РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 360/2012 НА КОМИСИЯТА
от 25 април 2012 година
относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз към минималната помощ (de minimis) за предприятия, предоставящи услуги от общ икономически интерес
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (1), и по-специално член 2, параграф 1 от него,
като публикува проект на настоящия регламент (2),
след консултации с Консултативния комитет по държавните помощи,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 994/98 упълномощава Комисията да определи чрез регламент прага, под който се счита, че мерките за помощ не отговарят на всички критерии по член 107, параграф 1 от Договора и следователно не са обект на процедурата за уведомяване, предвидена в член 108, параграф 3 от Договора.
(2)
По-конкретно, въз основа на горепосочения регламент Комисията прие Регламент (ЕО) № 1998/2006 от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (3), с който се установява общ таван за минималната помощ в размер на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години.
(3)
Опитът на Комисията в прилагането на правилата за държавната помощ, отпускана на предприятия, предоставящи услуги от общ икономически интерес, по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора, показа, че таванът, под който може да се сметне, че предоставените на тези предприятия предимства не засягат търговията между държавите членки и/или не нарушават или не заплашват да нарушат конкуренцията, може да се различава в някои случаи от общия таван за минималната помощ, установен в Регламент (ЕО) № 1998/2006. Вероятно е поне някои от тези предимства да представляват компенсация за допълнителните разходи, свързани с предоставянето на услуги от общ икономически интерес. Освен това много дейности, които могат да бъдат определени като предоставяне на услуги от общ икономически интерес, имат ограничен териториален обхват. Затова е целесъобразно успоредно със съществуващия Регламент (ЕС) № 1998/2006 да се въведе регламент, съдържащ конкретни правила за минималната помощ за предприятията, предоставящи услуги от общ икономически интерес. Следва да се определи таван за размера на минималната помощ, която всяко едно предприятие може да получи за определен период от време.
(4)
С оглед на опита на Комисията следва да се приеме, че помощта, отпусната на предприятия, предоставящи услуга от общ икономически интерес, не засяга търговията между държавите членки и/или не нарушава или не заплашва да наруши конкуренцията, при условие че общият размер на помощта, отпусната за извършване на услуги от общ икономически интерес от предприятието получател, не надвишава 500 000 EUR за период от три данъчни години. С оглед на развитието на сектора на пътническия сухопътен транспорт и на предимно местния характер на услугите от общ икономически интерес в тази област не е уместно прилагането на по-нисък таван за този сектор и следва да се прилага таванът от 500 000 EUR.
(5)
Годините, които трябва да бъде взети предвид за определяне дали е спазен този таван, следва да са данъчните години, използвани за данъчни цели от предприятието в съответната държава членка. Приложимият тригодишен период следва да бъде с текущо отчитане, така че при всяко ново предоставяне на минимална помощ да се изчислява общият размер на минималната помощ, предоставена през съответната данъчна година и през двете предшестващи данъчни години. Предоставените от държавата членка помощи следва да бъдат вземани предвид за тази цел дори ако са финансирани изцяло или частично с ресурси, произхождащи от Съюза. Следва да не съществува възможност мерки за помощ, които надвишават тавана за минималната помощ, да бъдат раздробявани на няколко по-малки части, за да могат тези части да попаднат в приложното поле на настоящия регламент.
(6)
Настоящият регламент следва да се прилага единствено по отношение на помощи, отпуснати за предоставянето на услуга от общ икономически интерес. За тази цел на предприятието получател следва писмено да му бъде възложена услугата от общ икономически интерес, по отношение на която се предоставя помощта. Актът за възлагане трябва да информира предприятието относно услугата от общ икономически интерес, за която се предоставя помощта, но не е необходимо да съдържа цялата подробна информация, посочена в Решение 2012/21/ЕС на Комисията от 20 декември 2011 г. относно прилагането на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (4).
(7)
Предвид на специалните правила, които се прилагат в сектора на първичното производство на селскостопански продукти, в секторите рибарство и аквакултури и в сектора на товарния сухопътен транспорт, и предвид на факта, че в тези сектори рядко се възлагат услуги от общ икономически интерес, както и на съществуващия риск помощи в размер, по-малък от предвидения в настоящия регламент таван, да изпълнят критериите по член 107, параграф 1 от Договора в горните сектори, настоящият регламент следва да не се прилага към тези сектори. Въпреки това, ако предприятията извършват дейност в сектора на първичното производство на селскостопански продукти, в секторите рибарство и аквакултури и в сектора на товарния сухопътен транспорт, както и в други сектори или дейности, настоящият регламент следва да се прилага за тези други сектори или дейности (като например събирането на отпадъци в моретата), при условие че държавите членки гарантират, че дейностите в изключените сектори не се възползват от минималната помощ съгласно настоящия регламент, посредством подходящи средства като например отделянето на дейности и разграничаването на разходи. Държавите членки могат да изпълнят това задължение като по-специално ограничат размера на минималната помощ до компенсацията на разходите за предоставянето на услугата, като се включи разумна печалба. Настоящият регламент не следва да се прилага за въгледобивния сектор с оглед на специфичните му особености и факта, че в този сектор в редки случаи се възлагат услуги от общ икономически интерес.
(8)
Предвид на сходствата между преработката и търговията със селскостопански продукти, от една страна, и на неселскостопански продукти, от друга страна, настоящият регламент следва да се прилага за преработката и търговията със селскостопански продукти, но при спазване на определени условия. В този смисъл за преработка и търговия следва да не се считат нито дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство по приготвяне на продукта за неговата първа продажба, например жътвата, прибирането и вършитбата на зърнени храни или опаковането на яйца и др., нито първата продажба на прекупвачи и преработватели.
(9)
Съдът на Европейския съюз е установил в своята практика (5), че след като веднъж Съюзът е приел законодателство за създаване на обща организация на пазара в даден селскостопански сектор, държавите членки са длъжни да се въздържат от всякакви мерки, които могат да я нарушат или да създадат изключение от нея. По тази причина настоящият регламент следва да не се прилага за помощи, чийто размер се определя въз основа на цените или количествата на изкупуваните продукти или на продуктите, предлагани на пазара. Регламентът следва да не се прилага и за минималното подпомагане, което е свързано със задължение за споделяне на помощта с първични производители.
(10)
Настоящият регламент следва да не се прилага за минималната помощ за износ или за минималната помощ, при която се дава предпочитание на местни спрямо вносни продукти.
(11)
Настоящият регламент следва да не се прилага за предприятията в затруднение по смисъла на Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (6), тъй като не е уместно оперативна помощ да бъде предоставена на предприятия в затруднение извън рамките на план за преструктуриране и предвид на трудностите, свързани с определянето на брутния еквивалент безвъзмездни средства на помощ, предоставена за този тип предприятия.
(12)
В съответствие с принципите, които регламентират помощта, попадаща в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора, минималната помощ следва да се счита за предоставена в момента, когато на предприятието, в съответствие с националния правен режим, бъде предоставено юридическото право за получаване на помощта.
(13)
За да не се заобикалят максималните интензитети на помощта, определени с различни инструменти на Съюза, минималната помощ следва да не се натрупва с държавна помощ за същите допустими разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на всеки отделен случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
(14)
Настоящият регламент следва да не ограничава прилагането на Регламент (ЕО) № 1998/2006 до предприятията, които предоставят услуги от общ икономически интерес. Държавите членки следва да продължат да бъдат свободни да използват настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1998/2006 по отношение на помощи, отпуснати за предоставянето на услуги от общ икономически интерес.
(15)
В своето решение по делото Altmark (7) Съдът на Европейския съюз установи няколко условия, които трябва да бъдат изпълнени, за да не представлява държавна помощ компенсацията за предоставяне на услуга от общ икономически интерес. Тези условия гарантират, че компенсация, чийто размер е ограничен до нетните разходи, които извършва ефективно работещо предприятие за предоставянето на услуга от общ икономически интерес, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора. Компенсация, надхвърляща тези нетни разходи, представлява държавна помощ, която може да бъде определена като съвместима с вътрешния пазар въз основа на приложимите правила на Съюза. За да се избегне прилагането на настоящия регламент с цел заобикаляне на условията, установени в решението Altmark, както и за да се избегне нарушаване на търговията вследствие на минимална помощ, отпусната в съответствие с настоящия регламент, поради натрупването ѝ с друга компенсация за същата услуга от общ икономически интерес, минималната помощ, отпусната съгласно настоящия регламент следва да не се натрупва с друга компенсация за същата услуга, без значение дали тя представлява държавна помощ по смисъла на решението Altmark или съвместима помощ съгласно Решение 2012/21/ЕС или Съобщението на Комисията „Рамка на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (2011 г.)“ (8). С оглед на това настоящият регламент следва да не се прилага за компенсация, получена за предоставянето на услуга от общ икономически интерес, за която се предоставят и други видове компенсация, освен в случаите, в които другата компенсация представлява минимална помощ, отпусната съгласно други регламенти за минимална помощ, и се спазват правилата за натрупване, посочени в настоящия регламент.
(16)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и правилното прилагане на тавана за минималната помощ всички държави членки следва да прилагат един и същ изчислителен метод. За улесняване на изчислението и в съответствие със сегашната практика по прилагането на правилото за минималната помощ сумите на тези помощи, които не са под формата на парична безвъзмездна помощ, следва да бъдат преобразувани в съответния им брутен еквивалент безвъзмездни средства. За да се изчисли еквивалентът безвъзмездни средства на видовете прозрачна помощ, различна от безвъзмездна помощ, и помощ, изплащана на няколко части, е необходимо да се използват пазарните лихвени проценти, преобладаващи към момента на предоставянето на тази помощ. За да се осигури еднакво, прозрачно и опростено прилагане на правилата за държавните помощи, за пазарни лихвени проценти за целите на настоящия регламент следва да се приемат референтните лихвени проценти, както са определени понастоящем в Съобщението на Комисията относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (9).
(17)
За целите на прозрачността, равнопоставеността и ефективното наблюдение настоящият регламент следва да се прилага само към тези минимални помощи, които са прозрачни. Под „прозрачна помощ“ се разбира помощ, за която е възможно да се изчисли точно и предварително брутният еквивалент безвъзмездни средства, без да се налага извършване на оценка на риска. Това точно изчисление може да бъде направено, например, за безвъзмездни помощи, лихвени субсидии и ограничени до определен размер данъчни облекчения. Помощта под формата на капиталови инжекции следва да не се разглежда като прозрачна минимална помощ, с изключение на случаите, когато общият размер на публичната инжекция е под тавана за минималната помощ. Помощта под формата на мерки за рисков капитал, както е посочено в Насоките на Общността за държавната помощ за насърчаване на инвестициите в рисков капитал в малките и средните предприятия (10), следва да не се счита за прозрачна минимална помощ, освен ако в рамките на въпросната схема за рисков капитал се предоставя капитал само в размер, който не надвишава тавана за минималната помощ, на всяко целево предприятие. Помощите под формата на заеми следва да се считат за прозрачни минимални помощи, когато брутният еквивалент безвъзмездни средства е изчислен въз основа на преобладаващите в момента на предоставяне на помощта пазарни лихвени проценти.
(18)
Необходимо е да се предостави правна сигурност за гаранционните схеми, които нямат потенциал да повлияят на търговията и да нарушат конкуренцията и при които има достатъчно данни за надеждно оценяване на възможните последствия. Предвид на това в настоящия регламент следва да се транспонира таванът за минималната помощ от 500 000 EUR в специален за гаранциите таван въз основа на гарантираната сума на индивидуалния заем, за който се издава съответната гаранция. Този специален таван следва да бъде изчислен по методология за определяне размера на държавната помощ в гаранционни схеми във връзка със заеми, предоставяни в ползва на жизнеспособни предприятия. Методологията и данните, използвани за изчисляване на специалния таван за гаранции, следва да изключват предприятията в затруднено положение съгласно насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение. С оглед на това този специален таван следва да не се прилага към индивидуалните помощи, предоставяни извън обхвата на гаранционна схема, към помощите за предприятия в затруднение и към гаранциите за операции, различни от заеми, например гаранциите за капиталови трансакции. Специалният таван следва да бъде определен въз основа на факта, че при максимален лихвен процент (нетна наказателна лихва при просрочване) от 13 %, което представлява най-лошият сценарий за гаранционните схеми в Съюза, брутният еквивалент безвъзмездни средства на гаранция, възлизаща на 3 750 000 EUR, може да се приеме за равен на тавана за минималната помощ от 500 000 EUR. Само гаранциите, които покриват до 80 % от пораждащия ги заем, следва да бъдат обхванати от тези специални тавани. За да установят брутния еквивалент на помощта в безвъзмездни средства на гаранция, държавите членки могат да използват също и методология, одобрена от Комисията след нотифициране съгласно регламент на Комисията в областта на държавните помощи, ако одобрената методология се отнася изрично до съответния вид гаранции и вид пораждащи ги трансакции в контекста на прилагането на настоящия регламент.
(19)
След нотифициране от държава членка Комисията може да разгледа въпроса дали мярка за помощ, която не представлява безвъзмездна помощ, заем, гаранция, капиталова инжекция, мярка за рисков капитал или ограничено до определен размер данъчно облекчение, води до брутен еквивалент безвъзмездни средства, който не надвишава тавана за минималната помощ и следователно попада в приложното поле на разпоредбите на настоящия регламент.
(20)
Задължение на Комисията е да осигури спазването на правилата за държавните помощи, и по-специално спазването на условията за отпускане за помощи, предоставени по правилата за минималната помощ. В съответствие с принципа за сътрудничество, посочен в член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз, държавите членки следва да способстват за изпълнението на тази задача, като създадат необходимите механизми, за да не се допуска общият размер на минималната помощ, отпусната на едно и също предприятие за предоставяне на услуги от общ икономически интерес, да надхвърли общия допустим праг. За тази цел и за да се осигури съответствие с разпоредбите относно натрупването с минималната помощ по силата на други регламенти за минимална помощ, когато предоставят минимална помощ съгласно настоящия регламент държавите членки следва да информират въпросното предприятие относно размера на помощта и нейния характер на минимална помощ, като се позоват на настоящия регламент. Освен това, преди да предостави такава помощ, съответната държава членка следва да получи от предприятието декларация относно получаването на друга минимална помощ, обхваната от настоящия регламент или от други регламенти за минимална помощ и получена през съответната данъчна година и през двете предходни данъчни години. Като алтернативен вариант държавата членка следва да има възможността да осигури спазването на тавана посредством централен регистър.
(21)
Настоящият регламент следва да се прилага, без да се засягат изискванията на правото на Европейския съюз в областта на обществените поръчки или допълнителните изисквания, произтичащи от Договора или от секторното законодателство на Съюза.
(22)
Настоящият регламент следва да се прилага за помощите, предоставени преди влизането му в сила в полза на предприятия, предоставящи услуги от общ икономически интерес.
(23)
Комисията възнамерява да преразгледа настоящия регламент пет години след неговото влизане в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложно поле и определения
1. Настоящият регламент се прилага за помощите, отпуснати в полза на предприятия, които предоставят услуги от общ икономически интерес по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора.
2. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
помощите, предоставени на предприятия, които извършват дейност в секторите рибарство и аквакултури, както са определени съгласно Регламент (ЕО) № 104/2000 на Съвета (11);
б)
помощите, предоставени на предприятия, които извършват дейност в областта на първичното производство на селскостопански продукти;
в)
помощи, предоставени на предприятия, които извършват дейности, свързани с преработката и търговията на селскостопански продукти, в следните случаи:
i)
когато размерът на помощта е определен въз основа на цените или количествата на продуктите, които биват изкупувани от първичните производители или предлагани на пазара от съответните предприятия,
ii)
когато помощта е свързана със задължението да бъде прехвърлена изцяло или частично на първичните производители;
г)
помощите за дейности, свързани с износ за трети държави или държави членки, по-конкретно помощите, свързани пряко с изнасяните количества, със създаването и функционирането на дистрибуторска мрежа или с други текущи разходи, свързани с експортната дейност;
д)
помощите, обвързани с условие за преференциално използване на национални пред вносни продукти;
е)
помощите, предоставени на предприятия, които извършват дейност в сектора на въгледобива, както е дефиниран в Решение 2010/787/ЕС на Съвета (12);
ж)
помощите, предоставени на предприятия, които извършват сухопътен транспорт на товари за чужда сметка или срещу възнаграждение;
з)
помощите, предоставени на предприятия в затруднение.
Ако предприятията извършват дейност в секторите, посочени в първа алинея, букви а), б), в) или г), и в секторите, които не са изключени от приложното поле на настоящия регламент, настоящият регламент се прилага само за помощите, предоставени във връзка с тези други сектори или дейности, при условие че държавите членки гарантират, че от минималната помощ съгласно настоящия регламент не произтичат ползи за дейностите в изключените сектори, посредством подходящи средства като например отделянето на дейности и разграничаването на разходи.
3. За целите на настоящия регламент:
а)
„селскостопански продукти“ означава продуктите, посочени в приложение I към Договора, с изключение на рибните продукти;
б)
„преработка на селскостопански продукти“ означава всяка една операция върху селскостопански продукт, от която се получава също селскостопански продукт, с изключение на дейностите, осъществявани на място в земеделското стопанство, необходими за приготвянето на животински или растителен продукт за първата му продажба;
в)
„търговия със селскостопански продукти“ означава държане или излагане с цел продажба, предлагане за продажба, доставяне или какъвто и да е друг начин за пласиране на пазара, с изключение на първата продажба, от първичния производител на прекупвач или преработвател, както и всяка една дейност по приготвяне на продукта за тази първа продажба; продажба от първичен производител на краен потребител се счита за търговия, ако се осъществява в самостоятелни помещения, предвидени за тази цел.
Член 2
Минимална помощ (de minimis)
1. Приема се, че помощта, отпусната на предприятия за предоставянето на услуга от общ икономически интерес, не отговаря на всички критерии по член 107, параграф 1 от Договора и следователно се освобождава от изискването за нотифициране съгласно член 108, параграф 3 от Договора, ако тя отговаря на условията, посочени в параграфи 2-8 от настоящия член.
2. Общият размер на минималната помощ, предоставена на всяко едно предприятие, предоставящо услуги от общ икономически интерес, не може да надхвърля 500 000 EUR за период от три данъчни години.
Този таван се прилага независимо от формата на минималната помощ и независимо от това дали предоставената от държавата членка помощ се финансира изцяло или частично с ресурси, произхождащи от Съюза. Периодът се определя на база данъчните години, използвани от предприятието в съответната държава членка.
3. Таванът по параграф 2 се изразява като парична безвъзмездна помощ. Всички използвани стойности са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други отчисления. В случаите, в които помощта се дава под форма, различна от безвъзмездни средства, размерът на помощта е брутният еквивалент безвъзмездни средства на помощта.
Помощ, изплащана на няколко части, се сконтира към стойността ѝ към момента на нейното предоставяне. Лихвеният процент, който се използва за сконтиране, е сконтовият процент, приложим към момента на отпускане на помощта.
4. Настоящият регламент се прилага само за помощите, при които брутният еквивалент безвъзмездни средства на помощта може да бъде изчислен точно и това може да стане предварително, без да е необходима оценка на риска („прозрачна помощ“). По-специално:
а)
помощите под формата на заеми се считат за прозрачни минимални помощи, когато брутният еквивалент безвъзмездни средства е изчислен въз основа на актуалните в момента на предоставяне на помощта референтни лихвени проценти;
б)
помощите под формата на капиталови инжекции не се считат за прозрачни минимални помощи, освен когато общият размер на публичната инжекция не надхвърля тавана за минималната помощ;
в)
помощите под формата на мерки за рисков капитал не се считат за прозрачни минимални помощи, освен когато съответната схема за рисков капитал осигурява капитал само до тавана за минималната помощ за всяко едно от предприятията, към които е насочена схемата;
г)
индивидуалните помощи, предоставени по гаранционни схеми в полза на предприятия, които не са предприятия в затруднение, се разглеждат като прозрачни минимални помощи, ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем, предоставен по такава схема, не надвишава сумата от 3 750 000 EUR на предприятие. Ако гарантираната част на пораждащия гаранцията заем възлиза само на определен процент от този таван, се приема, че брутният еквивалент безвъзмездни средства на тази гаранция съответства на същия процент от тавана, посочен в параграф 2. Гаранцията не може да превишава 80 % от заема, който я поражда. Гаранционните схеми се считат също за прозрачни, ако:
i)
преди изпълнението на схемата методологията за изчисляване на брутния еквивалент безвъзмездни средства на гаранциите е била одобрена, след като е била нотифицирана до Комисията в съответствие с регламент, приет от Комисията в областта на държавните помощи, както и
ii)
одобрената методология се отнася изрично до съответния вид гаранции и вид пораждащи ги операции в контекста на прилагането на настоящия регламент.
5. Когато общият размер на минималната помощ по смисъла на настоящия регламент, отпусната на предприятие за предоставянето на услуги от общ икономически интерес, превиши тавана, определен в параграф 2, тази помощ не може да се възползва от настоящия регламент, дори за частта, която не превишава този таван. В такива случаи мярката за помощ не може да се възползва от предимствата на настоящия регламент.
6. Минималната помощ по смисъла на настоящия регламент не се натрупва с държавна помощ за същите приемливи разходи, ако в резултат на това натрупване интензитетът на помощта би превишил интензитета, определен за конкретните обстоятелства на отделния случай с регламент или решение за групово освобождаване, приети от Комисията.
7. Минималната помощ съгласно настоящия регламент може да се натрупва с минимална помощ в съответствие с други регламенти за минимална помощ до тавана, определен в параграф 2.
8. Минималната помощ съгласно настоящия регламент не може да се натрупва с компенсация за същата услуга от общ икономически интерес, независимо от това дали представлява държавна помощ или не.
Член 3
Мониторинг
1. Когато държава членка възнамерява да предостави минимална помощ на предприятие съгласно настоящия регламент, тя уведомява писмено предприятието относно вероятния размер на помощта, изразен в брутен еквивалент безвъзмездни средства, относно услугата от общ икономически интерес, за която тя се отпуска, както и относно нейния минимален характер, като изрично се позовава на настоящия регламент и посочва неговото заглавие и данните за публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз. Когато минимална помощ съгласно настоящия регламент се предоставя на различни предприятия въз основа на схема за помощ и по тази схема на предприятията се предоставят индивидуални помощи в различни размери, съответната държава членка може по свой избор да изпълни това задължение, като съобщи на предприятията фиксирана сума, съответстваща на максималния размер на помощта, която ще бъде отпусната по схемата. В този случай фиксираната сума се използва за определяне на това дали е достигнат таванът, определен в член 2, параграф 2. Освен това, преди да предостави такава помощ, съответната държава членка трябва да получи от предприятието, предоставящо услугата от общ икономически интерес, писмено или в електронна форма, декларация относно евентуалната минимална помощ, получена съгласно настоящия регламент или съгласно друг регламент за минимална помощ през двете предходни данъчни години и през текущата данъчна година.
Държавата членка предоставя новата минимална помощ съгласно настоящия регламент само след като е проверила, че с нея общият размер на минималната помощ, предоставена на съответното предприятие, няма да се повиши до равнище, надхвърлящо тавана, определен в член 2, параграф 2, и че се спазват правилата за натрупване, посочени в член 2, параграфи 6, 7 и 8.
2. Ако държавата членка е създала централен регистър на минималните помощи, съдържащ пълна информация за всички минимални помощи, отпуснати на предприятия, които предоставят услуги от общ икономически интерес, от всеки един орган в тази държава членка, първата алинея от параграф 1 спира да се прилага от момента, в който регистърът обхване период от три години.
3. Държавите членки документират и събират цялата информация относно прилагането на настоящия регламент. Така съставените документи съдържат цялата информация, необходима за установяване дали са спазени условията на настоящия регламент. Документацията относно индивидуалните минимални помощи се съхранява в продължение на 10 бюджетни години, считано от датата на тяхното предоставяне. Документацията относно схемите за минимална помощ се пази за период от 10 години от датата, на която е предоставена последната индивидуална помощ по такава схема. По писмено искане съответната държава членка предоставя на Комисията в срок до 20 работни дни или в по-дълъг срок, ако такъв бъде определен с искането, цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да прецени дали са спазени условията по настоящия регламент, по-специално относно общия размер на минималната помощ съгласно настоящия регламент и други регламенти за минимална помощ, получена от всяко едно предприятие.
Член 4
Преходни разпоредби
Настоящият регламент се прилага за минималната помощ, отпусната за предоставяне на услуги от общ икономически интерес преди влизането му в сила, ако тя отговаря на условията, предвидени в членове 1 и 2. Всяка помощ за предоставяне на услуги от общ икономически интерес, която не отговаря на тези условия, се оценява в съответствие със съответните решения, рамки, насоки, съобщения и известия.
След изтичане на срока на действие на настоящия регламент всяка минимална помощ, която изпълнява условията на регламента, може да бъде изпълнена законосъобразно за допълнителен период от шест месеца.
Член 5
Влизане в сила и срок на действие
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага до 31 декември 2018 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави членки.
Съставено в Брюксел на 25 април 2012 година.
KOMISIJAS REGULA (ES) Nr. 360/2012
(2012. gada 25. aprīlis)
par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
ņemot vērā Padomes 1998. gada 7. maija Regulu (EK) Nr. 994/98 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 92. un 93. pantu attiecībā uz dažu kategoriju valsts horizontālo atbalstu (1), un jo īpaši tās 2. panta 1. punktu,
publicējusi šīs regulas projektu (2),
pēc apspriešanās ar Valsts atbalsta padomdevēju komiteju,
tā kā:
(1)
Regula (EK) Nr. 994/98 pilnvaro Komisiju ar regulu noteikt ierobežojumu, par kuru mazākus atbalsta pasākumus uzskata par neatbilstīgiem visiem Līguma 107. panta 1. punkta kritērijiem, un tāpēc uz tiem neattiecas Līguma 108. panta 3. punktā paredzētā paziņošanas procedūra.
(2)
Pamatojoties uz minēto regulu, Komisija ir pieņēmusi 2006. gada 15. decembra Regulu (EK) Nr. 1998/2006 par Līguma 87. un 88. panta piemērošanu de minimis atbalstam (3), kurā paredzēta vispārēja de minimis augšējā robeža EUR 200 000 vienam saņēmējam trīs fiskālo gadu laikā.
(3)
Komisijas pieredze, piemērojot valsts atbalsta noteikumus uzņēmumiem, kuri nodrošina pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi Līguma 106. panta 2. punkta izpratnē, liecina, ka augšējā robeža, zem kuras šādiem uzņēmumiem piešķirtās priekšrocības var uzskatīt par tādām, kas neietekmē dalībvalstu savstarpējo tirdzniecību un/vai nekropļo vai nedraud kropļot konkurenci, dažos gadījumos var atšķirties no vispārējās de minimis augšējās robežas, kas noteikta Regulā (EK) Nr. 1998/2006. Vismaz dažas no minētajām priekšrocībām visticamāk būs kompensācija par papildu izmaksām, kas saistītas ar pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanu. Turklāt daudzām darbībām, kas kvalificējamas kā pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšana, ir ierobežota teritoriālā darbības joma. Tādējādi ir atbilstīgi līdzās Regulai (EK) Nr. 1998/2006 ieviest regulu, kurā iekļauti īpaši de minimis noteikumi uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Būtu jānosaka augšējā robeža de minimis atbalstam, kuru katrs uzņēmums var saņemt noteiktā laika posmā.
(4)
Ņemot vērā Komisijas pieredzi, atbalsts, kas piešķirts uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, būtu jāuzskata par tādu, kas neietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm un/vai nekropļo vai nedraud kropļot konkurenci, ja kopējā atbalsta summa, kas piešķirta saņemošajam uzņēmumam pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanai, nepārsniedz EUR 500 000 jebkuru trīs fiskālo gadu periodā. Ņemot vērā pasažieru autopārvadājumu nozares attīstību un to, ka pakalpojumiem ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi šajā jomā ir galvenokārt vietēja nozīme, nav atbilstoši piemērot zemāku augšējo robežu šajā nozarē un būtu jāpiemēro augšējā robeža EUR 500 000.
(5)
Gadiem, kas jāņem vērā, lai noteiktu, vai augšējā robeža ir ievērota, būtu jābūt fiskālajiem gadiem, kurus attiecīgajā dalībvalstī fiskāliem mērķiem izmanto uzņēmums. Attiecīgais trīs gadu laika posms ir jāizvērtē plūstoši, t.i., pirms katras jaunas de minimis atbalsta piešķiršanas ir jānosaka attiecīgajā fiskālajā gadā, kā arī iepriekšējos divos gados piešķirtā kopējā de minimis atbalsta summa. Šim nolūkam būtu jāņem vērā dalībvalsts piešķirtais atbalsts, pat ja tas ir pilnībā vai daļēji finansēts no Savienības izcelsmes resursiem. Nedrīkstētu pastāvēt iespēja atbalstu, kas pārsniedz de minimis augšējo robežu, sadalīt mazākās daļās, lai panāktu šo daļu atbilstību šīs regulas darbības jomai.
(6)
Šī regula būtu jāpiemēro tikai atbalstam, kas piešķirts pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanai. Atbalstu saņemošajam uzņēmumam vajadzētu būt rakstveidā pilnvarotam sniegt pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, attiecībā uz kuru atbalsts tiek piešķirts. Lai gan pilnvarojuma aktā būtu jāiekļauj informācija uzņēmumam par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, attiecībā uz kuru atbalsts tiek piešķirts, tajā nebūtu jāiekļauj visa detalizētā informācija, kas noteikta Komisijas 2011. gada 20. decembra Lēmumā 2012/21/ES par Līguma par Eiropas Savienības darbību 106. panta 2. punkta piemērošanu valsts atbalstam attiecībā uz kompensāciju par sabiedriskajiem pakalpojumiem dažiem uzņēmumiem, kuriem uzticēts sniegt pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi (4).
(7)
Ņemot vērā īpašos noteikumus, ko piemēro lauksaimniecības primārās ražošanas, zivsaimniecības, akvakultūras un kravu autopārvadājumu nozarēs, apstākli, ka pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi šajās jomās uzņēmumiem tiek uzticēti reti, kā arī risku, ka šajās nozarēs Līguma 107. panta 1. punkta kritērijiem varētu atbilst atbalsta summa, kas ir mazāka par šajā regulā noteikto atbalsta augšējo robežu, šī regula nebūtu jāpiemēro minētajām nozarēm. Tomēr, ja uzņēmumi darbojas lauksaimniecības produktu primārās ražošanas, zivsaimniecības, akvakultūras vai kravu autopārvadājumu nozarēs, kā arī citās nozarēs vai darbības sfērās, šī regula būtu jāpiemēro šīm citām nozarēm vai darbībām (piemēram, jūrā izmesto atkritumu savākšana), ja dalībvalsts nodrošina, ka darbības izslēgtajās nozarēs negūst labumu no de minimis atbalsta saskaņā ar šo regulu, izmantojot piemērotus līdzekļus, kā darbību nošķiršana vai izmaksu atšķiršana. Dalībvalstis var izpildīt šo pienākumu, jo īpaši, ierobežojot de minimis atbalsta summu līdz līmenim, kas ļauj kompensēt pakalpojuma sniegšanas izmaksas, iekļaujot saprātīgu peļņu. Šī regula nebūtu jāpiemēro ogļrūpniecības nozarei, ņemot vērā tās īpašo raksturu un faktu, ka uzņēmumiem šajā nozarē reti tiek uzticēti pakalpojumi ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.
(8)
Ņemot vērā līdzības starp lauksaimniecības produktu, no vienas puses, un nelauksaimniecības produktu, no otras puses, pārstrādi un tirdzniecību, šī regula būtu jāpiemēro lauksaimniecības produktu pārstrādei un tirdzniecībai, ja ir izpildīti konkrēti nosacījumi. Šajā saistībā par pārstrādi un tirdzniecību nebūtu jāuzskata nedz saimniecībā veiktās darbības, lai produktu sagatavotu pirmajai pārdošanai, piemēram, graudaugu novākšana, pļaušana vai kulšana vai olu iepakošana, nedz pirmā pārdošana mazumtirgotājiem vai pārstrādātājiem.
(9)
Eiropas Savienības Tiesa ir noteikusi (5), ka, tiklīdz Savienība ir pieņēmusi tiesību aktu par tirgus kopīgu organizāciju attiecīgā lauksaimniecības nozarē, dalībvalstu pienākums ir atturēties no tādu pasākumu veikšanas, kas varētu kaitēt kopīgajai organizācijai vai paredzēt izņēmumus no tās. Šā iemesla dēļ šī regula nebūtu jāpiemēro atbalstam, kura summa ir noteikta, pamatojoties uz iepirkto vai tirgū laisto produktu cenu vai daudzumu. Tāpat tā nebūtu jāpiemēro de minimis atbalstam, kurš ir saistīts ar pienākumu šajā atbalstā dalīties ar sākotnējiem ražotājiem.
(10)
Šo regulu nedrīkstētu attiecināt uz de minimis eksporta atbalstu vai de minimis atbalstu par labu vietējiem produktiem attiecībā pret importētiem produktiem.
(11)
Šo regulu nedrīkstētu piemērot grūtībās nonākušiem uzņēmumiem tādā nozīmē, kā tie definēti Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai (6), jo nav atbilstoši piešķirt darbības atbalstu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem ārpus pārstrukturēšanas koncepcijas un ir sarežģīti noteikt atbalsta, kas piešķirts šāda veida uzņēmumiem, dotācijas bruto ekvivalentu.
(12)
Atbilstīgi principiem, kas attiecas uz atbalstu atbilstoši Līguma 107. panta 1. punktam, de minimis atbalsts būtu jāuzskata par piešķirtu brīdī, kad likumīgās tiesības saņemt atbalstu ir nodotas uzņēmumam saskaņā ar piemērojamo valsts tiesisko regulējumu.
(13)
Lai novērstu to, ka tiek apieti atbalsta maksimālās intensitātes ierobežojumi, kuri paredzēti dažādos Savienības tiesību aktos, de minimis atbalstu nedrīkstētu kumulēt ar valsts atbalstu attiecībā uz tām pašām attiecināmajām izmaksām, ja šādas kumulācijas rezultātā atbalsta intensitāte pārsniegtu grupu atbrīvojuma regulā vai lēmumā, kuru pieņēmusi Komisija, noteikto atbilstīgi katra gadījuma īpašajiem apstākļiem.
(14)
Šī regula nedrīkstētu ierobežot Regulas (EK) Nr. 1998/2006 piemērošanu uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi. Dalībvalstīm būtu jāsaglabā brīva izvēle izmantot vai nu šo regulu, vai arī Regulu (EK) Nr. 1998/2006 attiecībā uz atbalstu, kas piešķirts par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanu.
(15)
Tiesa savā Altmark spriedumā (7) norādīja vairākus nosacījumus, kurus jāizpilda, lai kompensācija par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanu nebūtu valsts atbalsts. Šie nosacījumi nodrošina, ka kompensācija, kas nepārsniedz neto izmaksas, kuras efektīvam uzņēmumam radušās, sniedzot vispārējas tautsaimnieciskas nozīmes pakalpojumu, nav valsts atbalsts Līguma 107. panta 1. punkta izpratnē. Kompensācija, kas pārsniedz šīs neto izmaksas, veido valsts atbalstu, kuru var atzīt par saderīgu, pamatojoties uz piemērojamajiem Savienības noteikumiem. Lai novērstu šīs regulas piemērošanu ar nolūku apiet Altmark spriedumā norādītos nosacījumus un lai novērstu, ka de minimis atbalsts, kas piešķirts, pamatojoties uz šo regulu, ietekmē tirdzniecību tā kumulēšanas dēļ ar citām kompensācijām par to pašu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, de minimis atbalstu, pamatojoties uz šo regulu, nebūtu jākumulē ar jebkādu citu kompensāciju par šo pašu pakalpojumu neatkarīgi no tā, vai tā veido valsts atbalstu saskaņā ar Altmark spriedumu vai saderīgu valsts atbalstu saskaņā ar Lēmumu 2012/21/ES vai saskaņā ar Komisijas paziņojumu “Eiropas Savienības nostādnes par valsts atbalstu, ko piešķir kā kompensāciju par sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu (2011)” (8). Tādēļ šī regula nebūtu jāpiemēro kompensācijām, kas saņemtas par pakalpojuma ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanu, attiecībā uz kuru tiek piešķirta arī cita veida kompensācija, izņemot, ja šī cita kompensācija veido de minimis atbalstu, pamatojoties uz citām de minimis regulām, un ir ievēroti kumulēšanas noteikumi, kas noteikti šajā regulā.
(16)
Pārredzamības, vienlīdzīgas attieksmes un de minimis atbalsta augšējās robežas pareizas piemērošanas labad visām dalībvalstīm būtu jāpiemēro viena un tā pati aprēķina metode. Lai atvieglotu šo aprēķinu un saskaņā ar de minimis atbalsta noteikuma pašreizējo piemērošanas praksi, atbalsta summas, kas nav dotācijas skaidrā naudā, ir jāpārrēķina to dotācijas bruto ekvivalentā. Lai aprēķinātu dotācijas ekvivalentu pārredzamiem atbalsta veidiem, kas nav dotācijas, un vairākās daļās maksājama atbalsta ekvivalentu, ir jāizmanto šāda atbalsta piešķiršanas laikā dominējošās tirgus likmes. Lai valsts atbalsta noteikumus piemērotu vienoti, pārredzami un vienkārši, tirgus likmes šajā regulā ir uzskatāmas par atsauces likmēm, kā noteikts Komisijas paziņojumā par atsauces likmes un diskonta likmes noteikšanas metodes pārskatīšanu (9).
(17)
Pārredzamības, vienlīdzīgas attieksmes un efektīvas uzraudzības labad šī regula būtu jāpiemēro tikai tādam de minimis atbalstam, kas ir pārredzams. Pārredzams atbalsts ir tāds atbalsts, kuram ir iespējams ex ante precīzi aprēķināt dotācijas bruto ekvivalentu, neveicot riska novērtējumu. Šādus precīzus aprēķinus var veikt, piemēram, dotācijām, procentu nomaksai vai nepārsniedzamiem nodokļu atvieglojumiem. Atbalstu, kuru veido kapitāla ieguldīšana, nevajadzētu uzskatīt par pārredzamu de minimis atbalstu, izņemot, ja publiskā kapitāla ieguldījuma kopējā vērtība ir mazāka par de minimis augšējo robežu. Atbalstu, kuru veido riska kapitāla pasākumi, kas minēti Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu riska kapitāla ieguldījumu veicināšanai mazos un vidējos uzņēmumos (10), nebūtu jāuzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, izņemot gadījumus, kad attiecīgajā riska kapitāla shēmā paredzētais kapitāls nepārsniedz de minimis augšējo robežu katram mērķa uzņēmumam. Atbalsts, kuru veido aizdevumi, būtu jāuzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, ja dotācijas bruto ekvivalents ir aprēķināts, pamatojoties uz tirgus procentu likmēm, kuras dominē dotācijas piešķiršanas laikā.
(18)
Ir jānodrošina tiesiskā noteiktība garantiju shēmām, kuras potenciāli nevar ietekmēt tirdzniecību un izkropļot konkurenci un par kurām ir pieejami pietiekami dati, lai ticami izvērtētu jebkādu potenciālo ietekmi. Tādēļ de minimis augšējā robeža EUR 500 000 apmērā šajā regulā ir jātransponē, nosakot garantijai īpašu augšējo robežu, kura balstās uz konkrētā aizdevuma summu, par kuru ir sniegta garantija. Šī augšējā robeža būtu jāaprēķina, izmantojot metodiku, ar ko novērtē valsts atbalsta summu garantiju shēmās, kuras attiecas uz dzīvotspējīgiem uzņēmumiem izsniegtiem aizdevumiem. Metodika un dati, kurus izmanto, lai aprēķinātu garantijas īpašo augšējo robežu, nav jāpiemēro grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, kas minēti Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu grūtībās nonākušu uzņēmumu glābšanai un pārstrukturēšanai. Tādēļ šī īpašā augšējā robeža nebūtu attiecināma nedz uz individuālu atbalstu, ko piešķir ārpus garantiju shēmas darbības jomas, nedz uz atbalstu, ko piešķir grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, vai garantijām darījumiem, kas nav aizdevumi, kā, piemēram, pašu kapitāla darījumu garantijām. Īpašā augšējā robeža būtu jānosaka, pamatojoties uz to, ka, ņemot vērā 13 % nepārsniedzamo likmi (neto zaudējuma likme), kas atbilst sliktākajam scenārijam saistībā ar garantiju shēmām Savienībā, garantiju EUR 3 750 000 apmērā var uzskatīt par tādu, kuras dotācijas bruto ekvivalents ir identisks de minimis augšējai robežai EUR 500 000. Šīs īpašās augšējās robežas ir jāattiecina tikai uz garantijām, kas sedz līdz 80 % no attiecīgā aizdevuma. Dalībvalstis var izmantot arī metodiku, kuru Komisija pēc šādas metodikas paziņošanas ir akceptējusi, pamatojoties uz Komisijas regulu valsts atbalsta jomā, lai šīs regulas piemērošanas kontekstā noteiktu dotācijas bruto ekvivalentu, kas ietverts garantijā, ja apstiprinātā metodika attiecas tieši uz attiecīgo garantijas veidu un attiecīgo pamatā esošā darījuma veidu.
(19)
Pēc dalībvalsts paziņojuma Komisija var pārbaudīt, vai atbalsta pasākums, ko neveido dotācija, aizdevums, garantija, kapitāla ieguldīšana, riska kapitāla pasākums vai nepārsniedzams nodokļa atbrīvojums, atbilst dotācijas bruto ekvivalentam, kas nepārsniedz de minimis augšējo robežu un uz kuru tādēļ varētu attiecināt šīs regulas noteikumus.
(20)
Komisijas pienākums ir nodrošināt, lai valsts atbalsta noteikumi tiktu ievēroti un, jo īpaši, lai saskaņā ar de minimis noteikumiem piešķirtais atbalsts stingri atbilstu šo noteikumu nosacījumiem. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā paredzēto sadarbības principu dalībvalstīm būtu jāatvieglo šā mērķa sasniegšana, izveidojot vajadzīgos instrumentus, lai nodrošinātu, ka kopējā de minimis atbalsta summa, kas piešķirta vienam uzņēmumam pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanai, nepārsniedz kopējo pieļaujamo augšējo robežu. Šajā nolūkā un lai nodrošinātu atbilstību noteikumiem par kumulāciju ar de minimis atbalstu saskaņā ar citām de minimis regulām, piešķirot de minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu, dalībvalstīm būtu attiecīgais uzņēmums jāinformē par atbalsta apjomu un tā de minimis raksturu, atsaucoties uz šo regulu. Turklāt pirms šāda atbalsta piešķiršanas attiecīgajai dalībvalstij no uzņēmuma būtu jāiegūst deklarācija par citu de minimis atbalstu, uz kuru attiecas šī regula vai citas de minimis regulas, kas saņemts attiecīgajā fiskālajā gadā un iepriekšējos divos fiskālajos gados. Kā alternatīvai dalībvalstij vajadzētu būt iespējai nodrošināt augšējās robežas ievērošanu, izmantojot centrālo reģistru.
(21)
Šī regula būtu jāpiemēro, neskarot Savienības tiesību aktu noteikumus publiskā iepirkuma jomā vai papildu noteikumus, kas izriet no Līguma vai no Savienības nozaru tiesību aktiem.
(22)
Šī regula būtu jāpiemēro atbalstam, kas līdz tās spēkā stāšanās dienai piešķirts tiem uzņēmumiem, kas sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi.
(23)
Komisija šo regulu ir paredzējusi pārskatīt piecus gadus pēc tās stāšanās spēkā,
IR PIEŅĒMUSI ŠO REGULU.
1. pants
Darbības joma un definīcijas
1. Šī regula ir piemērojama tam atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi Līguma 106. panta 2. punkta izpratnē.
2. Šo regulu nepiemēro:
a)
atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri darbojas zivsaimniecības un akvakultūras nozarēs, uz ko attiecas Padomes Regula (EK) Nr. 104/2000 (11);
b)
atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar lauksaimniecības produktu primāro ražošanu;
c)
atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri nodarbojas ar lauksaimniecības produktu pārstrādi un tirdzniecību, šādos gadījumos:
i)
ja atbalsta summa ir noteikta, pamatojoties uz šādu produktu, kurus attiecīgais uzņēmums iepircis no sākotnējiem ražotājiem vai laidis tirgū, cenu un daudzumu,
ii)
ja atbalstu piešķir ar nosacījumu, ka to daļēji vai pilnībā nodod sākotnējiem ražotājiem;
d)
atbalstam darbībām, kas saistītas ar eksportu uz trešām valstīm vai dalībvalstīm, proti, atbalstam, kas tieši saistīts ar eksportētajiem daudzumiem, ar izplatīšanas tīkla izveidošanu un darbību vai ar citiem kārtējiem izdevumiem, kas saistīti ar eksporta darbībām;
e)
atbalstam, kas piešķirts ar nosacījumu, ka importētu preču vietā tiek izmantotas vietējās preces;
f)
atbalstam, ko piešķir ogļrūpniecības nozares uzņēmumiem, kā definēts Padomes Lēmumā 2010/787/ES (12);
g)
atbalstam, ko piešķir uzņēmumiem, kuri veic kravu komercpārvadājumus ar autotransportu;
h)
atbalstam grūtībās nonākušiem uzņēmumiem.
Ja uzņēmumi darbojas nozarēs, kas minētas pirmās daļas a), b), c) vai g) apakšpunktā, kā arī nozarēs, kas nav izslēgtas no šīs regulas piemērošanas jomas, šo regulu piemēro tikai atbalstam, ko piešķir attiecībā uz šīm citām nozarēm un darbībām, ar nosacījumu, ka dalībvalstis nodrošina, ka darbības izslēgtajās nozarēs negūst labumu no de minimis atbalsta saskaņā ar šo regulu, izmantojot piemērotus līdzekļus, kā darbību nošķiršana vai izmaksu atšķiršana.
3. Šajā regulā:
a)
“lauksaimniecības produkti” ir Līguma I pielikumā uzskaitītie produkti, izņemot zivsaimniecības produktus;
b)
“lauksaimniecības produktu pārstrāde” ir jebkura darbība ar lauksaimniecības produktu, kuras rezultātā tiek iegūts produkts, kurš arī ir lauksaimniecības produkts, izņemot lauksaimniecības darbības, kas vajadzīgas, lai sagatavotu dzīvnieku vai augu produktu pirmajai pārdošanai;
c)
“lauksaimniecības produktu tirdzniecība” ir glabāšana vai izlikšana pārdošanai, piedāvāšana pārdošanai, piegāde vai jebkāda cita veida laišana tirgū, izņemot sākotnējā ražotāja veikto pirmo pārdošanu mazumtirgotājiem vai pārstrādātājiem, kā arī jebkuru darbību, lai sagatavotu produktu šādai pirmajai pārdošanai; sākotnējā ražotāja veiktu pārdošanu gala patērētājiem par tirdzniecību uzskata tad, ja pārdošana notiek atsevišķās šim nolūkam paredzētās telpās.
2. pants
De minimis atbalsts
1. Atbalstu, kas piešķirts uzņēmumiem, lai sniegtu pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, uzskata par neatbilstošu visiem Līguma 107. panta 1. punkta kritērijiem un tādēļ uz to neattiecas Līguma 108. panta 3. punktā paredzētā paziņošanas prasība, ja tas atbilst šā panta 2. līdz 8. punktā paredzētajiem nosacījumiem.
2. Kopējais de minimis atbalsts, kas piešķirts jebkuram uzņēmumam, kas sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, nepārsniedz EUR 500 000 jebkurā trīs fiskālo gadu periodā.
Šo augšējo robežu piemēro neatkarīgi no de minimis atbalsta veida un neatkarīgi no tā, vai dalībvalsts piešķirto atbalstu pilnībā vai daļēji finansē no Savienības izcelsmes resursiem. Šo periodu nosaka, ņemot vērā fiskālos gadus, kurus uzņēmums izmanto attiecīgajā dalībvalstī.
3. Šā panta 2. punktā noteikto augšējo robežu izsaka kā dotāciju skaidrā naudā. Visi izmantojamie skaitļi ir bruto skaitļi - pirms nodokļu atskaitīšanas vai citu atskaitījumu veikšanas. Ja atbalstu piešķir citā veidā, nevis kā dotāciju, atbalsta summa ir atbalsta dotācijas bruto ekvivalents.
Atbalstu, kas izmaksājams vairākos daļu maksājumos, diskontē atbilstīgi tā vērtībai piešķiršanas brīdī. Procentu likme, ko izmanto diskontēšanai, ir diskonta likme, ko piemēro dotācijas piešķiršanas laikā.
4. Šo regulu piemēro tikai atbalstam, kuram ir iespējams precīzi ex ante aprēķināt atbalsta dotācijas bruto ekvivalentu, neveicot riska novērtējumu (“pārredzams atbalsts”). Jo īpaši:
a)
atbalstu, kuru veido aizdevumi, uzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, ja dotācijas bruto ekvivalents ir aprēķināts, pamatojoties uz atsauces likmi, kura ir piemērojama piešķiršanas brīdī;
b)
atbalstu, kuru veido kapitāla ieguldīšana, neuzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, izņemot tad, ja publiskā kapitāla ieguldījuma kopējā vērtība nepārsniedz de minimis augšējo robežu;
c)
atbalstu, kuru veido riska kapitāla pasākumi, neuzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, izņemot tad, ja attiecīgajā riska kapitāla shēmā paredzētais kapitāls nepārsniedz de minimis augšējo robežu katram mērķa uzņēmumam;
d)
individuālu atbalstu, ko saskaņā ar garantiju shēmu sniedz uzņēmumiem, kuri nav grūtībās nonākuši uzņēmumi, uzskata par pārredzamu de minimis atbalstu, ja atbilstoši šādai shēmai piešķirta aizdevuma garantētā daļa nepārsniedz EUR 3 750 000 katram uzņēmumam. Ja pamatā esošā aizdevuma garantētā daļa veido tikai noteiktu šīs augšējās robežas proporcionālu daļu, uzskata, ka attiecīgās garantijas dotācijas bruto ekvivalents atbilst tai pašai 2. punktā noteiktajai augšējās robežas proporcionālajai daļai. Garantija nedrīkst pārsniegt 80 % no pamatā esošā aizdevuma. Garantiju shēmas tiek uzskatītas par pārredzamām arī, ja:
i)
pirms shēmas īstenošanas metodika garantijas dotācijas bruto ekvivalenta aprēķināšanai ir apstiprināta pēc šīs metodikas paziņošanas Komisijai saskaņā ar regulu, ko Komisija pieņēmusi valsts atbalsta jomā, un
ii)
apstiprinātā metodika tieši attiecas uz tā veida garantijām un pamatā esošiem darījumiem, kuriem ir piemērojama šī regula.
5. Ja saskaņā ar šo regulu piešķirtā de minimis atbalsta kopējā summa uzņēmumam, lai sniegtu pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, pārsniedz 2. punktā noteikto augšējo robežu, minētajam atbalstam šo regulu piemērot nedrīkst, pat attiecībā uz daļu, kas nepārsniedz šo augšējo robežu. Šādā gadījumā nevar pieprasīt attiecināt šo regulu uz šādu atbalsta pasākumu.
6. De minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu nedrīkst kumulēt ar valsts atbalstu attiecībā uz vienām un tām pašām attiecināmajām izmaksām, ja šādas kumulācijas rezultātā atbalsta intensitāte pārsniedz grupu atbrīvojuma regulā vai lēmumā, ko pieņēmusi Komisija, noteikto atbilstīgi katra gadījuma īpašajiem apstākļiem.
7. De minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu var kumulēt ar de minimis atbalstu saskaņā ar citām de minimis regulām līdz augšējai robežai, kas noteikta 2. punktā.
8. De minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu nekumulē ar jebkādu kompensāciju par to pašu pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi neatkarīgi no tā, vai kompensācija ir vai nav valsts atbalsts.
3. pants
Uzraudzība
1. Ja dalībvalsts gatavojas piešķirt uzņēmumam de minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu, tā rakstveidā informē šo uzņēmumu par iespējamo atbalsta summu, kas izteikts kā dotācijas bruto ekvivalents, par pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, saistībā ar kuru šo atbalstu piešķir, un par atbalsta de minimis būtību, skaidri atsaucoties uz šo regulu, kā arī norādot tās nosaukumu un publikācijas atsauci Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Ja de minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu, balstoties uz kādu shēmu, piešķir dažādiem uzņēmumiem un ja šiem uzņēmumiem saskaņā ar minēto shēmu tiek piešķirtas dažādas individuālā atbalsta summas, attiecīgā dalībvalsts var izvēlēties šīs saistības pildīt, informējot attiecīgos uzņēmumus par nemainīgu summu, kas atbilst maksimālajai atbalsta summai, kas piešķirama atbilstoši minētajai shēmai. Šādā gadījumā nemainīgo summu izmanto, lai noteiktu, vai nav pārsniegta 2. panta 2. punktā minētā augšējā robeža. Pirms atbalsta piešķiršanas dalībvalsts no attiecīgā uzņēmuma, kurš sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, pieprasa rakstisku vai elektronisku deklarāciju par jebkādu citu de minimis atbalstu, kuru iepriekšējo divu fiskālo gadu un pašreizējā fiskālā gada laikā saskaņā ar šo regulu vai saskaņā ar citām de minimis regulām uzņēmums ir saņēmis.
Dalībvalsts jaunu de minimis atbalstu saskaņā ar šo regulu piešķir tikai pēc tam, kad ir pārbaudīts, ka šis atbalsts nepalielina de minimis atbalsta kopējo summu, kas piešķirta attiecīgajam uzņēmumam, virs 2. panta 2. punktā noteiktās augšējās robežas, un ka ievēroti 2. panta 6., 7. un 8. punktā paredzētie kumulācijas noteikumi.
2. Ja dalībvalsts ir izveidojusi de minimis atbalsta centrālo reģistru, kas satur pilnīgu informāciju par visu de minimis atbalstu, ko uzņēmumiem, kas sniedz pakalpojumus ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi, piešķīrusi kāda iestāde minētajā dalībvalstī, tad 1. punkta pirmo daļu pārstāj piemērot no brīža, kad reģistrs ietver trīs gadu laika posmu.
3. Dalībvalstis reģistrē un apkopo visu informāciju par šīs regulas piemērošanu. Šādā informācijā ietver visus datus, kas vajadzīgi, lai pierādītu, ka šīs regulas nosacījumi ir ievēroti. Datus par individuālo de minimis atbalstu glabā 10 fiskālos gadus, sākot no šā atbalsta piešķiršanas dienas. Datus par de minimis atbalsta shēmu glabā 10 gadus, sākot no dienas, kurā saskaņā ar šo shēmu tika veikts pēdējais individuālā atbalsta piešķīrums. Pēc rakstiska uzaicinājuma attiecīgā dalībvalsts 20 darba dienu laikā vai tādā ilgākā laika posmā, kāds var būt noteikts uzaicinājumā, sniedz Komisijai visu informāciju, kādu Komisija uzskata par vajadzīgu, lai novērtētu, vai šīs regulas nosacījumi ir izpildīti, un jo īpaši par de minimis atbalsta kopsummu, ko uzņēmums saņēmis saskaņā ar šo regulu un saskaņā ar citām de minimis regulām.
4. pants
Pārejas noteikumi
Šo regulu piemēro de minimis atbalstam, kas piešķirts pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanai pirms tās stāšanās spēkā, ja šāds atbalsts atbilst 1. un 2. pantā paredzētajiem nosacījumiem. Atbalsta pasākumus pakalpojumu ar vispārēju tautsaimniecisku nozīmi sniegšanai, kas neatbilst minētajiem nosacījumiem, izvērtē saskaņā ar attiecīgiem lēmumiem, pamatnostādnēm, vadlīnijām un paziņojumiem.
Šīs regulas spēkā esamības laika beigās jebkuru de minimis atbalstu, kurš atbilst šīs regulas nosacījumiem, var likumīgi īstenot turpmākajos sešos mēnešos.
5. pants
Stāšanās spēkā un spēkā esamība
Šī regula stājas spēkā trešajā dienā pēc tās publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
To piemēro līdz 2018. gada 31. decembrim.
Šī regula uzliek saistības kopumā un ir tieši piemērojama visās dalībvalstīs.
Briselē, 2012. gada 25. aprīlī