в националните регистри, е пълна, точна и актуална.
4. Информацията, която се съдържа в съответните национални регистри, посочени в параграф 2, и която се отнася за икономически оператори, участващи в движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз между държави членки, се обменя автоматично чрез централен регистър.
Комисията управлява регистъра като част от компютризираната система по начин, който да гарантира по всяко време вярно и актуализирано представяне на всички данни от националните регистри, предоставени от всички държави членки.
Централното звено за връзка за акцизите или отделите за връзка в държавите членки своевременно изпращат на Комисията съдържанието на националния регистър, както и всички изменения в него.
Член 20
Достъп до информация и коригиране на информацията
1. Комисията гарантира, че лицата, участващи в движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз между държавите членки, могат да получат потвърждение по електронен път на валидността на акцизните номера, съхранявани в централния регистър, посочен в член 19, параграф 4. Комисията препраща всички искания от икономически оператор за коригиране на тази информация до централното звено за връзка за акцизите или отдела за връзка, който отговаря за разрешението на въпросния икономически оператор.
2. Централните звена за връзка за акцизите или отделите за връзка в държавите членки гарантират, че икономическите оператори могат да получат потвърждение за касаещата ги информация, която се съхранява съгласно член 19, параграф 2, и да поискат и постигнат коригиране на евентуалните неточности в нея.
3. Компетентният орган на дадена държава членка може да разреши, съгласно условията, определени от тази държава членка, на централното звено за връзка за акцизите или на определени отдели за връзка да изпратят потвърждение на информацията, съхранявана съгласно член 19, параграф 2.
Член 21
Запазване на данните
1. Всяка държава членка пази информацията за движенията на акцизни стоки в рамките на Съюза и данните, които се съдържат в националните регистри, посочени в член 19, за най-малко пет години, считано от края на календарната година, в която е започнало движението, за да се използва тази информация за процедурите, предвидени в настоящия регламент. Този срок може да се ограничи до три години по отношение на информацията, въведена в националните регистри преди 1 юли 2012 г.
2. Събраната чрез компютризираната система информация се пази в системата по начин, който позволява нейното възстановяване и допълнително обработване в рамките на системата в отговор на искане за информация по член 8.
Член 22
Изпълнение
Комисията приема актове за изпълнение:
a)
за определяне на техническите подробности относно автоматичното актуализиране на базите данни, посочени в член 19, параграф 1, и на централния регистър, посочен в член 19, параграф 4;
б)
за определяне на правилата и процедурите по отношение на достъпа до информацията и нейното коригиране съгласно член 20, параграф 1.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
ГЛАВА V
ОБЩИ УСЛОВИЯ, КОИТО УРЕЖДАТ СЪДЕЙСТВИЕТО
Член 23
Езиков режим
Молбите за съдействие, включително исканията за уведомяване и приложените документи, могат да бъдат изготвени на всеки език, договорен между запитания и запитващия орган. Придружаващ искането превод на официалния език или на един от официалните езици на държавата членка, в която е установен запитаният орган, се изисква, само ако запитаният орган предостави обосновано обяснение на необходимостта от превод.
Член 24
Качество на услугата
1. Комисията и държавите членки гарантират, че частите от компютризираната система, необходими за обмена на информация, описан в настоящия регламент, са оперативни, поддържат се по подходящ начин и се усъвършенстват.
2. Комисията и държавите членки сключват споразумение за нивото на обслужване и постигат съгласие относно политиката за сигурност на компютризираната система. Споразумението за нивото на обслужване определя техническото качество и количеството на услугите, които се предоставят от Комисията и от държавите членки, с цел да се гарантира сигурното функциониране на всички части от компютризираната система и на електронната комуникация и разпределението на отговорностите за усъвършенстване на тази система.
Член 25
Общи граници на задълженията на запитания орган
1. Запитаният орган предоставя на запитващия орган информацията, поискана съгласно настоящия регламент, при условие че:
a)
запитващият орган е изчерпал обичайните източници на информация, които е можел да използва при дадените обстоятелства, за да получи исканата информация, без да поема риска да застраши постигането на преследваната цел; както и
б)
броят и характерът на изпратените искания за информация за определен период от време от един запитващ орган не създават прекомерна административна тежест за запитания орган.
2. Настоящият регламент не налага задължение на компетентен орган на държава членка да извършва контрол или да предоставя информация, ако законодателството или административните практики на тази държава членка не дават правомощия на нейните органи да извършват такъв контрол или да събират или да използват такава информация за собствените цели на държавата членка.
3. Компетентният орган на държава членка може да откаже да предостави информация, ако запитващата държава членка не е в състояние да предостави подобна информация по причини от правен характер.
4. Предоставянето на информация може да бъде отказано, когато това ще доведе до разкриване на търговска, промишлена или професионална тайна или на търговски процес, или когато разкриването на информацията е в противоречие с обществения ред.
5. Запитаният орган уведомява запитващия орган за основанията за отказа в отговор на искането за съдействие. За целите на статистиката компетентните органи ежегодно информират Комисията за категориите основания за откази.
6. При никакви обстоятелства параграф 2, 3 или 4 не се тълкува като разрешение запитаният орган да откаже да предостави информация единствено защото тази информация се държи от банка, друга финансова институция, лице, посочено или действащо като представител или доверено лице, или защото се отнася до капиталови дялове на лице.
Член 26
Разходи
Държавите членки се отказват на взаимна основа от всякакви претенции за възстановяването на разходите, възникнали при прилагане на настоящия регламент, с изключение на претенции, свързани с хонорари на експерти.
Член 27
Минимална сума
1. Искането за съдействие може да бъде обвързано с минимален праг въз основа на евентуално дължимия акциз.
2. Комисията може да приеме актове за изпълнение, за да определи прага, посочен в параграф 1 от настоящия член.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
Член 28
Служебна тайна, защита на данните и използване на информацията, предоставена съгласно настоящия регламент
1. Информацията, предоставена или събрана от държавите членки съгласно настоящия регламент, или всяка информация, до която длъжностно лице или друг служител, или изпълнител е имал достъп при изпълнение на своите задължения, представлява служебна тайна и се ползва от защитата, предоставена на подобна информация съгласно правото на държавата членка, която получава тази информация.
2. Информацията, посочена в параграф 1, може да се използва за следните цели:
a)
определяне на данъчна основа за акцизи;
б)
събиране или административен контрол на акцизи;
в)
наблюдение на движения на акцизни стоки;
г)
анализ на риска в областта на акцизите;
д)
контрол в областта на акцизите;
е)
установяване на други данъци, мита и такси, които са обхванати от разпоредбите на член 2 от Директива 2010/24/ЕС.
Въпреки това компетентният орган на държавата членка, предоставяща информацията, разрешава нейното използване за други цели в държавата членка на запитващия орган, ако законодателството на държавата членка на запитания орган допуска използването на информацията за подобни цели в посочената държава членка.
Доколкото се позволява от националното законодателство и без да се засягат разпоредбите на член 1, параграф 2, информацията, посочена в параграф 1 от настоящия член, може да се използва във връзка със съдебни или административни производства, които могат да доведат до налагане на наказания в резултат на нарушения на данъчното законодателство, без да се засягат правилата, регламентиращи правата на ответниците и свидетелите в такива производства.
3. Когато запитващият орган смята, че информацията, получена от запитания орган, може да бъде полезна за компетентния орган на друга държава членка, той може да я изпрати на този орган. Той предварително информира за това запитания орган.
Запитаният орган може да изпрати съобщението за информацията на друга държава членка с предварителното съгласие на същата.
4. По отношение на всякакво обработване на лични данни от страна на държавите членки, посочено в настоящия регламент, се прилагат националните разпоредби за изпълнение на Директива 95/46/ЕО.
За целите на правилното прилагане на настоящия регламент държавите членки ограничават обхвата на задълженията и правата по член 10, член 11, параграф 1 и членове 12 и 21 от Директива 95/46/ЕО до степента, необходима за защита на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива. Ограниченията са пропорционални на въпросния интерес.
Член 29
Достъп до информация с разрешение на Комисията
Лица, надлежно упълномощени от Комисията, могат да получат достъп до информацията, посочена в член 28, параграф 4, само доколкото е необходимо за обслужването, поддръжката и разработването на мрежата CCN/CSI и работата на централния регистър.
Тези лица имат задължението за опазване на служебна тайна. Информацията, до която се предоставя достъп, е защитена съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 като лични данни.
Член 30
Доказателствена стойност на получената информация
Доклади, отчети и други документи или заверени копия или извадки от тях, предоставени от компетентния орган на държава членка на компетентния орган на друга държава членка в съответствие с настоящия регламент, могат да бъдат използвани като доказателство от компетентните органи на другата държава членка по същия начин както подобни документи, предоставени от друг орган на въпросната друга държава членка.
Член 31
Задължение за сътрудничество
1. За целите на прилагането на настоящия регламент държавите членки вземат всички необходими мерки за:
a)
осигуряване на ефективна вътрешна координация между органите, посочени в членове 3-5;
б)
установяване на пряко сътрудничество между органите, упълномощени за координацията, посочена в буква а) от настоящия параграф;
в)
осигуряване на нормалното функциониране на системата за обмен на информация, предвидена в настоящия регламент.
2. Комисията съобщава незабавно на компетентния орган на всяка държава членка всяка информация, необходима да се гарантира правилното прилагане на акцизното законодателство, която тя получава и може да предостави.
Член 32
Отношения с трети държави
1. Компетентен орган на държава членка, получил информация от трета държава, може да предаде информацията на компетентните органи на всяка държава членка, която би могла да бъде заинтересована от нея, и по-специално на компетентните органи, които я поискат, доколкото това е позволено от договореностите за взаимопомощ с конкретната трета държава. Такава информация може също да се предостави на Комисията, когато това е в интерес на Съюза за целите на настоящия регламент.
2. Когато заинтересованата трета държава е поела правно задължение да предостави поисканото съдействие при събирането на доказателства за транзакции от неправомерен характер, за които се предполага, че нарушават акцизното законодателство, информацията, получена съгласно настоящия регламент, може да се изпрати от компетентния орган на държава членка на тази трета държава в съответствие с националното право на въпросната държава членка, уреждащо предаването на лични данни на трети държави за целите на правилното прилагане на акцизи или подобни такси и данъци, приложими в третата държава, със съгласието на компетентните органи, които са доставили информацията в съответствие със своето национално право.
Член 33
Съдействие за икономическите оператори
1. Органите на държава членка, където е установен изпращачът на акцизните стоки, могат да предоставят съдействие на този изпращач, ако той не успее да получи съобщение за получаване, посочено в член 24, параграф 4 от Директива 2008/118/ЕО, съобщение за износ, посочено в член 25, параграф 3 от същата директива, или в ситуациите, предвидени в член 33, параграф 1 от същата директива, копие от придружителния документ, предвиден в член 34 от нея.
Оказването на това съдействие не засяга данъчните задължения на изпращача, на който се оказва съдействието.
2. Когато държава членка оказва съдействие съгласно параграф 1 от настоящия член и смята, че е необходимо да получи информация от друга държава членка, тя отправя искане за тази информация в съответствие с член 8. Другата държава членка може да откаже да получи поисканата информация, ако изпращачът не е изчерпал всички достъпни за него средства за получаване на доказателство, че движението на акцизните стоки между държавите членки е приключило.
ГЛАВА VI
ОЦЕНЯВАНЕ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 34
Оценяване на договореностите, събиране на оперативни статистически данни и докладване
1. Държавите членки и Комисията разглеждат и оценяват прилагането на настоящия регламент. За тази цел Комисията редовно прави обобщен преглед на опита на държавите членки, за да се подобри работата на системата, установена с настоящия регламент.
2. Държавите членки съобщават на Комисията следното:
a)
всяка налична информация, свързана с техния опит в прилагането на настоящия регламент, включително всички статистически данни, необходими за неговото оценяване;
б)
всяка налична информация относно методи или практики, които се използват или за които се предполага, че се използват за нарушаване на акцизното законодателство, и които са разкрили недостатъци или пропуски в действието на процедурите, предвидени в настоящия регламент.
С оглед на оценяването на ефективността на тази система за административно сътрудничество при ефективното прилагане на акцизното законодателство и борбата срещу избягването на плащане и измамите с акцизи държавите членки съобщават на Комисията всяка налична информация, различна от информацията, посочена в първата алинея.
Комисията препраща информацията, съобщена от държавите членки, до останалите заинтересовани държави членки.
Задължението да се съобщават информация и статистически данни не включва необосновано увеличаване на административната тежест.
3. За диагностични и статистически цели Комисията може директно да извлича информация от съобщенията, генерирани в компютризираната система, при условията на член 28.
4. Информацията, която се съобщава от държавите членки или се извлича от Комисията за целите на параграфи 1-3, не съдържа индивидуални или лични данни.
5. Комисията приема актове за изпълнение, за да определи за целите на изпълнението на настоящия член съответните статистически данни, които държавите членки съобщават, информацията, която Комисията извлича, и статистическите доклади, които Комисията и държавите членки трябва да изготвят.
Тези актове за изпълнение се приемат в съответствие с процедурата по разглеждане, посочена в член 35, параграф 2.
Член 35
Комитет по акцизите
1. Комисията се подпомага от Комитета по акцизите, учреден по член 43, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 5 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 36
Отмяна на Регламент (ЕО) № 2073/2004
Регламент (ЕО) № 2073/2004 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се тълкуват като позовавания на настоящия регламент в съответствие с таблицата на съответствието в приложението към настоящия регламент.
Член 37
Доклад до Европейския парламент и до Съвета
На всеки пет години, считано от датата на влизане в сила на настоящия регламент, и въз основа по-конкретно на информацията, предоставена от държавите членки, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за прилагането на настоящия регламент.
Член 38
Двустранни споразумения
Когато компетентните органи сключат спогодби по двустранни въпроси, предмет на настоящия регламент, които не се отнасят до единични случаи, те информират незабавно Комисията. Комисията на свой ред информира компетентните органи на останалите държави членки.
Член 39
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 юли 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 2 май 2012 година.
PADOMES REGULA (ES) Nr. 389/2012
(2012. gada 2. maijs)
par administratīvu sadarbību akcīzes nodokļu jomā un ar ko atceļ Regulu (EK) Nr. 2073/2004
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 113. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
pēc leģislatīvā akta projekta nosūtīšanas valstu parlamentiem,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
saskaņā ar īpašu likumdošanas procedūru,
tā kā:
(1)
Padomes Regula (EK) Nr. 2073/2004 (2004. gada 16. novembris) par administratīvu sadarbību akcīzes nodokļu jomā (3) nodrošina kopēju sistēmu, saskaņā ar kuru dalībvalstis palīdz cita citai un sadarbojas ar Komisiju, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu un apkarotu izvairīšanos no akcīzes nodokļu maksāšanas un ar to saistītos iekšējā tirgus kropļojumus. Minētajā regulā nepieciešami vairāki grozījumi, ņemot vērā uzkrāto pieredzi un jaunākās tendences. Ņemot vērā attiecīgi nepieciešamo grozījumu skaitu, skaidrības labad regula būtu jāaizstāj ar jaunu regulu.
(2)
Iekšējā tirgus izveidei joprojām nepieciešama administratīvas sadarbības sistēma akcīzes nodokļu jomā, kas ietvertu visus to tiesību aktu aspektus, kuri attiecas uz akcīzes nodokļu piemērošanu precēm, kas minētas Padomes Direktīvas 2008/118/EK (2008. gada 16. decembris) par akcīzes nodokļa piemērošanas vispārēju režīmu (4) 1. pantā.
(3)
Efektivitātes, ātruma un arī izmaksu apsvērumu dēļ ir svarīgi pastiprināt elektronisko līdzekļu lomu informācijas apmaiņā. Ņemot vērā to, ka daži pieprasījumi tiek izteikti atkārtoti un Savienībā pastāv valodu dažādība, ir svarīgi nodrošināt standarta formātu plašāku izmantošanu informācijas apmaiņā, lai informācijas pieprasījumus varētu ātrāk apstrādāt. Šīs prasības var vislabāk izpildīt, sistemātiskāk izmantojot datorizētu sistēmu, kas izveidota saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1152/2003/EK (2003. gada 16. jūnijs) par datorizētas sistēmas ieviešanu akcīzes preču apritei un kontrolei (5). Tagad minētā sistēma piedāvā plašākas iespējas nekā Regulas (EK) Nr. 2073/2004 spēkā stāšanās laikā, un to turpinās attīstīt. Tādēļ būtu jānosaka, ka dalībvalstīm tā pēc iespējas jāizmanto.
(4)
Informācijas apmaiņa akcīzes nodokļu jomā ir nepieciešama ļoti plašā apjomā, lai izveidotu patiesu priekšstatu par konkrētu personu akcīzes nodokļu jautājumiem, bet vienlaikus dalībvalstis nevar brīvi iesaistīties “informācijas medīšanā” vai pieprasīt informāciju, kas varētu nebūt būtiska attiecībā uz noteiktu personu vai noteiktu personu grupu vai kategoriju akcīzes nodokļu jautājumiem.
(5)
Informācijas plūsmu atbilstīgai koordinēšanai ir nepieciešams saglabāt Regulas (EK) Nr. 2073/2004 noteikumus attiecībā uz centrālo kontaktpunktu katrā dalībvalstī. Tā kā efektivitātes labad varētu būt nepieciešama tiešāka saziņa starp dalībvalstu iestādēm un ierēdņiem, būtu jāsaglabā arī noteikumi par deleģēšanu un kompetento ierēdņu norīkošanu.
(6)
Lai nepieciešamā informācija būtu laikus pieejama, būtu jāsaglabā Regulas (EK) Nr. 2073/2004 noteikumi, saskaņā ar kuriem pieprasījuma saņēmējai iestādei jārīkojas pēc iespējas ātri, vēlākais - noteiktajā termiņā. Tomēr informācijas sniegšanas termiņam vajadzētu būt īsākam nekā standarta termiņam, ja pieprasījuma saņēmējai dalībvalstij informācija jau ir pieejama.
(7)
Ar pārrobežu apriti saistītu akcīzes procedūru efektīvai pārraudzībai ir svarīgi arī turpmāk nodrošināt iespēju dalībvalstīm veikt vienlaicīgu kontroli un vienas dalībvalsts ierēdņu klātbūtni citas dalībvalsts teritorijā administratīvās sadarbības satvarā.
(8)
Grūtības attiecībā uz administratīvo lēmumu un pasākumu paziņošanu citām valstīm arī turpmāk būtu jārisina, saglabājot attiecīgos Regulas (EK) Nr. 2073/2004 noteikumus.
(9)
Lai efektīvi apkarotu krāpšanu, būtu jāsaglabā noteikumi par informācijas apmaiņu bez iepriekšēja pieprasījuma. Lai atvieglotu šādu informācijas apmaiņu, būtu jāprecizē tādas informācijas kategorijas, ar kuru obligāti jāapmainās.
(10)
Dalībvalstīm arī turpmāk vajadzētu būt iespējai fakultatīvi apmainīties ar informāciju, kas vajadzīga tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizai piemērošanai, ja minētā informācija ir ārpus tādas informācijas kategorijām, kuras apmaiņai jānotiek automātiski.
(11)
Atgriezeniskā saite ir atbilstīgs līdzeklis, lai nodrošinātu nepārtrauktu apmainītās informācijas kvalitātes uzlabošanu. Tāpēc būtu jāparedz sistēma atgriezeniskās saites nodrošināšanai.
(12)
Akcīzes nodokļu sistēmas pareizai darbībai un krāpšanas apkarošanai ir nepieciešams, lai dalībvalstis elektroniski glabātu konkrētus īpašus datus attiecībā uz ekonomikas dalībnieku un akcīzes preču noliktavu licencēm. Tas ļauj dalībvalstīm ātri apmainīties ar minētajiem datiem, un piekļuve informācijai notiek automātiski. To var panākt, izmantojot informāciju par akcīzes nodokļiem, kura jau atrodas valstu datorizētās sistēmās, attīstot riska analīzi, kas uzlabo valsts glabāto informāciju par akcīzes ekonomikas dalībniekiem un to akcīzes preču apriti Savienībā, un iekļaujot plašu informāciju attiecībā uz personām, kas ir nodokļa maksātāji, un šādu personu darījumiem. Tā kā akcīzes nodokļu noteikšanas un atgūšanas procedūras, kā arī noilgums un citi termiņi dalībvalstīs atšķiras un lai nodrošinātu efektīvu savstarpēju palīdzību gadījumos, kad tiesību aktus akcīzes nodokļu jomā piemēro pārrobežu situācijās, ir jānosaka minimālais laikposms, cik ilgi katrai dalībvalstij minētā informācija būtu jāglabā.
(13)
Lai elektroniskās datubāzēs glabātā informācija būtu ticama, būtu jānosaka to regulāra atjaunināšana.
(14)
Ekonomikas dalībniekiem būtu jāspēj ātri veikt pārbaudes, kas nepieciešamas akcīzes preču apritei. Tiem vajadzētu būt iespējai elektroniski apstiprināt akcīzes numura derīgumu, izmantojot Komisijas vadītu centrālu reģistru, kurā iekļauta valstu datubāzēs ietvertā informācija.
(15)
Valstu noteikumi par banku darbības noslēpumu varētu mazināt šajā regulā paredzēto mehānismu efektivitāti. Tādēļ dalībvalstīm nevajadzētu būt tiesīgām atteikties sniegt informāciju, pamatojoties vienīgi uz šādiem noteikumiem.
(16)
Šai regulai nevajadzētu ietekmēt citus pasākumus, kas pieņemti Savienības līmenī un veicina akcīzes pārkāpumu un krāpšanas apkarošanu, tai drīzāk būtu jāpapildina šādi pasākumi.
(17)
Skaidrības labad šajā regulā ir vēlams apliecināt, ka gadījumos, kad informācija vai dokumenti tiek iegūti ar tiesu iestādes atļauju vai pēc tās pieprasījuma, lai šo informāciju vai dokumentus darītu zināmus citas dalībvalsts kompetentajai iestādei, ir jāsaņem tiesu iestādes atļauja, ja šādas atļaujas iegūšana ir paredzēta tās dalībvalsts tiesību aktos, kas dara zināmu informāciju vai dokumentus.
(18)
Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (6) reglamentē dalībvalstu veikto personas datu apstrādi saistībā ar šo regulu. Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 45/2001 (2000. gada 18. decembris) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (7) reglamentē Komisijas veikto personas datu apstrādi atbilstīgi šai regulai.
(19)
Ir pierādījies, ka informācijas apmaiņa ar trešām valstīm veicina tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, un tādēļ tā būtu jāsaglabā. Direktīva 95/46/EK nosaka īpašus nosacījumus par informācijas paziņošanu trešām valstīm, kuri dalībvalstīm ir jāievēro.
(20)
Šīs regulas efektīvai piemērošanai varētu būt nepieciešams ierobežot dažu Direktīvā 95/46/EK noteikto tiesību un pienākumu darbības jomu, īpaši attiecībā uz 10. pantā, 11. panta 1. punktā, 12. un 21. pantā noteiktajām tiesībām, lai aizsargātu svarīgas dalībvalstu ekonomiskās un finansiālās intereses, paturot prātā dalībvalstu ieņēmumu iespējamos zaudējumus un to, cik svarīga šajā regulā noteiktā informācija ir efektīvai krāpšanas apkarošanai. Tā kā ir jāsaglabā pierādījumi gadījumos, kad rodas aizdomas par fiskāliem pārkāpumiem vai krāpniecību, kā arī lai novērstu iejaukšanos novērtējumā par atbilstību tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā, varētu būt nepieciešams ierobežot datu kontroliera pienākumus un datu subjekta tiesības attiecībā uz informācijas sniegšanu, piekļuvi datiem un apstrādes operāciju publiskošanu, saskaņā ar šo regulu veicot personu datu apmaiņu. Dalībvalstīm vajadzētu būt pienākumam piemērot šādus ierobežojumus nepieciešamā un proporcionālā apmērā.
(21)
Lai nodrošinātu vienotus nosacījumus dažu šīs regulas pantu īstenošanai un aprakstītu galvenās to datu kategorijas, ar kurām dalībvalstis var apmainīties saskaņā ar šīs regulas noteikumiem, Komisijai būtu jāpiešķir īstenošanas pilnvaras. Šīs pilnvaras būtu jāīsteno atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) Nr. 182/2011 (2011. gada 16. februāris), ar ko nosaka normas un vispārīgus principus par dalībvalstu kontroles mehānismiem, kuri attiecas uz Komisijas īstenošanas pilnvaru izmantošanu (8).
(22)
Minēto īstenošanas aktu pieņemšanai būtu jāizmanto pārbaudes procedūra, jo minētie akti ir vispārēji īstenošanas akti Regulas (ES) Nr. 182/2011 2. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē.
(23)
Ir jāpārrauga un jāizvērtē šīs regulas darbība. Tādēļ būtu jānosaka, ka dalībvalstīm jāvāc statistika un cita informācija un Komisijai jāgatavo regulāri pārskati.
(24)
Ņemot vērā to, ka šīs regulas mērķi - proti, dalībvalstu administratīvās sadarbības vienkāršošanu un stiprināšanu, kam vajadzīga saskaņota pieeja, - nevar pietiekami labi sasniegt atsevišķās dalībvalstīs, un to, ka vienādības un efektivitātes dēļ minēto mērķi var labāk sasniegt Savienības līmenī, Savienība var pieņemt pasākumus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantā noteikto subsidiaritātes principu. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šajā regulā paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi minētā mērķa sasniegšanai.
(25)
Šajā regulā ievērotas pamattiesības un principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši tiesības uz personas datu aizsardzību (8. pants). Ņemot vērā ierobežojumus, ko nosaka šī regula, šādu datu apstrāde, ko veic saskaņā ar šo regulu, ir vajadzīga un proporcionāla dalībvalstu likumīgo fiskālo interešu aizsardzībai.
(26)
Būtu jāatceļ Regula (EK) Nr. 2073/2004.
(27)
Ir notikusi apspriešanās ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju, un tas ir pieņēmis atzinumu (9),
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
I NODAĻA
VISPĀRĪGI NOTEIKUMI
1. pants
Priekšmets un darbības joma
1. Šajā regulā noteikti nosacījumi, saskaņā ar kuriem kompetentās iestādes, kas dalībvalstīs piemēro tiesību aktus akcīzes nodokļu jomā, sadarbojas gan savā starpā, gan ar Komisiju, lai nodrošinātu atbilstību minētajiem tiesību aktiem. Tālab šajā regulā izklāstīti noteikumi un procedūras, kas ļauj dalībvalstu kompetentajām iestādēm sadarboties un gan elektroniski, gan citādi apmainīties ar informāciju, kas ir vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu.
2. Šī regula neietekmē to, kā dalībvalstīs piemēro noteikumus par savstarpēju palīdzību krimināllietās.
3. Tā neietekmē saistību izpildi attiecībā uz plašāku savstarpējo palīdzību, kas izriet no citiem juridiskiem instrumentiem, tostarp divpusējiem vai daudzpusējiem nolīgumiem.
2. pants
Definīcijas
Šajā regulā:
1)
“kompetentā iestāde” ir iestāde, kas norīkota saskaņā ar 3. panta 1. punktu;
2)
“pieprasījuma iesniedzēja iestāde” ir dalībvalsts centrālais akcīzes koordinācijas birojs vai jebkurš koordinācijas dienests vai kompetentais ierēdnis, kas kompetentās iestādes vārdā iesniedz palīdzības pieprasījumu;
3)
“pieprasījuma saņēmēja iestāde” ir dalībvalsts centrālais akcīzes koordinācijas birojs vai jebkurš koordinācijas dienests vai kompetentais ierēdnis, kas kompetentās iestādes vārdā saņem palīdzības pieprasījumu;
4)
“akcīzes iestāde” ir jebkura iestāde, kur var veikt akcīzes noteikumos paredzētās formalitātes;
5)
“automātiska informācijas apmaiņa, kuru izraisa kāds notikums” ir sistemātiska tādas informācijas ar iepriekš noteiktu struktūru, kas attiecas uz interesējošu notikumu, paziņošana bez iepriekšēja pieprasījuma, ja un kad šāda informācija kļūst pieejama, kas nav Direktīvas 2008/118/EK 21. pantā paredzētā informācijas apmaiņa;
6)
“regulāra automātiska informācijas apmaiņa” ir sistemātiska informācijas ar iepriekš noteiktu struktūru paziņošana bez iepriekšēja pieprasījuma iepriekš noteiktos regulāros intervālos;
7)
“spontāna informācijas apmaiņa” ir tādas informācijas paziņošana citai dalībvalstij bez iepriekšēja pieprasījuma, uz kuru neattiecas šā panta 5. vai 6. punkts vai Direktīvas 2008/118/EK 21. pants;
8)
“datorizēta sistēma” ir datorizēta akcīzes preču aprites un uzraudzības sistēma, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1152/2003/EK (2003. gada 16. jūnijs) par datorizētas sistēmas ieviešanu akcīzes preču apritei un kontrolei (10);
9)
“persona” ir fiziska persona, juridiska persona, jebkura personu apvienība, kas nav juridiska persona, bet kas saskaņā ar Savienības vai valsts tiesību aktiem ir atzīta par tiesīgu veikt juridiskas darbības un jebkurus citus jebkāda veida un formas juridiskus pasākumus neatkarīgi no tā, vai tai ir juridiskas personas statuss;
10)
“ekonomikas dalībnieks” ir persona, kura uzņēmējdarbības veikšanas gaitā tiek iesaistīta darbībās, uz kurām attiecas tiesību akti akcīzes nodokļu jomā, neatkarīgi no tā, vai tai ir atļauts veikt šādas darbības vai ne;
11)
“elektroniski” nozīmē - izmantojot visu veidu tādas elektroniskas iekārtas, kas spēj apstrādāt, tostarp pārraidīt un saspiest, datus un glabāt tos un ietver 8. punktā definēto datorizēto sistēmu;
12)
“akcīzes numurs” ir identifikācijas numurs, ko ekonomikas dalībnieku vai telpu reģistrēšanai akcīzes nodokļu nolūkā piešķīrusi dalībvalsts, kā minēts 19. panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā;
13)
“akcīzes preču aprite Savienībā” ir akcīzes preču aprite starp divām vai vairākām dalībvalstīm, piemērojot atlikto akcīzes nodokļa maksāšanu Direktīvas 2008/118/EK IV nodaļas nozīmē, vai tādu akcīzes preču aprite, kuras ir nodotas patēriņam Direktīvas 2008/118/EK V nodaļas 2. iedaļas nozīmē;
14)
“administratīvā izmeklēšana” ir jebkura kontrole, pārbaude vai cits pasākums, ko, pildot savus pienākumus, veic iestādes, kuru kompetencē ir tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā piemērošana, lai nodrošinātu minēto tiesību aktu pareizu piemērošanu;
15)
“CCN/CSI tīkls” ir kopējā platforma, kura pamatojas uz kopējo sakaru tīklu (CCN) un kopējo sistēmas saskarni (CSI) un kuru Savienība izveidojusi, lai nodrošinātu visas informācijas elektronisku nosūtīšanu starp kompetentām muitas un nodokļu iestādēm;
16)
“akcīzes nodokļi” ir nodokļi, kas minēti Direktīvas 2008/118/EK 1. panta 1. punktā;
17)
“savstarpējās administratīvās palīdzības dokuments” ir datorizētajā sistēmā izveidots dokuments, kuru izmanto informācijas apmaiņai saskaņā ar 8., 15. vai 16. pantu un turpmākiem pasākumiem saskaņā ar 8. vai 16. pantu;
18)
“alternatīvais savstarpējās administratīvās palīdzības dokuments” ir dokuments papīra formā, kuru izmanto informācijas apmaiņai saskaņā ar 8. vai 15. pantu gadījumā, ja datorizētā sistēma nav pieejama;
19)
“vienlaicīga kontrole” ir koordinēta divu vai vairāku dalībvalstu organizēta pārbaude saistībā ar tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā par tādu ekonomikas dalībnieka vai ar to saistītu personu situāciju, kas izraisa kopīgu vai papildu interesi.
3. pants
Kompetentās iestādes
1. Katra dalībvalsts norīko kompetento iestādi, kura piemēro šo regulu. Tā informē Komisiju par minēto norīkojumu un nekavējoties ziņo par visām turpmākām izmaiņām.
2. Komisija dara pieejamu kompetento iestāžu sarakstu un publicē šo informāciju Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
4. pants
Centrālie akcīzes koordinācijas biroji un koordinācijas dienesti
1. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde norīko centrālo akcīzes koordinācijas biroju, kam deleģē galveno atbildību par saziņu ar pārējām dalībvalstīm administratīvās sadarbības jomā attiecībā uz tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā. Dalībvalsts par to informē Komisiju un pārējo dalībvalstu kompetentās iestādes.
Šīs regulas mērķiem centrālo akcīzes koordinācijas biroju var arī norīkot par atbildīgo saziņai ar Komisiju.
2. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde var norīkot koordinācijas dienestus, kas nav centrālais akcīzes koordinācijas birojs, kuriem ir piešķirta kompetence saskaņā ar tās valsts tiesību aktiem vai politiku, tiešai informācijas apmaiņai saskaņā ar šo regulu.
Centrālais akcīzes koordinācijas birojs nodrošina, ka šo dienestu sarakstu pastāvīgi atjaunina un dara pieejamu pārējo iesaistīto dalībvalstu centrālajiem akcīzes koordinācijas birojiem.
5. pants
Kompetentie ierēdņi
1. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar dalībvalsts izstrādātiem nosacījumiem var norīkot kompetentos ierēdņus, kas saskaņā ar šo regulu drīkst veikt tiešu informācijas apmaiņu.
Kompetentā iestāde var ierobežot šāda norīkojuma darbības jomu.
Centrālais akcīzes koordinācijas birojs atbild par to, ka kompetento ierēdņu sarakstu pastāvīgi atjaunina un dara pieejamu pārējo iesaistīto dalībvalstu centrālajiem akcīzes koordinācijas birojiem.
2. Saskaņā ar kompetento iestāžu izstrādātiem nosacījumiem ierēdņus, kas veic informācijas apmaiņu saskaņā ar 12. un 13. pantu, minēto pantu vajadzībām uzskata par kompetentajiem ierēdņiem.
6. pants
Centrālā akcīzes koordinācijas biroja, koordinācijas dienestu un kompetento ierēdņu pienākumi
1. Centrālajam akcīzes koordinācijas birojam ir galvenā atbildība par informācijas apmaiņu attiecībā uz akcīzes preču apriti starp dalībvalstīm, un jo īpaši tam ir galvenā atbildība par to, lai nodrošinātu:
a)
informācijas apmaiņu saskaņā ar 8. pantu;
b)
dalībvalstu pieprasīto paziņojumu par administratīviem lēmumiem un pasākumiem nosūtīšanu saskaņā ar 14. pantu;
c)
obligāto informācijas apmaiņu saskaņā ar 15. pantu;
d)
fakultatīvo spontāno informācijas apmaiņu saskaņā ar 16. pantu;
e)
atgriezeniskās saites sniegšanu par turpmākām darbībām saskaņā ar 8. panta 5. punktu un 16. panta 2. punktu;
f)
elektroniskajās datubāzēs glabātās informācijas apmaiņu, kā noteikts 19. pantā;
g)
statistiskās un cita veida informācijas sniegšanu saskaņā ar 34. pantu.
2. Ja koordinācijas dienesti vai kompetentie ierēdņi nosūta vai saņem palīdzības pieprasījumus vai atbildes uz šādiem palīdzības pieprasījumiem, tie informē savas dalībvalsts centrālo akcīzes koordinācijas biroju saskaņā ar šā biroja izstrādātiem nosacījumiem.
3. Ja koordinācijas dienests vai kompetentais ierēdnis saņem palīdzības pieprasījumu, kas prasa veikt darbību ārpus tā kompetencē esošās teritoriālās vai darbības zonas, tas šādu pieprasījumu nekavējoties pārsūta savas dalībvalsts centrālajam akcīzes koordinācijas birojam un koordinācijas dienesta atbildīgajam kompetentajam ierēdnim un par to informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi. Šādā gadījumā 11. pantā noteiktais laikposms sākas nākamajā dienā pēc palīdzības pieprasījuma pārsūtīšanas centrālajam akcīzes koordinācijas birojam un koordinācijas dienesta atbildīgajam kompetentajam ierēdnim, bet ne vēlāk kā vienu nedēļu pēc pieprasījuma saņemšanas, kā minēts šā punkta pirmajā teikumā.
7. pants
Informācija vai dokumenti, ko iegūst ar tiesu iestādes atļauju vai pēc tās pieprasījuma
1. Lai citas dalībvalsts kompetentajai iestādei darītu zināmu informāciju vai dokumentus, ko kompetentā iestāde ir ieguvusi ar tiesu iestādes atļauju vai pēc tās pieprasījuma, iepriekš ir jāsaņem tiesu iestādes atļauja, ja šādas atļaujas iegūšana ir paredzēta valsts tiesību aktos.
2. Ja informācijas pieprasīšanas gadījumā tiesu iestāde atsakās pieprasījuma saņēmējai iestādei šādu atļauju sniegt, pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar 25. panta 5. punktu par to informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi.
II NODAĻA
SADARBĪBA PĒC PIEPRASĪJUMA
8. pants
Pieprasījuma saņēmējas iestādes vispārīgie pienākumi
1. Saņemot pieprasījuma iesniedzējas iestādes pieprasījumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde paziņo informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, tostarp jebkādu informāciju, kas attiecas uz kādu konkrētu gadījumu vai konkrētiem gadījumiem, jo īpaši saistībā ar akcīzes preču apriti Savienībā.
2. Lai paziņotu 1. punktā minēto informāciju, pieprasījuma saņēmēja iestāde nodrošina, ka tiek veikta jebkāda administratīva izmeklēšana, kas vajadzīga šādas informācijas iegūšanai.
3. Šā panta 1. punktā minētais pieprasījums var ietvert pamatotu pieprasījumu veikt īpašu administratīvu izmeklēšanu. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde uzskata, ka administratīva izmeklēšana nav vajadzīga, tā nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par šāda lēmuma pamatojumu.
4. Lai iegūtu pieprasīto informāciju vai veiktu pieprasīto administratīvo izmeklēšanu, pieprasījuma saņēmēja iestāde vai ikviena administratīvā iestāde, pie kuras tā vēršas, darbojas tā, it kā tā rīkotos pati savā vārdā vai pēc savas dalībvalsts citas iestādes pieprasījuma.
5. Pieprasījuma saņēmēja iestāde var pieprasīt, lai pieprasījuma iesniedzēja iestāde sniedz atgriezenisko saiti par turpmākām darbībām, ko pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts veikusi, pamatojoties uz sniegto informāciju. Ja šāds pieprasījums tiek izteikts, pieprasījuma iesniedzēja iestāde, neskarot savā dalībvalstī piemērojamos noteikumus par noslēpumu un datu aizsardzību, iespējami ātri nosūta šādu atgriezenisko saiti ar noteikumu, ka tas tai nerada nesamērīgu slogu.
9. pants
Pieprasījuma un atbildes veidlapa
1. Apmaiņa ar pieprasījumiem sniegt informāciju un veikt administratīvu izmeklēšanu saskaņā ar 8. pantu un atbildēm uz šādiem pieprasījumiem notiek, izmantojot savstarpējas administratīvās palīdzības dokumentu, piemērojot šā panta 4. punktu.
Ja datorizētā sistēma nav pieejama, savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta vietā izmanto alternatīvo savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu.
2. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai noteiktu:
a)
savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu struktūru un saturu;
b)
noteikumus un procedūras attiecībā uz savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu apmaiņu;
c)
alternatīvā savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta paraugu, veidlapu un saturu;
d)
noteikumus un procedūras attiecībā uz alternatīvā savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta izmantošanu.
Komisija var arī pieņemt īstenošanas aktus, lai noteiktu 8. panta 5. punktā minētās atgriezeniskās saites struktūru un saturu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
3. Katra dalībvalsts nosaka, kādās situācijās var uzskatīt, ka datorizētā sistēma nav pieejama.
4. Izņēmuma gadījumos, ja savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta izmantošana nav īstenojama, apmainīties ar ziņojumiem daļēji vai pilnībā var ar citiem līdzekļiem. Šādos gadījumos ziņojumiem pievieno paskaidrojumu, kādēļ savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta izmantošana nebija īstenojama.
10. pants
Dokumentu nodrošināšana
1. Regulas 9. panta 1. punktā minētajam savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentam pievieno dažāda satura dokumentus, kuri sniedzami saskaņā ar 8. pantu.
Tomēr gadījumā, ja tas nav iespējams vai nav īstenojams, dokumentus nodrošina elektroniski vai citādi.
2. Pieprasījuma saņēmējai iestādei ir pienākums nodrošināt dokumentu oriģinālus tikai tad, ja šādi dokumenti ir nepieciešami pieprasījuma iesniedzējas iestādes norādītām vajadzībām un ja to nodrošināšana nav pretrunā pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalstī piemērojamiem tiesību aktiem.
11. pants
Termiņi
1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde sniedz 8. pantā minēto informāciju, cik drīz vien iespējams un ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc pieprasījuma saņemšanas dienas.
Tomēr, ja pieprasījuma saņēmējas iestādes rīcībā jau ir šāda informācija, termiņš ir viens mēnesis.
2. Dažos īpašos gadījumos pieprasījuma iesniedzēja iestāde un pieprasījuma saņēmēja iestāde var vienoties par termiņiem, kas atšķiras no 1. punktā paredzētajiem termiņiem.
3. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde nevar atbildēt uz pieprasījumu 1. punktā paredzētajā termiņā, tā, izmantojot savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu, viena mēneša laikā informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par iemesliem, kuru dēļ tā nevar atbildēt uz pieprasījumu, un norāda, kad tā varētu atbildēt.
12. pants
Citu dalībvalstu ierēdņu piedalīšanās administratīvā izmeklēšanā
1. Pieprasījuma iesniedzējai iestādei un pieprasījuma saņēmējai iestādei par to vienojoties un ievērojot pieprasījuma saņēmējas iestādes paredzētās procedūras, pieprasījuma iesniedzējas iestādes pilnvarotie ierēdņi - informācijas apmaiņas nolūkā, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, - var atrasties pieprasījuma saņēmējas dalībvalsts administratīvo iestāžu birojos vai citā vietā, kur minētās iestādes veic savus pienākumus.
Ja pieprasītā informācija ir dokumentos, kam pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņi var piekļūt, pieprasījuma iesniedzējas iestādes ierēdņiem izsniedz to kopijas.
2. Pieprasījuma iesniedzējai iestādei un pieprasījuma saņēmējai iestādei par to vienojoties un ievērojot pieprasījuma saņēmējas iestādes paredzētās procedūras, pieprasījuma iesniedzējas iestādes norīkotie ierēdņi - informācijas apmaiņas nolūkā, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, - var piedalīties administratīvajā izmeklēšanā, ko veic pieprasījuma saņēmējā dalībvalstī.
Ja šāda vienošanās ir panākta, ar pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņu starpniecību un vienīgi tāpēc, lai veiktu administratīvu izmeklēšanu, pieprasījuma iesniedzējas iestādes ierēdņiem var būt pieejamas tās pašas telpas un tie paši dokumenti, kas ir pieejami pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņiem. Pieprasījuma iesniedzējas iestādes ierēdņi veic izmeklēšanu vai uzdod jautājumus tikai ar pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņu piekrišanu un viņu uzraudzībā. Viņi neīsteno izmeklēšanas pilnvaras, kas piešķirtas pieprasījuma saņēmējas iestādes ierēdņiem.
3. Pieprasījuma iesniedzējas iestādes ierēdņiem, kuri atrodas citā dalībvalstī saskaņā ar 1. un 2. punktu, vienmēr jāvar uzrādīt rakstisku pilnvarojumu, kas apliecina viņu identitāti un oficiālo statusu.
13. pants
Vienlaicīga kontrole
1. Ikreiz, kad dalībvalstis uzskata, ka tāda kontrole varētu būt efektīvāka nekā tikai vienas dalībvalsts veikta kontrole, divas vai vairākas dalībvalstis informācijas apmaiņas nolūkā, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, un pamatojoties uz riska analīzi, var vienoties, ka tās katra savā teritorijā veic vienlaicīgu akcīzes nodokļu stāvokļa kontroli attiecībā uz vienu vai vairākiem ekonomikas dalībniekiem vai citām personām, kuras izraisa kopīgu vai papildu ieinteresētību.
2. Lai uzsāktu vienlaicīgu kontroli saskaņā ar 1. punktu, dalībvalsts kompetentā iestāde iesniedz priekšlikumu pārējām attiecīgo dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
Priekšlikumā norāda:
a)
gadījumu vai gadījumus, par kuru vai kuriem ierosina veikt vienlaicīgu kontroli;
b)
katru personu, attiecībā uz kuru šādu kontroli plānots veikt;
c)
iemeslus, kuri pamato kopējas kontroles nepieciešamību;
d)
laikposmu, kad plānots veikt šādu kontroli.
3. Kompetentās iestādes, kas saņem 2. punktā minēto priekšlikumu, apstiprina savu piekrišanu piedalīties vienlaicīgajā kontrolē vai priekšlikuma iesniedzējai kompetentajai iestādei sniedz pamatotu atteikumu pēc iespējas ātrāk, bet ne vēlāk kā vienu mēnesi pēc priekšlikuma saņemšanas.
4. Katra kompetentā iestāde, kura piedalās vienlaicīgā kontrolē, ieceļ pārstāvi, kas atbild par vienlaicīgās kontroles operācijas uzraudzību un koordinēšanu.
5. Pēc vienlaicīgas kontroles veikšanas kompetentās iestādes nekavējoties informē pārējo dalībvalstu centrālos akcīzes koordinācijas birojus par vienlaicīgās kontroles veikšanas laikā konstatētajām metodēm vai praksi, kuras izmantotas vai ir aizdomas par to izmantošanu pretrunā tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā, ja šāda informācija var īpaši interesēt pārējās dalībvalstis.
14. pants
Pieprasījums paziņot administratīvos lēmumus un pasākumus
1. Saņemot pieprasījuma iesniedzējas iestādes pieprasījumu, pieprasījuma saņēmēja iestāde saskaņā ar noteikumiem, kas reglamentē līdzīgus paziņojumus, kas piemērojami tās dalībvalstī, paziņo adresātam par visiem pieprasījuma iesniedzējas dalībvalsts administratīvo iestāžu lēmumiem un pasākumiem attiecībā uz tiesību aktu piemērošanu akcīzes nodokļu jomā.
2. Šā panta 1. punktā minētajos paziņojuma pieprasījumos norāda paziņojamā lēmuma vai pasākuma priekšmetu un nosaukumu, adresi un jebkuru citu būtisku informāciju, lai identificētu adresātu.
3. Pieprasījuma saņēmēja iestāde nekavējoties informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par savu rīcību, atbildot uz 1. punktā minēto paziņojuma pieprasījumu, un paziņo dienu, kad lēmumu vai pasākumu paziņos adresātam.
4. Ja pieprasījuma saņēmēja iestāde nevar izpildīt 1. punktā minēto paziņojuma pieprasījumu, tā attiecīgi informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi rakstiski viena mēneša laikā pēc pieprasījuma saņemšanas.
Pieprasījuma saņēmēja iestāde neatsakās izpildīt paziņošanas pieprasījumu, pamatojoties uz tā lēmuma vai pasākuma saturu, par kuru jāpaziņo.
5. Pieprasījuma iesniedzēja iestāde pieprasa paziņojumu saskaņā ar šo pantu tikai tad, ja tā nevar paziņot adresātam saskaņā ar noteikumiem, kas reglamentē attiecīgo instrumentu paziņošanu pieprasījuma iesniedzējā dalībvalstī, vai ja šāds paziņojums radītu nesamērīgus sarežģījumus.
6. Šo pantu nepiemēro dokumentiem, kas minēti 8. pantā Padomes Direktīvā 2010/24/ES (2010. gada 16. marts) par savstarpēju palīdzību prasījumu piedziņā saistībā ar noteiktiem maksājumiem, nodokļiem un citiem pasākumiem (11).
III NODAĻA
INFORMĀCIJAS APMAIŅA BEZ IEPRIEKŠĒJA PIEPRASĪJUMA
15. pants
Obligāta informācijas apmaiņa
1. Katras dalībvalsts kompetentā iestāde, izmantojot regulāru informācijas apmaiņu vai automātisku informācijas apmaiņu, kuru izraisa kāds notikums, bez iepriekšēja pieprasījuma pārsūta visu citu iesaistīto dalībvalstu kompetentajām iestādēm informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, šādos gadījumos:
a)
ja citā dalībvalstī ir noticis tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pārkāpums vai ir aizdomas, ka tāds ir noticis;
b)
ja tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pārkāpumam, kas ir noticis vai par ko ir aizdomas, ka tas ir noticis vienā dalībvalstī, var būt sekas citā dalībvalstī;
c)
ja pastāv risks, ka citā dalībvalstī var notikt krāpšana vai akcīzes nodokļu zaudējums;
d)
ja ir notikusi to akcīzes preču pilnīga iznīcināšana vai neatgriezenisks zudums, kurām piemēro atliktās nodokļa maksāšanas režīmu;
e)
ja akcīzes preču aprites Savienībā laikā ir noticis ārkārtas notikums, kas nav paredzēts Direktīvā 2008/118/EK un kas var ietekmēt ekonomikas dalībnieka akcīzes nodokļa saistību aprēķinu.
2. Iestāde, kas saskaņā ar 1. punktu ir nosūtījusi informāciju citai iestādei, var pieprasīt, lai šī cita iestāde sniedz atgriezenisko saiti par turpmākiem pasākumiem, ko tā veikusi, pamatojoties uz sniegto informāciju. Ja šāds pieprasījums tiek izteikts, otra iestāde, neskarot savā dalībvalstī piemērojamos noteikumus par noslēpumu un datu aizsardzību, iespējami ātri nosūta šādu atgriezenisko saiti, ja vien tas tai nerada nesamērīgu slogu.
3. Ja 1. punktā minētā informācija attiecas uz akcīzes preču apriti Savienībā, informāciju pārsūta, izmantojot savstarpējas administratīvās palīdzības dokumentu, kā noteikts 4. punktā.
Tomēr izņēmuma gadījumos, ja minētā dokumenta izmantošana nav īstenojama, apmainīties ar informāciju daļēji vai pilnībā var ar citiem līdzekļiem. Šādos gadījumos ziņojumiem pievieno paskaidrojumu, kādēļ savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta izmantošana nebija īstenojama.
4. Ja datorizētā sistēma nav pieejama, 3. punktā minētā dokumenta vietā izmanto alternatīvo savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu.
5. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai noteiktu:
a)
precīzas informācijas kategorijas, ar kurām saskaņā ar 1. punktu jāveic apmaiņa, un kuras attiecībā uz fiziskām personām ietver tādus datus kā viņu vārds un uzvārds, ielas nosaukums, ielas numurs, pasta indekss, pilsēta, dalībvalsts, nodokļa vai cits identifikācijas numurs, produkta kods vai apraksts un citi saistītie personas dati, ja tādi ir pieejami;
b)
regulāras informācijas apmaiņas biežumu un tādas informācijas apmaiņas, kuru izraisa kāds notikums, termiņu katrai informācijas kategorijai saskaņā ar 1. punktu;
c)
savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu struktūru un saturu;
d)
alternatīvā savstarpējās administratīvās palīdzības dokumenta veidlapu un saturu;
e)
noteikumus un procedūras attiecībā uz c) un d) apakšpunktā minēto dokumentu apmaiņu.
Komisija var arī pieņemt īstenošanas aktus, lai noteiktu situācijas, kādās kompetentās iestādes var uzskatīt, ka datorizētā sistēma nav pieejama šā panta 4. punkta nolūkā.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
16. pants
Fakultatīva informācijas apmaiņa
1. Dalībvalstu kompetentās iestādes, izmantojot spontāno informācijas apmaiņu, var bez iepriekšēja pieprasījuma pārsūtīt cita citai jebkuru informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, kas tām ir zināma un uz kuras apmaiņu neattiecas 15. pants.
Šim nolūkam tās var izmantot datorizēto sistēmu, ja šī sistēma spēj apstrādāt šādu informāciju.
2. Iestāde, kas saskaņā ar 1. punktu ir nosūtījusi informāciju citai iestādei, var pieprasīt, lai šī cita iestāde sniedz atgriezenisko saiti par turpmākiem pasākumiem, ko tā veikusi, pamatojoties uz sniegto informāciju. Ja šāds pieprasījums tiek izteikts, otra iestāde, neskarot savā dalībvalstī piemērojamos noteikumus par noslēpumu un datu aizsardzību, iespējami ātri nosūta šādu atgriezenisko saiti, ja vien tas tai nerada nesamērīgu slogu.
3. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai noteiktu:
a)
savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu struktūru un saturu, aptverot visizplatītākos 1. punktā minētos informācijas veidus;
b)
noteikumus un procedūras attiecībā uz savstarpējās administratīvās palīdzības dokumentu apmaiņu.
Komisija var arī pieņemt īstenošanas aktus, lai noteiktu 2. punktā minētās atgriezeniskās saites struktūru un saturu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
17. pants
Dalībvalstu pienākums atvieglot informācijas apmaiņu bez iepriekšēja pieprasījuma
Dalībvalstis veic vajadzīgos administratīvos un organizatoriskos pasākumus, lai atvieglotu šajā nodaļā paredzēto informācijas apmaiņu.
18. pants
Pienākumu ierobežojums
Dalībvalstīm nav pienākuma šīs nodaļas īstenošanas nolūkā noteikt jaunus pienākumus personām attiecībā uz informācijas vākšanu vai uzņemties nesamērīgu administratīvo slogu.
IV NODAĻA
ELEKTRONISKAS INFORMĀCIJAS PAR EKONOMIKAS DALĪBNIEKIEM GLABĀŠANA UN APMAIŅA
19. pants
Informācijas par ekonomikas dalībniekiem un akcīzes preču noliktavām izsniegtām licencēm glabāšana un apmaiņa
1. Katra dalībvalsts uztur elektronisku datubāzi, kurā ir šādi reģistri:
a)
tādu ekonomikas dalībnieku reģistrs, kuri pieder pie kādas no šādām kategorijām:
i)
apstiprināti noliktavu turētāji Direktīvas 2008/118/EK 4. panta 1. punkta nozīmē;
ii)
reģistrēti saņēmēji Direktīvas 2008/118/EK 4. panta 9. punkta nozīmē;
iii)
reģistrēti nosūtītāji Direktīvas 2008/118/EK 4. panta 10. punkta nozīmē;
b)
tādu telpu reģistrs, kuras apstiprinātas kā akcīzes preču noliktavas Direktīvas 2008/118/EK 4. panta 11. punkta nozīmē.
2. Šā panta 1. punktā minētajos reģistros ir šāda informācija:
a)
unikāls akcīzes identifikācijas numurs, ko ekonomikas dalībniekam vai telpām piešķīrusi kompetentā iestāde;
b)
ekonomikas dalībnieka vai telpu nosaukums un adrese;
c)
produktu, uz kuriem attiecas licence, akcīzes preču kategorija (CAT) un/vai akcīzes preču kods (EPC), kas minēts Komisijas Regulas (EK) Nr. 684/2009 (2009. gada 24. jūlijs), ar ko īsteno Padomes Direktīvu 2008/118/EK attiecībā uz datorizētām procedūrām akcīzes preču pārvietošanai atliktās nodokļa maksāšanas režīmā (12), II pielikuma 11. kodu sarakstā;
d)
tāda centrālā akcīzes koordinācijas biroja vai akcīzes iestādes identifikācija, kurā var saņemt sīkāku informāciju;
e)
datums, no kura licence ir spēkā, ir grozīta un - attiecīgā gadījumā - vairs nav derīga;
f)
par apstiprinātiem noliktavu turētājiem norāda akcīzes preču noliktavu vai šādu noliktavu sarakstu, uz kurām attiecas licence, un, ja valsts tiesību aktos tā ir noteikts, norāda, ka apstiprinātais noliktavas turētājs nosūtīšanas brīdī drīkst nenorādīt datus par saņēmēju, ka apstiprinātais noliktavas turētājs drīkst veikt pārvietošanu vairākās daļās saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK 23. pantu vai ka apstiprinātais noliktavas turētājs drīkst akcīzes preces pārvietot uz tiešās piegādes vietu saskaņā ar minētās direktīvas 17. panta 2. punktu;
g)
par reģistrētiem saņēmējiem, ja valsts tiesību aktos tā ir noteikts, norāda, ka reģistrētais saņēmējs drīkst akcīzes preces pārvietot uz tiešās piegādes vietu saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK 17. panta 2. punktu;
h)
par reģistrētiem saņēmējiem, kas minēti Direktīvas 2008/118/EK 19. panta 3. punktā, bet nav minēti šā punkta i) apakšpunktā, norāda licences saturu attiecībā uz akcīzes preču skaitu, nosūtītāja identitāti nosūtīšanas dalībvalstī un laikposmu, kurā licence ir derīga;
i)
par reģistrētiem saņēmējiem, kas minēti Direktīvas 2008/118/EK 19. panta 3. punktā un kam ir atļauja saņemt vīnu no nosūtītāja, kam piešķirts Direktīvas 2008/118/EK 40. pantā noteiktais atbrīvojums, - atļaujas saturu attiecībā uz akcīzes preču daudzumu un laikposms, kurā atļauja ir derīga. Ierakstā iekļauj norādi par atbrīvojumu saskaņā ar Direktīvas 2008/118/EK 40. pantu;
j)
par akcīzes preču noliktavām norāda to apstiprināto noliktavas turētāju vai apstiprināto noliktavu turētāju sarakstu, kuriem izsniegta atļauja izmantot akcīzes preču noliktavu.
3. Katras dalībvalsts centrālais akcīzes koordinācijas birojs vai koordinācijas dienests nodrošina valsts reģistrā iekļautās informācijas pilnīgumu, precizitāti un atjaunināšanu.
4. Apmaiņa ar 2. punktā minēto attiecīgajos valstu reģistros iekļauto informāciju par ekonomikas dalībniekiem, kuri pārvieto akcīzes preces starp dalībvalstīm, piemērojot atliktās nodokļa maksāšanas režīmu, notiek automātiski, izmantojot centrālo reģistru.
Komisija reģistru kā datorizētās sistēmas daļu vada tā, lai jebkurā laikā tiktu nodrošināta pareiza atjaunināta informācija par valstu reģistros iekļautajiem dalībvalstu sniegtajiem datiem.
Dalībvalstu centrālie akcīzes koordinācijas biroji vai koordinācijas dienesti laikus dara Komisijai zināmu valstu reģistru saturu un ikvienu izmaiņu reģistros.
20. pants
Piekļuve informācijai un informācijas labošana
1. Komisija nodrošina, ka personas, kuras iesaistītas akcīzes preču apritē atliktās nodokļa maksāšanas režīmā starp dalībvalstīm, apstiprinājumu par 19. panta 4. punktā minētajā centrālajā reģistrā iekļauto akcīzes numuru derīgumu var iegūt elektroniski. Komisija jebkurus pieprasījumus no ekonomikas dalībnieka labot minēto informāciju pārsūta centrālajam akcīzes koordinācijas birojam vai koordinācijas dienestam, kas atbild par licences izsniegšanu minētajam ekonomikas dalībniekam.
2. Dalībvalstu centrālie akcīzes koordinācijas biroji vai koordinācijas dienesti nodrošina, ka ekonomikas dalībnieki var iegūt apstiprinājumu informācijai, kas par viņiem tiek glabāta saskaņā ar 19. panta 2. punktu, un var panākt tajā esošo neprecizitāšu labošanu.
3. Dalībvalsts kompetentā iestāde var, ievērojot minētās dalībvalsts paredzētos nosacījumus, atļaut centrālajam akcīzes koordinācijas birojam vai norīkotiem koordinācijas dienestiem paziņot par apstiprinājumu informācijai, kas tiek glabāta saskaņā ar 19. panta 2. punktu.
21. pants
Datu glabāšana
1. Katra dalībvalsts glabā informāciju par akcīzes preču apriti Savienībā un 19. pantā noteiktos ierakstus valstu reģistros vismaz piecus gadus pēc tā kalendārā gada beigām, kurā aprite sākusies, lai šādu informāciju varētu izmantot šajā regulā paredzētajām procedūrām. Informācijai, kas valstu reģistros ir iekļauta pirms 2012. gada 1. jūlija, minēto laikposmu drīkst samazināt uz trim gadiem.
2. Informācija, kas vākta, izmantojot datorizēto sistēmu, tiek glabāta šajā sistēmā tā, lai to varētu izgūt un turpmāk apstrādāt sistēmā, atbildot uz 8. pantā minēto informācijas pieprasījumu.
22. pants
Īstenošana
Komisija pieņem īstenošanas aktus:
a)
lai precizētu tehnisko informāciju par 19. panta 1. punktā minētās datubāzes un 19. panta 4. punktā minētā centrālā reģistra automātisku atjaunināšanu;
b)
lai precizētu noteikumus un procedūras attiecībā uz piekļuvi informācijai un informācijas labošanu saskaņā ar 20. panta 1. punktu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
V NODAĻA
KOPĒJI NOSACĪJUMI, KAS REGLAMENTĒ PALĪDZĪBU
23. pants
Valodu izmantošana
Palīdzības pieprasījumi, tostarp paziņošanas pieprasījumi, un pievienotie dokumenti var būt jebkurā valodā, par ko vienojušās pieprasījuma iesniedzēja iestāde un pieprasījuma saņēmēja iestāde. Tulkojums tās dalībvalsts oficiālajā valodā vai vienā no oficiālajām valodām, kurā ir pieprasījuma saņēmēja iestāde, pieprasījumam ir jāpievieno tikai tad, ja pieprasījuma saņēmēja iestāde pamato, kāpēc tulkojums ir vajadzīgs.
24. pants
Pakalpojuma kvalitāte
1. Komisija un dalībvalstis nodrošina, ka datorizētās sistēmas daļas, kas nepieciešamas šajā regulā aprakstītajai informācijas apmaiņai, darbojas, tiek atbilstīgi uzturētas un turpmāk attīstītas.
2. Komisija un dalībvalstis noslēdz vienošanos par pakalpojumu līmeni un vienojas par datorizētās sistēmas drošības politiku. Nolīgumā par pakalpojumu līmeni tiek noteikta tādu Komisijas un dalībvalstu pakalpojumu tehniskā kvalitāte un kvantitāte, kuri tiek sniegti, lai nodrošinātu visu datorizētās sistēmas daļu un elektroniskās saziņas drošu darbību, un atbildības sadalījums par minētās sistēmas tālāku attīstību.
25. pants
Vispārīgi pieprasījuma saņēmēju iestāžu pienākumu ierobežojumi
1. Pieprasījuma saņēmēja iestāde sniedz pieprasījuma iesniedzējai iestādei saskaņā ar šo regulu prasīto informāciju ar noteikumu, ka:
a)
pieprasījuma iesniedzēja iestāde ir pilnībā izmantojusi parastos informācijas avotus, ko tā attiecīgajos apstākļos būtu izmantojusi, lai iegūtu pieprasīto informāciju, neapdraudot vēlamā rezultāta sasniegšanu; un
b)
pieprasījuma iesniedzējas iestādes informācijas pieprasījumu skaits un būtība konkrētā laikposmā minētajai pieprasījuma saņēmējai iestādei nerada nesamērīgu administratīvu slogu.
2. Šī regula neuzliek pienākumu dalībvalsts kompetentajai iestādei veikt izmeklēšanu vai sniegt informāciju, ja attiecīgās dalībvalsts tiesību akti vai administratīvā prakse neļauj tās iestādēm veikt šādu izmeklēšanu vai vākt vai izmantot šādu informāciju pašas minētās dalībvalsts vajadzībām.
3. Dalībvalsts kompetentā iestāde var atteikties sniegt informāciju, ja pieprasījuma iesniedzēja dalībvalsts juridisku iemeslu dēļ nespēj sniegt līdzīgu informāciju.
4. Informāciju var atteikties sniegt, ja tas izraisītu komercnoslēpuma, rūpnieciska vai dienesta noslēpuma vai komercprocesa atklāšanu vai ja informācijas atklāšana būtu pretrunā sabiedriskajai kārtībai.
5. Pieprasījuma saņēmēja iestāde informē pieprasījuma iesniedzēju iestādi par palīdzības pieprasījuma atteikuma iemesliem.
Statistikas vajadzībām kompetentās iestādes reizi gadā informē Komisiju par atteikumu iemesliem.
6. Šā panta 2., 3. vai 4. punkts nekādā gadījumā nedod pieprasījuma saņēmējai iestādei tiesības atteikties sniegt informāciju tikai tāpēc, ka minētā informācija ir bankas, citas finanšu iestādes, ieceltas personas vai personas, kas darbojas kā aģents vai uzticības persona, rīcībā, vai tāpēc, ka informācija ir saistīta ar kādas personas īpašumtiesību interesēm.
26. pants
Izdevumi
Dalībvalstis savstarpēji atsakās no visiem prasījumiem par tādu izdevumu, kas radušies saistībā ar šīs regulas piemērošanu, atmaksu, izņemot prasījumus attiecībā uz ekspertiem samaksāto maksu par pakalpojumiem.
27. pants
Minimālais apjoms
1. Uz palīdzības pieprasījumu var attiekties minimālais robežlielums, kura pamatā ir akcīzes nodoklis, kas ir potenciāli maksājams.
2. Komisija var pieņemt īstenošanas aktus, lai precizētu šā panta 1. punktā minēto robežlielumu.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
28. pants
Dienesta noslēpums, datu aizsardzība un saskaņā ar šo regulu sniegtas informācijas izmantošana
1. Uz informāciju, ko dalībvalstis paziņojušas vai vākušas saskaņā ar šo regulu, vai informāciju, kura bijusi pieejama ierēdnim vai citam darbiniekam vai līgumslēdzējam to pienākumu pildīšanas laikā, attiecas dienesta noslēpuma pienākums, un to aizsargā tāpat kā līdzīgu informāciju saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kura to ir saņēmusi.
2. Šā panta 1. punktā minēto informāciju var izmantot šādām vajadzībām:
a)
akcīzes nodokļu novērtējuma bāzes noteikšanai;
b)
akcīzes nodokļu iekasēšanai vai administratīvai kontrolei;
c)
akcīzes preču aprites pārraudzībai;
d)
riska analīzei akcīzes nodokļu jomā;
e)
izmeklēšanai akcīzes nodokļu jomā;
f)
citu nodokļu, nodevu un maksājumu noteikšanai, uz ko attiecas Direktīvas 2010/24/ES 2. pants.
Tomēr dalībvalsts kompetentā iestāde, kura sniedz informāciju, atļauj to izmantot citiem mērķiem pieprasījuma iesniedzējas iestādes dalībvalstī, ja pieprasījuma saņēmējas iestādes dalībvalsts tiesību akti minētajā dalībvalstī ļauj informāciju izmantot līdzīgiem mērķiem.
Tādā mērā, kādā to atļauj valsts tiesību akti, un neskarot 1. panta 2. punktu, šā panta 1. punktā minēto informāciju var izmantot saistībā ar tiesas vai administratīviem procesiem, kas var ietvert sodus, kas ierosināti par nodokļu tiesību aktu pārkāpumiem, neskarot noteikumus, kas reglamentē atbildētāju un liecinieku tiesības šādos procesos.
3. Ja pieprasījuma iesniedzēja iestāde uzskata, ka informācija, ko tā ir saņēmusi no pieprasījuma saņēmējas iestādes, var būt noderīga citas dalībvalsts kompetentajai iestādei, tā var minētajai iestādei pārsūtīt attiecīgo informāciju. Tā par to informē pieprasījuma saņēmēju iestādi.
Pieprasījuma saņēmēja iestāde var noteikt, ka informāciju var darīt zināmu citai dalībvalstij tikai ar tās iepriekšēju piekrišanu.
4. Visu šajā regulā minēto personas datu apstrādi dalībvalstis veic saskaņā ar valsts tiesību aktiem, ar kuriem tiek īstenota Direktīva 95/46/EK.
Šīs regulas pareizai piemērošanai dalībvalstis ierobežo Direktīvas 95/46/EK 10. pantā, 11. panta 1. punktā un 12. un 21. pantā noteikto pienākumu un tiesību darbības jomu tādā mērā, kāds nepieciešams, lai aizsargātu minētās direktīvas 13. panta 1. punkta e) apakšpunktā minētās intereses. Šādi ierobežojumi ir proporcionāli attiecīgajām interesēm.
29. pants
Piekļuve informācijai saskaņā ar Komisijas atļauju
Komisijas atbilstīgi pilnvarotām personām var tikt piešķirta piekļuve 28. panta 4. punktā minētajai informācijai tikai tādā mērā, kādā šāda piekļuve nepieciešama CCN/CSI tīkla aprūpei, uzturēšanai un attīstībai un centrālā reģistra darbības nodrošināšanai.
Uz šādām personām attiecas pienākums glabāt dienesta noslēpumu. Informāciju, kurai tiek dota piekļuve, aizsargā kā personas datus saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 45/2001.
30. pants
Iegūtās informācijas pierādījuma vērtība
Ziņojumus, pārskatus un visus citus dokumentus vai to apliecinātas kopijas vai izrakstus no tiem, ko kādas dalībvalsts kompetentā iestāde sniegusi citas dalībvalsts kompetentajai iestādei saskaņā ar šo regulu, otrās dalībvalsts kompetentās struktūras var izmantot par pierādījumu ar tādiem pašiem noteikumiem kā līdzīgus dokumentus, ko sniegusi minētās otrās dalībvalsts cita iestāde.
31. pants
Pienākums sadarboties
1. Šīs regulas piemērošanas nolūkā dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai:
a)
nodrošinātu 3. līdz 5. pantā minēto iestāžu efektīvu iekšējo koordināciju;
b)
nodibinātu tiešu to iestāžu sadarbību, kuras ir pilnvarotas nodrošināt šā punkta a) apakšpunktā minēto koordināciju;
c)
nodrošinātu šajā regulā paredzētās informācijas apmaiņas sistēmas sekmīgu darbību.
2. Komisija katras dalībvalsts kompetentajai iestādei nekavējoties paziņo visu informāciju, kas vajadzīga, lai nodrošinātu tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā pareizu piemērošanu, ko tā saņem un ko tā spēj sniegt.
32. pants
Attiecības ar trešām valstīm
1. Dalībvalsts kompetentā iestāde, kas saņem informāciju no trešās valsts, var nodot minēto informāciju ikvienas dalībvalsts kompetentajām iestādēm, kurām par to varētu būt interese, jo īpaši tām kompetentajām iestādēm, kuras pieprasa šādu informāciju, tiktāl, ciktāl tas ir atļauts nolīgumos par palīdzību, kuri noslēgti ar konkrēto trešo valsti. Šādu informāciju var arī nodot Komisijai, ja tā ir Savienības interesēs šīs regulas vajadzībām.
2. Ja attiecīgā trešā valsts izteikusi juridisku apņemšanos sniegt pieprasīto palīdzību vākt pierādījumus par tādiem neregulāri veiktiem darījumiem, kuri izrādās pretrunā tiesību aktiem akcīzes nodokļu jomā, tad informāciju, kas iegūta saskaņā ar šo regulu, dalībvalsts kompetentā iestāde var sniegt minētajai trešai valstij, saskaņā ar minētās dalībvalsts tiesību aktiem attiecībā uz personas datu nodošanu trešām valstīm, lai nodrošinātu pareizu akcīzes nodokļu vai līdzīgu nodokļu, nodevu vai maksājumu piemērošanu trešā valstī, ja tam piekrīt kompetentās iestādes, kas sniegušas informāciju saskaņā ar to valsts tiesību aktiem.
33. pants
Palīdzība ekonomikas dalībniekiem
1. Tās dalībvalsts iestādes, kurā uzņēmējdarbību veic akcīzes preču nosūtītājs, var piešķirt palīdzību minētajam nosūtītājam, ja tas nesaņem Direktīvas 2008/118/EK 24. panta 4. punktā minēto saņemšanas ziņojumu, minētās direktīvas 25. panta 3. punktā minēto eksporta ziņojumu vai - minētās direktīvas 33. panta 1. punktā minētajos gadījumos - tās 34. pantā minētā pavaddokumenta kopiju.
Šādas palīdzības piešķiršana neskar preču nosūtītāja, kas ir palīdzības saņēmējs, nodokļu saistības.
2. Ja dalībvalsts piešķir palīdzību, ievērojot šā panta 1. punktu, un uzskata, ka ir nepieciešams saņemt informāciju no citas dalībvalsts, tā pieprasa šādu informāciju saskaņā ar 8. pantu. Otra dalībvalsts var atteikties iegūt pieprasīto informāciju, ja sūtītājs nav izmantojis visus tam pieejamos līdzekļus, lai iegūtu apliecinājumu tam, ka akcīzes preču aprite starp dalībvalstīm ir beigusies.
VI NODAĻA
IZVĒRTĒŠANA UN NOBEIGUMA NOTEIKUMI
34. pants
Procedūru izvērtēšana, darbības statistikas vākšana un pārskatu sniegšana
1. Dalībvalstis un Komisija pārbauda un izvērtē šīs regulas piemērošanu. Šim nolūkam Komisija regulāri apkopo dalībvalstu pieredzi, lai uzlabotu šajā regulā noteiktās sistēmas darbību.
2. Dalībvalstis Komisijai dara zināmu:
a)
visu pieejamo informāciju saistībā ar to pieredzi regulas piemērošanā, tostarp statistikas datus, kas nepieciešami izvērtēšanai;
b)
visu pieejamo informāciju par metodēm vai praksi, kas izmantota vai par ko ir aizdomas, ka tā izmantota, lai pārkāptu tiesību aktus akcīzes nodokļa jomā, ja minētās metodes vai prakse atklāj trūkumus vai nepilnības šajā regulā noteikto procedūru darbībā.
Lai izvērtētu, cik efektīvi administratīvās sadarbības sistēma veicina tiesību aktu akcīzes nodokļu jomā piemērošanu un apkaro izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu saistībā ar akcīzes nodokļiem, dalībvalstis var paziņot Komisijai visu veidu pieejamo informāciju, kas nav šā punkta pirmajā daļā minētā informācija.
Komisija pārsūta dalībvalstu sniegto informāciju citām iesaistītajām dalībvalstīm.
Pienākums sniegt informāciju un statistikas datus nevar radīt nepamatotu administratīvā sloga palielināšanos.
3. Komisija var tieši iegūt informāciju no datorizētās sistēmas izveidotajiem ziņojumiem diagnostikas un statistikas vajadzībām atbilstīgi 28. pantam.
4. Informācijā, ko dalībvalstis dara zināmu vai ko Komisija iegūst 1. līdz 3. punkta vajadzībām, neietver individuālus vai personas datus.
5. Komisija pieņem īstenošanas aktus, lai šā panta īstenošanas vajadzībām noteiktu dalībvalstu paziņotos attiecīgos statistikas datus, Komisijas iegūto informāciju un Komisijas un dalībvalstu sagatavotos statistikas pārskatus.
Minētos īstenošanas aktus pieņem saskaņā ar 35. panta 2. punktā minēto pārbaudes procedūru.
35. pants
Akcīzes nodokļa komiteja
1. Komisijai palīdz Akcīzes nodokļa komiteja, kas izveidota ar Direktīvas 2008/118/EK 43. panta 1. punktu. Minētā komiteja ir komiteja Regulas (ES) Nr. 182/2011 nozīmē.
2. Ja ir atsauce uz šo punktu, piemēro Regulas (ES) Nr. 182/2011 5. pantu.
36. pants
Regulas (EK) Nr. 2073/2004 atcelšana
Ar šo tiek atcelta Regula (EK) Nr. 2073/2004.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu saskaņā ar atbilstības tabulu šīs regulas pielikumā.
37. pants
Ziņošana Eiropas Parlamentam un Padomei
Reizi piecos gados pēc šīs regulas stāšanās spēkā, pamatojoties jo īpaši uz dalībvalstu sniegto informāciju, Komisija ziņo Eiropas Parlamentam un Padomei par šīs regulas piemērošanu.
38. pants
Divpusējas vienošanās
Ja kompetentās iestādes slēdz tādas vienošanās par divpusējiem jautājumiem, uz ko attiecas šī regula, bet kuri neattiecas uz atsevišķiem gadījumiem, tās nekavējoties informē Komisiju. Komisija par to savukārt informē pārējo dalībvalstu kompetentās iestādes.
39. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro no 2012. gada 1. jūlija.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 2. maijā