РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 817/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 септември 2010 година
относно определяне на подробни правила по силата на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на изискванията за предоставяне на възстановявания при износ, свързани с хуманно отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт
(преработена версия)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 170 във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 639/2003 на Комисията от 9 април 2003 г. относно определяне на подробни правила по силата на Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета по отношение на изискванията за отпускане на възстановявания при износ, свързани с хуманно отношение към живите животни от рода на едрия рогат добитък по време на транспорт (2) е бил неколкократно и съществено изменян (3). Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота, посоченият регламент следва да бъде преработен.
(2)
По силата на член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 предоставянето и изплащането на възстановяванията при износ за живите животни от рода на едрия рогат добитък се подчинява на спазването на законодателството на Съюза, отнасящо се до хуманното отношение към животните и по-специално спазването на Регламент (ЕО) № 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 г. относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции (4).
(3)
С цел да се спазят стандартите относно хуманното отношение към животните, е необходимо да се въведе система за контрол, която да включва задължителните проверки, извършвани в изходните пунктове от митническата територия на Общността, след като животните са напуснали митническата територия на Общността в случай на смяна на транспортното средство, както и на мястото на първото разтоварване на животните в третата страна на крайното местоназначение.
(4)
За улесняване на доброто протичане на проверките на изхода от митническата територия на Общността е необходимо да се определят изходните пунктове.
(5)
Оценката на физическото и здравословното състояние на животните изисква специфични познания и опит. Затова е целесъобразно проверките да се извършват от ветеринарни лекари. Освен това, за да бъдат точни и хармонизирани тези проверки, е необходимо да се уточни техният обхват и да се установи образец на доклад.
(6)
Необходимо е за целите на настоящия регламент проверките в третите страни да бъдат задължителни и да бъдат извършвани от агенции на държавите-членки или от агенции, специализирани на международно ниво в областта на контрола и надзора (по-долу „надзорни агенции“), одобрени и контролирани от държавите-членки в съответствие с Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (5). За да се извършват проверките за целите на настоящия регламент, е целесъобразно, по-специално, надзорните агенции да отговарят на изискванията за одобряване и контрол, определени в приложение VIII към Регламент (ЕО) № 612/2009.
(7)
В съответствие с член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и с настоящия регламент спазването на законодателството на Съюза относно хуманното отношение към животните е условие за плащането на възстановявания при износ. Следователно следва ясно да се уточни, че без да се засягат случаите на непреодолима сила, признати от съдебната практика на Съда на Европейския съюз, нарушаването на тези разпоредби относно хуманното отношение към животните води не до намаляване, а до неизплащане на възстановяването при износ за тези животни, за които изискванията за хуманно отношение не са спазени. От тези разпоредби, както и от правилата за хуманно отношение към животните, установени в членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и в посочените в тях приложения, следва също така, че възстановявания не следва да се изплащат за животните, за които не са спазени посочените правила за хуманно отношение, независимо от конкретното физическо състояние на животните.
(8)
Ако се окаже, че Регламент (ЕО) № 1/2005 не се спазва по отношение на голям брой животни, е необходимо да се приложат подходящи санкции в допълнение към неизплащането на възстановяванията при износ. Освен това, когато неспазването е резултат от пълното незачитане на изискванията, приложими в областта на хуманното отношение към животните, следва да се установи пълната загуба на възстановяването при износ.
(9)
Тъй като съществуват несъответствия между различните езикови врсии, е необходимо да се изясни, че възстановяването за всички животни, посочено в декларацията за износ, трябва да бъде отказано, ако броят на животните, за които не е изплатено възстановяване, е повече от 5 % от броя, посочен в приетата декларация за износ, но поне три животни, или е десет животни или повече, но поне 2 % от броя, посочен в приетата деклараця за износ. Следователно член 6, параграф 2, буква б) следва да бъде изменен съответно.
(10)
Държавите-членки следва да предоставят на Комисията информацията, необходима за контрола и докладването във връзка с прилагането на настоящия регламент.
(11)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле
По силата на член 168 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изплащането на възстановявания при износ за живите животни от рода на едрия рогат добитък, обхванати от код по КН 0102 (по-долу „животните“) се извършва, при условие че по време на транспорта на животните до първия пункт за разтоварване в третата страна на крайното местоназначение са спазени членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и приложенията, посочени в тях, както и настоящия регламент.
За целите на настоящия регламент в случай на транспорт по шосе „първото място на разтоварване в третата страна на крайно местоназначение“ означава мястото, на което първото животно е окончателно разтоварено от пътното транспортно средство, като по този начин се изключва място, на което пътуването се прекъсва, с цел да се осигури почивка, храна или вода на животните.
Член 2
Проверки, извършвани в митническата територия на Общността
1. Животните могат да напускат митническата територия на Общността единствено през следните изходни пунктове:
а)
граничен инспекционен пункт, одобрен с решение на Комисията за ветеринарните проверки на живи еднокопитни животни, пристигащи от трети страни,
или
б)
изходен пункт, определен от държавата-членка.
2. По отношение на животните, за които се приема декларация за износ, официалният ветеринарен лекар на изходния пункт проверява в съответствие с Директива 96/93/ЕО на Съвета (6) дали:
а)
изискванията, установени в Регламент (ЕО) № 1/2005, са спазени от мястото на тръгване така, както е определено в член 2, буква с) от посочения регламент до изходния пункт;
и
б)
условията за транспорт за останалата част от пътуването отговарят на Регламент (ЕО) № 1/2005 и са взети необходимите мерки за гарантиране на спазването им до първото разтоварване в третата страна на крайното местоназначение.
След като извърши проверките, официалният ветеринарен лекар попълва доклад в съответствие с образеца, представен в приложение I към настоящия регламент, с който удостоверява, че резултатите от извършените съгласно първа алинея проверки са задоволителни или не са.
Ветеринарният орган, отговорен за изходния пункт, съхранява този доклад в продължение най-малко на три години. Копие от доклада се изпраща на разплащателната агенция.
3. Ако официалният ветеринарен лекар на изходния пункт прецени, че изискванията на параграф 2 са изпълнени, той удостоверява това чрез едно от вписванията, изброени в приложение II и с полагане на печат и подпис върху документа, представляващ доказателство за напускането на митническата територия на Общността, в клетка J на контролен документ Т5 или на най-подходящото място върху националния документ.
4. Официалният ветеринарен лекар на изходния пункт отбелязва върху документа, посочен в параграф 3, общия брой животни, за които е приета декларация за износ без броя животни, родили или пометнали по време на транспорта, мъртвите животни или тези, за които изискванията на Регламент (ЕО) № 1/2005 не са били спазени.
5. Държавите-членки могат да поискат от износителя да пре-дупреди предварително официалния ветеринарен лекар на изходния пункт за пристигането на партидата на изходния пункт.
6. Чрез дерогация от параграф 1, когато се прилага опростеният общностен транзитен режим за превоз чрез железопътен транспорт или в големи контейнери, посочен в член 11 от Регламент (ЕО) № 612/2009, официалният ветеринарен лекар извършва проверките в службата, където животните са поставени под този режим.
Заверките и удостоверяването, посочени в параграфи 3 и 4 от настоящия член, се нанасят върху документа, използван за изплащането на възстановяването при износ или върху контролния документ Т5 в случая, описан в член 11, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 3
Проверки, извършвани в третите страни
1. Износителят гарантира, че животните ще бъдат предмет на проверка, след като са напуснали митническата територия на Общността:
а)
на всяко място, където се извършва смяна на транспортното средство, освен ако тази смяна не е планирана и не се дължи на изключителни и непредвидими обстоятелства;
б)
на мястото на първото разтоварване в третата страна на крайно местоназначение.
2. Специализирана на международно ниво агенция в областта на контрола и надзора, одобрена и контролирана за тази цел от държава-членка в съответствие с членове 18-23 от Регламент (ЕО) № 612/2009 или официална агенция на държава-членка се натоварва с изпълнението на предвидените в параграф 1 проверки.
Проверките, предвидени в параграф 1, се извършват от ветеринарен лекар, който притежава диплома, свидетелство или друго удостоверение за професионална квалификация по ветеринарна медицина, както е посочено в член 21 от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7). Въпреки това, държавите-членки, които са одобрили агенциите, специализирани на международно ниво в областта на контрола и надзора, посочени в първа алинея от настоящия параграф, проверяват дали тези агенции извършват проверка доколко ветеринарните лекари, чиято квалификация не е обхваната от посочената директива, познават изискванията, наложени от Регламент (ЕО) № 1/2005. Тези проверки се извършват по разумен, обективен и безпристрастен начин чрез подходящи за целта процедури.
За всяка проверка, проведена съгласно параграф 1, се изготвя доклад в съответствие с образците, установени в приложения III и IV към настоящия регламент, който се попълва от ветеринарния лекар, извършил проверката.
Член 4
Процедура за изплащане на възстановяванията при износ
1. Износителят предоставя на компетентния орган на държавата-членка, в която е приета декларацията за износ, всички необходими сведения, отнасящи се до пътуването, най-късно до момента на подаване на декларацията за износ.
В същото време или най-късно до момента, в който го узнава, износителят уведомява компетентния орган за всяка евентуална смяна на транспортното средство.
2. Заявленията за изплащане на възстановяванията при износ, изготвени в съответствие с член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009, се допълват в срока, определен в същия член, със:
а)
надлежно попълнения документ, посочен в член 2, параграф 3 от настоящия регламент,
и
б)
докладите, предвидени в член 3, параграф 2, трета алинея от настоящия регламент.
3. Когато вследствие на независещи от износителя обстоятелства, не е било възможно провеждането на посочените в член 3, параграф 1 проверки, компетентният орган, въз основа на мотивирано искане от износителя, може да приеме други документи, удостоверяващи, че разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1/2005 са били спазени.
Член 5
Неизплащане на възстановяванията при износ
1. Общата сума на възстановяването при износ на животно, изчислена в съответствие с втората алинея, не се изплаща за:
а)
животните, умрели по време на транспорта, освен при обстоятелствата, предвидени в параграф 2;
б)
животните, родили или пометнали по време на транспорта преди първото им разтоварване в третата страна на крайно местоназначение;
в)
животните, за които, в съответствие с документите, посочени в член 4, параграф 2, и/или всеки друг елемент на негово разположение, отнасящ се до съобразяването с настоящия регламент, компетентният орган счита, че членове 3-9 от Регламент (ЕО) № 1/2005 и посочените в тях приложения не са спазени.
Теглото на едно животно, за което възстановяването при износ не е изплатено, се определя на фиксирана основа, като се раздели общото тегло в килограми, така както е записано в декларацията за износ, на общия брой животни, посочени в същата декларация.
2. Когато животните са умрели по време на транспорта в резултат на непреодолима сила, след като са напуснали митническата територия на Общността:
а)
в случай на недиференцирано възстановяване, се изплаща общата стойност на възстановяването при износ;
б)
в случай на диференцирано възстановяване, се изплаща частта от възстановяването при износ, изчислена в съответствие с член 25, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 6
Санкции
1. Възстановяването при износ се намалява с размер, равен на размера на възстановяването при износ, което не е изплатено в съответствие с член 5, параграф 1, ако броят животни, изключени от правото на плащане на възстановяване при износ, е:
а)
равен на повече от 1 % от броя, посочен в приетата декларация за износ, но поне две животни;
или
б)
повече от пет животни.
2. Възстановяването при износ се отказва за всички животни, посочени в декларацията за износ, ако броят животни, изключени от правото на плащане на възстановяване по силата на член 5, параграф 1, е:
а)
повече от 5 % от броя животни, посочен в приетата декларация за износ, но поне три животни;
или
б)
десет животни или повече, но поне 2 % от броя животни, посочен в приетата декларация за износ.
3. За целите на параграфи 1 и 2 не се вземат предвид животните, умрели по време на транспорта и животните, родили или пометнали преди първото разтоварване в третата страна на крайно местоназначение, за които износителят представи доказателства, удовлетворяващи компетентния орган, че смъртта или помятането не се дължат на неспазване на Регламент (ЕО) № 1/2005.
4. Санкцията, посочена в член 48 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се прилага за неизплатената стойност, нито за стойността на намалението, посочено в член 5 от настоящия регламент и в параграфи 1 и 2 от настоящия член.
Член 7
Връщане на недължимо платени суми
Когато след изплащането на възстановяването при износ, се установи, че Регламент (ЕО) № 1/2005 не е спазен, съответната част от възстановяването при износ, включително и при необходимост санкцията, посочена в член 6 от настоящия регламент, се считат за недължимо платени и се връщат в съответствие с член 49 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 8
Предоставяне на информация
Най-късно до 31 март на всяка година, държавите-членки пре-доставят на Комисията следната информация, отнасяща се до прилагането на настоящия регламент за изтеклата календарна година:
а)
броя декларации за износ на животни, за които е изплатено възстановяване при износ, и броя животни, за които е изплатено възстановяването при износ;
б)
броя декларации за износ, за които не е изплатено възстановяване при износ или е изплатено частично, и броя животни, за които не е изплатено възстановяване при износ;
в)
броя декларации за износ, за които цялото възстановяване при износ е върнато или част от него, и броя животни, за които възстановяването при износ е било върнато, включително тези, за които връщането на възстановяванията при износ се отнася до операции по износ, предхождащи въпросния период;
г)
причините за неизплащането и връщането на възстановяването за животните, посочени в букви б) и в), както и броя на тези животни, вписан съответно под категории Б, В и Г, посочени в приложения I, III и IV;
д)
броя на санкциите за всяка категория, предвидена в член 6, параграфи 1 и 2, със съответния брой на животните и сумите на неизплатеното възстановяване;
е)
стойността в евро на неизплатените възстановявания при износ и върнатите суми, включително върнатите суми, отнасящи се до операции по износ, предхождащи въпросния период;
ж)
броя декларации за износ и размерите, за които тече процедура по връщане на суми;
з)
всякаква друга информация, която държавите-членки считат за необходима по отношение на прилагането на настоящия регламент.
Член 9
Отмяна
Регламент (ЕО) № 639/2003 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VI.
Член 10
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 септември 2010 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 817/2010
(2010. gada 16. septembris),
ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1234/2007 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā
(pārstrādāta versija)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 2007. gada 22. oktobra Regulu (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (1), un jo īpaši tās 170. pantu saskaņā ar 4. pantu,
tā kā:
(1)
Komisijas 2003. gada 9. aprīļa Regula (EK) Nr. 639/2003, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1254/1999 attiecībā uz prasībām eksporta kompensāciju piešķiršanai saistībā ar dzīvu liellopu labturību pārvadāšanas laikā (2), ir vairākas reizes būtiski grozīta (3). Skaidrības un praktisku iemeslu dēļ minētā regula ir jākodificē.
(2)
Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantu kompensācijas piešķīrumam un maksājumam par dzīvu liellopu eksportu jāatbilst Savienības tiesību aktiem par dzīvnieku labturību un, jo īpaši, Padomes 2004. gada 22. decembra Regulai (EK) Nr. 1/2005 par dzīvnieku aizsardzību pārvadāšanas laikā un saistītajām darbībām (4).
(3)
Lai garantētu dzīvnieku labturības standartu saglabāšanu, būtu jāievieš uzraudzības sistēma, kura ietver obligātas pārbaudes izvešanas punktā no Kopienas muitas teritorijas un pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas, ja notiek transportlīdzekļa maiņa, un arī pirmās izkraušanas vietā galamērķa trešā valstī.
(4)
Lai veicinātu pareizas pārbaudes, izvedot no Kopienas muitas teritorijas, jānosaka izvešanas punkti.
(5)
Dzīvnieku fiziskā stāvokļa un veselības stāvokļa novērtēšanā vajadzīga īpaša kompetence un pieredze. Tādēļ pārbaudes būtu jāveic veterinārārstam. Turklāt būtu jāprecizē šādu pārbaužu apjoms un jāizstrādā paraugziņojums, kas nodrošinātu šādu pārbaužu precizitāti un saskaņotību.
(6)
Pārbaudēm trešās valstīs minētās regulas nolūkā būtu jābūt obligātām, un tās jāveic dalībvalstu iestādēm vai starptautiskām kontroles un uzraudzības iestādēm (turpmāk tekstā - “SA”), ko apstiprinājušas un kontrolē dalībvalstis saskaņā ar Komisijas 2009. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 612/2009, ar ko nosaka sīki izstrādātus noteikumus eksporta kompensāciju sistēmas piemērošanā lauksaimniecības produktiem (5). Lai veiktu pārbaudes minētās regulas nolūkos, SA jo īpaši būtu jāatbilst apstiprināšanas un kontrolprasībām, kas izklāstītas Regulas (EK) Nr. 612/2009 VIII pielikumā.
(7)
Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantā un šajā regulā noteikts, ka atbilstība dzīvnieku labturības noteikumiem Savienībā ir nosacījums eksporta kompensāciju maksājumu saņemšanai. Tādēļ būtu skaidri jānorāda, ka, neskarot nepārvaramas varas gadījumus, kuri atzīti Eiropas Savienības Tiesas praksē, dzīvnieku labturības noteikumu neievērošanas gadījumā eksporta kompensāciju maksājumi nevis tiek samazināti, bet gan netiek veikti, ņemot vērā dzīvnieku skaitu, attiecībā uz kuriem nav ievēroti labturības noteikumi. Kompensāciju maksājumu zaudējums saistībā ar dzīvniekiem, attiecībā uz kuriem nav ievēroti labturības noteikumi, neatkarīgi no šo dzīvnieku konkrētā fiziskā stāvokļa izriet gan no šiem noteikumiem, gan arī no dzīvnieku labturības noteikumiem, kas izklāstīti Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos.
(8)
Papildus eksporta kompensācijas nemaksāšanai, ja ir pierādījums, ka Regula (EK) Nr. 1/2005 nav ievērota attiecībā uz lielu skaitu dzīvnieku, jāpiemēro atbilstoši sodi. Turklāt, ja tāda neatbilstība radusies pilnīgas dzīvnieku labturības prasību neievērošanas dēļ, būtu jānosaka visas kompensācijas zaudējums.
(9)
Ņemot vērā atšķirības dažādu valodu versiju starpā, jāprecizē, ka kompensāciju par visiem eksporta deklarācijā norādītajiem dzīvniekiem ir jāatsaka, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta kompensācija, ir lielāks nekā 5 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz trīs dzīvnieki vai 10 vai vairāk dzīvnieku, bet vismaz 2 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas. Tādējādi attiecīgi būtu jāgroza 6. panta 2. punkta b) apakšpunkts.
(10)
Dalībvalstis sniedz Komisijai vajadzīgo informāciju minētās regulas piemērošanas uzraudzības un ziņošanas nolūkā.
(11)
Šajā regulā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Lauksaimniecības tirgu kopīgās organizācijas pārvaldības komitejas atzinumu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Darbības joma
Eksporta kompensāciju maksājumi par dzīviem liellopiem, uz kuriem attiecas KN kods 0102 (turpmāk “dzīvnieki”), ievērojot Regulas (EK) Nr. 1234/2007 168. pantu, pārvedot dzīvniekus uz pirmo izkraušanas vietu galamērķa trešā valstī, ir pakļauti noteikumiem, kuri ietverti Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos un šajā regulā.
Šajā regulā un attiecībā uz autotransporta līdzekli “pirmā izkraušanas vieta galamērķa trešā valstī” ir vieta, kur galamērķī no transportlīdzekļa tiek izkrauts pirmais dzīvnieks, tādējādi izņemot vietu, kur braucienu pārtrauc, lai atpūtinātu, pabarotu vai padzirdītu dzīvniekus.
2. pants
Pārbaudes Kopienas muitas teritorijā
1. Dzīvniekus izvest no Kopienas muitas teritorijas var tikai šādos izvešanas punktos:
a)
robežkontroles punktā, kas apstiprināts ar Komisijas lēmumu par dzīvu nagaiņu no trešām valstīm veterinārajām pārbaudēm;
vai
b)
izvešanas punktā, ko noteikusi dalībvalsts.
2. Valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/93/EK (6) pārbauda, vai par dzīvniekiem, par kuriem ir pieņemta eksporta deklarācija:
a)
ir ievērotas Regulā (EK) Nr. 1/2005 noteiktās prasības no izbraukšanas vietas, kā noteikts minētās regulas 2. panta r) punktā, līdz izvešanas punktam;
un
b)
transporta nosacījumi turpmākajam braucienam atbilst Regulai (EK) Nr. 1/2005, un vai ir veikti vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu to atbilstību līdz pirmajai izkraušanai galamērķa trešā valstī.
Valsts pilnvarots veterinārārsts, kurš veicis pārbaudes, aizpilda ziņojumu saskaņā ar šīs Regulas I pielikumā noteikto paraugu, apliecinot, vai saskaņā ar pirmo daļu veikto pārbaužu rezultāti ir apmierinoši vai neapmierinoši.
Veterinārā iestāde, kas atbild par izvešanas punktu, saglabā minēto ziņojumu vismaz trīs gadus. Ziņojuma kopiju nosūta maksātājiestādei.
3. Ja valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā uzskata, ka 2. punkta prasības ir ievērotas, viņš to apliecina ar vienu no II pielikumā minētajām norādēm, apzīmogojot un parakstot dokumentu, kurš ir pierādījums izvešanai no Kopienas muitas teritorijas, vai nu T5 kontroleksemplāra J iedaļā, vai atbilstošākajā vietā valsts dokumentā.
4. Valsts pilnvarots veterinārārsts izvešanas punktā norāda uz 3. punktā minētā dokumenta kopējo dzīvnieku skaitu, par kuriem ir pieņemta eksporta deklarācija, izņemot tādu dzīvnieku skaitu, kuri pārvedot atnesušies vai kam bijis aborts, vai kuri nobeigušies, vai attiecībā uz kuriem netika ievērotas Regulas (EK) Nr. 1/2005 prasības.
5. Dalībvalstis var pieprasīt, lai eksportētājs izvešanas punktā sniedz valsts pilnvarotajam veterinārārstam iepriekšēju paziņojumu par sūtījuma ierašanos izvešanas punktā.
6. Atkāpjoties no 1. punkta, ja piemēro vienkāršoto Kopienas tranzīta procedūru pārvadāšanai pa dzelzceļu vai lielos konteineros, kas noteikta Regulas (EK) Nr. 612/2009 11. pantā, valsts pilnvarots veterinārārsts veic pārbaudes birojā, kur dzīvniekus pakļauj šādai procedūrai.
Šā panta 3. un 4. punktā minēto sertifikāciju un norādes izdara uz dokumenta, ko izmanto kompensācijas maksājumu nolūkā, vai uz T5 kontroleksemplāra gadījumā, kurš aprakstīts Regulas (EK) Nr. 612/2009 11. panta 4. punktā.
3. pants
Pārbaudes trešās valstīs
1. Pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas eksportētājs nodrošina, lai dzīvniekus pakļautu pārbaudei:
a)
jebkurā vietā, kur notiek transportlīdzekļa maiņa, izņemot gadījumus, ja šāda maiņa nebija plānota un tā notiek ārkārtēju un neparedzētu apstākļu dēļ;
b)
pirmās izkraušanas vietā galamērķa trešā valstī.
2. Starptautiska kontroles un uzraudzības iestāde, ko šajā nolūkā apstiprinājusi un kontrolē dalībvalsts saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 18.-23. pantu, vai oficiāla dalībvalsts aģentūra atbild par 1. punktā paredzēto pārbaužu veikšanu.
Pārbaudes, kas paredzētas 1. punktā, veic veterinārārsts, kuram ir diploms, sertifikāts vai cits kvalifikāciju apliecinošs dokuments, kā minēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2005/36/EK (7) 21. pantā. Tomēr dalībvalstis, kas ir apstiprinājušas starptautiskas kontroles un uzraudzības iestādes, kuras minētas šā punkta pirmajā daļā, gādā, lai tās iestādes pārbauda veterinārārstus, kuru kvalifikācija neatbilst minētās direktīvas nosacījumiem, zina prasības, kas noteiktas ar Regulu (EK) Nr. 1/2005. Šīs pārbaudes veic pienācīgi, objektīvi un taisnīgi, izmantojot atbilstīgas procedūras.
Ziņojumu par katru pārbaudi, kas veikta saskaņā ar 1. punktu, sagatavo veterinārārsts, kurš veica pārbaudi, saskaņā ar šīs Regulas III un IV pielikumā noteiktajiem paraugiem.
4. pants
Procedūra eksporta kompensāciju maksājumiem
1. Eksportētājs tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā ir pieņemta eksporta deklarācija, vēlākais, eksporta deklarācijas iesniegšanas dienā paziņo visu vajadzīgo sīko informāciju par braucienu.
Vienlaikus vai vēlākais tad, kad viņš par to uzzina, eksportētājs paziņo kompetentajai iestādei par jebkuru iespējamo transportlīdzekļa maiņu.
2. Pieteikumiem par eksporta kompensāciju maksājumiem, kas izstrādāti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 46. pantu, šajā pantā noteiktajā termiņā jāpievieno:
a)
pienācīgi aizpildīts dokuments, kas noteikts šās regulas 2. panta 3. punktā;
un
b)
ziņojumi, kas paredzēti šās regulas 3. panta 2. punkta trešajā daļā.
3. Ja 3. panta 1. punktā noteiktās pārbaudes nevarēja veikt tādu iemeslu dēļ, ko eksportētājs nespēja kontrolēt, kompetentā iestāde pēc eksportētāja saprātīgas prasības var pieņemt citus dokumentus, kuri pierāda, ka ir ievērota Regula (EK) Nr. 1/2005.
5. pants
Eksporta kompensāciju nemaksāšana
1. Kopējā eksporta kompensāciju maksājumu summa par katru dzīvnieku, kas aprēķināta saskaņā ar otro daļu, netiek izmaksāta par:
a)
dzīvniekiem, kuri pārvedot nobeigušies, izņemot 2. punktā paredzētos gadījumus;
b)
dzīvniekiem, kuri atnesušies vai kam bijis aborts pārvedot pirms to pirmās izkraušanas galamērķa trešā valstī;
c)
dzīvniekiem, par kuriem kompetentā iestāde uzskata, ka Regulas (EK) Nr. 1/2005 3. līdz 9. pantā, kā arī tur minētajos pielikumos, ietvertie noteikumi nav ievēroti, ņemot vērā 4. panta 2. punktā minētos dokumentus un/vai visus citus tās rīcībā esošos elementus par atbilstību šai regulai.
Dzīvnieka svaru, par kuru kompensāciju nemaksā, nosaka pēc vienotas likmes, sadalot kopējo svaru kilogramos, kas norādīti eksporta deklarācijā, ar kopējo dzīvnieku skaitu, kas norādīts tajā pašā deklarācijā.
2. Ja dzīvnieki ir nobeigušies pārvedot force majeure iemeslu dēļ pēc izvešanas no Kopienas muitas teritorijas, tad:
a)
nediferencētās kompensācijas gadījumā samaksā visu kompensāciju;
b)
diferencētās kompensācijas gadījumā samaksā daļu kompensācijas, kas aprēķināta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 25. panta 2. punktu.
6. pants
Sodi
1. Kompensāciju turpmāk samazina par summu, kas vienāda ar nesamaksāto kompensācijas summu saskaņā ar 5. panta 1. punktu, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta eksporta kompensācija, ir:
a)
lielāks nekā 1 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz divi dzīvnieki;
vai
b)
vairāk nekā pieci dzīvnieki.
2. Kompensāciju par visiem eksporta deklarācijā norādītajiem dzīvniekiem atsaka, ja dzīvnieku skaits, par kuriem nav samaksāta kompensācija saskaņā ar 5. panta 1. punktu, ir:
a)
lielāks nekā 5 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas, bet ir vismaz trīs dzīvnieki;
vai
b)
10 vai vairāk dzīvnieki, bet vismaz 2 % no skaita, kas norādīts uz pieņemtās eksporta deklarācijas.
3. Šā panta 1. un 2. punkta nolūkā neņem vērā dzīvniekus, kas nobeigušies pārvadāšanas laikā, un dzīvniekus, kas atnesušies vai kam bijis aborts pirms to pirmās izkraušanas galamērķa trešā valstī, un par kuriem eksportētājs kompetentajai iestādei pierāda, ka to nobeigšanās vai dzimšana, vai aborts nav Regulas (EK) Nr. 1/2005 neievērošanas rezultāts.
4. Regulas (EK) Nr. 612/2009 48. pantā minēto sodu nepiemēro nesamaksātajai summai un samazinājuma summai atbilstīgi šīs Regulas 5. pantam un šā panta 1. un 2. punktam.
7. pants
Pārmaksāto summu atgūšana
Ja pēc kompensācijas samaksas konstatē, ka Regula (EK) Nr. 1/2005 nav ievērota, attiecīgo kompensācijas daļu, attiecīgā gadījumā iekļaujot sodu saskaņā ar šās regulas 6. pantu, uzskata par pārmērīgi samaksātu un atgūst saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 612/2009 49. pantu.
8. pants
Informācijas paziņošana
Dalībvalstis ne vēlāk kā līdz katra gada 31. martam paziņo Komisijai šādu informāciju saistībā ar šās regulas piemērošanu iepriekšējā kalendārajā gadā:
a)
eksporta deklarāciju skaitu par dzīvniekiem, par kuriem ir samaksāta kompensācija, un dzīvnieku skaitu, par kuriem ir samaksāta kompensācija;
b)
eksporta deklarāciju skaitu, par kurām kompensācija pilnībā vai daļēji nav samaksāta, un dzīvnieku skaitu, par kuriem kompensācija nav samaksāta;
c)
eksporta deklarāciju skaitu, par kurām kompensācija ir pilnībā vai daļēji atgūta, un dzīvnieku skaitu, par kuriem kompensācija ir atgūta, to skaitā tos, par kuriem kompensāciju atgūšana attiecas uz eksporta operācijām, kuras veiktas pirms attiecīgā perioda;
d)
iemeslus b) un c) punktā aprakstītajai piešķīruma nemaksāšanai un atmaksāšanai par dzīvniekiem, kā arī dzīvnieku skaitu, kas attiecīgi ieskaitīti B, C un D kategorijā atbilstoši I, III un IV pielikumam;
e)
sodu skaitu katrai grupai, kas minēta 6. panta 1. un 2. punktā, ar attiecīgu dzīvnieku skaitu un neizmaksātām summām;
f)
nesamaksātās kompensāciju summas euro un atgūtās summas, to skaitā atgūtās summas, kas atbilst eksporta operācijām, kuras veiktas pirms attiecīgā perioda;
g)
eksporta deklarāciju skaitu un summas, par kurām atgūšanas procedūra vēl notiek;
h)
jebkuru citu informāciju, ko dalībvalstis uzskata par atbilstošu šās regulas darbībai.
9. pants
Atcelšana
Regulu (EK) Nr. 639/2003 atceļ.
Atsauces uz atcelto regulu uzskata par atsaucēm uz šo regulu un lasa saskaņā ar atbilstības tabulu, kas atrodas VI pielikumā.
10. pants
Stāšanās spēkā
Šī regula stājas spēkā divdesmitajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2010. gada 16. septembrī