РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно държавна помощ № C 6/08 (ex NN 69/07) приведена в действие от Финландия в полза на Ålands Industrihus Ab
(нотифицирано под номер C(2011) 4905)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/252/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като призова заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Посредством жалба, подадена на 5 септември 2006 г., Комисията беше информирана относно редица мерки, предоставени от местното правителство на Оланд (наричано по-нататък „МП“) в полза на дружеството за недвижими имоти Ålands Industrihus Ab (наричано по-нататък „ÅI“). С писма от 25 октомври 2006 г. и 14 февруари 2007 г. Комисията поиска информация от Финландия, която беше предоставена с писма от 11 януари и 3 април 2007 г. Финландските власти предоставиха допълнителна информация на 31 май и на 12 юли 2007 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация през ноември 2006 г. и май 2007 г.
(2)
С писмо от 30 януари 2008 г. Комисията уведоми Финландия, че е взела решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) (2), по отношение на помощта (наричано по-нататък „решението за откриване“).
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно помощта.
(4)
Комисията не получи мнения от заинтересованите страни.
(5)
В допълнение към решението за откриване Финландия подаде информация, заведена в Комисията на 6 май 2008 г., 21 януари 2010 г., 26 февруари 2010 г., 21 май 2010 г., 18 юни 2010 г., 18 април 2011 г., 27 юни 2011 г. и 28 юни 2011 г. На 4 юни 2010 г. се проведе среща между службите на Комисията, финландските власти и представители на ÅI.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
2.1. ПОЛУЧАТЕЛ
(6)
Дружеството ÅI е регистрирано в град Мариехам, столица на Оланд, архипелаг в Балтийско море, разположен между континенталните части на Финландия и Швеция, с общо население от около 28 000 души. Оланд е провинция на Финландия, но се ползва с висока степен на автономност. Основната част от ÅI е собственост на МП (84,43 %) и на град Мариехам (15,01 %). Останалите акционери (4) са други органи на местната власт в Оланд.
(7)
Стопанската дейност на ÅI е в сферата на строителството, собствеността и предоставянето под наем на помещения за ползване за промишлени и търговски цели. Според Финландия предметът на дейност на дружеството е предоставянето на сгради на дружества в Оланд с оглед допринасяне за диверсифицирана и конкурентоспособна икономика.
(8)
До 1999 г. стопанската дейност на ÅI е била в скромни мащаби (5). Трудно може да се твърди, че стойностите по счетоводния баланс на ÅI нарастват (6). При тези условия управителният съвет на ÅI решава да започне да търси нови възможности за стопанско развитие с цел разрастване. По същото време местната стопанска общност (съставена почти изключително от малки предприятия) изразява желание за „технологичен парк“, т.e. струпване на имоти за административно ползване, където местните фирми да могат да се настанят под един покрив, така че да се улесни сътрудничеството, да се генерират нови идеи и да се насърчи предприемачеството като цяло. В окончателния си вид това трябва да се превърне в офис парк „iTiden“ (kvarteret iTiden). Възникването на проекта е обяснено по-подробно в раздел 2.2.
2.2. ПРОЕКТЪТ iTiden (7)
(9)
Обсъжданията между представители на местната стопанска общност и МП относно възможността за изграждане на „технологичен парк“ започват още през 1999 г. Осъществени са съвместни посещения с познавателна цел на подобни съоръжения в Швеция.
(10)
През 2000 г. проектът е възложен на работна група, която представя предложение на МП и на град Мариехам през пролетта на 2000 г. Проектът и плановете на МП за построяването и финансирането му са посочени в бюджета на МП за 2000 г. (8) и са утвърдени в бюджета за 2001 г., в който МП е поискало и финансиране на възможни увеличения на капитала за инфраструктурни проекти, в това число и за ÅI (подобно искане е отправено и в бюджета за 2000 г.) (9).
(11)
На 12 юли 2001 г. с помощта на увеличение на капитала ÅI купува земя в района „Västra Klinten“ на Мариехам, където се предвижда построяването на iTiden. Във връзка с тази покупка ÅI осигурява и необходимите промени за проекта iTiden в градоустройствения план.
(12)
В бюджета за 2002 г. МП посочва, че ÅI ще започне строителни работи по проекта iTiden през 2002 г. и по всяка вероятност това ще изисква увеличение на капитала (за което МП отправя искане за необходимите бюджетни кредити) (10).
(13)
В началото на 2002 г. е определена работна група за изграждането на iTiden и е ангажиран архитект. Потърсени са мнения на потенциални наематели относно техния интерес за наемане на имоти в iTiden. Подготвителните работи по терена са осъществени през пролетта на 2003 г. и строителството по етап 1 (проектът е замислен в два последователни етапа на строителство) започва през лятото на 2003 г. Първите наематели се нанасят в завършената през „етап 1“ част от iTiden на 1 декември 2004 г.
(14)
Строителството по етап 2 от iTiden стартира през есента на 2006 г. и завършва през 2007 г.
2.3. МЕРКИТЕ ЗА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(15)
Официалното разследване на Комисията обхваща няколко капиталови инжекции („увеличения на капитала“) и гаранции по банкови заеми (наричани по-нататък „гаранции по заеми“), предоставени от МП в полза на ÅI между 1997 г. и 2007 г. Мерките са представени в таблицата по-долу (капиталовите инжекции са под номера от C-I до C-XI, а гаранциите: от G-I до G-III).
Мярка
Дата на мярката
Увеличения на капитала
(в EUR)
Гаранции по заеми
(в EUR)
C-I (11)
18.6.1997 г.
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000 г.
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000 г.
114 368,37
C-IV
20.7.2001 г.
353 199,00
C-V
15.8.2002 г.
599 933,73
C-VI
13.3.2003 г.
799 911,64
G-I
9.10.2003 г.
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004 г.
515 165,97
C-VIII
30.9.2004 г.
669 896,95
G-II
2.11.2004 г.
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005 г.
199 977,91
C-X
16.6.2005 г.
234 961,43
G-III
13.12.2005 г.
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007 г.
1 379 998,95
ОБЩО
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
В сравнение с таблицата за мерките в точка 7 от решението за откриване гаранцията по заем в размер на 2 587 500 EUR от 26 октомври 2006 г. е заличена, тъй като тя никога не е била приведена в действие (вследствие на решение на финландските съдилища). Освен това, увеличението на капитала, посочено под номер C-XI от 12 юни 2006 г. в решението за откриване, в настоящата таблица е с дата 15 февруари 2007 г., тъй като в хода на разследването проличава, че тази мярка е била приведена в действие на по-късна дата. Решението на МП да предостави това увеличение на капитала наскоро (6 април 2011 г.) е отменено от финландския Върховен административен съд (вж. съображение 114 по-долу). При все това, тъй като капиталът е изплатен на ÅI през 2007 г. и не е възстановен, Комисията счита, че решението на националния съд не поставя тази мярка извън обхвата на разследването.
(17)
Според финландските власти всички увеличения на капитала са предназначени за финансиране на проекта iTiden, със следните изключения:
C-I) капиталова инжекция от 18 юни 1997 г. (84 094,39 EUR)
C-II) капиталова инжекция от 22 юни 2000 г. (340 582,27 EUR)
C-III) капиталова инжекция от 10 октомври 2000 г. (114 368,37 EUR)
C-VIII) капиталова инжекция от 30 септември 2004 г. (669 896,95 EUR)
C-IX) капиталова инжекция от 16 юни 2005 г. (199 977,91 EUR)
(18)
Според Финландия всички гаранции по заеми са предоставени с цел финансиране на проекта iTiden. Повече подробности относно гаранциите по заеми са представени в съображения 66-86 по-долу.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(19)
В решението за откриване Комисията поставя въпроса дали увеличенията на капитала и гаранциите по заеми са съвместими с вътрешния пазар на следните основания.
(20)
По отношение на наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС Комисията отбелязва, че за мерките са използвани държавни ресурси, тъй като са отпуснати от органите на местната власт, и че те имат избирателен характер, тъй като са предназначени за ÅI. По отношение на критерия дали мерките предоставят на дружеството „предимство, което не би получило при нормални пазарни условия“ поради факта, че частен инвеститор, воден от перспективата за рентабилност в дългосрочен план, не би предоставил същото подпомагане, Комисията не е убедена, че частен инвеститор би предоставил капитал по същия начин като МП предвид многократно отчетените от ÅI загуби или, в най-добрите случаи, скромни печалби. По-специално по отношение на гаранциите по заеми Комисията изразява съмнения, че ÅI би било в състояние да получи сходна финансова подкрепа на пазарите и че следователно му е предоставено предимство. Комисията също така счита, че такива предимства могат да нарушат конкуренцията и вътреобщностната търговия.
(21)
Комисията изразява съмнения, че мерките могат да бъдат разглеждани като съвместими с вътрешния пазар, ако бъдат счетени за държавна помощ.
(22)
На последно място, Комисията поставя под въпрос твърдението на Финландия, че мерките, ако действително се счете, че те представляват държавна помощ, са били предоставени в съответствие със схеми за помощ, които вече са се прилагали преди присъединяването на Финландия към ЕС и следователно са правомерни.
4. МНЕНИЯ НА ФИНЛАНДИЯ
4.1. МЕРКИТЕ НЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(23)
Финландия изразява становището, че МП е действало в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, т.e. че мерките са мотивирани от перспективите за възвращаемост на инвестициите на МП. Според твърденията на Финландия решенията за инвестиции са били мотивирани от програмата за нови инвестиции на дружеството и преди всичко от проекта iTiden. Следователно мерките не са били предназначени за покриване на загуби от предходни периоди, нито за подпомагане на губеща стопанска дейност. МП е получило конкретна стойност срещу своите инвестиции в нови акции на ÅI, тъй като стойността на дружеството се е покачила във връзка със записването на акции. Следователно дружеството ÅI не е получило предимство, което не би могло да получи от частен инвеститор.
(24)
Независимо от въпроса за възможни предимства, Финландия също така е изразила становище, че мерките не могат да бъдат определени като държавна помощ, тъй като не съществуват конкретни доказателства за съществено въздействие върху конкуренцията на пазара на недвижими имоти в Оланд.
4.2. АКО МЕРКИТЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ, ТЯ Е ПРАВОМЕРНА В РАМКИТЕ НА СЪЩЕСТВУВАЩИТЕ СХЕМИ ЗА ПОМОЩ
(25)
При все това, ако се установи, че мерките съдържат елемент на държавна помощ, според Финландия би следвало помощта да се разглежда като правомерна. Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите са обхванати от съществуващи схеми за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС.
4.3. ДОРИ И АКО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ Е НОВА, ТЯ ВСЕ ПАК Е СЪВМЕСТИМА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(26)
Дори и ако мерките представляват неправомерна държавна помощ, независимо от това те следва да се разглеждат като съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, тъй като са предназначени за развитието на региона и разкриването на нови работни места главно чрез допринасяне за диверсификация на икономиката в региона, която в основна степен разчита на морския сектор.
4.4. ВЪЗМОЖНО ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(27)
В случай че Комисията констатира, че помощта представлява неправомерна и несъвместима помощ, която трябва да бъде възстановена, Финландия изтъква следните аргументи.
(28)
Съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността. Това би било валидно в настоящия случай, тъй като Финландия има основателни причини да очаква горепосочените схеми, които са приети преди присъединяването, да са били и все още да са валидни и следователно всяка предоставена съгласно тези правила помощ би била правомерна.
(29)
Според Финландия, ако въпреки това Комисията счете, че помощта трябва да бъде възстановена, не е задължително елементът на помощ в увеличенията на капитала да се равнява на пълната номинална стойност на трансакциите, при които е налице държавна помощ. По отношение на гаранциите всяка помощ, подлежаща на възстановяване, не може да надвишава авансово получените от предприятието лихви в резултат на гаранцията (в сравнение с негарантираните заеми). По същия начин, във връзка с капиталовите инжекции, никоя помощ не може да превишава разходите на ÅI за получаване на равностоен капитал на пазара.
5. ОЦЕНКА
5.1. КВАЛИФИЦИРАНЕ КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(30)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(31)
За квалифицирането на мярка като държавна помощ е необходимо да са изпълнени следните условия: a) мярката трябва да е финансирана от държава-членка или чрез държавни ресурси; б) трябва да предоставя избирателно предимство, което да облагодетелства определени предприятия или производството на някои стоки; и в) да нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и да може потенциално да засегне търговията между държавите-членки. Тъй като тези условия са кумулативни, всички те трябва да бъдат налице преди дадена мярка да бъде охарактеризирана като държавна помощ.
5.1.1. ДЪРЖАВНИ СРЕДСТВА И ИЗБИРАТЕЛНОСТ
(32)
Тези два критерия са налице по причините (които не са оспорени от Финландия), посочени в решението за откриване. Мерките са предоставени с отделни решения на МП за усвояване на средства, които са отпуснати на дружеството в неговия годишен бюджет от областния съвет на Оланд. Оттук е видно, че мерките са финансирани от държавата и са насочени индивидуално към ÅI.
5.1.2. ПРЕДИМСТВО
(33)
Според твърденията на Финландия мерките не представляват държавна помощ, тъй като те не са предоставили на ÅI предимство, което дружеството не би могло да получи на пазарите от частен акционер или частен кредитор.
(34)
Според установен принцип на законодателството в областта на държавната помощ (обикновено посочван като принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика, или MEIP) инвестиция на публични органи в капитала на предприятия представлява държавна помощ, освен ако при подобни обстоятелства е било възможно частен инвеститор, като взема предвид по-специално перспективите за постигане на възвращаемост, да предостави същия капитал (13). По същия начин, съгласно точка 3.1 от Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (14) (наричано по-нататък „известието относно гаранциите“) гаранция, предоставена от публични органи, представлява държавна помощ, освен ако не е достъпен източник на финансиране при условия, които биха били приемливи за частен оператор при нормални условия на пазарна икономика.
(35)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения дали по отношение на капиталовите инжекции и гаранциите принципът MEIP е спазен на основание по-специално на две констатации, свързани с ÅI:
а)
многократно отчетените от ÅI загуби или незначителни печалби през годините, в които са предоставени мерките. На практика ÅI отчита загуби през всяка година от периода 2001-2005 г. Печалбите между 1998 и 2000 г. са малки и бележат спад (респективно 38 000, 28 000 и 9 000 EUR). Също така, когато през 2006 г. ÅI в крайна сметка отчита печалба, тя достига едва 557,43 EUR. Прогнозираната печалба за 2007 и 2006 г. (т.е. печалбата, очаквана към момента на вземане на решението за предоставяне на мерките) е едва 5 868,46 EUR (15).
б)
Освен това Комисията е с впечатлението, че паричните потоци на ÅI са недостатъчни за покриване на разходите на предприятието и ситуацията е такава от 2000 г. нататък, което води до предположението, че мерките са били необходими просто за покриването на недостига на парични средства (16).
(36)
Финландия отхвърля това становище. Аргументите на Финландия ще бъдат разгледани по-долу поотделно за увеличенията на капитала и за гаранциите по заемите.
5.1.2.1. Капиталовите инжекции
(37)
На първо място, Финландия отхвърля становището, че ÅI има проблем с ликвидността. В действителност, въпреки че дейностите на дружеството са ограничени като мащаб преди проекта iTiden, резултатите от дейността и ликвидността са били и са се запазили задоволителни през целия период на разследването. Следователно мерките не са били необходими за покриване на разходите за дейността. По-скоро целта на мерките е била финансиране на разширяването на дружеството и следователно те трябва да се разглеждат като инвестиции. С оглед на условията за тези инвестиции последните са обосновани съгласно принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика и следователно не представляват държавна помощ.
(38)
В този контекст Финландия твърди, че по-голямата част от увеличенията на капитала са използвани за финансиране на проекта iTiden, докато останалите са насочени към други проекти на ÅI (вж. съображение 17 по-горе).
(39)
Комисията прави следната оценка.
(40)
Като предварителна точка Комисията подчертава, че капиталът, който даден акционер предоставя на дадено предприятие, по дефиниция не е определен за конкретна употреба, а става част от материалните активи на дружеството. Следователно е нормално когато инвестиция е предоставена като общ капитал нейното съответствие с принципа MEIP да се оценява с оглед на общите перспективи за резултатите на предприятието като цяло. Това не изключва оценката, при наличието на съответни данни, на очакваната възвращаемост на определени планирани инвестиции, разбира се при условие че тази информация е била на разположение към момента на вземане на решение за инвестицията.
(41)
Що се отнася до общите финансови резултати на ÅI, въз основа на представените в хода на разследването доказателства Комисията приема, че резултатите от дейността на ÅI системно покриват загубите на дружеството и осигуряват неговата ликвидност. Наличните доказателства не позволяват да се направи заключение, че увеличенията на капитала (или заемите, получени чрез гаранциите) са използвани за покриване на загуби от дейността на ÅI.
(42)
При все това остава фактът, че МП е предоставило на ÅI допълнителен капитал със значителен размер, който на пръв поглед през периода 1997-2006 г. е генерирал нулеви или твърде незначителни печалби. Ето защо централният въпрос - както твърди и самата Финландия - остава дали МП е имало причина да очаква възвращаемост на своя капитал, която би била достатъчна за частен инвеститор, за да направи същата инвестиция. Това трябва да се прецени въз основа на информацията, известна на МП към момента на увеличенията на капитала.
(43)
Според твърденията на Финландия основната част от увеличенията на капитала е била предназначена за финансиране на проекта iTiden, етапи 1 и 2, докато останалите увеличения на капитала са били насочени към различни други инвестиции. От съображения за яснота увеличенията на капитала, използвани за финансиране на проекта iTiden, са разгледани на първо място в представения по-долу анализ.
(44)
Финландия твърди, че всички увеличения на капитала с изключение на номера C-I, C-II, C-III, C-VIII и C-IX са направени с оглед финансиране на iTiden, който безспорно е най-големият самостоятелен проект на ÅI. Първото увеличение на капитала, предназначено за проекта iTiden, е направеното през 2001 г. (C-IV).
(45)
По отношение на условията, при които МП е направило тези увеличения на капитала, и решаващото условие между тях - очакваната към момента на решението възвращаемост - Финландия е представила следната информация:
(46)
Решенията на МП да продължи с увеличенията на капитала, свързани с iTiden, са взети въз основа на предоставената на неофициални срещи с участието на МП и представители на ÅI информация. Финландия посочва, че не са водени протоколи на тези срещи. Независимо от това Финландия е представила на Комисията презентации, направени на такива срещи и на заседания на съвета на ÅI. В тях се съдържа сбита информация относно общите данни и основните характеристики на проекта iTiden и изчисленията на рентабилността за етапи 1 и 2 на проекта. Следователно тези доказателства позволяват на Комисията да констатира каква възвращаемост е очаквало МП към момента на отпускане на увеличенията на капитала, свързани с iTiden.
(47)
На 31 януари 2002 г. ÅI провежда неофициална среща с МП, за да си осигури одобрение за започване на строителството на iTiden през 2002 г. (след закупуване на парцела през 2001 г.). На тази среща ÅI представя изчисление на рентабилността, в което е възприето предположението, че проектът ще носи печалба в размер на 3 % от собствения капитал на ÅI.
(48)
Друга неофициална среща между ÅI и МП се провежда на 4 март 2003 г. с цел подготовка на общото събрание на ÅI на 5 март 2003 г. Общото събрание е трябвало да вземе решение за започване на строителството от етап 1 на проекта iTiden, което не се е състояло през 2002 г. Представено е актуализирано изчисление на рентабилността. Според разчетите в това изчисление етап 1 е трябвало да донесе излишък от едва 700 EUR, като не се предвижда възвращаемост от собствения капитал на ÅI.
(49)
На 2 януари 2006 г. управителният съвет на ÅI се събира, за да обсъди започването на строителството по етап 2 и обявяването на покана за увеличаване на капитала, която ще бъде открита с оглед финансиране на строителството. Според изчислението на рентабилността, представено на заседанието, проектът ще достигне прага на печалба с възвращаемост на собствения капитал в размер на 3 %. Налага се обаче това изчисление да бъде преразгледано с оглед на увеличените разходи за адаптиране на сградите към нуждите на наемателя. Така на 10 януари 2006 г. е прието преразгледано изчисление, което да послужи като основа за увеличението на капитала, за което е взето решение на общото събрание на 12 юни 2006 г. (въпреки че увеличението на капитала е изплатено едва на 15 февруари 2007 г. поради технически причини - това е увеличение на капитала под номер C-XI). В това изчисление възприетата годишна възвращаемост на собствения капитал за етап 2 от iTiden се определя на 1 %.
(50)
Финландия е представила това доказателство и посочва, че това свидетелства точно за тогавашните очаквания за възвращаемост, на базата на които МП взема решение за увеличенията на капитала за проекта iTiden, т.е. C-IV, C-V, C-VI, C-VII и C-X за етап 1 и C-XI за етап 2. Тези оценки на рентабилността се основават на очакваните приходи (т.e. наеми) от iTiden. Според твърденията на Финландия възвращаемостта на инвестицията на МП трябва да отчита също и перспективата за капиталови печалби, която се изразява в увеличаване стойността на имотите с течение на времето. Финландия обаче не е представила конкретни доказателства за това. Тези съображения не са включени в изчисленията на рентабилността, което говори, че те не са отчетени при вземането на инвестиционните решения. Въз основа на горните доказателства Комисията счита, че частен инвеститор не би направил подобни инвестиции при такава очаквана възвращаемост.
(51)
Всеки инвеститор, който влага средства по проект, който съдържа известен елемент на риск (като например строителство на недвижим имот с търговска цел), ще изисква възвращаемост, която отразява в достатъчна степен присъщия на инвестицията риск. Следователно той ще очаква „рискова премия“, която надвишава известната възвращаемост, която може да получи от алтернативен безрисков актив („безрисковия лихвен процент“). Традиционен съпоставим показател за безрисковия лихвен процент са държавните облигации с по-кратък матуритет с рейтинг AAA. За целите на настоящата оценка е използвана печалбата по двугодишните финландски държавни облигации, тъй като Финландия не е емитирала облигации с по-кратък матуритет. Съответно се получава безрисков лихвен процент в размер между 2,7 и 4,2 % през 2002 г., между 2,2 и 2,7 % през 2003 г. и между 2,8 и 3,8 % през 2006 г.
(52)
При направеното сравнение с възвращаемостта на собствения капитал, очаквана от МП към момента, когато предприятието взема решение за увеличенията на капитала, свързани с iTiden, Комисията отбелязва, че МП е можело да постигне същата или дори по-голяма възвращаемост без който и да е от рисковете, свързани с проектите за собствеността. В действителност дори при най-оптимистичното тълкуване „рисковата премия“ (т.е. възвращаемостта, надвишаваща безрисковия лихвен процент) би достигнала най-много 0,3 % за увеличения на капитала под номера C-IV и C-V (т.е. увеличенията на капитала от 2001 и 2002 г.). За увеличенията на капитала, направени в резултат на решението от 2003 г. за започване на строителството по етап 1 на iTiden (и следователно въз основа на очакваната възвращаемост, представена на неофициалната среща от 4 март 2003 г., вж. съображение 48 по-горе), т.e. C-VI, C-VII и C-X, очакваната възвращаемост е нула, което означава, че е можело да се постигне далеч по-добра възвращаемост без поемане на какъвто и да е риск. По същия начин за увеличението на капитала за етап 2, C-XI, очакваната възвращаемост от 1 % е значително по-малка от наличния към този момент безрисков лихвен процент.
(53)
Безспорно е, че частен инвеститор не би бил удовлетворен от отрицателната или твърде малка рискова премия, която МП е било готово да приеме за увеличението на капитала, посочено в съображения 47-49 по-горе. При необходимост това може да се потвърди с емпирични данни относно очакваната възвращаемост на пазара на недвижима собственост в Оланд.
(54)
Според доклад (17) на KPMG от 10 юли 2007 г., възложен от Финландия и представен на Комисията на 17 юли 2007 г., изискваната от частните инвеститори възвращаемост на инвестициите в недвижими имоти, предназначени за офиси, в Оланд е 7 % (а за индустриална собственост - 8 %). При все че този доклад е съставен по-късно от разглежданите в настоящото решение инвестиционни решения на МП, той е приложим, тъй като се основава на наблюдения на минали инвестиции и няма очевидна причина да се смята, че търсената през предходните години възвращаемост е значително по-ниска. При всички случаи в него са представени убедителни данни, че очакваната от ÅI възвращаемост не би била достатъчна за частен инвеститор.
(55)
Според твърденията на Финландия въпреки ниската или нулева очаквана възвращаемост инвестициите са съвместими с MEIP, тъй като i) преди започването на строителството ÅI се е допитало до потенциалните наематели и е било уверено, че процентът на обитаване ще достигне най-малко 80 % и ii) с оглед на действителните финансови резултати на ÅI (и оттук преди всичко на проекта iTiden) през годините от 2004 нататък и на произтичащите от тях потенциални капиталови печалби инвестицията се е оказала печеливша.
(56)
В този контекст, без да е необходимо да се оценяват финансовите резултати на ÅI през последните години, е достатъчно отново да се подчертае, че въпросът не е в това дали днес резултатите на предприятието са достатъчни, а дали на базата на известните данни и това, което е можело да се предположи към момента, когато МП е взело решение да предостави държавни ресурси на ÅI (с оглед на очакваните 80 процента обитаемост), частен инвеститор, действащ според пазарните правила, би предоставил на предприятието същия капитал. Поради изложените по-горе причини Комисията счита, че частен инвеститор не би постъпил по този начин.
(57)
Следователно Комисията счита, че с увеличенията на капитала под номера C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X и C-XI на ÅI е предоставено предимство, което предприятието не би могло да получи при пазарни условия (18).
(58)
Тук Комисията ще разгледа останалите увеличения на капитала в обхвата на решението за откриване, които според Финландия не са обосновани с проекта iTiden.
(59)
Съгласно приложимите към момента на тази капиталова инжекция правила de minimis субсидии в размер под 100 000 ECU, предоставени на предприятие за период от 3 години, не представляват държавна помощ (19). Това увеличение на капитала възлиза на 84 094,39 EUR, т.е. е значително под прага de minimis от 100 000 ECU. За период от 3 години ÅI не се е ползвало от никакви други мерки (20). На това основание увеличението на капитала от 1997 г. при никакви условия не може да представлява държавна помощ, независимо от обстоятелствата, при които е осъществено.
(60)
Финландия е посочила, че мерките са предназначени за построяването на индустриална собственост в Норбьоле, за обновяването на недвижим имот в Мариехам (C-II) и за закупуване на индустриална собственост в източната част на Оланд (C-III). Следователно няма ясна връзка с проекта iTiden, който по това време все още не е ясно формулиран (това е щяло да стане през 2001 г., когато е била купена земята).
(61)
В действителност през периода 1998-2007 г. общата печалба на ÅI е скромна или отрицателна, факт е обаче, че през 2000 г. и двете предходни години дружеството реализира скромна печалба, а загубите започват през 2001 г. В хода на разследването се установява, че дружеството е покривало разходите и че ликвидността му е достатъчна. Инвестициите, които мотивират тези две увеличения на капитала, изглеждат пропорционални на мащаба и „традиционния“ модел на стопанска дейност на ÅI преди разширяването, свързано с проекта iTiden. Ето защо няма непреодолима причина да се счита, че частен инвеститор не би предприел същите увеличения на капитала и следователно няма безспорни доказателства за предимство в полза на ÅI.
(62)
До 2000 г. стопанската дейност на ÅI показва скромни, но положителни резултати (от порядъка между 9 000 и 38 000 EUR за периода 1997-2000 г.). Стопанската дейност на ÅI е в съответствие с действащия тогава план на дружеството. Съобразно с него ÅI притежава и отдава складове и офиси на територията на Оландските острови. Наличността от недвижими имоти собственост на ÅI се запазва твърде устойчива до 2000 г., с което се обясняват и стабилните финансови резултати на дружеството. Оборотът на ÅI е от порядъка на 95 000-101 000 EUR за периода 1997-2000 г. Следователно, макар и с относително малък оборот, ÅI е в състояние да извършва печеливша стопанска дейност.
(63)
Според Финландия тези увеличения на капитала са били усвоени за закупуване на индустриална собственост (C-VIII) и за изграждане на хангар на летище Jomala извън Мариехам (C-IX).
(64)
Въпреки че не са непосредствено обосновани от проекта iTiden, тези мерки са приложени при напълно различни от обстоятелствата от оказалите въздействие върху коментираните по-горе мерки C-II и C-III. Увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предприети респективно през 2004 и през 2005 г. По това време ÅI работи на загуба от 2001 г. насам. Решаващо е и обстоятелството, че тези инвестиции са направени в момент, когато МП вече е инвестирало над 2,25 млн. EUR в ÅI от 2001 г. насам с разбирането, че тази инвестиция няма да осигури възвращаемост, приемлива за пазарен инвеститор.
(65)
Недостатъчната възвращаемост по проекта iTiden неизбежно е щяла да даде отрицателно отражение върху резултатите на ÅI като цяло. Собственият капитал не е обвързан с конкретна дейност, а е заменяем и трябва да получава възвращаемост от резултатите на цялата дейност на предприятието. Следователно към момента на осъществяване на мерки C-VIII и C-IX МП трябва да е било наясно с факта, че е малко вероятно допълнително увеличение на капитала на ÅI да генерира достатъчна възвращаемост в предвидимото бъдеще. Пазарен инвеститор би бил готов да направи капиталовите инжекции, при условие че такива инвестиции ще позволят възвращаемост на пазара по отношение на резултатите от цялата дейност на предприятието (т.e. възвращаемост, която би компенсирала ниската възвращаемост на други увеличения на капитала), но нищо не предполага, че това се е очаквало в настоящия случай. Финландия не е представила конкретна информация относно тези мерки, която би могла да промени това становище. Следователно Комисията счита, че при тези обстоятелства частен инвеститор не би предоставил на ÅI допълнителен капитал. Оттук следва, че увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предоставили на ÅI предимство, което предприятието не би могло да получи на пазара.
5.1.2.2. Гаранциите по заеми
(66)
При оценката на възможно наличие на държавна помощ при гаранциите Комисията прилага принципите, установени в нейното известие за гаранциите. В раздел 3.2 от известието са определени условията, които обикновено са достатъчни за изключване на наличието на държавна помощ в гаранция, предоставена от публични органи. По отношение на гаранции под номера G-I, G-II и G-III обаче тези условия не са изпълнени (достатъчно е да се отбележи, че тези гаранции покриват 100 % от съответните заеми, вж. раздел 3.2, буква в) от известието относно гаранциите).
(67)
На първо място Комисията отбелязва, че финансовото състояние на ÅI през периода, през който са отпуснати гаранциите, е достатъчно стабилно, за да не изключва способността на предприятието да получи заеми на пазара при липса на гаранции. Предприятието не е предприятие в затруднение по смисъла на Насоките на Комисията за оздравяване и преструктуриране (21). Въз основа на наличните доказателства не може да се заключи, че ÅI е предприятие, което изобщо не би оцеляло без подкрепата на държавата. В годините, предхождащи капиталовите инжекции, т.е. преди стартирането на проекта iTiden, финансовите резултати на ÅI са стабилни и неговата стопанска дейност показва умерени положителни резултати. Причината, поради която публичните органи започват активно да инжектират капитал през 2001 г., не е оздравяването на предприятието, а финансирането на неговия растеж. При отсъствие на помощ под формата на увеличения на капитала ÅI не би изпаднало в несъстоятелност, а би останало по-малко предприятие, което при все това би имало достъп до финансовите пазари. Ето защо Комисията не може да заключи, че без гаранциите ÅI е нямало да има достъп до кредитните пазари. Тогава остава въпросът дали гаранциите са осигурили на предприятието предимство под формата на по-ниски разходи за заеми, отколкото то би плащало при пазарни условия в отсъствието на гаранции.
(68)
Въпросът, който трябва да бъде разгледан на второ място, е дали за гаранциите е наложена достатъчна премия, съпоставима с премията, която би наложил частен доставчик на гаранции. В настоящия случай Комисията не е открила частни гаранции, които позволяват пряка съпоставка. При тези обстоятелства Комисията ще сравни общия финансов разход по гарантирания заем, включително лихвения процент по заема и премията за гаранцията, с пазарната премия за подобен негарантиран заем (22).
(69)
На 9 октомври 2003 г. […] (23), търговска банка, предоставя на ÅI заем в размер на […] EUR срещу обезпечение […]. Лихвеният процент е определен на […] % годишно до 15 януари 2007 г. (24)
(70)
При все че този заем съвпада във времето с гаранция под номер G-I, Комисията не счита, че е подходящо сравнение по отношение на разхода за тази мярка. На практика между юни 2000 г. и март 2003 г. ÅI получава пет капиталови инжекции с общ размер от 2 208 595,01 EUR. Държавно подпомагане от такава величина неизбежно би повлияло на оценката на риска, проведена от […] преди отпускането на заема, и така би подобрило условията на заема, включително разходите по него, в сравнение с условията, които предприятието би могло да получи на пазарите в отсъствието на елемента на държавна помощ в увеличенията на капитала. Ето защо Комисията не може да приеме, че лихвеният процент за негарантирания заем от 2003 г. (или всички по-късни заеми) отразява коректно условията за кредитиране на ÅI в отсъствието на държавна помощ и не може да го използва като достоверен и надежден съпоставим показател за разходите по заемите, обхванати от предоставените от МП гаранции.
(71)
Комисията счита, че в отсъствието на други надеждни доказателства относно съпоставими заеми при пазарни условия Съобщението относно референтния процент (25) предлага приложим, външен за получателя, съпоставим показател за оценка дали мерки G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия. Съобщението относно референтния лихвен процент осигурява заместител за пазарния лихвен процент и за изчисляване на елемента на помощ в мерките за държавна помощ. Методиката за определяне на референтен лихвен процент се основава на следните два фактора: основния лихвен процент (в настоящия случай едногодишния EURIBOR), към който се прибавя марж на заема. Маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, зависи от два фактора: рейтинга на предприятието, което получава заема, и предложеното ниво на обезпеченост за заема. В съобщението се разграничават пет рейтинг категории (силен [AAA-A], добър [BBB], задоволителен [BB], слаб [B] и лош [CCC и по-нисък]) и три нива на обезпеченост (висока, нормална и ниска) за всяка рейтинг категория.
(72)
На 18 юни 2010 г. Финландия представи на Комисията доклад от консултантското дружество […], в който е представен годишен рейтинг на ÅI за декември всяка година. Рейтингът е изготвен ретроспективно и се основава на наличните цифри към края на финансовата година (т.е. рейтингът, даден през декември 2002 г., разглежда ретроспективно жизнеспособността на дружеството през 2002 г.). Дружеството […] представя рейтинговия доклад, в който се описва общото финансово състояние и развитието на дружеството и обхваща следните сектори на оценка: растеж, рентабилност, парични потоци, ликвидност, платежоспособност и задължения. Приложената рейтингова скала има пет рейтинг категории: отличен (A + и A), добър (A- и B+), задоволителен (B и B-), достатъчен (C + и C) и лош (C- и D), като позволява директно сравнение с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент.
(73)
През декември 2002, 2003 и 2004 г. […] класира ÅI респективно като C+, C + и C, с което поставя дружеството в категория „достатъчен“. Тази категория съответства на рейтинг категория „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. За дружество, класирано като „слабо“, маржовете на заемите, които следва да се добавят към основния лихвен процент съгласно съобщението относно референтния лихвен процент варират в зависимост от предложеното обезпечение от 220 базисни пункта при висока обезпеченост до 650 базисни пункта при ниска обезпеченост. През декември 2005 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент.
(74)
На 27 юни 2011 г. Финландия предоставя допълнителна информация относно рейтинга и обезпечеността на заемите. Рейтингът е определен от […], банката, която е отпуснала на ÅI негарантираните заеми и двата гарантирани заема. При рейтинга на […] за годините 2000-2003 се използва буквена система, която се допълва с по едно дума за всяка категория. Рейтингът може пряко да се съпоставя с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент. От 2005 г. нататък рейтингът се определя от […], консултантско дружество, подобно на […]. През 2003 и 2004 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен) и А (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Това означава, че за 2003 и 2004 г. […] класира ÅI една категория по-високо от рейтинга на […]. За 2005 г. […]класира ÅI като A (задоволителен), което отговаря на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент, и следователно поставя ÅI в същата категория като определената от […].
(75)
Комисията е на мнение, че при оценяването дали гаранции под номера G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия следва да се приложи рейтингът на […]. Не трябва да се забравя, че преди отпускането на първата гаранция под номер G-I през октомври 2003 г. ÅI вече е получило пет капиталови инжекции на обща стойност 2 208 595,01 EUR, тогава съществува вероятност всеки рейтинг на дружеството през 2003 г. да е повлиян от значителното по размери държавно подпомагане. Поради това Комисията счита за уместно да приложи по-консервативния рейтинг, определен от […]. Това оказва влияние за годините 2003 и 2004, тъй като за тези две години […] е класирало ÅI една категория по-ниско от […]. Следва да се отбележи, че […] е предоставило на ÅI заеми, гарантирани от МП, като същевременно е определило и рейтинга на ÅI, което би могло да се отрази на оценката. […] не е участвало във финансовите дела и следователно е по-малко вероятно неговата оценка да е пряко повлияна от незаконни съображения, свързани с държавната помощ.
(76)
Следователно Комисията приема следните рейтинги на ÅI за целите на прилагането на съобщението относно референтния лихвен процент: слаб (B) през 2003 и 2004 г. и задоволителен (BB) през 2005 г.
(77)
Що се отнася до обезпечението, ÅI е предоставило обезпечение с номиналната стойност на гаранциите под формата на ипотеки върху недвижим имот, върху който е построен проектът iTiden. Финландия не е предоставила информация, свързана със загубата в случай на неизпълнение (Loss Given Default - LGD) съгласно бележка под линия 2 на съобщението относно референтния лихвен процент. Тази информация помага да се установи нивото на обезпеченост и маржовете на заемите, които да се прибавят към основния лихвен процент. Поради това Комисията е поискала информация относно приоритета на обещаните ипотеки и стойността на имота към момента на предоставяне на гаранциите. Финландия не разполага с оценки, които показват стойността на имота към момента на гаранционните мерки. Финландските власти обаче твърдят, че стойността на имота е нараснала във времето с развитието на проекта. Според Финландия през 2010 г. имотът се оценява на […] EUR.
(78)
Що се отнася до първостепенния ранг на обезпечението, Комисията отбелязва, че по отношение на гаранции G-I и G-II обезпечението на МП е с най-първостепенен ранг от всички предоставени ипотеки върху имота. Комисията отбелязва, че търговските банки са предоставили на ÅI негарантирани заеми и са приели като обезпечение ипотеки върху същия имот, които са с по-нисък ранг (и следователно са по-несигурно обезпечение) от обезпечението, получено от МП. Предвид този факт и при отсъствието на по-подходящи доказателства Комисията приема, че нивото на обезпеченост на гаранциите е „нормално“ за целите на прилагането на известието относно гаранциите.
(79)
Въз основа на гореизложеното референтният лихвен процент ще се оценява поотделно за всяка гаранция, която ÅI е получило от МП.
(80)
Комисията отбелязва, че премиите за всички предоставени на ÅI гаранции се формират от две части: i) периодична премия, която се плаща ежегодно и се изразява като процент от неизплатената главница по заема и ii) еднократна такса, която също се изразява като процент от размера на заема, но се плаща само веднъж при издаването на гаранцията. В представената по-долу оценка общият финансов разход по гарантираните заеми включва само периодичната премия, която се плаща всяка година. В съответствие с точка 4.2 от известието относно гаранциите елементът на помощта в гаранцията трябва да бъде изчислен като разликата между пазарната цена на гаранцията (в настоящия случай референтния лихвен процент) и реално платената цена. Реално платената от ÅI цена включва периодичната премия, заплащана ежегодно, и еднократната премия, платена само веднъж. По практически причини еднократната премия ще бъде разгледана в точка 8.2 по-долу във връзка с възстановяването, тъй като е по-лесно размерът на еднократната такса да се приспадне от сумата на помощта, подлежаща на възстановяване. При всички случаи, дори ако еднократните премии се добавят към общите финансови разходи по гарантираните заеми, заключението относно наличието на помощ не би се променило. Еднократната премия оказва влияние единствено върху сумата на помощта, предоставена на ÅI.
(81)
Гаранция под номер G-I е предоставена от МП на 9 октомври 2003 г. за покриване на заем от […] в полза на ÅI в размер на […] EUR (кредит номер […]). Като обезпечение за всякакви искове по гаранцията ÅI предоставя ипотека върху недвижим имот. Лихвеният процент по заема е определен на […] % до 15 януари 2007 г. (26) Премията по гаранцията е […] % от размера на заема годишно (27). Така общият финансов разход по гарантирания заем към момента на отпускане на заема достига […]% годишно, което трябва да се сравни с референтния лихвен процент за гаранцията, изчислен на базата на основния лихвен процент и маржа, който зависи от рейтинга на ÅI и нивото на обезпеченост на заема. Основният лихвен процент (едногодишен EURIBOR) на 9 октомври 2003 г. е 2,235 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Съгласно определеното по-горе Комисията приема, че нивото на обезпеченост на заема е нормално, което означава, че маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, е 400 базисни пункта. Следователно референтният лихвен процент за този заем възлиза на 6,235 %, което надвишава общия финансов разход по G-I от […] % годишно.
(82)
Освен това, считано от 6 септември 2004 г. МП е намалило премията по гаранцията за G-I на […] %. Съответно общият финансов разход по гарантирания заем е спаднал на […] %, т.е. […] базисни пункта под референтния лихвен процент, като по този начин е създадено съответно предимство за ÅI.
(83)
На 2 ноември 2004 г. ÅI взема заем в размер на […] EUR от […] (кредит номер […]). Този заем е осигурен с гаранция от МП, за която ÅI предоставя гаранция под формата на обезпечение върху недвижим имот. Лихвеният процент е определен на […]+[…] базисни пункта и гаранционна такса в размер на […] % от размера на заема годишно, което означава, че общия финансов разход по този гарантиран заем е бил […]% годишно (28).
(84)
Референтният лихвен процент за G-II трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 2 ноември 2004 г., който е бил 2,314 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Ако се приеме, че нивото на обезпеченост е нормално, референтният лихвен процент за този заем достига 6,314 % годишно, което е повече от общия финансов разход по G-II в размер на […]% годишно. Сравнението на разходите по този нов гарантиран заем с референтния лихвен процент показва, че общият финансов разход по заема, покрит от гаранцията G-II, е най-малко […] базисни пункта под референтния лихвен процент, с което се предоставя финансово предимство на ÅI. Според информацията, с която разполага Комисията, лихвеният процент по гарантирания заем не се е променил след издаването му.
(85)
На 13 декември 2005 г. МП издава нова гаранция в полза на ÅI. Тази гаранция е трябвало да покрие „референтния заем“, т.е. заема от 9 октомври 2003 г., който първоначално не е бил гарантиран, с което условията по този заем се променят. Лихвеният процент по заема към този момент е променен на […] % годишно. Гаранционната такса е определена на […] % от размера на заема, което означава общ финансов разход от […] % годишно (29) (приложимите от тази дата условия са еднакви с описаните по-горе приложими условия за заема, покрит от гаранция G-I, включително измененията на лихвения процент във времето.)
(86)
Референтният лихвен процент за G-III трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 12 декември 2005 г., който е бил 2,769 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Като се отчита нормално ниво на обезпеченост, референтният лихвен процент по този заем достига 4,969 % годишно. Това е повече от общия финансов разход по G-III в размер на […] % годишно. Следователно МП е предоставило на ÅI съответно финансово предимство от най-малко […] % годишно.
5.2. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(87)
Финландските власти твърдят, че въпросните мерки не се отразяват на търговията между държавите-членки и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. В подкрепа на този аргумент Финландия по същество твърди, че ÅI е само едно от няколко предприятия, които осъществяват дейност на пазара на недвижими имоти, и не е най-голямото сред тях. Следователно няма доказателства, че мерките, ако се счете, че те представляват държавна помощ, биха затвърдили положението на ÅI в ущърб на конкурентите.
(88)
Комисията не може да приеме това становище. Фактът, че на ÅI е предоставено финансово предимство, което не е било достъпно за неговите конкуренти (а както потвърждава Финландия на пазара на недвижими имоти в Оланд присъстват няколко други оператори), означава, че ÅI е имало възможност да направи големи инвестиции и да разшири своята дейност при финансови условия, които са били по-благоприятни от предоставените на неговите конкуренти (които биха могли да решат да направят подобни инвестиции при отсъствие на предимството, предоставено на ÅI). Не е необходимо да се доказва, че мерките са позволили на ÅI да отнеме пазарни дялове от определен конкурент.
(89)
Също така, предоставеното на ÅI предимство е можело да засегне търговията между държавите-членки. Вярно е, че Оланд представлява малък пазар, разположен на архипелаг, до който има достъп единствено по море или въздух, и че по силата на Договора за присъединяване на Финландия към ЕС там се прилагат специални ограничения върху правото на установяване. При все това остава фактът, че няма абсолютни пречки пред чуждестранните предприятия, които осъществяват дейност в Оланд, и със сигурност няма пречки за такива предприятия, които инвестират в местния пазар на недвижими имоти. Комисията отбелязва също, че Финландия не е оспорила твърдението в решението за откриване, че в миналото в Оланд са придобивани недвижими имоти от предприятия, установени в други държави-членки. Следователно всяко предимство, предоставено на ÅI чрез тези мерки, би имало най-малкото потенциала да засегне търговията между държавите-членки чрез неоправдано засилване на позицията на ÅI спрямо потенциалните чуждестранни конкуренти или инвеститори.
5.3. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(90)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че всички увеличения на капитала (с изключение на C-I, C-II и C-III) и гаранции по заеми с номера G-I, G-II и G-III представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
6. ПРЕДПОЛАГАЕМА ПРАВОМЕРНОСТ НА МЯРКАТА
(91)
Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите, в случай че представляват държавна помощ, са правомерни в рамките на схемите за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС и надлежно внесени в Надзорния орган на ЕАСТ преди присъединяването към ЕС под референтни номера 93-074 (увеличения на капитала) и 93-079 (гаранции).
(92)
Този аргумент следва да се разгледа в контекста на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 659/1999. Съгласно член 1, буква г) „схема за помощ“ означава „всеки акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ на предприятията, определени в акта по общ и абстрактен начин и всеки акт, на базата на който помощ, която не е свързана с конкретен проект, може да бъде предоставена на едно или няколко предприятия за неопределен период от време и/или в неопределен размер“. Освен това съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 „съществуваща помощ“ означава: „i) без да се засягат членове 144 и 172 от Акта за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция всяка помощ, която съществува в съответната държава-членка преди влизането в сила на Договора, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които са били въведени в действие преди и продължават да се прилагат след влизането в сила на Договора“.
(93)
Финландия се присъедини към Европейската общност на 1 януари 1995 г. Освен това съгласно член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция „[…] държавни помощи, отпуснати от новите държави-членки през 1994 г., за които Надзорният орган на ЕАСТ не е бил нотифициран или е бил нотифициран, но помощта е била отпусната преди решението на Надзорния орган на ЕАСТ в нарушение на Споразумението за ЕИП или условията, предвидени в него, не се разглеждат в резултат на това нарушение като съществуващи държавни помощи по смисъла на член 93, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО […]“.
(94)
Освен това съгласно член 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 659/1999, „нова помощ“ означава всяка помощ, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които не са съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ (30).
(95)
На последно място, член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (31) определя изменението на съществуваща помощ като „всякакво изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар. Увеличение на първоначалния бюджет на дадена съществуваща схема за помощ до 20 % няма да се счита за промяна на съществуваща помощ.“
(96)
От горното следва, че мярка, която предхожда присъединяването и продължава схема за държавна помощ, може да бъде счетена за съществуваща помощ, ако са изпълнени две условия. Първото е схемата да е приведена в действие преди влизането в сила на Договора за ЕО, а второто е от този момент нататък естеството на схемата да не е съществено изменено.
(97)
Комисията ще оцени аргумента на Финландия относно правомерността на мярката поотделно за всяка от предполагаемите схеми.
6.1. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА ГАРАНЦИОННА СХЕМА (93-079)
(98)
Комисията най-напред ще оцени дали тези мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(99)
Националното правно основание за гаранционната схема е провинциалният Закон относно провинциалните гаранции за промишлеността и някои други сектори на предприемачеството (ÅFS 1966:14) (32), който е приет през 1966 г. и е изменен с ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 и 2002:23. По отношение на бюджета или финансовия пакет към момента на присъединяване на Финландия към ЕС провинциалният закон от 1966 г. гласи, че „размерът на неизплатените гаранции или заеми (33) в който и да е момент не може да надвишава 20 000 000 FIM“. От друга страна въпросната мярка не предвижда каквото и да е ограничение на прилагането им във времето.
(100)
Предвид гореизложеното и разпоредбите на националния закон, на пръв поглед изглежда, че мерките отговарят на определението за схема за помощ, тъй като изглежда законът позволява помощ, която не е свързана с конкретен проект, да се предостави на едно или повече предприятия за неограничен период от време. Въпросната предполагаема схема е въведена на 1 септември 1982 г., т.е. много преди 1 януари 1994 г., и е съобщена на Надзорния орган на ЕАСТ. Следователно първото условие за съществуваща помощ изглежда е удовлетворено, тъй като първоначалната схема е въведена преди влизането в сила на Договора във Финландия и дори преди 1 януари 1994 г., което означава, че в този случай член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция не е приложим.
(101)
Комисията обаче трябва да оцени и дали мерките са претърпели някакви съществени изменения от 1 януари 1994 г.
(102)
След 1 януари 1994 г. и преди отпускането на първата гаранция на 14 август 2003 г. регионалните органи са постановили най-малко три изменения на гаранционната схема (с провинциални закони 1994:29, 1996:56 и 2002:23). Тези изменения предвиждат съществено увеличаване на бюджета по схемата (т.е. увеличаване на общата сума на гаранциите, които могат да бъдат отпуснати във всеки един момент). Тъй като настоящият случай засяга предоставянето на гаранция по заем, следва да се оцени дали измененията по отношение на бюджета по схемата, въведени преди разглежданата мярка, следва да се считат за съществени и разграничими от съществуващата схема.
(103)
Както беше описано, съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 794/2004 изменения на бюджета над 20 % представляват промяна на съществуваща схема за помощ. Две от гореспоменатите изменения (34) са увеличили първоначалния бюджет на схемата респективно с 50 % и 150 %. Тези увеличения на бюджета представляват съществени изменения на схемата, за които Комисията не е уведомена.
(104)
Ефектът от тези съществени изменения не може да се разглежда като разграничим от предполагаемата схема, в резултат на което схемата в нейната цялост се превръща в нова схема. Първоначалната схема за помощ е ограничена единствено по отношение на общата сума на допустимите неизплатени гаранциите във всеки един момент. При тази особена конфигурация едно много съществено увеличаване на бюджета (без каквото и да е друго изменение на схемата) оказва влияние върху самото естество на съществуващите правила.
(105)
В допълнение Комисията отбелязва, че от документацията относно гаранциите, представена от Финландия, не проличава правното основание за тези гаранции да е била предполагаемата схема за помощ.
(106)
Следователно гаранциите, обхванати от настоящото решение, трябва да се считат за нова помощ. С оглед на факта, че помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.2. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА СХЕМА ЗА ЗАПИСВАНЕ НА АКЦИИ (93-079)
(107)
Националните правила относно тази предполагаема схема са обявени пред Надзорния орган на ЕАСТ като разпоредби за помощ относно записване на акции. От представените по това време документи проличава, че като национално правно основание е посочен „годишният бюджет за Оланд“. Под заглавието „максимален допустим интензитет на помощта, която (…) може да бъде получена за който и да е проект“ Финландия е посочила „30 %“. Освен това под заглавието „Бюджет/разходи“ Финландия е посочила бюджети за годините 1992-1994, но е оставила непопълнено полето под заглавието „Общ разчетен бюджет за целия планов период по схемата“.
(108)
В процеса на разследването Финландия обясни, че формалното правно основание за предполагаемата схема е Законът за автономност на Оланд (1144/1991), който е приет през 1991 г. Съгласно точка 18, параграф 22 органите на местната власт в Оланд имат „общи правомощия“ да приемат различни видове мерки, насочени към насърчаване на икономиката на Оланд. Тези правомощия се прилагат (например чрез заеми, капиталови инжекции, гаранции) чрез разпоредби в годишния общ бюджет за МП.
(109)
Комисията отбелязва следното:
(110)
Независимо от факта, че Финландия може да квалифицира правомощията на местните органи за предоставяне на такива капиталови инжекции (в рамките на предоставените им от Закона за автономността общи правомощия) като „схема“, Комисията трябва да провери дали разпоредбите на националното законодателство, установяващи тези правомощия, отговарят на определението за „схема“ съгласно член 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 659/1999. В това отношение правно основание (точка 18, параграф 22 от Закон 1144/1991) изглежда се явяват правилата, свързани с разпределението на правомощия между различните органи в правния ред на Финландия, и изглежда те не отговарят на изискванията, за да представляват схема за помощ (която наред с останалото се определя като „… акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ …“). За всяко разпределяне на капитал за индивидуален получател първо би бил необходим бюджетен кредит в годишния бюджет на МП (гласуван по усмотрение на областния съвет на Оланд), а след това - изпълнението на решения, взети от МП. Следователно изглежда капиталовите инжекции, предоставени в рамките на тези правомощия, трябва да се разглеждат по-скоро като следствие на индивидуални решения отколкото като схема за помощ.
(111)
При всички случаи Комисията отбелязва и че предполагаемата схема се отнася единствено за годините 1992-1994, тъй като под заглавие „Бюджет/разходи“ не е посочена друга информация, въпреки че правното основание е „годишният бюджет за Оланд“.
(112)
На последно място Комисията отбелязва, че Финландия е посочила 30 % като максимален интензитет на помощта, която може „да бъде получена за който и да е проект“. При всички случаи това може да се разбира единствено в смисъл, че е предвидено капиталовите инжекции по линия на тази предполагаема схема да се използват заедно със значително частно участие (най-малко 70 %) в „проекти“, предназначени да способстват за целите на предполагаемата схема, представени като „Туризъм, промишленост, научноизследователска и развойна дейност“. Увеличенията на капитала, разглеждани в настоящото решение, не отговарят на това формално условие и следователно не могат да бъдат обхванати от националните законови разпоредби, които са представени на Надзорния орган на ЕАСТ, независимо дали тези мерки представляват същинска схема за помощ и, ако това е така, дали тя е била приложима преди 1994 г.
(113)
Следователно държавната помощ, предоставена под формата на увеличения на капитала на ÅI, представлява нова помощ. Тъй като помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.3. ДОПЪЛНИТЕЛЕН КОМЕНТАР ПО СКОРОШНИ РЕШЕНИЯ НА ФИНЛАНДСКИЯ ВЪРХОВЕН АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
(114)
Следва да се отбележи, че наскоро две мерки, предоставени от МП на ÅI, са отменени от национален финландски съд. Мерките са i) увеличение на капитала под номер C-XI, изплатено на ÅI през 2007 г. (вж. коментара в съображение 16 по-горе) и ii) гаранция по заем от 2006 г., която никога не е приведена в действие. С решение от 6 април 2011 г. Върховният административен съд се произнася дали решенията на МП са взети в съответствие с националните административни правила. В това свое решение обаче съдът оценява и дали е имало достатъчно признаци че мерките представляват държавна помощ, като има предвид, че местните органи е трябвало да уведомят Комисията за тях, преди да ги приведат в действие. Съдът установява, че на пръв поглед всички критерии за държавна помощ са изпълнени. Съдът анализира също твърдението на Финландия, че мерките - в случай че представляват държавна помощ - биха попаднали в обхвата на приложимите преди присъединяването национални правила и следователно отговарят на критериите за „съществуваща помощ“. При анализа Съдът прави задълбочена оценка на националните правила и констатира, че независимо дали тези правила постигат изискванията за същински схеми за държавна помощ, решенията на местните органи не отговарят на формалното изискване съгласно националните правила основно поради причините, представени по-горе от Комисията. Следователно заключенията на националния Върховен административен съд са в съгласие с тези на Комисията, че разследваната капиталова инжекция под номер C-XI включва нова държавна помощ. Върховният съд достига до същото заключение по отношение на гаранцията по заем от 2006 г. Тъй като гаранцията не е приведена в действие, тя не е разгледана в настоящото решение.
7. СЪВМЕСТИМОСТ
(115)
В общи линии Финландия твърди, че мерките, в случай че бъдат квалифицирани като държавна помощ, все пак са съвместими с вътрешния пазар, тъй като целта на дейността на ÅI, финансирана от помощта, е била улесняване на развитието на региона и разкриване на нови работни места.
(116)
Въпреки че по принцип е забранена, държавната помощ все пак ще бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар при обстоятелствата, посочени в член 107, параграф 2 от ДФЕС и е възможно да бъде счетена за съвместима, ако е използвана за постигане на посочените в член 107, параграф 3 цели. Единственото основание за съвместимост, което може да се предвижда в този случай, е член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, който разрешава помощ за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, или член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който предвижда че държавна помощ може да се разреши с оглед улесняване на развитието на някои икономически региони.
(117)
Съгласно правилата за регионална помощ, приложими за Финландия към онзи момент (Карти на регионалните помощи за периода 2000-2006 г. и 2007-2013 г.), град Мариехам, на чиято територия се намира проектът iTiden, при всички случаи не отговаря на изискванията за регионална помощ. Това означава, че дори ако може да се твърди, че помощта е предназначена за този проект, тя не може да се счита за съвместима. Освен това Комисията отбелязва, че Финландия не е посочила изпълнение на което и да било от условията за съвместимост съгласно правилата за регионална помощ (например относно форма на помощта, допустими разходи или максимални интензитети на помощта).
(118)
Освен това помощта не може да бъде разглеждана като съвместима с вътрешния пазар съгласно които и да било от останалите насоки и съобщения, приети от Комисията във връзка с прилагането на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, нито непосредствено съгласно този член. Финландските власти не са представили конкретен аргумент или доказателство, позволяващи на Комисията да одобри тези мерки като съвместими съгласно някоя от разпоредбите на ДФЕС.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
8.1. АРГУМЕНТИ НА ФИНЛАНДИЯ
(119)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя […]. Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността.“ Следователно естественото следствие е мерките, които представляват неправомерна държавна помощ за ÅI, да бъдат възстановени.
(120)
Финландия обаче твърди, че в този случай Комисията не следва да разпореди възстановяване, тъй като Финландия има оправдани очаквания помощта да се окаже правомерна съгласно предполагаемите схеми преди присъединяването и че възстановяването би било в противоречие с даден принцип на правото на Общността. Комисията отбелязва, че официално Финландия е изтъкнала оправдани очаквания само по отношение на МП. Оправдани очаквания не са изрично изразени по отношение на получателя.
(121)
При всички случаи Комисията не може да приеме този аргумент.
(122)
По отношение на увеличенията на капитала Комисията доказва по-горе, че независимо какво има причина да счита ÅI или който и да е друг относно правния статут на предполагаемата схема за записване на акции във връзка с правилата за държавна помощ, увеличенията не отговарят дори на формалните условия на предполагаемата схема, за която е уведомен Надзорният орган на ЕАСТ. Следователно не може да се твърди, че ÅI може да се ползва от оправдано очакване за правомерност на увеличенията на капитала, тъй като те не попадат в обхвата на националните правила, във връзка с които Финландия изтъква оправдани очаквания.
(123)
По отношение на гаранциите по заеми Комисията доказва, че гаранционната схема е била съществено изменена още преди отпускането на разглежданите в настоящото решение гаранции. Тези изменения, направени от властите на Оланд, не са съобщени на Комисията. Като следствие всички гаранции, предоставени съгласно националните правила, които формират първоначалната схема, трябва да се считат за нова помощ. Добре установен факт е, че получател на помощ не може да има оправдано очакване за правомерна да се счита помощ, която е трябвало да бъде съобщена на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, но това не е направено (35).
(124)
Накратко, както гаранциите, така и увеличенията на капитала представляват нова държавна помощ, за която Комисията е трябвало да бъде уведомена преди нейното привеждане в действие.
(125)
Според установената съдебна практика (36) държава-членка, чиито власти са предоставили помощ в нарушение на процедурните правила, установени в член 108 от ДФЕС, не може да се обоснове с оправданите очаквания на получателите на помощта, за да оправдае неизпълнението на задължението за предприемане на необходимите стъпки за изпълнение на решение на Комисията, с което се разпорежда възстановяване на помощта. Ако националните власти могат да се обосноват със собственото си неправомерно поведение, това напълно би обезсилило членове 107 и 108 от ДФЕС и би лишило от ефективност решенията на Комисията, взети в съответствие с тези разпоредби.
(126)
Същият принцип се прилага по необходимост, когато националните власти твърдят, че самите те са имали оправдано очакване относно законосъобразността на мерките, но не са уведомили Комисията за тях, въпреки че мерките представляват нова помощ (37).
(127)
По същия начин, по отношение на оправданите очаквания на ÅI Комисията отбелязва, че в съответствие с установената съдебна практика и с оглед на задължителния характер на надзора над държавната помощ от страна на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, предприятията, на които е отпусната помощ, като правило не могат да имат оправдано очакване помощта да е правомерна, ако тя не е предоставена в съответствие с процедурата, постановена в този член. При нормални условия добросъвестният предприемач трябва да е в състояние да установи дали тази процедура е спазена (38).
(128)
Комисията изтъква, че ÅI е предприятието с най-добри позиции да разполага с поглед върху действията на МП във връзка с предполагаемите схеми за помощ, тъй като МП е неговият главен акционер и е представен в управителния съвет на ÅI от лица, които са също и членове на изпълнителния орган на МП. Този аргумент се потвърждава от факта, че както беше показано по-горе във връзка с увеличенията на капитала, представителите на ÅI и на МП редовно обменят информация. Следователно Комисията счита, че в настоящия случай ÅI не може да претендира за оправдано очакване независимо от факта, че Финландия не изразява изрично оправдано очакване от името на получателя на помощта.
(129)
На последно място, Комисията никога не е дала конкретни гаранции на Финландия или на получателя на помощта, че разглежданите мерки не са държавна помощ или са съвместима помощ, които биха могли да създадат очаквания в този смисъл (39).
(130)
Освен това Финландия твърди, че в случай на възстановяване на помощта, предоставена като увеличения на капитала, не е задължително елементът на помощ да представлява целия размер на предоставения капитал, а по-скоро (по аналогия с изчисляването на елемента на помощ при гаранциите) да възлиза на разходите на ÅI за намиране на алтернативни инвестиции на пазарите. В този смисъл Финландия предлага цената на такова алтернативно финансиране да се установи чрез отнасяне към очакваната възвращаемост на инвестицията за административни сгради в размер на 7 %, установена в доклада на KPMG.
(131)
Комисията не може да приеме това становище.
(132)
Със сигурност е правилно общото съждение, че в даден случай държавната помощ се изразява в разликата между предимството (под формата на финансиране), което предприятието в действителност е получило от държавните ресурси, и това, което би могло да получи на капиталовите пазари. Следователно „чрез възстановяването на помощта получателят се лишава от предимството пред конкурентите си на пазара и предходното положението се възстановява“ (40).
(133)
Всеки, който осъществява инвестиция, било чрез отпускане на кредит или чрез участие в капитала на дадено предприятие, се стреми да получи съизмерима с риска възвращаемост на инвестицията си.
(134)
Когато помощта се предоставя под формата на кредит на цена под пазарните цени (какъвто е случаят с гарантиран заем, когато общият финансов разход е по-нисък от лихвения процент на заема при пазарни условия) за предприятие, което не е изключено от пазара на заеми и следователно би могло, като алтернатива на помощта, да вземе заем при пазарен лихвен процент, е видно, че коригиращата цел на възстановяването може да се постигне чрез плащане на разликата (с начислена лихва) от предприятието, което ще го приведе в равнопоставено положение с неговите конкуренти.
(135)
Положението е различно при инвестиции в собствен капитал. Тук възвращаемостта не зависи от готовността на предприятието за плащане (какъвто е случаят при заема), а е изцяло функция на присъщата рентабилност на модела на стопанска дейност на предприятието. Ако частният инвеститор не е убеден, че стопанската дейност ще донесе достатъчна доходност за присъщия ѝ риск, той няма да направи инвестицията, а ще насочи парите си другаде. С други думи Комисията не може да приеме, че за увеличаване на своя капитал дружеството е можело да спечели същите пари на капиталовия пазар, като предложи по-висока доходност, тъй като очакваните резултати не са му позволявали да предложи по-висока доходност на инвеститора в капитал. Следователно служещото за сравнение положение, т.е. положението при отсъствие на помощ, до което трябва да доведе или да се възпроизведе от възстановяването на помощта, означава липса на каквато и да е инвестиция в капитал. Следователно помощта, подлежаща на възстановяване, е пълният размер на увеличенията на капитала.
(136)
Следователно Комисията не може да приеме становището на Финландия във връзка с елемента на помощ в увеличенията на капитала.
8.2. ПОМОЩ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(137)
В резултат на това установената от Комисията неправомерна и несъвместима помощ, която Финландия трябва да си възстанови от ÅI, е както следва:
(138)
Увеличения на капитала:
а)
Увеличение на капитала C-IV: 353 199,00 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 20 юли 2001 г.
б)
Увеличение на капитала C-V: 599 933,78 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 август 2002 г.
в)
Увеличение на капитала C-VI: 799 911,64 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 март 2003 г.
г)
Увеличение на капитала C-VII: 515 165,97 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 6 май 2004 г.
д)
Увеличение на капитала C-VIII: 669 896,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 30 септември 2004 г.
е)
Увеличение на капитала C-IХ: 199 977,91 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
ж)
Увеличение на капитала C-Х: 234 961,43 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
з)
Увеличение на капитала C-ХI: 1 379 998,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 февруари 2007 г.
(139)
Гаранции по заеми: съгласно точка 4.2 от известието относно гаранциите (подробни обяснения са дадени в съображения 66-80) елементът на помощ за всички гаранции се изчислява като разликата между референтния лихвен процент, приложен като съпоставим показател за разходи по заем, които дружество с финансово състояние, сравнимо с това на ÅI, би понесло без гаранцията, от една страна, и лихвения процент, получен чрез държавната гаранция, след приспадане на платените премии, от друга страна.
а)
По отношение на гаранция G-I елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 9 октомври 2003 г. (както е пояснено в съображения 81 и 82). От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 19 500 EUR (41).
б)
По отношение на гаранция G-II елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 2 ноември 2004 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 2 900 EUR (42).
в)
По отношение на гаранция G-III елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „задоволителен (ВB)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 декември 2005 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 6 500 EUR (43).
(140)
Точната обща сума на помощта, подлежаща на възстановяване, ще се определи от финландските власти в сътрудничество с Комисията в рамките на процедура по възстановяване, в съответствие с методиката, описана в съображения 138-139 по-горе. Към размера на помощта, който предстои да се определи, се прибавя лихвата от датата на предоставяне на получателя до датата на възстановяване на помощта. Комисията призовава финландските власти, в съответствие със задължението им за честно сътрудничество, да съдействат при определянето на точната сума на помощта, подлежаща на възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Увеличението на капитала в размер на 84 094,39 EUR, предоставено от Финландия в полза на Ålands Industrihus AB на 18 юни 1997 г., не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Мерките за държавна помощ, изброени в точка 8.2 от настоящото решение, неправомерно предоставени от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Ålands Industrihus AB, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 3
1. Финландия си възстановява от получателя държавната помощ, посочена в член 2.
2. Върху сумите, подлежащи на възстановяване, се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на получателя, до датата на действителното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Финландия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2011. gada 13. jūlijs)
par valsts atbalstu Nr. C 6/08 (ex NN 69/07), ko Somija piešķīrusi uzņēmumam Ålands Industrihus Ab
(izziņots ar dokumenta numuru C(2011) 4905)
(Autentisks ir tikai teksts somu un zviedru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2012/252/ES)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
uzaicinājusi ieinteresētās personas iesniegt savas piezīmes saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem (1),
tā kā:
1. PROCEDŪRA
(1)
Sūdzībā, ko iesniedza 2006. gada 5. septembrī, Komisija tika informēta par dažādiem pasākumiem, ko Olandes vietējā pašpārvalde (turpmāk - VP) bija veikusi par labu nekustamā īpašuma uzņēmumam Ålands Industrihus Ab (turpmāk - ÅI). Vēstulēs, kas datētas ar 2006. gada 25. oktobri un 2007. gada 14. februāri, Komisija pieprasīja no Somijas informāciju, kas tika sniegta 2007. gada 11. janvāra un 2007. gada 3. aprīļa vēstulēs. Somijas iestādes sniedza papildu informāciju 2007. gada 31. maijā un 2007. gada 12. jūlijā. Sūdzības iesniedzējs sniedza papildu informāciju 2006. gada novembrī un 2007. gada maijā.
(2)
Ar 2008. gada 30. janvāra vēstuli Komisija informēja Somiju, ka tā ir nolēmusi attiecībā uz atbalstu sākt procedūru, kas paredzēta Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) (2) 108. panta 2. punktā (“lēmums par procedūras sākšanu”).
(3)
Komisijas lēmums par procedūras sākšanu tika publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (3). Komisija aicināja ieinteresētās personas iesniegt piezīmes par minēto atbalstu.
(4)
Komisija nesaņēma piezīmes no ieinteresētajām personām.
(5)
Atbildot uz lēmumu par procedūras sākšanu, Somija sniedza informāciju, ko Komisijā reģistrēja 2008. gada 6. maijā, 2010. gada 21. janvārī, 2010. gada 26. februārī, 2010. gada 21. maijā, 2010. gada 18. jūnijā, 2011. gada 18. aprīlī, 2011. gada 27. jūnijā un 2011. gada 28. jūnijā. Savukārt 2010. gada 4. jūnijā notika sanāksme, kurā piedalījās Komisijas dienesti, Somijas iestādes un ÅI pārstāvji.
2. ATBALSTA APRAKSTS
2.1. ATBALSTA SAŅĒMĒJS
(6)
ÅI ir reģistrēts Olandes galvaspilsētā Mariehamnā - Baltijas jūras arhipelāgā starp Somijas kontinentālo daļu un Zviedriju, kurā kopējais iedzīvotāju skaits ir aptuveni 28 000. Olande ir Somijas province, bet tai ir augsta autonomijas pakāpe. ÅI pieder galvenokārt VP (84,43 %) un Mariehamnas pilsētai (15,01 %). Pārējie akcionāri ir citas vietējās pašpārvaldes Olandē (4).
(7)
ÅI darbība ir saistīta ar būvniecību, īpašumiem un ēku iznomāšanu rūpnieciskai un komerciālai izmantošanai. Kā norādījusi Somija, uzņēmuma darbības mērķis ir nodrošināt ēkas uzņēmumiem Olandē, lai veicinātu daudzveidīgu un konkurētspējīgu ekonomiku.
(8)
Līdz 1999. gadam ÅI uzņēmējdarbības vēriens bija neliels (5). ÅI bilance palielinājās ļoti lēnām, ja vispār palielinājās (6). Šajā saistībā ÅI valde nolēma meklēt jaunas uzņēmējdarbības iespējas, lai varētu izvērst savu darbību. Vienlaikus vietējā uzņēmēju kopiena (ko veidoja gandrīz tikai mazi uzņēmumi) izteica vēlmi, lai tiktu izveidots “tehnoloģiju parks”, t. i., tādu biroja telpu kopums, kur zem viena jumta varētu mitināties vietējie uzņēmumi, lai tādējādi veicinātu sadarbību, radītu jaunas idejas un kopumā sekmētu uzņēmējdarbību. Galu galā šī vēlme konkretizējās kā iTiden biroju parks (kvarteret iTiden). Projekta priekšvēsture ir sīkāk izklāstīta 2.2. iedaļā.
2.2. iTiden PROJEKTS (7)
(9)
Apspriedes par iespēju uzbūvēt “tehnoloģiju parku” starp vietējās uzņēmēju kopienas pārstāvjiem un VP sākās jau 1999. gadā. Tika organizēti kopīgi izpētes braucieni uz līdzīgiem objektiem Zviedrijā.
(10)
Projekts 2000. gadā tika nodots darba grupai, kas 2000. gada pavasarī iesniedza VP un Mariehamnas pilsētai priekšlikumu. Projekts un VP plāni to uzbūvēt un finansēt tika minēti VP 2000. gada budžetā (8) un apstiprināti 2001. gada budžetā, kurā VP arī pieprasīja līdzekļus iespējamai kapitāla palielināšanai infrastruktūras projektiem, tostarp ÅI vajadzībām (līdzīga prasība tika iekļauta 2000. gada budžetā) (9).
(11)
ÅI2001. gada 12. jūlijā, izmantojot kapitāla palielinājumu, nopirka zemi Mariehamnas Västra Klinten rajonā, kur tika plānots būvēt iTiden. Saistībā ar šo pirkumu ÅI arī panāca iTiden projektam vajadzīgās pārmaiņas pilsētplānojumā.
(12)
Savā 2002. gada budžetā VP norādīja, ka ÅI sāks būvēt iTiden 2002. gadā un ka tam, visticamāk, būs vajadzīgs kapitāla palielinājums (kura nodrošināšanai VP pieprasīja vajadzīgās budžeta apropriācijas) (10).
(13)
2002. gada sākumā tika iecelta iTiden būvniecības darba grupa un nolīgts arhitekts. Tika aptaujāti potenciālie īrnieki, lai noskaidrotu viņu ieinteresētību īrēt īpašumu iTiden parkā. Savukārt 2003. gada pavasarī tika veikti zemes sagatavošanas darbi, un 2003. gada vasarā sākās būvniecības 1. posms (projekts tika plānots divos secīgos būvniecības posmos). Pirmie īrnieki iTiden pabeigtajā 1. posma daļā ievācās 2004. gada 1. decembrī.
(14)
iTiden 2. posma būvniecība tika sākta 2006. gada rudenī un pabeigta 2007. gadā.
2.3. VALSTS ATBALSTA PASĀKUMI
(15)
Komisijas oficiālajā izmeklēšanā tika aptvertas vairākas kapitāla iepludināšanas (“kapitāla palielinājumi”) un banku aizdevumu garantijas (“aizdevumu garantijas”), ko sniedza VP par labu ÅI laikposmā no 1997. līdz 2007. gadam. Šie pasākumi ir atspoguļoti turpmāk tabulā (kapitāla iepludināšanas ir numurētas no C-I līdz C-XI, un garantijas ir numurētas no G-I līdz G-III).
Pasākums
Pasākuma datums
Kapitāla palielinājumi
(EUR)
Aizdevumu garantijas
(EUR)
C-I (11)
18.6.1997.
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000.
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000.
114 368,37
C-IV
20.7.2001.
353 199,00
C-V
15.8.2002.
599 933,73
C-VI
13.3.2003.
799 911,64
G-I
9.10.2003.
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004.
515 165,97
C-VIII
30.9.2004.
669 896,95
G-II
2.11.2004.
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005.
199 977,91
C-X
16.6.2005.
234 961,43
G-III
13.12.2005.
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007.
1 379 998,95
KOPĀ
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
Salīdzinot ar pasākumu tabulu, kas iekļauta procedūras sākšanas lēmuma 7. punktā, ir svītrota aizdevuma garantija par summu EUR 2 587 500, datēta ar 2006. gada 26. oktobri, jo tā nekad netika īstenota praksē (pēc Somijas tiesu lēmuma pieņemšanas). Turklāt kapitāla palielinājums C-XI, kas procedūras sākšanas lēmumā datēts ar 2006. gada 12. jūniju, šajā tabulā ir datēts ar 2007. gada 15. februāri, jo izmeklēšanā kļuva skaidrs, ka šis pasākums tika īstenots vēlākā datumā. VP lēmumu piešķirt šo kapitāla palielinājumu nesen (2011. gada 6. aprīlī) atcēla Somijas Augstākā administratīvā tiesa (sk. 114. apsvērumu). Tomēr, tā kā kapitāls tika izmaksāts ÅI 2007. gadā un nav atmaksāts, Komisija uzskata, ka valsts tiesas lēmums nav iemesls, lai šo pasākumu neiekļautu tās izmeklēšanas jomā.
(17)
Kā norādījušas Somijas iestādes, visi kapitāla palielinājumi tika nodrošināti, lai finansētu iTiden projektu, izņemot šos:
C-I) kapitāla iepludināšana 1997. gada 18. jūnijā (EUR 84 094,39);
C-II) kapitāla iepludināšana 2000. gada 22. jūnijā (EUR 340 582,27);
C-III) kapitāla iepludināšana 2000. gada 10. oktobrī (EUR 114 368,37);
C-VIII) kapitāla iepludināšana 2004. gada 30. septembrī (EUR 669 896,95);
C-IX) kapitāla iepludināšana 2005. gada 16. jūnijā (EUR 199 977,91).
(18)
Kā norādījusi Somija, visas aizdevumu garantijas tika sniegtas, lai finansētu iTiden projektu. Plašāka informācija par aizdevumu garantijām izklāstīta 66.-86. apsvērumā.
3. IEMESLI PROCEDŪRAS SĀKŠANAI ATBILSTOŠI LESD 108. PANTA 2. PUNKTAM
(19)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija apšaubīja, vai kapitāla palielinājumi un aizdevumu garantijas ir saderīgi ar iekšējo tirgu turpmāk izklāstīto iemeslu dēļ.
(20)
Attiecībā uz valsts atbalsta esamību LESD 107. panta 1. punkta izpratnē Komisija norādīja, ka pasākumi ietver valsts līdzekļus, jo tos piešķīra vietējās pašpārvaldes, un ka tie ir selektīvi, jo paredzēti konkrēti ÅI. Attiecībā uz kritēriju, vai pasākumi radīja “priekšrocību, kuru atbalsta saņēmējs nebūtu saņēmis parastos tirgus apstākļos”, jo privāts ieguldītājs, pamatojoties uz rentabilitātes izredzēm ilgtermiņā, nebūtu piešķīris tādu pašu atbalstu, Komisija apšaubīja, ka privāts ieguldītājs būtu nodrošinājis kapitālu, kā to darīja VP, ņemot vērā ÅI ilgstošos zaudējumus vai - labākajā gadījumā - ļoti pieticīgo peļņu. Konkrēti attiecībā uz aizdevumu garantijām Komisija apšaubīja, ka ÅI būtu spējis saņemt salīdzināmu finansiālu atbalstu tirgos, un tādējādi secināja, ka minētās garantijas nodrošināja priekšrocību ÅI. Komisija arī uzskatīja, ka jebkuras šādas priekšrocības varētu kropļot konkurenci un Kopienas iekšējo tirdzniecību.
(21)
Komisija apšaubīja, ka tad, ja šie pasākumi būtu uzskatāmi par valsts atbalstu, tos varētu uzskatīt par saderīgiem ar iekšējo tirgu.
(22)
Visbeidzot, Komisija apšaubīja Somijas apgalvojumu, ka tad, ja pasākumi patiešām tiktu uzskatīti par valsts atbalstu, tie tika piešķirti atbilstoši atbalsta shēmām, kas bija piemērojamas jau pirms Somijas iestāšanās ES, un tāpēc būtu likumīgi.
4. NO SOMIJAS SAŅEMTIE APSVĒRUMI
4.1. PASĀKUMI NAV VALSTS ATBALSTS
(23)
Somija uzskata, ka VP ir rīkojusies saskaņā ar tirgus ieguldītāja principu, t. i., ka pasākumi tika veikti, pamatojoties uz VP izredzēm gūt ieņēmumus no tās ieguldījumiem. Somija ir apgalvojusi, ka motivācija lēmumam par ieguldījumiem bija uzņēmuma programma par jaunu ieguldījumu veikšanu, galvenokārt izmantojot iTiden projektu. Tāpēc pasākumi nebija paredzēti, lai segtu iepriekšējus zaudējumus vai atbalstītu uzņēmumu, kas strādā ar zaudējumiem. VP ir guvusi konkrētu vērtību no saviem ieguldījumiem jaunās akcijās uzņēmumā ÅI, jo uzņēmuma vērtība palielinājās vienlaikus ar akciju parakstīšanu. Tāpēc ÅI nesaņēma tādu priekšrocību, ko tas nebūtu varējis saņemt no privāta ieguldītāja.
(24)
Neatkarīgi no jebkādas iespējamas priekšrocības Somija arī uzskata, ka pasākumus nevar klasificēt kā valsts atbalstu, jo nav konkrētu pierādījumu par būtisku ietekmi uz konkurenci Olandes nekustamā īpašuma tirgū.
4.2. JA PASĀKUMI IR VALSTS ATBALSTS, TAS IR LIKUMĪGS ATBILSTOŠI PASTĀVOŠAJĀM ATBALSTA SHĒMĀM
(25)
Tomēr, ja tiek secināts, ka pasākumi ietver valsts atbalsta elementu, tad atbalsts, pēc Somijas ieskatiem, būtu jāuzskata par likumīgu. Somija ir apgalvojusi, ka gan uz kapitāla ieplūdēm, gan uz garantijām attiecās pastāvošās atbalsta shēmas, kas tika ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES.
4.3. JA TAS IR JAUNS VALSTS ATBALSTS, TAS TOMĒR IR SADERĪGS AR IEKŠĒJO TIRGU
(26)
Ja pasākumi būtu nelikumīgs valsts atbalsts, tie tomēr būtu jāuzskata par saderīgiem ar iekšējo tirgu atbilstoši LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktam, jo to mērķis bija reģiona attīstīšana un jaunu darbavietu radīšana, galvenokārt veicinot reģiona ekonomikas daudzveidību, jo tā ir pārāk atkarīga no kuģniecības nozares.
4.4. IESPĒJAMA ATGŪŠANA
(27)
Ja Komisija secinātu, ka atbalsts ir nelikumīgs un nesaderīgs atbalsts, kas ir jāatgūst, Somija izvirzīja turpmāk izklāstītos argumentus.
(28)
Saskaņā ar 14. panta 1. punktu Padomes 1999. gada 22. marta Regulā (EK) Nr. 659/1999, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK līguma 93. panta piemērošanai (12), Komisija neprasa atbalsta atgūšanu, ja tas būtu pretrunā kādam Kopienas tiesību vispārējam principam. Šis būtu tas gadījums, jo Somijai ir pamatoti iemesli uzskatīt, ka minētās shēmas, kas tika ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES, bija un joprojām ir spēkā un ka tāpēc jebkurš atbalsts, kas piešķirts atbilstoši minētajiem noteikumiem, būtu likumīgs.
(29)
Somija apgalvo, ka tad, ja Komisija tomēr uzskatītu, ka atbalsts ir jāatgūst, atbalsta elements kapitāla palielinājumos nebūt nav valsts atbalstu veidojošo darījumu pilna nominālā summa. Attiecībā uz garantijām atbalsts, kas ir jāatgūst, nevar būt lielāks par procentu priekšrocību, ko uzņēmums saņēma garantijas rezultātā (salīdzinājumā ar negarantētiem aizdevumiem). Līdzīgi tas ir attiecībā uz kapitāla ieplūdēm -atbalsts nevar būt lielāks par ÅI izmaksām, ko rada līdzvērtīga kapitāla iegūšana tirgū.
5. NOVĒRTĒJUMS
5.1. KLASIFICĒŠANA PAR VALSTS ATBALSTU
(30)
Saskaņā ar LESD 107. panta 1. punktu “ar kopējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm”.
(31)
Lai pasākumu varētu klasificēt kā valsts atbalstu, ir jābūt izpildītiem šādiem nosacījumiem: a) pasākums jāfinansē dalībvalstij vai no valsts līdzekļiem; b) tam jāpiešķir selektīva priekšrocība, kas var būt izdevīga konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, un c) tam jābūt tādam, kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus un var iespaidot tirdzniecību starp dalībvalstīm. Tā kā šie nosacījumi ir kumulatīvi, tiem visiem ir jābūt izpildītiem, lai pasākumu varētu uzskatīt par valsts atbalstu.
5.1.1. VALSTS LĪDZEKĻI UN SELEKTIVITĀTE
(32)
Pamatojoties uz iemesliem (ko Somija nav apstrīdējusi), kas norādīti lēmumā par procedūras sākšanu, šie divi kritēriji ir izpildīti. Pasākumi tiek veikti, pamatojoties uz atsevišķiem lēmumiem, ko pieņēmusi VP, lai izmantotu līdzekļus, kurus tai gada budžetā piešķīrusi Olandes reģionālā asambleja. Tāpēc pasākumi acīmredzami tiek finansēti no valsts līdzekļiem un ir paredzēti konkrēti ÅI.
5.1.2. PRIEKŠROCĪBA
(33)
Somija ir apgalvojusi, ka pasākumi nav valsts atbalsts, jo tie nav radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis saņemt tirgos no privāta akcionāra vai privāta kreditora.
(34)
Saskaņā ar valsts atbalsta tiesībās vispāratzīto principu (ko parasti dēvē par “tirgus ekonomikas ieguldītāja principu” jeb “TEIP”) valsts iestāžu ieguldījums uzņēmumu kapitālā ir valsts atbalsts, izņemot gadījumu, ja līdzīgos apstākļos privāts ieguldītājs, ņemot vērā izredzes gūt ieņēmumus, varētu būt nodrošinājis tādu pašu kapitālu (13). Līdzīgi saskaņā ar 3.1. punktu Komisijas Paziņojumā par EK līguma 87. un 88. panta piemērošanu valsts atbalstam garantiju veidā (14) (“Garantiju paziņojums”) valsts iestāžu sniegta garantija ir valsts atbalsts, ja vien finansējums netiek piešķirts ar nosacījumiem, kas būtu pieņemami privātam uzņēmumam normālos tirgus ekonomikas apstākļos.
(35)
Lēmumā par procedūras sākšanu Komisija izteica šaubas, ka ir ievērots TEIP attiecībā uz kapitāla ieplūdēm un garantijām, pamatojoties īpaši uz diviem apsvērumiem par ÅI:
a)
ÅI ilgstošie zaudējumi vai mazā peļņa gados, kad līdzekļi tika piešķirti. No 2001. gada līdz 2005. gadam ÅI katru gadu strādāja ar zaudējumiem. No 1998. gada līdz 2000. gadam peļņa bija maza un samazinājās (attiecīgi EUR 38 000, EUR 28 000 un EUR 9 000). Līdzīgi, kad ÅI 2006. gadā galu galā atkal strādāja ar peļņu, tā bija vien EUR 557,43. Savukārt 2006. gadā prognozētā peļņa par 2007. gadu (t. i., peļņa, kas tika paredzēta, kad tika pieņemts lēmums piešķirt pēdējos līdzekļus) bija tikai EUR 5 868,46 (15);
b)
turklāt Komisija uzskatīja, ka ÅI naudas plūsma ir nepietiekama, lai segtu tā izmaksas, un ka tā ir bijusi nepietiekama kopš 2000. gada, kā rezultātā tika izdarīts pieņēmums, ka pasākumi bija vajadzīgi, vienkārši lai segtu šo naudas iztrūkumu (16).
(36)
Somija nepiekrīt šim viedoklim. Turpmāk ir izklāstīti tās argumenti atsevišķi par kapitāla palielinājumiem un aizdevumu garantijām.
5.1.2.1. Kapitāla iepludināšanas
(37)
Pirmkārt, Somija nepiekrīt uzskatam, ka ÅI bija radusies likviditātes problēma. Faktiski, lai gan pirms iTiden projekta šā uzņēmuma darbības vēriens bija ierobežots, tā darbības rezultāti un likviditāte bija apmierinoša un tāda arī saglabājās visā laikposmā, uz ko attiecas izmeklēšana. Tāpēc pasākumi nebija vajadzīgi, lai segtu darbības izmaksas. Pasākumi bija paredzēti, lai finansētu uzņēmuma paplašināšanos, un tāpēc tie būtu jāuzskata par ieguldījumiem. Ņemot vērā šo ieguldījumu apstākļus, tie bija pamatoti atbilstoši tirgus ekonomikas ieguldītāja principam un tāpēc nav valsts atbalsts.
(38)
Šajā saistībā Somija apgalvo, ka lielākā daļa kapitāla palielinājumu tika izmantota, lai finansētu iTiden projektu, savukārt atlikušie kapitāla palielinājumi bija paredzēti citiem ÅI projektiem (sk. 17. apsvērumu).
(39)
Komisija piedāvā turpmāk izklāstīto novērtējumu.
(40)
Vispirms Komisija uzsver, ka kapitāls, ko akcionārs nodrošina uzņēmumam, savā būtībā nav paredzēts konkrētam lietojumam, bet kļūst par daļu no uzņēmuma materiālā pašu kapitāla. Tāpēc ir normāli gadījumā, ja ieguldījums tiek nodrošināts kā vispārējs pašu kapitāls, novērtēt tā atbilstību TEIP, ņemot vērā uzņēmuma vispārējās darbības izredzes kopumā. Tomēr, ja ir pieejami pierādījumi, tas neizslēdz novērtējumu par paredzamajiem ieņēmumiem no konkrētiem plānotiem ieguldījumiem, protams, ar nosacījumu, ka šāda informācija bijusi pieejama brīdī, kad pieņemts lēmums ieguldīt.
(41)
Attiecībā uz ÅI vispārējo finansiālo stāvokli Komisija, pamatojoties uz izmeklēšanā iesniegtajiem pierādījumiem, piekrīt, ka ÅI darbības ieņēmumi pastāvīgi nodrošināja zaudējumu segšanu un likviditāti. Pieejamie pierādījumi neļauj secināt, ka kapitāla palielinājumi (vai ar garantiju palīdzību saņemtie aizdevumi) tika izmantoti, lai segtu no ÅI darbības izrietošos zaudējumus.
(42)
Tomēr fakts joprojām ir tāds, ka VP piešķīra ÅI ievērojamu papildu kapitālu, kas prima facie laikposmā no 1997. līdz 2006. gadam neradīja nekādu peļņu, vai arī šī peļņa bija ļoti maza. Tāpēc galvenais jautājums, kā to atzīst pati Somija, ir par to, vai VP bija iemesls gaidīt no tās kapitāla ieņēmumus, kas būtu bijuši pietiekami privātam ieguldītājam, lai tas veiktu tādu pašu ieguldījumu. Tas ir jānovērtē, pamatojoties uz informāciju, kas VP bija zināma kapitāla palielināšanas brīdī.
(43)
Somija ir apgalvojusi, ka lielākā daļa kapitāla palielinājumu bija paredzēta, lai finansētu iTiden projekta 1. un 2. posmu, savukārt atlikušie kapitāla palielinājumi tika atvēlēti dažādiem citiem ieguldījumiem. Skaidrības labad turpmāk izklāstītajā analīzē vispirms ir aprakstīti kapitāla palielinājumi, ko izmantoja iTiden projekta finansēšanai.
(44)
Somija apgalvo, ka visi kapitāla palielinājumi, izņemot C-I, C-II, C-III, C-VIII un C-IX, tika veikti ar nolūku finansēt iTiden, kas bija ÅI pats lielākais projekts. Tādējādi pirmais kapitāla palielinājums iTiden projektam tika piešķirts 2001. gadā.
(45)
Attiecībā uz nosacījumiem, ar kādiem VP piešķīra minētos kapitāla palielinājumus, un - kam ir izšķirīga nozīme - attiecībā uz ieņēmumiem, kas tika paredzēti lēmuma pieņemšanas brīdī, Somija ir sniegusi šādu informāciju:
(46)
VP lēmumus piešķirt kapitāla palielinājumus saistībā ar iTiden pieņēma, pamatojoties uz informāciju, kas tika sniegta neoficiālās sanāksmēs, kurās piedalījās VP un pārstāvji no ÅI. Somija norāda, ka minētās sanāksmes netika protokolētas. Tomēr Somija ir iesniegusi Komisijai informatīvos materiālus, ar kuriem iepazīstināja šajās neoficiālajās sanāksmēs vai ÅI valdes sanāksmēs. Informatīvajos materiālos ir ietverts īss pārskats par iTiden projekta priekšvēsturi un galvenajām iezīmēm, kā arī rentabilitātes aprēķini par iTiden 1. un 2. posmu. Šie pierādījumi attiecīgi ļauj Komisijai noskaidrot, kādus ieņēmumus VP paredzēja, kad tā veica ar iTiden saistītos kapitāla palielinājumus.
(47)
ÅI2002. gada 31. janvārī organizēja neoficiālu sanāksmi ar VP piedalīšanos, lai saņemtu tās apstiprinājumu iTiden būvniecības sākšanai 2002. gadā (pēc zemes iegādes, kas bija notikusi 2001. gadā). Šajā sanāksmē ÅI iesniedza rentabilitātes aprēķinu, kurā tika pieņemts, ka projekta radītā gada peļņa būs 3 % no ÅI pašu kapitāla.
(48)
Vēl viena neoficiāla ÅI un VP sanāksme notika 2003. gada 4. martā, lai sagatavotos ÅI ģenerālajai asamblejai 2003. gada 5. martā. Ģenerālajā asamblejā bija paredzēts lemt par iTiden 1. posma būvniecības sākšanu, kas netika veikta 2002. gadā. Tika iesniegts atjaunināts rentabilitātes aprēķins. Šajā aprēķinā tika lēsts, ka 1. posma radītā peļņa būs vien EUR 700, pieņemot, ka nebūtu nekādas atdeves no ÅI pašu kapitāla.
(49)
ÅI valde 2006. gada 2. janvārī rīkoja sanāksmi, lai apspriestu 2. posma būvniecības sākšanu un prasību pēc kapitāla palielinājuma, kas piešķirams būvniecības finansēšanai. Saskaņā ar sanāksmē iesniegto rentabilitātes aprēķinu projekta ieņēmumi segtu izdevumus un atdeve no pašu kapitāla būtu 3 %. Tomēr šis aprēķins bija jāpārskata, lai ņemtu vērā izmaksu palielinājumu saistībā ar ēku pielāgošanu nomnieku vajadzībām. Tādējādi 2006. gada 10. janvārī tika sagatavots pārskatīts aprēķins, kas izmantojams par pamatu kapitāla palielinājumam, par kuru tika nolemts ģenerālajā asamblejā 2006. gada 12. jūnijā (lai gan tehnisku iemeslu dēļ kapitāla palielinājums tika izmaksāts tikai 2007. gada 15. februārī - tas ir kapitāla palielinājums C-XI). Šajā aprēķinā tika pieņemts, ka gada peļņa no pašu kapitāla attiecībā uz iTiden 2. posmu ir 1 %.
(50)
Somija ir iesniegusi šos pierādījumus un norāda, ka tajos ir pareizi ņemtas vērā aktuālās peļņas prognozes, pamatojoties uz kurām VP nolēma veikt kapitāla palielinājumus iTiden projektam, t. i., C-IV, C-V, C-VI, C-VII un C-X 1. posmam un C-XI 2. posmam. Šo rentabilitātes novērtējumu pamatā ir paredzamie ieņēmumi (t. i., nomas maksa) no iTiden. Somija ir apgalvojusi, ka, nosakot ieņēmumus no VP ieguldījumiem, būtu jāņem vērā arī izredzes gūt kapitāla pieaugumu, ko nosaka īpašuma vērtības palielināšanās laika gaitā. Tomēr Somija nav iesniegusi konkrētus pierādījumus šajā saistībā. Šādi apsvērumi nav iekļauti rentabilitātes aprēķinos, un tas nozīmē, ka tie netika ņemti vērā, pieņemot ieguldījumu lēmumus. Pamatojoties uz minētajiem pierādījumiem, Komisija secina, ka privāts ieguldītājs nebūtu veicis līdzīgus ieguldījumus, ņemot vērā šādu paredzamo peļņu.
(51)
Jebkurš ieguldītājs, kas iegulda naudu projektā, kurš ietver noteiktu riska elementu (piemēram, komerciālā nekustamā īpašuma attīstīšana), gribēs saņemt peļņu, kas pienācīgi atspoguļo ar ieguldījumu saistīto risku. Tādējādi šāds ieguldītājs cerēs saņemt “riska prēmiju”, kas pārsniedz zināmo peļņu, kuru tas var saņemt no alternatīva bezriska aktīva (“bezriska likme”). Parastais atsauces lielums bezriska likmei ir “AAA” reitinga valsts obligācijas īsākiem maksājuma termiņiem. Šā novērtējuma mērķiem izmanto peļņu no Somijas valsts obligācijām, kuru termiņš ir divi gadi, jo Somija neemitēja obligācijas ar īsāku maksājuma termiņu. Attiecīgi iegūtā bezriska likme ir 2,7-4,2 % 2002. gadā, 2,2-2,7 % 2003. gadā un 2,8-3,8 % 2006. gadā.
(52)
Salīdzinot ar peļņu no pašu kapitāla, ko paredzēja VP, kad tā nolēma veikt ar iTiden saistītos kapitāla palielinājumus, Komisija secina, ka VP būtu varējusi gūt tādu pašu vai pat lielāku peļņu bez jebkāda ar īpašumu projektiem saistīta riska. Patiešām, pat visoptimistiskākajā scenārijā “riska prēmija” (t. i., peļņa, kas pārsniedz bezriska prēmiju) būtu bijusi lielākais 0,3 % kapitāla palielinājumiem C-IV un C-V (t. i., 2001. un 2002. gada kapitāla palielinājumiem). Kapitāla palielinājumiem, kas veikti, pamatojoties uz 2003. gada lēmumu sākt iTiden būvniecības 1. posmu (un tādējādi pamatojoties uz paredzamo peļņu, kas minēta neoficiālajā 2003. gada 4. marta sanāksmē; sk. 48. apsvērumu), t. i., kapitāla palielinājumiem C-VI, C-VII un C-X, paredzamā peļņa bija nulle, kas nozīmē, ka daudz lielāku atdevi būtu varēts sasniegt, neuzņemoties vispār nekādu risku. Līdzīgi tas ir saistībā ar kapitāla palielinājumu attiecībā uz 2. posmu, t. i., C-XI, kura paredzamā peļņa 1 % apmērā bija ievērojami mazāka nekā tobrīd pieejamā bezriska likme.
(53)
Ir skaidrs, ka neviens privāts ieguldītājs nebūtu bijis apmierināts ar negatīvo vai niecīgo riska prēmiju, ko VP bija gatava pieņemt attiecībā uz 47.-49. apsvērumā minētajiem kapitāla palielinājumiem. Vajadzības gadījumā to var apstiprināt ar empīriskiem datiem par paredzamo peļņu Olandes īpašuma tirgū.
(54)
Saskaņā ar KPMG2007. gada 10. jūlija ziņojumu (17), kura sagatavošanu pasūtīja Somijas iestādes un kurš tika iesniegts Komisijai 2007. gada 17. jūlijā, peļņa no ieguldījumiem biroja īpašumos Olandē, ko pieprasa privāti ieguldītāji, ir 7 % (un 8 % attiecībā uz rūpniecisku īpašumu). Lai gan minētais ziņojums tika sagatavots vēlāk nekā pieņemti šajā lēmumā aplūkotie VP ieguldījumu lēmumi, tas tomēr dod ieskatu, jo tā pamatā ir novērojumi par iepriekšējiem ieguldījumiem, un nav acīmredzama iemesla uzskatīt, ka iepriekšējos gados prasītā peļņa būtu bijusi ievērojami zemāka. Jebkurā gadījumā minētais ziņojums nodrošina pārliecinošus pierādījumus, ka peļņa, ko cerēja gūt ÅI, nebūtu bijusi pietiekama privātam ieguldītājam.
(55)
Somija ir apgalvojusi, ka neatkarīgi no paredzamās zemās vai nulles peļņas ieguldījumi būtu saderīgi ar TEIP, jo i) pirms būvniecības sākšanas ÅI bija apzinājis potenciālos īrniekus un bija pārliecināts, ka tie aizņems vismaz 80 % no visām brīvajām telpām, un ii) ņemot vērā ÅI faktisko (un līdz ar to principā arī iTiden projekta) finansiālo stāvokli, sākot no 2004. gada, un tādējādi potenciālo kapitāla pieaugumu, ieguldījumi galu galā bija rentabli.
(56)
Šajā saistībā un bez vajadzības iedziļināties ÅI finansiālajā stāvoklī vēlākos gados ir pietiekami vēlreiz atgādināt, ka jautājums ir nevis par to, vai uzņēmuma rezultāti šobrīd ir atbilstoši, bet gan par to, vai, pamatojoties uz informāciju, kas bija zināma un ko varēja pieņemt brīdī, kad VP nolēma piešķirt valsts līdzekļus ÅI (ņemot vērā, ka paredzamais telpu aizņemšanas īpatsvars ir 80 %), privāts ieguldītājs, rīkojoties atbilstoši tirgus nosacījumiem, būtu nodrošinājis uzņēmumam tādu pašu kapitālu. Iepriekš izskaidroto iemeslu dēļ Komisija secina, ka privāts ieguldītājs tā nebūtu rīkojies.
(57)
Attiecīgi Komisija secina, ka kapitāla palielinājumi C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X un C-XI ir radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis gūt atbilstoši tirgus nosacījumiem (18).
(58)
Turpmāk Komisija izvērtē pārējos kapitāla palielinājumus, uz kuriem attiecas lēmums par procedūras sākšanu un kuru veikšanas motivācija, kā norādījusi Somija, nebija iTiden projekts.
(59)
Saskaņā ar de minimis noteikumiem, kas bija piemērojami šīs kapitāla iepludināšanas brīdī, subsīdijas mazāk nekā ECU 100 000 apmērā, ko uzņēmumam piešķīra trīs gadu laikā, nebija valsts atbalsts (19). Šā kapitāla palielinājuma summa ir EUR 84 094,39, t. i., daudz mazāka nekā ECU 100 000de minimis griesti. Minēto trīs gadu laikā ÅI neguva labumu no citiem pasākumiem (20). Pamatojoties uz iepriekš minēto, 1997. gada kapitāla iepludināšana jebkurā gadījumā, neatkarīgi no apstākļiem, kādos tā notika, nebūtu valsts atbalsts.
(60)
Somija ir norādījusi, ka šie pasākumi bija paredzēti rūpnieciska īpašuma būvniecībai Norbolē, īpašuma renovācijai Mariehamnā (C-II) un rūpnieciska īpašuma iegādei Olandes austrumu daļā (C-III). Tādējādi nav acīmredzamas saistības ar iTiden projektu, kas tobrīd vēl nebija ieguvis skaidras aprises (tas notika 2001. gadā, kad tika iegādāta zeme).
(61)
Lai gan ir tiesa, ka no 1998. līdz 2007. gadam ÅI kopējā peļņa bija neliela vai negatīva, fakts ir tāds, ka tas guva nelielu peļņu 2000. gadā un abos iepriekšējos gados un ka zaudējumi sākās 2001. gadā. Izmeklēšanā ir pierādīts, ka uzņēmums sedza savas izmaksas un ka likviditātes stāvoklis bija atbilstošs. Ieguldījumi, kas motivēja šo divu kapitāla palielinājumu veikšanu, šķiet samērīgi ar ÅI lielumu un “tradicionālo” uzņēmējdarbības modeli pirms darbības izvēršanas, kas bija saistīta ar iTiden projektu. Tāpēc nav pārliecinoša iemesla uzskatīt, ka privāts ieguldītājs nebūtu uzņēmies veikt tādus pašus kapitāla palielinājumus, un līdz ar to nav acīmredzamu pierādījumu par priekšrocības piešķiršanu ÅI.
(62)
Līdz 2000. gadam ÅI uzņēmējdarbībā bija vērojami pieticīgi, bet tomēr pozitīvi peļņas rezultāti (no EUR 9 000 līdz EUR 38 000 1997.-2000. gadā). ÅI uzņēmējdarbība noritēja saskaņā ar tobrīd spēkā esošo uzņēmuma plānu. Attiecīgi ÅI turēja īpašumā un izīrēja noliktavas un birojus Olandes salās. ÅI piederošā nekustamā īpašuma klāsts saglabājās ļoti stabils līdz 2000. gadam, un tas arī izskaidro uzņēmuma stabilo finansiālo stāvokli. No 1997. līdz 2000. gadam ÅI apgrozījums svārstījās no EUR 95 000 līdz EUR 101 000. Attiecīgi - kaut arī ar salīdzinošu nelielu apgrozījumu - ÅI spēja nodrošināt savas uzņēmējdarbības rentabilitāti.
(63)
Kā norādījusi Somija, šie kapitāla palielinājumi tika izmantoti, lai iegādātos rūpniecisku īpašumu (C-VIII) un uzbūvētu angāru Jomalas lidostā Mariehamnas pievārtē (C-IX).
(64)
Kaut gan šie pasākumi nav tieši pamatoti ar iTiden projektu, tie tika īstenoti apstākļos, kas pilnīgi atšķīrās no tiem, kuri ietekmēja iepriekš apspriestos pasākumus C-II un C-III. Kapitāla palielinājumi C-VIII un C-IX tika veikti attiecīgi 2004. un 2005. gadā. Tobrīd ÅI bija darbojies ar zaudējumiem jau kopš 2001. gada. Izšķiroša nozīme ir arī tam, ka šie ieguldījumi tika veikti laikā, kad VP jau bija ieguldījusi ÅI vairāk nekā EUR 2,25 miljonus kopš 2001. gada, pieņemot, ka minētais ieguldījums neradīs peļņu, kas būtu pieņemama tirgus ieguldītājam.
(65)
Nepietiekamā peļņa no iTiden projekta nenovēršami negatīvi ietekmētu ÅI darbības rezultātus kopumā. Uzņēmuma pašu kapitāls nav paredzēts konkrētam mērķim, bet tas ir vispārēji izmantojams un atlīdzināms no uzņēmuma kopējiem darbības ieņēmumiem. Tāpēc tad, kad VP īstenoja pasākumus C-VIII un C-IX, tai noteikti bija skaidrs, ka ir maz ticams, ka jebkādi ÅI kapitāla papildu palielinājumi paredzamā nākotnē radītu pietiekamu peļņu. Tirgus ieguldītājs būtu bijis gatavs veikt šādu kapitāla iepludināšanu, ja minētie ieguldījumi būtu ļāvuši gūt tirgus apstākļiem atbilstošu peļņu no uzņēmuma vispārējās darbības (t. i., peļņu, kas būtu kompensējusi zemo peļņu no pārējiem kapitāla palielinājumiem), bet nav nekādu pierādījumu, kas liecinātu, ka tas tika paredzēts. Somija par minētajiem pasākumiem nav sniegusi konkrētu informāciju, kas mainītu šo viedokli. Attiecīgi Komisija uzskata, ka neviens privāts ieguldītājs nebūtu nodrošinājis ÅI papildu kapitālu šādos apstākļos. Tādējādi kapitāla palielinājumi C-VIII un C-IX ir radījuši ÅI priekšrocību, ko tas nebūtu varējis gūt tirgū.
5.1.2.2. Aizdevumu garantijas
(66)
Novērtējot ar garantijām saistīto iespējamo valsts atbalstu, Komisija piemēro tās Garantiju paziņojumā noteiktos principus. Paziņojuma 3.2. punktā ir izklāstīti nosacījumi, kas parasti būtu pietiekams pamats, lai uzskatītu, ka valsts sektora iestāžu piešķirtā garantijā nav valsts atbalsta. Tomēr minētie nosacījumi nav izpildīti attiecībā uz garantijām G-I, G-II un G-III (ir pietiekami norādīt, ka šīs garantijas aptvēra 100 % no attiecīgajiem aizdevumiem; sk. Garantiju paziņojuma 3.2. punkta c) apakšpunktu).
(67)
Komisija pirmām kārtām norāda, ka ÅI finansiālais stāvoklis laikposmā, kad tika piešķirtas garantijas, bija pietiekami stabils, lai neizslēgtu uzņēmuma spēju saņemt tirgū aizdevumus bez garantijām. Uzņēmums nebija grūtībās nonācis uzņēmums tādā izpratnē, kā tas definēts Komisijas Pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (21). Pamatojoties uz pieejamiem pierādījumiem, nevar secināt, ka ÅI bija uzņēmums, kas bez valsts atbalsta nebūtu varējis izdzīvot. Gados pirms kapitāla palielinājumiem, t. i., pirms iTiden projekta sākšanas, ÅI finansiālais stāvoklis bija stabils un tā uzņēmējdarbība nesa nelielu peļņu. Valsts sektora iestāžu mērķis, sākot aktīvi iepludināt kapitālu 2001. gadā, bija nevis glābt uzņēmumu, bet gan finansēt tā izaugsmi. Ja nebūtu valsts atbalsta kapitāla palielinājumu veidā, ÅI nebūtu bankrotējis, bet būtu bijis mazāks uzņēmums, kam joprojām būtu bijusi piekļuve finanšu tirgiem. Tāpēc Komisija nevar secināt, ka bez garantijām ÅI nebūtu bijis piekļuves kredītu tirgiem. Tātad jautājums ir par to, vai garantijas nodrošināja uzņēmumam priekšrocību, kas izpaudās kā zemākas aizdevuma izmaksas nekā izmaksas, kuras tam būtu vajadzējis segt atbilstoši tirgus nosacījumiem, ja nebūtu garantijas.
(68)
Nākamais jautājums, kas jāizvērtē, ir šāds: vai par garantijām tiek iekasēta atbilstoša prēmija salīdzinājumā ar prēmiju, ko būtu iekasējis privāts garantijas sniedzējs. Šajā konkrētajā gadījumā Komisija nav konstatējusi privātas garantijas, kas ļautu veikt tūlītēju salīdzināšanu. Šādos apstākļos Komisija salīdzinās garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas, ieskaitot aizdevuma procentu likmi un garantijas prēmiju, ar līdzīga negarantēta aizdevuma tirgus prēmiju (22).
(69)
Komercbanka […] (23)2003. gada 9. oktobrī piešķīra ÅI aizdevumu EUR […] pret nodrošinājumu […]. Procentu likme tika noteikta […] % apmērā gadā līdz 2007. gada 15. janvārim. (24)
(70)
Lai gan šis aizdevums tika piešķirts vienlaikus ar garantiju G-I, Komisija uzskata, ka tas nav atbilstošs salīdzinājums konkrētā pasākuma izmaksām. No 2000. gada jūnija līdz 2003. gada martam ÅI saņēma piecus kapitāla palielinājumus par kopējo summu EUR 2 208 595,01. Tik apjomīgs valsts atbalsts nenoliedzami būs ietekmējis riska novērtējumu, ko […] veica pirms aizdevuma piešķiršanas, un tādējādi uzlabojis aizdevuma nosacījumus, tostarp izmaksas, salīdzinājumā ar nosacījumiem, kādus uzņēmums būtu varējis saņemt tirgos, ja kapitāla palielinājumos nebūtu bijis valsts atbalsta elementa. Tāpēc Komisija nevar pieņemt, ka procentu likme, kas tika noteikta 2003. gada negarantētajam aizdevumam (vai jebkuriem vēlākiem aizdevumiem), precīzi atspoguļo kredīta nosacījumus, kādus ÅI būtu saņēmis, ja nebūtu valsts atbalsta, un nevar to izmantot kā ticamu un reālistisku kritēriju to aizdevumu izmaksām, uz kuriem attiecās VP piešķirtās garantijas.
(71)
Komisija uzskata, ka, tā kā nav nekādu citu ticamu pierādījumu par salīdzināmiem aizdevumiem, kas būtu piešķirti saskaņā ar tirgus nosacījumiem, Paziņojums par atsauces likmi (25) nodrošina atbilstošu, ar atbalsta saņēmēju nesaistītu kritēriju, lai novērtētu, vai pasākumi G-I, G-II un G-III tika veikti saskaņā ar tirgus nosacījumiem. Paziņojumā par atsauces likmi ir norādīts aizstājējs tirgus likmei, ko izmanto atbalsta elementa aprēķinam atbalsta pasākumos. Metodoloģijai, ko izmanto atsauces likmes noteikšanai, pamatā ir šādi divi faktori: bāzes likme (šajā gadījumā tā ir viena gada Euribor), kam pieskaita aizdevuma rezervi. Aizdevuma rezerve, kas jāpieskaita bāzes likmei, ir atkarīga no diviem faktoriem: aizdevuma saņēmējuzņēmuma novērtējuma un par aizdevumu piedāvātā nodrošinājuma līmeņa. Minētajā paziņojumā ir norādītas piecas novērtējuma kategorijas (spēcīga (“AAA-A”), laba (“BBB”), apmierinoša (“BB”), vāja (“B”) un slikta (“CCC” un zemāk) un trīs nodrošinājuma līmeņi (augsts, parasts un zems) katrai novērtējuma kategorijai.
(72)
Somija 2010. gada 18. jūnijā iesniedza Komisijai konsultāciju uzņēmuma […] ziņojumu, kurā norādīts ÅI ikgadējais novērtējums katra gada decembrī. Novērtējums tiek sagatavots ar atpakaļejošu spēku un pamatojoties uz rādītājiem, kas pieejami finanšu gada beigās (t. i., novērtējumā, kas piešķirts 2002. gada decembrī, ar atpakaļejošu spēku ir ņemts vērā uzņēmuma vispārējais stāvoklis 2002. gadā). […] sagatavoja novērtējuma ziņojumu, kurā aprakstīts uzņēmuma vispārējais finansiālais stāvoklis un attīstība un kurš aptver šādas novērtējuma jomas: izaugsmi, rentabilitāti, naudas plūsmu, likviditāti, maksātspēju un saistības. Izmantotajai novērtējuma skalai ir piecas novērtējuma kategorijas: izcili (“A+” un “A”), labi (“A-” un “B+”), apmierinoši (“B” un “B-”), pietiekami (“C+” un “C”) un slikti (“C-” un “D”), kas ļauj tieši salīdzināt ar novērtējuma skalu, kura norādīta Paziņojumā par atsauces likmi.
(73)
Attiecīgi 2002., 2003. un 2004. gada decembrī […] piešķīra ÅI novērtējumu “C+”, “C+” un “C”, tādējādi ierindojot uzņēmumu kategorijā “pietiekami”. Šī kategorija atbilst novērtējuma kategorijai “vāja” Paziņojumā par atsauces likmi. Attiecībā uz uzņēmumu, kura novērtējums ir “vājš”, aizdevumu rezerves, kas jāpieskaita bāzes likmei saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi, atšķiras atkarībā no piedāvātā nodrošinājuma, svārstoties no 220 bāzes punktiem augstam nodrošinājumam līdz 650 bāzes punktiem zemam nodrošinājumam. Savukārt 2005. gada decembrī […] piešķirtais ÅI novērtējums bija “B-” (apmierinoši), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī Paziņojumā par atsauces likmi.
(74)
Somija 2011. gada 27. jūnijā iesniedza papildu informāciju par novērtējumu un aizdevumu nodrošinājumiem. Novērtējumu bija sagatavojusi […] - banka, kas piešķīra ÅI negarantētos aizdevumus un divus no garantētajiem aizdevumiem. […] novērtējumā attiecībā uz 2000.-2003. gadu ir izmantota burtu sistēma, kas papildināta ar vienā vārdā apzīmētu novērtējumu. Šis novērtējums ir viegli salīdzināms ar novērtējuma skalu, kas noteikta Paziņojumā par atsauces likmi. Sākot no 2005. gada, novērtējumu sagatavo […] - konsultāciju uzņēmums, kas ir līdzīgs uzņēmumam […]. Novērtējums, ko […] piešķīra ÅI 2003. un 2004. gadā, bija “B-” (“apmierinoši”) un “A” (“apmierinoši”), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī Paziņojumā par atsauces likmi. Tas nozīmē, ka attiecībā uz 2003. un 2004. gadu […] piešķīra ÅI par vienu kategoriju augstāku novērtējumu nekā […]. Savukārt 2005. gadā […] piešķirtais novērtējums ÅI bija “A” (“apmierinoši”), kas atbilst novērtējuma kategorijai “apmierinoša” arī saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi, tādējādi ierindojot ÅI tādā pašā kategorijā, kā to novērtēja […].
(75)
Komisija uzskata, ka, novērtējot, vai garantijas G-I, G-II un G-III tika piešķirtas atbilstoši tirgus nosacījumiem, būtu jāizmanto […] piešķirtais novērtējums. Jāpatur prātā, ka pirms pirmās garantijas G-I piešķiršanas 2003. gada oktobrī, kad ÅI jau bija saņēmis piecus kapitāla palielinājumus par kopējo summu EUR 2 208 595,01, jebkuru uzņēmuma novērtējumu 2003. gadā, visticamāk, ietekmēja ievērojamā valsts atbalsta summa. Tāpēc Komisija uzskata, ka ir atbilstoši piemērot piesardzīgāko novērtējumu, ko piešķīra […]. Tam ir nozīme attiecībā uz 2003. un 2004. gadu, jo novērtējums, ko […] piešķīra ÅI par šiem diviem gadiem, ir par vienu kategoriju zemāks nekā […] piešķirtais. Būtu arī jāņem vērā, ka […] piešķīra ÅI aizdevumus, ko garantēja VP, vienlaikus piešķirot ÅI novērtējumu, kas varētu būt ietekmējis attiecīgo vērtējumu. […] nebija iesaistīts finansēšanas procedūrā, un tāpēc ir mazāk iespējams, ka tā piešķirto novērtējumu ir tieši ietekmējuši ar valsts atbalstu saistīti apsvērumi.
(76)
Attiecīgi Komisija, lai piemērotu Paziņojumu par atsauces likmi, pieņem izmantošanai šādas ÅI novērtējuma kategorijas: “vāja” (“B”) 2003. un 2004. gadā un “apmierinoša” (“BB”) 2005. gadā.
(77)
Attiecībā uz nodrošinājumu jānorāda, ka ÅI sniedza nodrošinājumu garantiju nominālvērtībā tā nekustamā īpašuma hipotēku veidā, uz kura tika izbūvēts iTiden projekts. Somija nav iesniegusi informāciju par zaudējuma noteikto likmi saistību neizpildes gadījumā (LGD) saskaņā ar Paziņojumu par atsauces likmi. Šāda informācija palīdz noteikt nodrošinājuma līmeni un aizdevumu rezerves, kas jāpieskaita bāzes likmei. Tāpēc Komisija pieprasīja informāciju par ieķīlāto hipotēku prioritāti un īpašuma vērtību, kāda tā bija garantiju piešķiršanas brīdī. Somijas rīcībā nav novērtējumu, kuros būtu norādīta īpašuma vērtība, kāda tā bija garantijas piešķiršanas brīdī. Tomēr Somijas iestādes ir apgalvojušas, ka īpašuma vērtība laika gaitā ir palielinājusies, projektam attīstoties. Kā norādījusi Somija, 2010. gadā īpašums tika novērtēts EUR […] vērtībā.
(78)
Runājot par nodrošinājuma rangu, Komisija norāda, ka attiecībā uz garantijām G-I un G-II VP nodrošinājumam bija visaugstākais rangs no visām par īpašumu piešķirtajām hipotēkām. Komisija norāda, ka komercbankas ir piešķīrušas ÅI negarantētus aizdevumus un kā nodrošinājumu par to pašu īpašumu pieņēmušas hipotēkas, kuru rangs ir zemāks (un kuras tādējādi nav tik labs nodrošinājums) nekā VP saņemtajam nodrošinājumam. Ņemot to vērā un tā kā nav labāku pierādījumu, Komisija pieņem, ka garantiju nodrošinājuma līmenis Garantiju paziņojuma nozīmē bija “parasts”.
(79)
Pamatojoties uz iepriekš minēto, atsauces likme tiks novērtētā atsevišķi par katru garantiju, ko ÅI saņēma no VP.
(80)
Komisija norāda, ka attiecībā uz visām garantijām, kas piešķirtas ÅI, prēmijas sastāvēja no divām daļām: i) atkārtotām prēmijām, ko maksā katru gadu un kas izteikta procentos no nesamaksātās aizdevuma pamatsummas, un ii) vienreizēja maksājuma, kas arī izteikts procentos no aizdevuma summas, bet ko maksā tikai vienreiz, izsniedzot garantiju. Turpmāk izklāstītajā novērtējumā garantēto aizdevumu kopējās finansiālās izmaksas ietver tikai atkārtoto prēmiju, ko maksā katru gadu. Saskaņā ar Garantiju paziņojuma 4.2. punktu atbalsta elementu garantijā aprēķina kā starpību starp tirgus cenu (šajā gadījumā - atsauces likmi) un faktiski samaksāto cenu. Cena, ko faktiski samaksājis ÅI, ietver atkārtoto prēmiju, ko maksā katru gadu, un vienreizēju prēmiju. Praktisku apsvērumu dēļ vienreizējā prēmija ir aplūkota 8.2. iedaļā, kurā aprakstīta atgūšana, jo vieglāk ir atskaitīt vienreizējā maksājuma summu no atgūstamās atbalsta summas. Katrā ziņā, pat ja vienreizējās prēmijas tiktu pieskaitītas garantēto aizdevumu kopējām finansiālajām izmaksām, nemainītos secinājums par to, ka ir sniegts valsts atbalsts. Vienreizējā prēmija ietekmē tikai atbalsta summu, kas piešķirta ÅI.
(81)
VP piešķīra garantiju G-I 2003. gada 9. oktobrī, lai segtu […] aizdevumu ÅI EUR […] apmērā (kredīta numurs […]). Kā nodrošinājumu pret jebkādām prasībām atbilstoši garantijai ÅI sniedza hipotēku par nekustamo īpašumu. Aizdevuma procentu likme tika noteikta […] % apmērā līdz 2007. gada 15. janvārim. (26) Prēmija par garantiju bija […] % no aizdevuma summas gadā (27). Tādējādi garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas aizdevuma piešķiršanas brīdī bija […] % gadā, un tās būtu jāsalīdzina ar atsauces likmi, kas aprēķināta garantijai, pamatojoties uz bāzes likmi, un rezervi, kas ir atkarīga no ÅI novērtējuma un aizdevuma nodrošinājuma līmeņa. Bāzes likme (viena gada Euribor) 2003. gada 9. oktobrī bija 2,235 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “vājš” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Kā jau secināts iepriekš, Komisija pieņem, ka aizdevuma nodrošinājuma līmenis bija normāls, kas nozīmē, ka aizdevuma rezerve, kas jāpieskaita bāzes likmei, ir 400 bāzes punktu. Tāpēc atsauces likme šim aizdevumam ir 6,235 % gadā, kas ir vairāk nekā G-I kopējās finansiālās izmaksas […] %.
(82)
Turklāt no 2004. gada 6. septembra VP samazināja G-I garantijas prēmiju līdz […] %. Attiecīgi garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas samazinājās līdz […] %, t. i., […] bāzes punktiem zem atsauces likmes, tādējādi radot attiecīgu priekšrocību par labu ÅI.
(83)
ÅI2004. gada 2. novembrī saņēma EUR […] aizdevumu no […] (kredīta numurs […]). Šis aizdevums tika nodrošināts ar VP garantiju, par kuru ÅI sniedza nodrošinājumu nekustamā īpašuma apķīlāšanas tiesību veidā. Noteiktā procentu likme bija […] + […] bāzes punkti, un garantijas maksa bija […] % no aizdevuma summas gadā, kas nozīmē, ka šā garantētā aizdevuma kopējās finansiālās izmaksas bija […] % gadā (28).
(84)
Atsauces likme garantijai G-II ir jāaprēķina, pamatojoties uz viena gada Euribor, kāda tā bija 2004. gada 2. novembrī, proti, 2,314 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “vājš” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Pieņemot, ka nodrošinājuma līmenis bija normāls, atsauces likme šim aizdevumam ir 6,314 % gadā, kas ir vairāk nekā G-II kopējās finansiālās izmaksas […] % gadā. Salīdzinot šā jaunā garantētā aizdevuma izmaksas ar atsauces likmi, ir redzams, ka kopējās finansiālās izmaksas aizdevumam, uz kuru attiecās garantija G-II, bija vismaz […] bāzes punkti zem atsauces likmes, tādējādi nodrošinot ÅI finansiālu priekšrocību. Saskaņā ar Komisijai pieejamo informāciju procentu likme garantētajam aizdevumam kopš tā izsniegšanas nav mainījusies.
(85)
VP 2005. gada 13. decembrī izsniedza jaunu garantiju par labu ÅI. Šī garantija bija paredzēta, lai segtu “atsauces aizdevumu”, t. i., sākotnēji negarantēto 2003. gada 9. oktobra aizdevumu, kura nosacījumi tika tādējādi grozīti. Tobrīd aizdevuma procentu likme bija mainīta uz […] % gadā. Garantijas maksa bija noteikta […] % apmērā no aizdevuma summas, kas nozīmē, ka kopējās finansiālās izmaksas bija […] % gadā (29) (nosacījumi, ko piemēroja no šā datuma, ir identiski iepriekš izklāstītajiem, kas attiecas uz aizdevumu, kurš tika segts ar garantiju G-I, ieskaitot procentu likmes maiņu laika gaitā).
(86)
Atsauces likme garantijai G-III ir jāaprēķina, pamatojoties uz viena gada Euribor, kāda tā bija uz 2005. gada 13. decembri, proti, 2,769 %. Tobrīd ÅI novērtējums bija “apmierinošs” Paziņojuma par atsauces likmi izpratnē. Ņemot vērā normālu nodrošinājuma līmeni, atsauces likme šim aizdevumam ir 4,969 % gadā. Tas ir vairāk nekā G-III kopējās finansiālās izmaksas […] % gadā. Tāpēc VP ir nodrošinājusi ÅI attiecīgu finansiālu priekšrocību vismaz […] % apmērā gadā.
5.2. KONKURENCES IZKROPĻOJUMS UN IETEKME UZ TIRDZNIECĪBU
(87)
Somijas iestādes ir apgalvojušas, ka attiecīgie pasākumi neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un tāpēc nav valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta izpratnē. Lai pamatotu šo argumentu, Somija ir būtībā apgalvojusi, ka ÅI ir tikai viens no vairākiem uzņēmumiem, kas aktīvi darbojas nekustamā īpašuma tirgū, bet ne vislielākais. Tādējādi nav pierādījumu, ka pasākumi, ja tos uzskata par valsts atbalstu, būtu nostiprinājuši ÅI stāvokli, kaitējot konkurentiem.
(88)
Komisija nevar pieņemt šo argumentu. Fakts, ka ÅI ir nodrošināta finansiāla priekšrocība, kas nebija pieejama tā konkurentiem (un - kā ir apstiprinājusi Somija - ir vairāki citi uzņēmēji, kas darbojas Olandes nekustamā īpašuma tirgū), nozīmē, ka ÅI varēja veikt lielus ieguldījumus un paplašināt savu darbību ar finansiāliem nosacījumiem, kas bija izdevīgāki nekā tie, kuri bija pieejami tā konkurentiem (kas gadījumā, ja ÅI nebūtu piešķirta priekšrocība, varētu būt izvēlējušies veikt līdzīgus ieguldījumus). Nav vajadzības pierādīt, ka pasākumi ir ļāvuši ÅI pārņemt tirgus daļas no kāda konkrēta konkurenta.
(89)
Līdzīgi priekšrocība, kas tika piešķirta ÅI, varēja ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm. Ir tiesa, ka Olande ir mazs tirgus, kas izvietots uz arhipelāga, kuram var piekļūt tikai ar jūras vai gaisa transportu, un ka saskaņā ar Līgumu par Somijas pievienošanos ES tajā ir piemērojami īpaši ierobežojumi tiesībām veikt uzņēmējdarbību. Tomēr fakts joprojām ir tāds, ka nav absolūtu šķēršļu ārvalstu uzņēmumu darbībai Olandē un ka nekas šiem uzņēmumiem neliedz veikt ieguldījumus vietējā īpašumu tirgū. Komisija arī norāda, ka Somija nav apstrīdējusi procedūras sākšanas lēmumā norādīto, ka nekustamo īpašumu Olandē iepriekš ir iegādājušies uzņēmumi, kuru mītne ir citās dalībvalstīs. Tādējādi jebkura priekšrocība, kas piešķirta ÅI ar šiem pasākumiem, varētu vismaz potenciāli ietekmēt tirdzniecību starp dalībvalstīm, nepamatoti nostiprinot ÅI stāvokli salīdzinājumā ar iespējamiem ārvalstu konkurentiem vai ieguldītājiem.
5.3. SECINĀJUMS PAR VALSTS ATBALSTA KLASIFIKĀCIJU
(90)
Iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ Komisija secina, ka visi kapitāla palielinājumi (izņemot C-I, C-II un C-III) un aizdevumu garantijas G-I, G-II un G-III ir valsts atbalsts LESD 107. panta izpratnē.
6. ATBALSTA IESPĒJAMAIS LIKUMĪGUMS
(91)
Somija ir apgalvojusi, ka gan kapitāla iepludināšanas, gan garantijas, ja tās ir valsts atbalsts, ir likumīgas atbilstoši atbalsta shēmām, kas ieviestas pirms Somijas iestāšanās ES un pienācīgi paziņotas EBTA Uzraudzības iestādei (ESA) pirms iestāšanās ES ar atsaucēm 93-074 (kapitāla palielinājumi) un 93-079 (garantijas).
(92)
Šis arguments ir jāizvērtē Regulas (EK) Nr. 659/1999 noteikumu kontekstā. Saskaņā ar 1. panta d) punktu “atbalsta shēma” ir “visi dokumenti, pamatojoties uz kuriem bez turpmākiem izpildes pasākumiem var piešķirt individuālu atbalstu uzņēmumiem, kuri vispārīgi un teorētiski definēti attiecīgajos dokumentos, un visi dokumenti, pamatojoties uz kuriem vienam vai vairākiem uzņēmumiem uz nenoteiktu laika periodu un/vai nenoteiktā apmērā var piešķirt atbalstu, kas nav saistīts ar kādu konkrētu projektu”. Turklāt saskaņā ar 1. panta b) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 “pastāvošais atbalsts” ir, “i) neskarot 144. un 172. pantu Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās aktā, jebkāds atbalsts, kas pastāvēja pirms Līguma stāšanās spēkā attiecīgajās dalībvalstīs, t. i., atbalsta shēmas un individuāls atbalsts, kurš ieviests pirms [un] joprojām ir piemērojams pēc Līguma stāšanās spēkā”.
(93)
Somija pievienojās Eiropas Kopienai 1995. gada 1. janvārī. Turklāt saskaņā ar Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās līguma 172. panta 5. punktu “[…] valsts atbalstu, ko piešķīrušas jaunas dalībvalstis 1994. gadā, bet kas, pārkāpjot EEZ līgumu vai saskaņā ar to noslēgtās vienošanās, vai nu nav paziņots ESA, vai arī ir paziņots, bet ir piešķirts pirms ESA lēmuma pieņemšanas, attiecīgi neuzskata par pastāvošo valsts atbalstu atbilstoši EK līguma 93. panta 1. punktam […]”.
(94)
Turklāt saskaņā ar 1. panta c) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999 “jauns atbalsts” ir atbalsts, t. i., atbalsta shēmas un individuāls atbalsts, kas nav pastāvošs atbalsts, tostarp pastāvoša atbalsta grozījumi (30).
(95)
Visbeidzot, 4. panta 1. punktā Komisijas 2004. gada 21. aprīļa Regulā (EK) Nr. 794/2004, ar ko īsteno Padomes Regulu (EK) Nr. 659/1999, ar kuru nosaka sīki izstrādātus noteikumus EK Līguma 93. panta piemērošanai (31) pārmaiņas pastāvošā atbalstā ir definētas kā “jebkādas pārmaiņas, izņemot pilnībā formāla vai administratīva rakstura izmaiņas, kas nevar ietekmēt novērtējumu par atbalsta pasākuma saderību ar kopējo tirgu. Tomēr esošas atbalsta shēmas sākotnējā budžeta palielinājumu par summu līdz 20 % apmērā neuzskata par esoša atbalsta izmaiņām”.
(96)
No iepriekš minētā izriet, ka var teikt, ka pasākums, kas veikts pirms pievienošanās un ir valsts atbalsta shēma, ir pastāvošs atbalsts, ja ir izpildīti divi nosacījumi. Pirmkārt, atbalsta shēmai jābūt ieviestai pirms EK līguma stāšanās spēkā un, otrkārt, tās būtība nedrīkst būt ievērojami grozīta kopš tā laika.
(97)
Komisija novērtēs Somijas argumentu par atbalsta likumīgumu atsevišķi par abām iespējamām shēmām.
6.1. IESPĒJAMĀ GARANTIJU SHĒMA (93-079)
(98)
Komisija vispirms novērtēs, vai šie pasākumi ir atbalsta shēma Regulas (EK) Nr. 659/1999 1. panta b) punkta izpratnē.
(99)
Valsts līmeņa juridiskais pamats garantiju shēmai ir Provinces likums par provinces garantijām rūpniecībai un dažām citām uzņēmējdarbības nozarēm (ÅFS 1966:14) (32), kas tika izsludināts 1966. gadā un grozīts ar ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 un 2002:23. Attiecībā uz budžetu jeb finansējumu jānorāda, ka tad, kad Somija pievienojās EK, 1966. gada Provinces likums paredzēja, ka “nesamaksāto garantiju vai aizdevumu (33) summa nevienā brīdī nedrīkst pārsniegt FIM 20 000 000”. Savukārt konkrētā pasākuma piemērošanai nav paredzēti nekādi termiņa ierobežojumi.
(100)
Ņemot vērā iepriekš minēto un valsts likuma noteikumus, attiecīgie pasākumi prima facie būtu atbilstoši atbalsta shēmas definīcijai, jo var secināt, ka likums atļauj piešķirt ar konkrētu projektu nesaistītu atbalstu vienam vai vairākiem uzņēmumiem uz nenoteiktu termiņu. Konkrētā iespējamā shēma tika ieviesta 1982. gada 1. septembrī, t. i., pirms 1994. gada 1. janvāra, un tika paziņota ESA. Tādējādi pirmais nosacījums attiecībā uz pastāvošo atbalstu ir izpildīts, jo sākotnējā shēma tika ieviesta pirms Līguma stāšanās spēkā Somijā un pat pirms 1994. gada 1. janvāra, kas nozīmē, ka šajā gadījumā Austrijas, Somijas un Zviedrijas Pievienošanās līguma 172. panta 5. punkts nav piemērojams.
(101)
Tomēr Komisijai ir arī jānovērtē, vai kopš 1994. gada 1. janvāra pasākumos ir ieviestas būtiskas pārmaiņas.
(102)
Reģionālās iestādes ieviesa garantiju shēmā vismaz trīs grozījumus pēc 1994. gada 1. janvāra (ar Provinces likumiem 1994:29, 1996:56 un 2002:23) un pirms pirmās garantijas piešķiršanas 2003. gada 14. augustā. Šie grozījumi paredzēja būtiski palielināt shēmas budžetu (t. i., palielināt garantiju kopējo summu, ko var piešķirt jebkurā konkrētā brīdī). Tā kā konkrētais gadījums attiecas uz aizdevuma garantijas piešķiršanu, būtu jānovērtē, vai tie grozījumi saistībā ar shēmas budžetu, kas ieviesti pirms apspriestajiem pasākumiem, būtu jāuzskata par būtiskiem un nošķiramiem no pastāvošās shēmas.
(103)
Kā izklāstīts iepriekš, saskaņā ar 4. pantu Regulā (EK) Nr. 794/2004 budžeta palielinājums par vairāk nekā 20 % ir uzskatāms par grozījumu pastāvošajā atbalsta shēmā. Divi no iepriekš minētajiem grozījumiem (34) ir palielinājuši shēmas sākotnējo budžetu attiecīgi par 50 % un 150 %. Šie budžeta palielinājumi ir uzskatāmi par būtiskiem shēmas grozījumiem, kas nekad netika paziņoti Komisijai.
(104)
Šo būtisko grozījumu ietekmi nevar uzskatīt par nošķiramu no iespējamās shēmas, un tas nozīmē, ka shēma kopumā kļūst par jaunu atbalstu. Sākotnējā atbalsta shēma bija ierobežota tikai attiecībā uz garantiju kopējo summu, kas var būt apstiprināta jebkurā konkrētā brīdī. Ņemot vērā šo konkrēto konfigurāciju, ļoti būtisks budžeta palielinājums (pat bez jebkādiem citiem grozījumiem shēmā) skar spēkā esošo noteikumu būtību.
(105)
Turklāt Komisija norāda, ka no Somijas iesniegtajiem garantijas dokumentiem nevar secināt, ka šo garantiju juridiskais pamats bija iespējamā garantiju shēma.
(106)
Attiecīgi garantijas, uz kurām attiecas šis lēmums, ir jāuzskata par jaunu atbalstu. Ņemot vērā, ka atbalsts tika īstenots bez Komisijas iepriekšēja apstiprinājuma, kas prasīts LESD 108. pantā, tas ir nelikumīgs.
6.2. IESPĒJAMĀ AKCIJU PARAKSTĪŠANAS SHĒMA (93-079)
(107)
Valsts noteikumi attiecībā uz šo iespējamo shēmu tika paziņoti ESA kā atbalsta piešķiršanas kārtība, ko piemēro akciju parakstīšanai. No tobrīd iesniegtajiem dokumentiem izriet, ka “Olandes gada budžets” tika norādīts kā valsts līmeņa juridiskais pamats. Pozīcijā “maksimālā iespējamā atbalsta intensitāte, ko […] var iegūt vienam projektam”, Somija ir norādījusi “30 %”. Turklāt pozīcijā “Budžets/izdevumi” Somija ir norādījusi budžetus par 1992.-1994. gadu, bet pozīcija “Kopējā budžeta tāme par visu shēmas plānošanas periodu” ir atstāta neaizpildīta.
(108)
Izmeklēšanas gaitā Somija paskaidroja, ka iespējamās shēmas oficiālais juridiskais pamats ir Likums par Olandes autonomiju (1144/1991), kas pieņemts 1991. gadā. Saskaņā ar minētā likuma 18. panta 22. punktu Olandes vietējām pašpārvaldēm ir “vispārējas pilnvaras” veikt dažādus pasākumus, kuru mērķis ir Olandes ekonomikas veicināšana. Šīs pilnvaras īsteno (piemēram, izmantojot aizdevumus, kapitāla iepludināšanas, garantijas), paredzot apropriācijas VP kopējā gada budžetā.
(109)
Komisija norāda uz turpmāk izklāstīto.
(110)
Neatkarīgi no tā, ka vietējo pašpārvalžu pilnvaras nodrošināt kapitāla iepludināšanas (saskaņā ar vispārējām pilnvarām tās piešķir ar Autonomijas likumu) Somija klasificē kā “shēmu”, Komisijai ir jāpārbauda, vai noteikumi valsts tiesību aktos, kas nosaka minētās pilnvaras, atbilst “shēmas” definīcijai saskaņā ar 1. panta d) punktu Regulā (EK) Nr. 659/1999. Šajā saistībā juridiskais pamats (18. panta 22. punkts Likumā 1144/1991) ir noteikumi, kas attiecas uz pilnvaru sadalījumu starp dažādām iestādēm Somijas tiesību sistēmā un kas neatbilst prasībām, lai tos varētu uzskatīt par atbalsta shēmu (kas cita starpā ir definēta kā “[…] dokumenti, pamatojoties uz kuriem bez turpmākiem izpildes pasākumiem var piešķirt individuālu atbalstu […]”). Tāpēc, lai veiktu jebkādu kapitāla piešķiršanu individuālam saņēmējam, vispirms būtu vajadzīga apropriācija VP gada budžetā (par ko Olandes reģionālā asambleja balso pēc saviem ieskatiem) un pēc tam - VP pieņemto lēmumu īstenošana. Tādējādi kapitāla iepludināšanas, kas piešķirtas saskaņā ar minētajām pilnvarām, ir jāuzskata par atsevišķu lēmumu kopumu, nevis par atbalsta shēmu.
(111)
Katrā ziņā Komisija arī norāda, ka iespējamā shēma attiecās tikai uz 1992.-1994. gadu, jo pozīcijā “Budžets/izdevumi” netika norādīta cita informācija, lai gan juridiskais pamats bija “Olandes gada budžets”.
(112)
Visbeidzot, Komisija atgādina, ka Somija ir norādījusi, ka maksimālā atbalsta intensitāte, ko “var iegūt vienam projektam”, ir 30 %. Katrā ziņā to var saprast tikai tādējādi, ka kapitāla iepludināšanas atbilstoši šai iespējamai shēmai bija paredzētas, lai tās izmantotu kopā ar būtiskiem privātiem ieguldījumiem (vismaz 70 %) “projektos”, kas paredzēti, lai veicinātu iespējamās shēmas mērķus (kuri norādīti kā “Tūrisms, rūpniecība, pētniecība un izstrāde”). Šajā lēmumā izvērtētie kapitāla palielinājumi neatbilst šim oficiālajam nosacījumam, un tāpēc uz tiem nevar attiecināt valsts tiesību normas, kas tika iesniegtas ESA, neatkarīgi no tā, vai šie pasākumi veidoja pienācīgu atbalsta shēmu, un, ja veidoja, vai tā bija piemērojama pēc 1994. gada.
(113)
Attiecīgi valsts atbalsts, kas piešķirts ÅI kapitāla palielinājumu veidā, ir jauns atbalsts. Tā kā atbalsts tika īstenots bez Komisijas iepriekšēja apstiprinājuma, kas prasīts LESD 108. pantā, tas ir nelikumīgs.
6.3. PAPILDU PIEZĪME PAR SOMIJAS AUGSTĀKĀS ADMINISTRATĪVĀS TIESAS NESENAJIEM LĒMUMIEM
(114)
Būtu arī jānorāda, ka divus pasākumus, ko VP apstiprināja par labu ÅI, nesen atcēla Somijas valsts tiesa. Šie pasākumi ir i) kapitāla palielinājums C-XI, kas izmaksāts ÅI 2007. gadā (sk. piezīmi 16. apsvērumā), un ii) 2006. gada aizdevuma garantija, kas tā arī netika īstenota. Augstākā administratīvā tiesa 2011. gada 6. aprīļa lēmumā noteica, vai VP lēmumi tika pieņemti, ievērojot valsts administratīvos noteikumus. Tomēr Tiesa arī novērtēja, vai ir pietiekami daudz pierādījumu, ka šie finanšu pasākumi ir valsts atbalsts, jo, ja tas ir valsts atbalsts, vietējām pašpārvaldēm pirms to īstenošanas vajadzēja paziņot Komisijai. Tiesa secina, ka visi valsts atbalsta kritēriji ir prima facie izpildīti. Tiesa arī izvērtēja Somijas apgalvojumu, ka uz pasākumiem - ja tie ir valsts atbalsts - attiektos valsts noteikumi, kas bija piemērojami pirms pievienošanās, un ka tie attiecīgi būtu klasificējami kā “pastāvošs atbalsts”. Šajā saistībā Tiesa padziļināti izvērtēja valsts noteikumus un secināja, ka neatkarīgi no tā, vai tie ir reālas valsts atbalsta shēmas vai nē, vietējo pašpārvalžu lēmumi neatbilda oficiālajai prasībai atbilstoši valsts noteikumiem Komisijas iepriekš izklāstīto iemeslu dēļ. Tādējādi valsts Augstākās administratīvās tiesas secinājumi ir saskaņā ar Komisijas secinājumiem, ka kapitāla iepludināšana C-XI, uz ko tiek attiecināta izmeklēšana, ietver jaunu valsts atbalstu. Tādu pašu secinājumu Augstākā tiesa izdarīja attiecībā uz 2006. gada aizdevuma garantiju. Tā kā konkrētā garantija tā arī netika īstenota, tā šajā lēmumā nav vērtēta.
7. SADERĪBA
(115)
Somija ir vispārīgi apgalvojusi, ka pasākumi, ja tie tiktu atzīti par jaunu valsts atbalstu, vienalga būtu saderīgi ar iekšējo tirgu, jo no atbalsta finansēto ÅI darbību mērķis bija veicināt reģiona attīstību un radīt jaunas darbavietas.
(116)
Kaut arī valsts atbalsts principā ir aizliegts, tas tik un tā būtu uzskatāms par saderīgu ar iekšējo tirgu apstākļos, kas minēti LESD 107. panta 2. punktā, un var tikt uzskatīts par saderīgu, ja to izmanto 107. panta 3. punktā minēto mērķu sasniegšanai. Vienīgais pamatojums saderībai, ko var pieņemt šajā gadījumā, ir LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunkts, ar ko atļauj atbalstu, kurš veicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs, vai LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts, kas paredz, ka valsts atbalstu var atļaut, lai veicinātu konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību.
(117)
Saskaņā ar tobrīd Somijai piemērojamiem reģionālajiem atbalsta noteikumiem (reģionālā atbalsta plāniem 2000.-2006. gadam un 2007.-2013. gadam) Mariehamnas pilsēta, kur atrodas iTiden, jebkurā gadījumā nebija tiesīga uz šādu atbalstu. Tas nozīmē, ka pat tad, ja atbalstu varētu atzīt par tādu, kas piešķirts minētajam projektam, to nevarētu uzskatīt par saderīgu. Turklāt Komisija norāda, ka Somija nav pierādījusi, ka ir izpildīts jebkurš no saderības nosacījumiem atbilstoši reģionālā atbalsta noteikumiem (piemēram, attiecībā uz atbalsta veidu, attiecināmajām izmaksām vai maksimālo atbalsta intensitāti).
(118)
Atbalstu nevar arī uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, pamatojoties uz jebkurām citām Komisijas pieņemtām pamatnostādnēm un paziņojumiem attiecībā uz LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunktu vai pamatojoties tieši uz minēto apakšpunktu. Somijas iestādes nav iesniegušas konkrētus argumentus vai pierādījumus, kas ļautu Komisijai atzīt minētos pasākumus par saderīgiem, pamatojoties uz jebkuru LESD noteikumu.
8. ATBALSTA ATGŪŠANA
8.1. SOMIJAS ARGUMENTI
(119)
Regulas (EK) Nr. 659/1999 14. panta 1. punkts paredz: “Kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja […]. Komisija neprasa atbalsta atgūšanu, ja tas būtu pretrunā ar kādu Kopienas tiesību vispārēju principu.” Tāpēc pats par sevi saprotams, ka summas par pasākumiem, kas ir nelikumīgs valsts atbalsts ÅI, būtu jāatgūst.
(120)
Tomēr Somija ir apgalvojusi, ka šajā gadījumā Komisijai vajadzētu atturēties no atgūšanas pieprasīšanas, jo Somija tiesiski paļāvās uz to, ka atbalsts ir likumīgs atbilstoši iespējamām shēmām, kas bija spēkā pirms pievienošanās, un ka atgūšana būtu pretrunā Kopienas tiesību principam. Komisija norāda, ka Somija ir oficiāli norādījusi uz tiesisku paļāvību tikai attiecībā uz VP. Tiesiskā paļāvība atbalsta saņēmēja vārdā netika skaidri norādīta.
(121)
Jebkurā gadījumā Komisija nevar pieņemt šo argumentu.
(122)
Attiecībā uz kapitāla palielinājumiem Komisija jau iepriekš pierādīja, ka neatkarīgi no tā, kāds ÅI vai jebkuram citam varētu būt bijis iemesls uzskatam par iespējamās akciju parakstīšanas shēmas juridisko statusu saistībā ar valsts atbalsta noteikumiem, tie pat neizpildīja iespējamās shēmas oficiālos nosacījumus, par ko bija paziņots ESA. Tāpēc ir neiespējami apgalvot, ka ÅI varēja atsaukties uz tiesisko paļāvību attiecībā uz kapitāla palielinājumu likumīgumu, jo uz tiem nevarēja attiecināt valsts noteikumus, attiecībā uz kuriem, kā apgalvo Somija, tai bija tiesiskā paļāvība.
(123)
Attiecībā uz aizdevumu garantijām Komisija ir pierādījusi, ka garantiju shēma tika būtiski grozīta pat pirms šajā lēmumā aplūkoto garantiju piešķiršanas. Šie grozījumi, ko ieviesa Olandes iestādes, netika paziņoti Komisijai. Tādējādi jebkuras garantijas, kas piešķirtas atbilstoši valsts noteikumiem, kuri veidoja sākotnējo shēmu, ir jāuzskata par jaunu atbalstu. Ir vispārēji atzīts, ka neviens atbalsta saņēmējs nevar tiesiski paļauties uz to, ka atbalsts, ko būtu vajadzējis paziņot Komisijai saskaņā ar LESD 108. pantu, bet kas nav paziņots, ir likumīgs (35).
(124)
Rezumējot - gan garantijas, gan kapitāla palielinājumi ir jauns valsts atbalsts, ko pirms īstenošanas būtu vajadzējis paziņot Komisijai.
(125)
Saskaņā ar iedibināto judikatūru (36) dalībvalsts, kuras iestādes ir piešķīrušas atbalstu pretrunā LESD 108. pantā paredzētajiem procedūras noteikumiem, nedrīkst atsaukties uz atbalsta saņēmēju tiesisko paļāvību, lai pamatotu to, ka nav izpildīts pienākums veikt vajadzīgos pasākumus, lai īstenotu Komisijas lēmumu, kurā tai dots rīkojums atgūt atbalstu. Ja valsts iestādes varētu paļauties uz savu nelikumīgo interpretāciju, tās pilnībā atņemtu LESD 107. un 108. panta jēgu un arī sagrautu to lēmumu efektivitāti, kurus Komisija pieņem atbilstoši minētajiem pantiem.
(126)
Tas pats princips noteikti jāpiemēro tad, kad valsts iestādes apgalvo, ka tās pašas tiesiski paļāvās uz pasākumu likumīgumu, bet nepaziņoja par pasākumiem Komisijai, lai gan tie ir jauns atbalsts (37).
(127)
Līdzīgi, ciktāl runa ir par ÅI tiesisko paļāvību, Komisija norāda, ka saskaņā ar iedibināto judikatūru, ņemot vērā, ka Komisijai saskaņā ar LESD 108. pantu ir obligāts pienākums uzraudzīt valsts atbalstu, uzņēmumi, kam atbalsts piešķirts, principā nevar tiesiski paļauties uz to, ka atbalsts ir likumīgs, ja vien tas nav piešķirts saskaņā ar minētajā pantā noteikto procedūru. Rūpīgam uzņēmējam parasti būtu jāspēj noteikt, vai minētā procedūra ir ievērota (38).
(128)
Komisija norāda, ka neviens uzņēmums neatradās izdevīgākā stāvoklī par ÅI, lai varētu rast priekšstatu par VP darbībām attiecībā uz iespējamām atbalsta shēmām, jo VP ir ÅI galvenais akcionārs un to ÅI valdē pārstāv personas, kuras ir arī VP izpildstruktūras locekļi. Šo argumentu apstiprina fakts, ka ÅI un VP pārstāvji regulāri apmainās ar informāciju, kā norādīts iepriekš saistībā ar kapitāla palielinājumiem. Tāpēc, lai gan Somijas iestādes nav skaidri norādījušas uz tiesisko paļāvību atbalsta saņēmēja vārdā, Komisija uzskata, ka ÅI šajā gadījumā nevar atsaukties uz tiesisko paļāvību.
(129)
Visbeidzot, Komisija ne Somijai, ne atbalsta saņēmējam nekad nav sniegusi precīzas garantijas, ka attiecīgie pasākumi nebūtu valsts atbalsts vai būtu saderīgs atbalsts, kas attiecīgi varētu dot pamatu atsaukties uz tiesisko paļāvību (39).
(130)
Somija ir arī apgalvojusi, ka ja atgūtu atbalstu, kas piešķirts ar kapitāla palielinājumu starpniecību, par atbalsta elementu nav obligāti jāuzskata visa nodrošinātā kapitāla summa, bet (pēc analoģijas ar atbalsta elementa aprēķinu garantijās) gan tikai izmaksas, kas ÅI rastos, meklējot alternatīvu ieguldījumu tirgos. Šajā saistībā Somija ir ierosinājusi, ka šāda alternatīva finansējuma izmaksas varētu noteikt, atsaucoties uz paredzamajiem 7 % peļņai no ieguldījumiem attiecībā uz biroja īpašumu, kas noteikti KPMG ziņojumā.
(131)
Komisija nevar pieņemt šādu viedokli.
(132)
Katrā ziņā, vispārīgi runājot, ir pareizi, ka valsts atbalstu konkrētā gadījumā veido starpība starp priekšrocību (finansējuma veidā), ko uzņēmums faktiski saņēmis no valsts līdzekļiem, un priekšrocību, ko tas būtu spējis iegūt kapitāla tirgos. Attiecīgi “atmaksājot atbalstu, saņēmējs zaudē tās priekšrocības, kādas viņam bija attiecībā pret saviem konkurentiem tirgū, un tiek atjaunota situācija, kas pastāvēja pirms atbalsta piešķiršanas” (40).
(133)
Ikviens, kurš veic ieguldījumu - vai tā būtu kredīta piešķiršana vai piedalīšanās uzņēmuma pašu kapitālā - centīsies gūt tādu peļņu no sava ieguldījuma, kas ir samērīga ar risku.
(134)
Ja atbalsts tiek piešķirts tāda kredīta veidā, kura izmaksas ir mazākas par tirgus izmaksām (kā tas ir attiecībā uz garantētu aizdevumu, kad kopējās finansiālās izmaksas ir mazākas nekā tirgus aizdevuma procentu likme), uzņēmumam, kas nav izstumts no aizdevumu tirgus un kas kā alternatīvu atbalstam būtu varējis saņemt aizdevumu pēc tirgus likmes, ir skaidrs, ka atgūšanas korektīvo mērķi var sasniegt, liekot uzņēmumam samaksāt starpību (ar procentiem), tādējādi to nostādot atkal vienlīdzīgā līmenī ar tā konkurentiem.
(135)
Attiecībā uz kapitālieguldījumiem situācija ir atšķirīga. Tādā gadījumā peļņa nav atkarīga no uzņēmuma vēlmes maksāt (kā tas ir attiecībā uz aizdevumu), bet to pilnībā nosaka uzņēmuma darbības modelim raksturīgā rentabilitāte. Ja vien privāts ieguldītājs neuzskatīs, ka darījums pienācīgi kompensēs ar to saistīto risku, tas neieguldīs, bet izmantos savu naudu citam mērķim. Citiem vārdiem sakot, Komisija nevar pieņemt argumentu, ka uzņēmums būtu spējis saņemt tādus pašus līdzekļus kapitāla tirgū, lai palielinātu savu kapitālu, piedāvājot augstāku atlīdzību, jo tā paredzamie darbības rezultāti neļāva tam nevienam kapitāla ieguldītājam piedāvāt šādu augstāku atlīdzību. Tādējādi hipotētiskā situācija, t. i., situācija bez atbalsta, kuru iecerēts atjaunot vai radīt ar atgūšanas starpniecību, ir tāda, ka nebūtu ieguldīts vispār nekāds kapitāls. Tāpēc atgūstamais atbalsts ir pilna kapitāla palielinājumu summa.
(136)
Attiecīgi Komisija nevar piekrist Somijas viedoklim par atbalsta elementu kapitāla palielinājumos.
8.2. ATGŪSTAMAIS ATBALSTS
(137)
Ņemot vērā iepriekš minēto, nelikumīgais un nesaderīgais atbalsts, ko ir identificējusi Komisija un kas Somijai ir jāatgūst no ÅI, ir šāds.
(138)
Kapitāla palielinājumi:
a)
kapitāla palielinājums C-IV - EUR 353 199,00. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2001. gada 20. jūlijā;
b)
kapitāla palielinājums C-V - EUR 599 933,78. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2002. gada 15. augustā;
c)
kapitāla palielinājums C-VI - EUR 799 911,64. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2003. gada 13. martā;
d)
kapitāla palielinājums C-VII - EUR 515 165,97. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 6. maijā;
e)
kapitāla palielinājums C-VIII - EUR 669 896,95. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 30. septembrī;
f)
kapitāla palielinājums C-IX - EUR 199 977,91. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 16. jūnijā;
g)
kapitāla palielinājums C-X - EUR 234 961,43. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 16. jūnijā;
h)
kapitāla palielinājums C-XI - EUR 1 379 998,95. Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2007. gada 15. februārī.
(139)
Aizdevumu garantijas: atbalsta elements visām garantijām tiek aprēķināts kā starpība starp atsauces likmi, ko piemēro kā kritēriju aizdevumu izmaksām, kuras uzņēmums ar ÅI pielīdzināmu finansiālo stāvokli būtu sedzis bez garantijas, no vienas puses, un procentu likmi, kas iegūta, izmantojot valsts garantiju, pēc tam, kad ir ņemtas vērā visas samaksātās prēmijas, atbilstoši Garantiju paziņojuma 4.2. punktam (kā sīkāk paskaidrots 66.-80. apsvērumā), no otras puses.
a)
Attiecībā uz garantiju G-I atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “vāja” (“B”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2003. gada 9. oktobrī (kā paskaidrots 81. un 82. apsvērumā). No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 19 500 (41).
b)
Attiecībā uz garantiju G-II atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “vāja” (“B”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2004. gada 2. novembrī. No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 2 900 (42).
c)
Attiecībā uz garantiju G-III atbalsta elementu veido starpība starp atsauces likmi aizdevumam, ko piešķir uzņēmumam novērtējuma kategorijā “apmierinoša” (“BB”) un ar normālu nodrošinājumu, un tā aizdevuma kopējām finansiālajām izmaksām, uz kuru attiecas garantija (to saprot kā par garantiju izmaksātās prēmijas, kam pieskaitīti aizdevuma procenti). Šis atbalsts tika nodots ÅI rīcībā 2005. gada 13. decembrī. No šīs summas atskaita vienreizējo garantijas prēmiju EUR 6 500 (43).
(140)
Precīzu atbalsta kopējo summu, kas jāatgūst, noteiks Somijas iestādes sadarbībā ar Komisiju atgūšanas procedūras ietvaros saskaņā ar 138. un 139. apsvērumu aprakstīto metodoloģiju. Noteiktajai atbalsta summai pieskaita procentus, kas uzkrāti no dienas, kurā atbalsts nodots saņēmēja rīcībā, līdz atbalsta atgūšanas dienai. Komisija aicina Somijas iestādes saskaņā ar to lojālas sadarbības pienākumu sadarboties ar Komisiju atgūstamā atbalsta precīzas summas noteikšanā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Kapitāla palielinājums par summu EUR 84 094,39, ko Somija piešķīra Ålands Industrihus AB1997. gada 18. jūnijā, nav valsts atbalsts Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. panta 1. punkta izpratnē.
2. pants
Šā lēmuma 8.2. iedaļā uzskaitītie valsts atbalsta pasākumi, ko Somija nelikumīgi veikusi par labu Ålands Industrihus AB, pārkāpjot Līguma par Eiropas Savienības darbību 108. panta 3. punktu, nav saderīgi ar iekšējo tirgu.
3. pants
1. Somija no atbalsta saņēmēja atgūst 2. pantā minēto valsts atbalstu.
2. Atgūstamajām summām piemēro procentus, kas uzkrāti no dienas, kad summas nodotas atbalsta saņēmēja rīcībā, līdz to faktiskās atgūšanas dienai.
3. Procentus aprēķina pēc salikto procentu metodes saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 794/2004 V nodaļu.
4. Somija no šā lēmuma pieņemšanas dienas atceļ visus 2. pantā minētā atbalsta nesamaksātos maksājumus.
4. pants
1. Lēmuma 2. pantā minētā atbalsta atgūšana ir tūlītēja un spēkā esoša.
2. Somija nodrošina, ka šis lēmums tiek izpildīts četru mēnešu laikā no tā paziņošanas.
5. pants
1. Divu mēnešu laikā no šā lēmuma paziņošanas Somija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
no atbalsta saņēmēja atgūstamo kopējo summu (pamatsummu un atgūšanas procentus);
b)
šā lēmuma izpildei jau veikto un iecerēto pasākumu sīku aprakstu;
c)
dokumentus, kas apliecina, ka atbalsta saņēmējam ir pieprasīts atmaksāt atbalstu.
2. Somija turpina informēt Komisiju par valsts pasākumu īstenošanas gaitu šā lēmuma izpildes ietvaros tikmēr, kamēr nav pabeigta 2. pantā minētā atbalsta atgūšana. Tā pēc Komisijas pieprasījuma nekavējoties iesniedz informāciju par šā lēmuma izpildei jau veiktajiem un iecerētajiem pasākumiem. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām un atgūšanas procentiem, kas jau atgūti no atbalsta saņēmēja.
6. pants
Šis lēmums ir adresēts Somijas Republikai.
Briselē, 2011. gada 13. jūlijā