РЕШЕНИЕ 2011/168/ОВППС НА СЪВЕТА
от 21 март 2011 година
относно Международния наказателен съд и за отмяна на Обща позиция 2003/444/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
В дейността си в международната сцена Съюзът се стреми да насърчава налагането на принципите на демокрацията, правовата държава, универсалността и неделимостта на правата на човека и на основните свободи, зачитането на човешкото достойнство, принципите на равенство и солидарност и зачитането на принципите на Устава на Организацията на обединените нации и на международното право съгласно предвиденото в член 21 от Договора. Съюзът се стреми да развива отношения и да създава партньорства с, inter alia, международни организации, които споделят тези принципи.
(2)
Една от целите на Съюза е опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с целите и принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
(3)
Римският статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“) влезе в сила на 1 юли 2002 г.
(4)
Всички държави-членки ратифицираха Римския статут.
(5)
Принципите на Римския статут и принципите, които ръководят дейността на Международния наказателен съд (наричан по-долу „МНС“), съответстват напълно на принципите и целите на ЕС. Тежките престъпления от компетентността на МНС засягат международната общност като цяло, както и Съюза и неговите държави-членки.
(6)
Съюзът и неговите държави-членки са решени да сложат край на безнаказаността на извършителите на тези престъпления, като вземат мерки на национално равнище и като засилват международното сътрудничество, за да се гарантира ефективното им наказателно преследване.
(7)
На 10 април 2006 г. Съюзът и МНС подписаха Споразумение за сътрудничество и взаимопомощ, което влезе в сила на 1 май 2006 г. (1)
(8)
Принципите и правилата на международното наказателно право, отразени в Римския статут, следва да бъдат взети под внимание в други международни правни инструменти.
(9)
Съюзът е убеден, че всеобщото признаване на Римския статут е изключително важно за това МНС да бъде напълно ефективен, и за целта счита, че трябва да бъдат окуражени инициативите за насърчаване признаването на Римския статут, при условие че съответстват на буквата и духа на Римския статут.
(10)
Изключително важно е да се запазят целостта на Римския статут и независимостта на МНС.
(11)
В заключенията си от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд Съветът разработи ръководните принципи, приложени към тези заключения, които да насочват държавите-членки при обсъждане на необходимостта или приложното поле на евентуални споразумения или договорености в отговор на предложенията, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
(12)
На 25 май 2010 г. Съветът прие заключения относно Конференцията за преглед на Римския статут на Международния наказателен съд (наричана по-долу „Конференцията за преглед“), проведена в Кампала, Уганда, от 31 май до 11 юни 2010 г.
(13)
Конференцията за преглед прие изменения на Римския статут, в съответствие с член 5, параграф 2 от него, за въвеждане на определение за престъплението агресия и установяване на условията, при които МНС може да има компетентност по отношение на това престъпление; тя прие изменения на Римския статут за разширяване на компетентността на МНС с цел включване на три допълнителни военни престъпления при извършването им при въоръжени конфликти, които нямат международен характер, и реши засега да запази член 124 от Римския статут. Тези изменения подлежат на ратификация или приемане и влизат в сила в съответствие с член 121, параграф 5 от Римския статут. МНС получава компетентност по отношение на престъплението агресия, при условие че след 1 януари 2017 г. бъде взето решение за това от същото мнозинство държави - страни по Римския статут, каквото се изисква за приемането на изменение на Римския статут.
(14)
На конференцията за преглед Съюзът се ангажира да преразгледа и актуализира своите инструменти в подкрепа на МНС и да продължи да утвърждава универсалността и запазването на целостта на Римския статут.
(15)
Прилагането на Римския статут изисква практически мерки, които Съюзът и неговите държави-членки следва да подкрепят безрезервно.
(16)
Приетият на 4 февруари 2004 г. план за действие, поискан наред с другото с резолюция относно влизането в сила на статута на Международния наказателен съд, одобрена от Европейския парламент на 28 февруари 2002 г., в който се предвиждат последващите действия по Обща позиция 2001/443/ОВППС на Съвета от 11 юни 2001 г. относно Международния наказателен съд (2), следва да се адаптира при необходимост.
(17)
Предвид изложеното по-горе Обща позиция 2003/444/ОВППС на Съвета от 16 юни 2003 г. относно Международния наказателен съд (3) следва да бъде отменена и заменена с настоящото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. За целите на предотвратяването и наказването на тежките престъпления, попадащи в неговата компетентност, Международният наказателен съд (наричан по-долу „МНС“) е основно средство за насърчаване зачитането на международното хуманитарно право и правата на човека и следователно допринася за свободата, сигурността, правосъдието и правовата държава и помага за опазването на мира, предотвратяването на конфликти и укрепването на международната сигурност в съответствие с принципите на Устава на Организацията на обединените нации.
2. Целта на настоящото решение е да осигури всеобща подкрепа за Римския статут на Международния наказателен съд (наричан по-долу „Римският статут“), като насърчава възможно най-широко участие в него, да запази целостта на Римския статут, да подкрепи независимостта на МНС и неговото ефективно и ефикасно функциониране, да подкрепи сътрудничеството с МНС и прилагането на принципа за взаимно допълване.
Член 2
1. За постигане на възможно най-широко участие в Римския статут Съюзът и неговите държави-членки полагат всички усилия за напредъка на този процес, като на преговори, включително преговори за споразумения, или в политическия диалог с трети държави, групи от държави или компетентни регионални организации поставят, когато е уместно, въпроса за ратификацията, приемането и утвърждаването на Римския статут или за присъединяването към него от възможно най-голям брой държави, както и въпроса за прилагането на Римския статут.
2. Съюзът и неговите държави-членки съдействат за всеобщото участие в Римския статут и неговото прилагане и по други начини, като например предприемат инициативи за разпространение на ценностите, принципите и разпоредбите на Римския статут и свързаните с него инструменти. За постигане на целите на настоящото решение Съюзът сътрудничи при необходимост с други заинтересовани държави, международни институции, неправителствени организации и други представители на гражданското общество.
3. Държавите-членки споделят с всяка заинтересована държава собствения си опит по въпросите, свързани с прилагането на Римския статут, и при нужда предоставят други форми на подкрепа за тази цел. Държавите-членки съдействат, като предоставят при поискване техническа и, ако е необходимо, финансова помощ за законодателната дейност, свързана с участието и прилагането на Римския статут от трети държави. Съюзът също може да съдейства, като предоставя такава помощ, когато има искане за това. Държавите, които разглеждат възможността да станат страна по Римския статут или да сътрудничат с МНС, биват насърчавани да информират Съюза за трудностите, които срещат в тази връзка.
4. При прилагането на настоящия член Съюзът и неговите държави-членки съгласуват политическата и техническата подкрепа за МНС по отношение на отделните държави или групи от държави.
Член 3
За да гарантират независимостта на МНС, Съюзът и неговите държави-членки по-конкретно:
а)
насърчават държавите - страни по Римския статут, да превеждат без забавяне цялата си вноска съгласно решенията на Събранието на държавите - страни по Римския статут;
б)
работят усилено за възможно най-скорошно присъединяване или ратификация на Споразумението за привилегиите и имунитетите на Международния наказателен съд от държавите-членки и насърчават присъединяването или ратификацията от други държави; и
в)
подкрепят, когато е целесъобразно, подготвянето на курсове за обучение и предоставянето на помощ за съдии, прокурори, служители и съветници в извършването на дейности, свързани с МНС.
Член 4
1. Съюзът и неговите държави-членки следят отблизо развитието на сътрудничеството с МНС в съответствие с Римския статут.
2. Съюзът прави периодичен преглед на прилагането на споразумението за сътрудничество и взаимопомощ между Международния наказателен съд и Европейския съюз.
3. Съюзът и неговите държави-членки обмислят сключването по целесъобразност на ad hoc договорености и споразумения, които да дадат възможност за ефективно функциониране на МНС, и насърчават трети страни да направят същото.
4. Съюзът и държавите-членки продължават, когато е целесъобразно, да насочват вниманието на трети държави към заключенията на Съвета от 30 септември 2002 г. относно Международния наказателен съд и приложените към тях ръководни принципи на ЕС във връзка с предложенията за споразумения или договорености, свързани с условията за предаване на лица на МНС.
Член 5
Когато е уместно, Съюзът и неговите държави-членки подемат инициативи или предприемат мерки, които да гарантират прилагането на принципа за взаимно допълване на национално равнище.
Член 6
Съветът и върховният представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност координират, когато това е целесъобразно, предприетите от Съюза и неговите държави-членки мерки за прилагането на членове 2-5.
Член 7
Държавите-членки сътрудничат, за да се гарантира нормалната дейност на Събранието на държавите - страни по Римския статут, във всяко отношение.
Член 8
Съюзът гарантира последователност и съгласуваност между своите инструменти и политики във всички области на външната и вътрешната си дейност по отношение на най-тежките международни престъпления съгласно посоченото в Римския статут.
Член 9
Съветът преразглежда настоящото решение при необходимост.
Член 10
Обща позиция 2003/444/ОВППС се отменя и се заменя с настоящото решение. Позоваванията на отменената Обща позиция 2003/444/ОВППС се тълкуват като позовавания на настоящото решение.
Член 11
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 21 март 2011 година.
PADOMES LĒMUMS 2011/168/KĀDP
(2011. gada 21. marts)
par Starptautisko Krimināltiesu un par Kopējās nostājas 2003/444/KĀDP atcelšanu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 29. pantu,
tā kā:
(1)
Savienība, darbojoties starptautiskā mērogā, tiecas veicināt šādus principus - demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzība un solidaritāte, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un Līguma 21. pantā noteikto starptautisko tiesību principu ievērošana. Savienība cenšas attīstīt attiecības un veidot partnerību inter alia ar starptautiskām organizācijām, kas atzīst šos principus.
(2)
Viens no Savienības mērķiem ir saglabāt mieru, novērst konfliktus un stiprināt starptautisko drošību saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem.
(3)
Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūti (turpmāk “Romas Statūti”) stājās spēkā 2002. gada 1. jūlijā.
(4)
Visas dalībvalstis ir ratificējušas Romas Statūtus.
(5)
Romas Statūtu principi, kā arī principi, kas nosaka Starptautiskās Krimināltiesas (turpmāk “SKT”) darbību, pilnībā atbilst Savienības principiem un mērķiem. Smagie noziegumi, kas ir SKT kompetencē, rada bažas visai starptautiskajai kopienai, kā arī Savienībai un tās dalībvalstīm.
(6)
Savienība un tās dalībvalstis ir apņēmušās izbeigt minēto noziegumu izdarītāju nesodāmību, veicot pasākumus valsts mērogā un stiprinot starptautisko sadarbību, lai nodrošinātu to efektīvu kriminālvajāšanu.
(7)
Savienība un SKT 2006. gada 10. aprīlī parakstīja nolīgumu par sadarbību un palīdzības sniegšanu, kas stājās spēkā 2006. gada 1. maijā (1).
(8)
Starptautisko krimināltiesību principus un noteikumus, kas iekļauti Romas Statūtos, vajadzētu ņemt vērā citos starptautiskos juridiskos instrumentos.
(9)
Savienība ir pārliecināta, ka vispārēja pievienošanās Romas Statūtiem ir būtiska SKT pilnīgai efektivitātei, un tāpēc uzskata, ka ir jāuzlabo Romas Statūtu pieņemšanas veicināšanas iniciatīvas ar noteikumu, ka tās atbilst Romas Statūtu tekstam un būtībai.
(10)
Ārkārtīgi svarīgi ir saglabāt Romas Statūtu nedalāmību un SKT neatkarību.
(11)
Padome savos 2002. gada 30. septembra Secinājumos par Starptautisko Krimināltiesu ir izstrādājusi principu kopumu, kas pievienoti minētajiem secinājumiem, lai dalībvalstis minētos principus izmantotu kā pamatnostādnes, apsverot iespējamu nolīgumu vai pasākumu nepieciešamību un apjomu attiecībā uz priekšlikumiem par nosacījumiem personu izdošanai SKT.
(12)
Padome 2010. gada 25. maijā pieņēma Secinājumus par Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūtu pārskatīšanas konferenci (turpmāk “pārskatīšanas konference”), kas notika Kampalā, Ugandā, no 2010. gada 31. maija līdz 11. jūnijam.
(13)
Pārskatīšanas konferencē saskaņā ar Romas Statūtu 5. panta 2. punktu tika pieņemti to grozījumi, lai definētu agresijas noziegumus un paredzētu nosacījumus, saskaņā ar kuriem SKT varētu īstenot jurisdikciju attiecībā uz minētajiem noziegumiem; tajā tika pieņemti Romas Statūtu grozījumi, lai paplašinātu SKT jurisdikciju, attiecinot to vēl uz trim papildu kara noziegumiem, ja tos izdara bruņotos konfliktos, kas nav starptautiska mēroga konflikti; un tika nolemts pagaidām saglabāt Romas Statūtu 124. pantu. Minētos grozījumus ratificē vai pieņem, un tie stājas spēkā saskaņā ar Romas Statūtu 121. panta 5. punktu. SKT īsteno jurisdikciju attiecībā uz tādiem agresijas noziegumiem, par kuriem lēmums jāpieņem pēc 2017. gada 1. janvāra ar tādu pašu Statūtu dalībvalstu vairākumu, kāds ir nepieciešams, lai pieņemtu grozījumu Romas Statūtos.
(14)
Savienība pārskatīšanas konferencē apņēmās pārskatīt un atjaunināt savus instrumentus, kas paredzēti SKT atbalstam, un arī turpmāk sekmēt Romas Statūtu universāluma un nedalāmības saglabāšanu.
(15)
Romas Statūtu īstenošanai ir vajadzīgi praktiski pasākumi, kas būtu pilnīgi jāatbalsta Savienībai un tās dalībvalstīm.
(16)
Rīcības plānu, kas - kā inter alia aicināts Eiropas Parlamenta 2002. gada 28. februārī apstiprinātā Rezolūcijā par Starptautiskās Krimināltiesas Statūtu spēkā stāšanos - bija nepieciešams pēc Padomes Kopējās nostājas 2001/443/KĀDP (2001. gada 11. jūnijs) par Starptautisko Krimināltiesu (2), pieņēma 2004. gada 4. februārī, un to vajadzētu atbilstīgi pielāgot.
(17)
Ņemot vērā iepriekš minēto, Kopējā nostāja 2003/444/KĀDP (2003. gada 16. jūnijs) par Starptautisko Krimināltiesu (3) būtu jāatceļ un jāaizstāj ar šo lēmumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Lai nepieļautu un novērstu tās jurisdikcijā esošo smago noziegumu pastrādāšanu, Starptautiskā Krimināltiesa (turpmāk “SKT”) ir būtisks līdzeklis, ar kuru sekmē to, ka tiek ievērotas starptautiskās humanitārās tiesības un cilvēktiesības, tādējādi veicinot brīvību, drošību, taisnīgumu un tiesiskumu, kā arī miera saglabāšanu, konfliktu novēršanu un starptautiskās drošības stiprināšanu saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu mērķiem un principiem.
2. Šā lēmuma mērķis ir sekmēt vispārēju atbalstu Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūtiem (turpmāk “Romas Statūti”), veicinot iespējami plašāku līdzdalību tajos, saglabāt Romas Statūtu nedalāmību, atbalstīt SKT neatkarību un tās efektīvu un produktīvu darbību, atbalstīt sadarbību ar SKT un atbalstīt papildināmības principa īstenošanu.
2. pants
1. Lai veicinātu iespējami plašāku līdzdalību Romas Statūtos, Savienība un tās dalībvalstis pieliek visas vajadzīgās pūles, lai veicinātu šo procesu, attiecīgā gadījumā sarunās, tostarp sarunās par nolīgumiem, vai politiskajā dialogā ar trešām valstīm, valstu grupām vai attiecīgajām reģionālajām organizācijām, izvirzot jautājumu par iespējami plašāku ratifikāciju, pieņemšanu, apstiprināšanu vai pievienošanos Romas Statūtiem, kā arī to īstenošanu.
2. Savienība un tās dalībvalstis veicina pasaules valstu līdzdalību Romas Statūtos un to īstenošanā arī ar citiem līdzekļiem, piemēram, ar iniciatīvu pieņemšanu par Romas Statūtos un ar tiem saistītos dokumentos ietverto vērtību, principu un nosacījumu izplatīšanu. Šā lēmuma mērķu veicināšanai Savienība vajadzības gadījumā sadarbojas ar citām ieinteresētām valstīm, starptautiskām iestādēm, nevalstiskām organizācijām un citiem pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem.
3. Dalībvalstis dalās pieredzē jautājumos par Statūtu īstenošanu ar visām ieinteresētajām valstīm un attiecīgā gadījumā šim nolūkam sniedz cita veida atbalstu. Dalībvalstis pēc pieprasījuma sniedz tehnisku un vajadzības gadījumā finanšu palīdzību likumdošanas darbā, kas vajadzīgs, lai trešās valstis varētu piedalīties Romas Statūtos un īstenot tos. Arī Savienība pēc pieprasījuma var sniegt šādu palīdzību. Valstis, kas apsver iespēju kļūt par Romas Statūtu dalībvalstīm vai sadarboties ar SKT, tiek aicinātas informēt Savienību par grūtībām, ar ko tās saskaras šajā ceļā.
4. Īstenojot šo pantu, Savienība un tās dalībvalstis koordinē politisko un tehnisko atbalstu SKT attiecībā uz dažādām valstīm vai valstu grupām.
3. pants
Lai atbalstītu SKT neatkarību, Savienība un tās dalībvalstis jo īpaši:
a)
mudina Statūtu dalībvalstis nekavējoties un pilnā apmērā iemaksāt tām aprēķinātos ieguldījumus saskaņā ar Statūtu dalībvalstu asamblejas lēmumiem;
b)
veic visus vajadzīgos pasākumus, lai Savienības dalībvalstis, cik ātri vien iespējams, pievienotos Līgumam par Starptautiskās Krimināltiesas privilēģijām un imunitātēm vai to ratificētu, un veicina to, lai arī citas valstis tam pievienotos vai to ratificētu; kā arī
c)
vajadzības gadījumā cenšas sekmēt apmācību un sniegt atbalstu tiesnešiem, prokuroriem, amatpersonām un juristiem ar SKT saistītajā darbā.
4. pants
1. Savienība un tās dalībvalstis uzmanīgi seko norisēm attiecībā uz sadarbību ar SKT saskaņā ar Romas Statūtiem.
2. Savienība pastāvīgi pārskata, kā tiek īstenots nolīgums, kas noslēgts starp Starptautisko Krimināltiesu un Eiropas Savienību par sadarbību un palīdzības sniegšanu.
3. Savienība un tās dalībvalstis vajadzības gadījumā apsver iespēju paredzēt ad hoc pasākumus un nolīgumus, lai nodrošinātu efektīvu SKT darbību, un aicina trešās puses rīkoties tāpat.
4. Savienība un tās dalībvalstis vajadzības gadījumā turpina pievērst trešo valstu uzmanību Padomes 2002. gada 30. septembra Secinājumiem par Starptautisko Krimināltiesu un tiem pievienotajiem ES pamatprincipiem attiecībā uz priekšlikumiem par nolīgumiem un pasākumiem saistībā ar nosacījumiem personu izdošanai SKT.
5. pants
Savienība un tās dalībvalstis vajadzības gadījumā uzņemas iniciatīvas vai veic pasākumus, lai valsts līmenī nodrošinātu papildināmības principa īstenošanu.
6. pants
Padome un Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos vajadzības gadījumā koordinē Savienības un tās dalībvalstu pasākumus 2. līdz 5. panta īstenošanai.
7. pants
ES dalībvalstis sadarbojas, lai visās jomās nodrošinātu sekmīgu Statūtu dalībvalstu asamblejas darbību.
8. pants
Savienība nodrošina tās instrumentu un stratēģiju saskaņotību un konsekvenci visās tās ārējās un iekšējās darbības jomās attiecībā uz vissmagākajiem starptautiskajiem noziegumiem, kas minēti Romas Statūtos.
9. pants
Padome vajadzības gadījumā pārskata šo lēmumu.
10. pants
Ar šo atceļ Kopējo nostāju 2003/444/KĀDP un to aizstāj ar šo lēmumu. Atsauces uz atcelto Kopējo nostāju 2003/444/KĀDP uzskata par atsaucēm uz šo lēmumu.
11. pants
Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.
Briselē, 2011. gada 21. martā