РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 9 юни 2010 година
относно държавна помощ C 1/09 (ex NN 69/08), предоставена от Унгария на MOL Nyrt.
(нотифицирано под номер C(2010) 3553)
(само текстът на унгарски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/88/ЕС)
КОМИСИЯТА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията за откриване на процедурата, определена в член 108, параграф 2 от Договора (1) по отношение на помощ № C 1/09 (ex NN 69/08) (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 13 януари 2009 г., след жалба, получена на 14 ноември 2007 г., Комисията откри официална процедура по разследване на мерките, въведени от Унгария, за които се твърди, че представляват държавна помощ в полза на дружество с наименование Hungarian Oil & Gas Plc (Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.; наричано по-долу „MOL“).
(2)
Унгария изпрати своите писмени коментари относно решението на Комисията за откриване на процедура на 8 април 2009 г.
(3)
Решението за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 28 март 2009 г. (3) Коментари бяха получени от две заинтересовани страни: MOL и Унгарската асоциация по минно дело (Magyar Bányászati Szövetség), и двата на 27 април 2009 г.
(4)
Комисията предаде мненията на Унгария с писмо от 2 юни 2009 г. С писмо от 3 юли 2009 г. Унгария докладва, че няма коментар относно забележките на заинтересованите страни.
(5)
Комисията изиска допълнителна информация от унгарските органи на 21 септември 2009 г. и 12 януари 2010 г. и Унгария отговори с писма от 19 октомври 2009 г. и 9 февруари 2010 г.
II. ПОЛУЧАТЕЛЯТ
(6)
MOL представлява интегрирано дружество за нефт и газ, установено в Будапеща, Унгария. Основните дейности на MOL на унгарския пазар включват: изследване и добив на суров нефт и природен газ; производство на газови продукти; рафиниране, транспортиране, съхранение и дистрибуция на продукти от суров нефт на дребно и на едро; пренос на природен газ и производство и продажба на олефини и полиолефини. В допълнение, MOL Group (към която принадлежи MOL) включва също няколко други унгарски и чуждестранни дъщерни дружества (4).
(7)
В Унгария и Словакия MOL Group е пазарен лидер във всяка от своите основни дейности. През 2008 г. (5) нетните продажби на MOL и MOL Group са били респективно приблизително 6,8 милиарда евро и 13 милиарда евро. През същата година съответните им оперативни печалби са били приблизително 400 милиона евро и 732 милиона евро.
III. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(8)
Общите правила, управляващи минните дейности в Унгария, са определени в Закона за минното дело от 1993 г. (наричан по-долу „Закона за минното дело“) (6), който управлява също минните дейности (проучване, изследване и добив), включващи въглеводороди (т.е. суров петрол и природен газ).
(9)
Законът за минното дело разграничава минни дейности, упражнявани на базата на два различни правни инструмента: i) концесия (7) и ii) разрешение (8).
-
В случаите на концесия министърът, отговорен за минното дело (наричан по-долу „компетентният министър“), сключва договор (9) със спечелилия участник след провеждане на открит търг (10) за експлоатация на „закрит район“.
-
Това е различно от „открити райони“ (11), където органът по минното дело не може да откаже издаване на разрешение, ако кандидатът отговаря на условията, определени в закона (12).
(10)
Съгласно определението в Закона за минното дело (13), закритите райони са запазени за минни дейности на базата на концесия. Следователно, всеки район, който не е закрит район, се счита за открит район. Съгласно обяснението, предоставено от Унгария, първоначалното намерение е било всички находища да бъдат класифицирани като закрити райони, предназначени за концесия. Откритите райони, които се предполага, че са по-бедни на минерални ресурси, са щели да представляват изключение. В такива случаи находищата са се считали за по-малко ценни и не се е очаквало да бъдат получени оферти при провеждане на открит търг.
(11)
Законът за минното дело постановява също, че за добив на минерални ресурси се плаща държавна такса за минна дейност, чийто размер е процент от стойността на добитите минерални ресурси (14). Таксата за минна дейност се различава в зависимост от приложимия режим:
-
В случай на концесия размерът на таксата за минната дейност е определена в концесионния договор (15).
-
При минералните ресурси, добивани на базата на разрешителен режим, таксата се определя от Закона за минното дело (16). До януари 2008 г. таксата за минна дейност, свързана с добиването на въглеводороди на базата на разрешителен режим, е възлизала на 12 % за находища, чиято експлоатация е започнала от 1 януари 1998 г., и J % за находища, чиято експлоатация е започнала преди 1 януари 1998 г. (17) Коефициентът „J“ се е изчислявал съгласно формула, определена въз основа на историческите цени на газа, добитото количество и стойността му; минималната му стойност е определена на 12 %.
(12)
Раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело постановява, че когато миннодобивно дружество, което действа в разрешителен режим, не започне добив в срок от пет години от датата на издаване на разрешение от органа по минно дело, правото за минна дейност се прекратява (18).
(13)
Този раздел предвижда също възможност за удължаване на този срок чрез споразумение между компетентния министър и миннодобивното дружество (19). Разделът предвижда плащане на три различни такси, когато се удължава срокът на правото за минна дейност:
а)
първо, трябва да се плати такса за удължаване на срока за неизползваните находища докато започне действителната им експлоатация; максималният размер на тази такса е 1,2 пъти размера на първоначалната такса за минна дейност, изчислена на базата на хипотетично определеното количество на минералните ресурси, тъй като тази такса трябва да се плати тогава, когато все още няма действителен добив от находището;
б)
второ, ако заявлението за удължаване на срока засяга повече от две находища, равнището на таксата за удължаване (увеличената такса за минна дейност) трябва да се приложи към всички находища на дружеството;
в)
трето, ако удължаването засяга повече от пет находища, може да се изиска допълнително еднократно плащане (20).
(14)
На 19 септември 2005 г. MOL подава заявление за удължаване на правото за минна дейност за дванадесет от своите въглеводородни находища, което е получила преди това на базата на разрешителен режим и по което не е започнала добив в рамките на срока. На 22 декември 2005 г. MOL и министърът сключват споразумение за удължаване въз основа на раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело при следните условия:
а) Такса за удължаване на срока: дванадесетте разрешения за минна дейност, предмет на искането, са удължени за срок от 5 години (т.е. MOL ще разполага с още пет години, за да започне добив от тези находища). Таксата за удължаване е постановена за всяка от петте години на срока на удължаване, като се прилага таксата за минна дейност в размер на 12 %, която е била в сила към момента, и множител („c“) със стойност между 1,020 и 1,050, в резултат на което се получават таксите за удължаване, изброени в таблица 1 (21). Таксата за удължаване е постановена за петте години на срока на удължаване. Там, където експлоатацията на находищата е започнала в действителност, постановената такса е трябвало да се прилага за остатъка от петнадесетгодишния период като такса за минна дейност за находищата, обхванати от удължаването (22).
б) Разширяване на обхвата на увеличената такса върху всички миннодобивни находища: Тъй като удължаването на срока на правото за минна дейност е изискано за повече от две находища, увеличената такса (която е равна на таксата за удължаване, както е показано в таблица 1) е трябвало да се приложи за следващите петнадесет години, т.е. до 2020 г., за всички находища на MOL, предмет на разрешителен режим, чиято експлоатация е започнала след 1 януари 1998 г. По отношение на находищата, чиято експлоатация е започнала преди 1 януари 1998 г., е приложим коефициентът „J“, умножен по „c“ (23).
в) Фиксирана такса за минна дейност: Страните се договориха изрично също, че постановената такса за минна дейност ще остане приложима за целия срок на договора (т.е. до 2020 г.), независимо от измененията в Закона за минното дело (24).
г) Еднократно плащане: Тъй като удължаването на срока на правото за минна дейност е изискано за повече от пет находища, в споразумението е определено еднократно плащане в размер на 20 милиарда HUF (25) (26).
д) Клауза за прекратяване: Споразумението постановява, че не може да бъде изменяно едностранно (а само със съгласието на двете страни). Споразумението може да бъде прекратено от една от страните единствено в случай на промяна в собствеността на MOL (най-малко 25 % от дяловете).
(15)
С решение от 23 декември 2005 г. органът по минно дело удължава срока на правата за минна дейност на MOL за исканите дванадесет находища и постановява, че увеличената такса ще се прилага за всички находища на фирмата.
(16)
Изменението (27) в Закона за минното дело, което влиза в сила от 8 януари 2008 г. (28) (наричано по-нататък „изменението от 2008 г.“), повишава значително таксата за минна дейност за определени категории въглеводороди. Таксата за минна дейност за други видове минерални ресурси не е засегната от това изменение. Раздел 5 от изменящия Закон предвижда диференцирана такса в зависимост от: i) датата, на която е започнала експлоатацията на находището; ii) добиваното количество въглеводороди и iii) цената на суровия нефт към момента.
-
За находища, чиято експлоатация е започнала между 1 януари 1998 г. и 1 януари 2008 г., е постановена такса за минна дейност в размер на 30 %.
-
За находища, чиято експлоатация е започнала след 1 януари 2008 г., се прилагат диференцирани ставки (12 %, 20 % или 30 %) в зависимост от добиваното количество въглеводороди.
-
За мини, чиято експлоатация е започнала преди 1 януари 1998 г., се използва коефициент „J“, като минималната му стойност е 30 %.
Освен това върху всички тези ставки се начислява добавка в зависимост от цената на суровия нефт: + 3 %, ако цената на суровия петрол е над 80 USD/bbl или + 6 %, ако е над 90 USD/bbl (наричана по-долу „Брент клауза“). Има специални ставки, приложими например при трудни условия за добив (12 %) и голямо количество инертен газ (8 %).
(17)
Тези такси за минна дейност са били в сила между 8 януари 2008 г. и 23 януари 2009 г. и са прилагани за всички миннодобивни дружества, експлоатиращи находища в разрешителен режим, включително онези, които са получили разрешение преди януари 2008 г., от влизането в сила на измененията на Закона за минното дело. На 23 януари 2009 г. влиза в сила ново изменение на Закона за минното дело (след решение на Комисията да открие официална процедура по разследване), което намалява таксата за минна дейност за находища, чиято експлоатация е започнала между 1 януари 1998 г. и 1 януари 2008 г., обратно на 12 % (като се запазва „Брент клаузата“) (29). Таксата за минна дейност, приложима за други видове находища, остава същата, каквато е била в Закона за минното дело, приложим през 2008 г.
(18)
Таблица 2 обобщава приложимите такси за минна дейност в разрешителен режим съгласно различните варианти на Закона за минното дело.
Таблица 2
Обобщение на приложимите такси за минна дейност в разрешителен режим съгласно Закона за минното дело
Такса, приложима до 2008 г.
Такса, приложима през 2008 г.
Такса, приложима от 23 януари 2009 г.
Производство, започнало преди 1 януари 1998 г.
J %
(най-малко 12 %)
J %
(най-малко 30 %, + 3 % или 6 % Брент клауза)
J %
(най-малко 30 %, + 3 % или 6 % Брент клауза)
Производство, започнало между 1 януари 1998 г. и 1 януари 2008 г.
12 %
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Производство започнало след 1 януари 2008 г.
Газови находища с годишно производство по-малко от 300 m m3
Нефтени находища с годишно производство по-малко от 50 kt
НП
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Газови находища с годишно производство между 300 m m3 и 500m m3
Нефтени находища с годишно производство между 50 kt и 200 kt
20 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
20 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Газови находища с годишно производство над 500m m3
Нефтени находища с годишно производство над 200 kt
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Въглеводороди със специални условия на добив
12 %
12 %
Голямо количество инертен газ
8 %
8 %
„J“ се изчислява по формула, която се базира на историческите цени на газа, добитото количество и стойността, вж. съображение 11.
IV. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(19)
Разглежданата предполагаема мярка за държавна помощ се състои в споразумение на удължаване на срока от 22 декември 2005 г. между MOL и унгарската държава, което е позволило на дружеството определена степен на освобождаване от увеличената такса за минна дейност за добив на въглеводороди, постановена в последващо изменение на унгарския Закон за минното дело. С оглед на формулировката на споразумението и последващото изменение, Комисията ги разглежда като част от една и съща мярка („мярката“) и в решението за откриване на процедура се оценява техният съвместен ефект.
(20)
В решението си за откриване на процедура Комисията достигна до предварително заключение, че в резултат на споразумението за удължаване на срока MOL е било защитено от бъдещи промени в таксата за минна дейност и, по-специално, от промените, определени в последващото изменение на Закона за минното дело от 2008 г. По този начин дружеството е получило по-благоприятно третиране от своите конкуренти, които упражняват дейност при сегашния разрешителен режим и които, тъй като не са сключили подобно споразумение за удължаване на срока предварително, е трябвало да платят новите увеличени такси за минна дейност. В своята предварителна оценка Комисията е взела предвид, че мярката представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, и не е намерила основание, въз основа на което тя да се счита за съвместима с вътрешния пазар, тъй като изглежда няма дерогация, която е приложима.
(21)
Повече подробности могат да бъдат намерени в решението за откриване на процедура, което се счита за неразделна част от настоящото решение.
V. МНЕНИЕ НА УНГАРИЯ
(22)
Основните аргументи на Унгария по отношение на кумулативните критерии, определящи държавната помощ, включват: i) отсъствие на селективност и ii) отсъствие на преимущество за предполагаемия получател.
(23)
По отношение на селективността унгарските власти твърдят, че мярката не е селективна, основно защото чрез сключването на споразумението за удължаване MOL е станала обект на друг режим, различен от разрешителния режим.
(24)
На първо място, Унгария потвърждава, че съществува разлика между концесионния режим и разрешителния режим, като подчертава, че при концесиите миннодобивните дружества могат да предлагат в своите концесионни оферти по-висока такса от посочената в обявлението за търг, докато при разрешителния режим таксата е постановена от Закона за минното дело. Унгария твърди също, че редом с тези два режима е съществувала необходимост от ново „квази-концесионно“ решение, определящо таксата за минната дейност в отделен договор извън концесионната система. Според Унгария споразумението за удължаване съгласно раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело може да се разглежда като подходящо правно основание за такова „квази-концесионно“ решение, което ефективно изключва правото за минна дейност от разрешителния режим и го поставя на договорна основа.
(25)
Унгария добавя, че споразумението за удължаване произчита пряко от логиката на Закона за минното дело. Според Унгария фиксирането на таксата за минната дейност за периода на споразумението за удължаване е естествен елемент от споразумението, посочен в раздел 26/A, параграф 5 от от Закона за минното дело, и не е съществувала възможност за договоряне на удължаване при други условия. Освен това, всички останали миннодобивни дружества биха могли да очакват същото, така че не е имало преференциално третиране за MOL.
(26)
По-специално, раздел 20, параграф 11 от Закона за минното дело постановява, че таксата за минната дейност представлява таксата, определена в: i) концесионното споразумение, ii) Закона за минното дело или iii) споразумението за удължаване. Следователно унгарските власти твърдят, че Законът за минното дело изрично разрешава таксата в споразумение за удължаване да остане непроменена, дори в случай на промени в законодателството. Според унгарските власти това ясно е посочено в Закона за минното дело, т.е. в раздел 26/A, параграф 5, който постановява, че увеличената такса е максимум 1,2 пъти по-голяма от първоначалната такса за минна дейност (30). Ето защо Унгария твърди, че унгарският закон изключва прилагане на по-висока такса.
(27)
По отношение на предполагаемата липса на преимущество, Унгария обяснява, че минералните ресурси са собственост на държавата и преминават в частна собственост чрез добива, осъществяван от дружества, притежаващи право на минна дейност, придобито срещу заплащане. Унгария цитира решението Ryanair като аналогично решение и твърди, че конкретната дейност на държавата е сравнима с тази на пазарен оператор, дори ако държавата действа в ролята на публичен орган (31).
(28)
Унгария отрича, че таксата за минна дейност е вид данък, определяйки я като цената, платена за добива на минерални ресурси, или като дял на държавата. Унгария подчертава, че фактът, че таксата е определена чрез закон, не е решаващо основание, за да се заключи, че това е вид данък.
(29)
Освен това Унгария обяснява също, че трите различни задължения за плащане по споразумението за удължаване (т.е. таксата за удължаване, увеличената такса за минна дейност, обхващаща всички находища, и еднократното плащане), които произтичат от съответните разпоредби на Закона за минното дело, не следва да се разглеждат като компенсация за държавата за отказа ѝ от приход, на който тя има право във всеки случай. Според Унгария, от гледна точка на държавата, тези плащания могат да се считат за допълнителен приход, в замяна на който държавата се отказва от своето право да обяви находищата на търг в рамките на концесионен режим, като се имат предвид свързаните с това рискове и потенциалният приход.
(30)
Унгария подчертава, че след оспорваното изменение на от Закона за минното дело на практика никой друг пазарен участник не е бил длъжен да плати по-висока такса за минна дейност от MOL, тъй като през съответния период не е имало конкуренти, попадащи в категориите за по-високи такси за минна дейност.
Таблица 3
Годишни плащания на MOL за такса за минна дейност (действителни и хипотетични)
(В милиони HUF)
Позиция за плащане
Действителна: съгласно споразумението за удължаване
Хипотетична: съгласно действащия Закона за минното дело
Разлика
Настояща нетна стойност на разликата през 2009 г.
2005
Еднократно плащане (32)
[…] (35)
[…]
20 000,0
28 064,5
2006
Такса за удължаване (33)
[…]
[…]
835,8
1 092,1
Такса за минна дейност (34)
[…]
[…]
5 755,7
7 520,0
Общо
[…]
[…]
6 591,6
8 612,1
2007
Такса за удължаване
[…]
[…]
769,7
926,5
Такса за минна дейност
[…]
[…]
3 428,0
4 126,4
Общо
[…]
[…]
4 197,7
5 052,9
2008
Такса за удължаване
[…]
[…]
345,8
382,9
Такса за минна дейност
[…]
[…]
-28 444,7
-31 498,5
Общо
[…]
[…]
-28 099,0
-31 115,6
2009
Такса за удължаване
[…]
[…]
211,2
211,2
Такса за минна дейност
[…]
[…]
-1 942,1
-1 942,1
О бщо
[…]
[…]
-1 730,9
-1 730,9
ОБЩ СБОР
[…]
[…]
959,5
8 883,0
Стойностите се базират на данни, предоставени от унгарските власти.
(31)
Освен това Унгария твърди, че в резултат на споразумението за удължаване, с течение на годините и като се вземат предвид всички компоненти на споразумението, включително таксата за удължаване и еднократното плащане, MOL в действителност е платила на държавата повече като абсолютна стойност, отколкото щеше да плати без споразумението за удължаване, т.е. съгласно Закона за минното дело. Действителните плащания, направени от MOL, сравнени с хипотетичните, са показани в таблица 3 по-горе. Стойностите са предоставени от унгарските власти.
(32)
Според Унгария минодобивните дружества имат оправдано правно очакване по отношение на предвидимостта на таксата за минната дейност, която следователно трябва да бъде стабилна във времето. Това са идеите, заложени в изменението на Закона за минното дело, тъй като, въпреки че таксата за минната дейност е променена, всъщност не е имало миннодобивно дружество, чиято такса за минна дейност да е променена в резултат на изменението. Според Унгария измененията на Закона за минното дело подсказват, че държавата би могла да промени таксата за минна дейност по отношение на находищата, които вече се експлоатират. Изменението от 2008 г. обаче е резултат от компромис в хода на преговорите, предшестващи приемането на Закона за минното дело. По този начин, имплицитно е прието, че са съществували оправдани правни очаквания. Вследствие на това минодобивните дружества могат оправдано да очакват, че държавата няма да увеличава някоя от тези такси едностранно. Унгария прави заключението, че като следствие от системата на Закона за минното дело и специфичните му разпоредби таксите за минна дейност остават непроменени за целия период на договора.
(33)
Накрая унгарските власти обясняват, че „клаузата за прекратяване“ се базира на причини, свързани с националната сигурност.
VI. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(34)
Комисията получи мнения от следните заинтересовани страни: MOL (получател на предполагаемата мярка за държавна помощ) и Унгарската асоциация по минно дело, на която MOL е член. И двете заинтересовани страни направиха коментари в същите насоки, както Унгария, и техните наблюдения се припокриха до голяма степен с тези на Унгария.
(35)
В противовес на становището на Комисията в решението за откриване на процедура, MOL, предполагаемият получател на въпросната мярка, заявява, че не е получило преференциално третиране на унгарския пазар за добив на въглеводороди. Основният дял от таксите за минна дейност, които MOL е платило на унгарската държава, се формира от находищата, за които се прилага J % (т.е., чиято експлоатация е започнала преди 1 януари 1998 г.), което на практика означава, че MOL плаща 64-75 %, докато неговите конкуренти (които са започнали производство на по-късен етап и експлоатират малки находища) дължат такса в размер само на 12 %.
(36)
Освен това сключването на споразумението за удължаване означава, че MOL е платила повече на държавата (като се вземат предвид всички компоненти на споразумението за удължаване), отколкото щеше да плати без споразумението, единствено на базата на първоначалния Закон за минното дело.
(37)
По отношение на аргумента на Комисията, че споразумението за удължаване не може да се счита за аналогично на концесия, тъй като е подлежало на разрешителен режим, MOL отбелязва, че удължаването на правото за минна дейност не е право, подлежащо на разрешаване на базата на едностранно решение от страна на държавата, а се предоставя само след сключване на споразумение с миннодобивното дружество. Ако целта на законодателството е този въпрос да бъде поставен в компетенциите на държавата, съответната разпоредба е щяла да има друга формулировка. Формулировката в закона подсказва, че законодателното намерение е било споразумението за удължаване да се третира по начин, аналогичен на концесиите.
(38)
В решението за откриване на процедура Комисията твърди, че съществува противоречие между твърдението на унгарските власти, че изменението на закона е било необходимо, за да се съберат повече приходи, и факта, че MOL е била на практика освободена от увеличените такси.
(39)
Според MOL това твърдение не съдържа противоречие. От една страна, дружеството е платило повече на държавата съгласно споразумението за удължаване, отколкото е щяло да плати съгласно закона. MOL плаща също много високи такси за минна дейност за находищата, за които се прилага J. В допълнение, изменението на закона би могло да има ефект върху находищата, чиято експлоатация ще започне в бъдеще.
(40)
Според MOL компонентите на плащането за удължаване не представляват в никакъв случай глоба, както предполага Комисията. Законът за минното дело определя също санкции/глоби, когато минната дейност се извършва в нарушение на закона. Таксите съгласно споразумението за удължаване са получени в резултат на процес на преговори между миннодобивното дружество и държавата. Сключването на договора не е било задължително: миннодобивното дружество е можело да избере да не сключва договор, да загуби правото си за минна дейност и след това да подаде оферта в открита тръжна процедура, при която е можело да получи в крайна сметка правото за минна дейност по-евтино.
(41)
Подвеждащо е да се сравнява MOL, което е сключило такова споразумение за удължаване, с конкурентите, действащи в разрешителен режим. Освен това, MOL подчертава, че е изпълнило всички свои задължения и разпоредбите на законодателството.
(42)
MOL също оспорва становището на Комисията, че мултипликационният коефициент „с“ е твърде нисък (тъй като е по-малък от законово определения таван 1,2-кратно увеличаване). Трябва да се вземе предвид също, че прилагането на увеличената такса за минна дейност засяга почти 150 находища, така че увеличената такса е довела до значително увеличение на приходите на държавата от минен добив.
(43)
Накрая, по отношение на аргумента на Комисията, че MOL е получила преференциално третиране, тъй като не подлежи на Брент клаузата, дружеството отбелязва, че J е също е чувствителен към промените в цените.
(44)
Унгарската асоциация по минно дело (наричана по-нататък „асоциацията по минно дело“) представлява дружества, извършващи минни дейности или дейности, свързани с минния добив. Основната ѝ цел е да подобри цялостната оперативна рамка за извършване на минни дейности в Унгария, да следи законодателните процедури и да действа в интерес на своите членове. Понастоящем тя има 66 членове, сред които и MOL. Председателят на съвета на асоциацията по минно дело е висш ръководител в MOL (36).
(45)
Според асоциацията по минно дело минодобивните дружества имат оправдано правно очакване, че таксата за минната дейност ще остане непроменена за находища, които вече се експлоатират. Ето защо държавата не може едностранно да вдига таксите „с обратно действие“ (т.е. за находища, които вече се експлоатират). Асоциацията по минно дело изрази това становище във връзка с проектозакона, предшестващ изменението на Закона за минното дело, и, според асоциацията по минно дело, този принцип е взет предвид при изменението на Закона за минното дело. Окончателната формулировка не е срещнала противопоставяне, тъй като от гледна точка на ефекта тя не повишава таксата за минна дейност при експлоатация, която вече е започнала.
(46)
По отношение на общата характеристика и икономическите условия на пазара на минни дейности асоциацията по минно дело обяснява, че периодът на изпълнение на миннодобивните проекти е относително дълъг. Могат да изминат 10-15 години между началото на проучванията и действителния добив. През тази фаза миннодобивното дружество има единствено разходи; приход не се реализира, докато не започне добивът. В допълнение, съществува присъщ геологически риск, тъй като не е сигурно, че проучванията ще бъдат успешни. Следователно проектите трябва да се планират изключително внимателно. Доходността от определен проект зависи от многобройни фактори. Предвид многобройните рискове, промишлеността очаква, че поне онези, върху които държава може да въздейства, ще останат стабилни по време на жизнения цикъл на проекта, т.е. законодателната рамка или таксата за минната дейност. Предвид специфичните характеристики на промишлеността, финансовите структури играят важна роля в проектите. Кредиторите непрекъснато следят внимателно проектите и могат дори да оттеглят финансирането си, ако условията значително се променят.
(47)
Следователно, в държавите, в които има голям политически риск, миннодобивното дружество и държавата сключват договор въз основа на частното право. В стабилните райони, като Западна Европа, такива споразумения не са необходими, защото може да се допусне, че правната рамка няма да се променя междувременно от държавата. Както миннодобивното дружество, така и кредиторите очакват стабилност от страна на държавата. Без такава стабилност се увеличава рискът за проекта; държава със стабилна икономическа политика не може да си позволява чести политически промени, защото това ще отблъсне миннодобивните предприятия.
(48)
Асоциацията по минно дело отбелязва също, че принципите на правната сигурност и придобити права са установени в практиката на европейските съдилища и унгарската конституция. Ето защо унгарският законодател няма право да повишава таксите за минна дейност за находища, които вече се експлоатират, тъй като законодателството трябва да е предвидимо. Освен това асоциацията по минно дело счита също, че „стабилността“ на таксата за минната дейност е придобито право.
(49)
Допълнителен аргумент, приведен от асоциацията по минно дело, е забраната за дискриминация. По-специално, не трябва да има дискриминация между пазарните играчи, действащи на концесионна база, и пазарните играчи при разрешителната система. Съответно унгарският законодател няма право да повишава таксите за минна дейност „с обратно действие“ за находища, които вече се експлоатират. Съдът на Европейския съюз е пояснил в многобройни решения, че правната сигурност е фундаментален елемент на европейското право. Законодателството трябва да бъде недвусмислено, точно и предвидимо, особено ако има отрицателен ефект върху физически лица или дружества (вж. цитираната съдебна практика). Асоциацията по минно дело продължава, като твърди, че принципът за правна сигурност и придобити права са установени също и в унгарската конституция и прави заключението, че съгласно европейското право и конституционните принципи законодателството трябва да бъде предвидимо.
(50)
Асоциацията по минно дело добавя накрая, че принципът за закрила на придобитите права произтича от принципа за правната сигурност. Този принцип за закрилата на придобитите права се спазва в националните и международните законодателни процедури, управляващи правото за минна дейност. Други държави-членки на ЕС също имат стабилно законодателство за минното дело, което не се променя често.
VII. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(51)
За да установи дали дадена мярка представлява държавна помощ, Комисията трябва да оцени дали оспорваната мярка изпълнява условията на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Този член гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с общия пазар“. По-долу Комисията взема предвид тази разпоредба, когато оценява дали оспорваната мярка представлява държавна помощ.
(52)
Като начало трябва да се припомни, че дадена мярка може да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, независимо от нейната правна форма. Дори ако споразумението за удължаване е сключено съгласно съответните разпоредби на Закона за минното дело и дори ако Унгария има право да определя таксата за минната дейност чрез закон, това не означава само по себе си, че тези действия или техният ефект са съвместими с правилата за държавната помощ на ЕС. Фактът, че дадена мярка е съвместима с националното право, няма отношение към нейната съвместимост с правилата за държавната помощ на ДФЕС.
(53)
Освен това, както вече е посочено в решението за откриване на процедура, Комисията не счита, че взет отделно, някой от елементите в този случай, т.е. съответните разпоредби на Закона за минното дело, споразумението за удължаване и изменението на Закона за минното дело, противоречи на правилата за държавна помощ. Вместо това в настоящия случай Комисията разглежда действията на държавата съвкупно като „мярката“ и оценява ефекта от споразумението за удължаване в комбинация с последващите изменения на Закона за минното дело.
(54)
По отношение на аргументите на Унгария, че таксата за минната дейност не представлява данък, а дял на държавата, Комисията отбелязва, че този аргумент няма отношение от гледна точка на оценката на държавната помощ. Правилата за държавната помощ са приложими към всякакви видове разходи, които трябва да се направят от предприятията и от които те са освободени чрез държавна мярка. Във всеки случай трябва да се отбележи, че административното разрешаване на експлоатацията на минерални и въглеводородни ресурси изглежда е характерна роля на публичните органи; плащанията за такова разрешение са сравними с данък или административна такса.
(55)
Накрая, по отношение на клаузата за прекратяване, Комисията счита, че това не е въпрос, свързан с държавна помощ. Фактът, че в споразумението се посочва, че договорът се прекратява, ако трета страна придобие повече от 25 % от MOL, е мярка, която не включва държавни ресурси.
(56)
За да се счита за държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде конкретна или селективна в смисъл, че облагодетелства някои предприятия или производството на някои стоки.
(57)
Съгласно практиката на Съда (37) по отношение на оценката на условието за селективност, което е един от елементите, формиращи понятието държавна помощ, член 107, параграф 1 от ДФЕС изисква оценка дали, при конкретна законова схема, дадена държавна мярка е такава, която „поставя в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на някои стоки“ в сравнение с други предприятия, които са в правно или фактическо положение, което е сравнимо предвид преследваната от въпросната мярка цел.
(58)
Съдът нееднократно постановява, че член 107, параграф 1 от ДФЕС не прави разлика между причините или целите на държавната помощ, а ги дефинира по отношение на техния ефект (38).
(59)
Концепцията за държавна помощ не се отнася обаче за държавни мерки, които правят разлика между предприятия, при които диференциацията произтича от естеството или цялостната структура на системата, от която са част.
(60)
Комисията не е съгласна с аргументацията на унгарските власти и на заинтересованите страни относно отсъствието на селективност.
(61)
За да се определи дали дадена мярка е селективна, трябва да се определи приложимата референтна система (39).
(62)
В разглеждания случай Комисията счита, че приложимата референтна система за оценката е разрешителният режим. MOL не е била длъжна да участва в търг за правото да получи концесия в закрит район. Вместо това то е получило правото за минна дейност за своите находища при разрешителен режим и се конкурира с пазарните участници при този режим. Споразумението за удължаване представлява част от разрешителния режим. Самият факт, че MOL не е могло да започне добив в рамките на постановения срок и е трябвало да изиска споразумение за удължаване не може да доведе до промяна в референтната система. Приемането на такъв аргумент би довело до положение, при което дадено дружество получава индивидуално третиране, както е случаят при концесионния режим, но без публичен търг.
(63)
Всъщност решението на унгарските власти при определянето дали находището е предмет на концесия или разрешителен режим е по преценка. По този начин, ако унгарските власти искат да предоставят права за минна дейност на договорна основа, те могат да изберат прозрачна концесионна процедура, която включва провеждане на открит търг. Комисията не може да приеме, че непрозрачната, т.н. „квази-концесия“, която понастоящем се отнася само за едно дружество (MOL), може да се счита за отделна референтна система.
(64)
Освен това Унгария е разполагала с голям избор за удължаване на разрешението, както и за последващо изменение на съответните разпоредби на Закона за минното дело (въпреки че са ѝ били известни преимуществата, които това ще има за MOL, тъй като това дружество е единственият пазарен играч за въглеводороди, сключило споразумение за удължаване). Унгария е била свободна да определи таксата за минната дейност по всяко време, т.е. тя е можела да реши да не изменя закона изобщо. От гледна точка на нейния ефект, поредицата от действия недвусмислено е облагодетелствала едно конкретно предприятие.
(65)
С оглед на горното Комисията прави заключението, че референтната система е разрешителният режим.
(66)
Съгласно рамката на разрешителния режим споразумението за удължаване има ясно селективно действие. Наистина, както самите унгарски власти потвърждават, когато договарят условията на това споразумение, страните разполагат с определена възможност за маневриране и определяне на различни компоненти на плащанията и, което по-важно, могат дори да решат изобщо да не сключват споразумение. По този начин унгарските власти са имали право на преценка дали да сключат такова споразумение с MOL (или с друг пазарен участник) (40).
(67)
Такова третиране не може да се обясни чрез логиката или естеството на системата. От една страна се налагат такси за минна дейност, за да се гарантира приход за държавата от добитата стойност. От друга страна, компонентите на плащанията съгласно споразумението за удължаване се плащат в замяна на удължаването като допълнителна такса. В настоящия случай обаче сключването на споразумението за удължаване и последващото увеличаване на таксите за MOL е довело до парадоксално положение, при което MOL, след като не е успяло за започне своевременно производство, се възползва от по-ниски такси за минна дейност до 2020 г. на практика за всички свои находища в разрешителен режим, докато неговите конкуренти, които подлежат в същата степен на разрешителния режим и които са започнали производство своевременно и следователно не са сключили споразумение за удължаване, трябва да плащат по-високи установени от закона такси.
(68)
Това е единственото споразумение за удължаване, сключено във връзка с въглеводороди. MOL отбелязва, че съществуват и други действащи споразумения за удължаване за твърди минерални ресурси. Комисията отбелязва обаче, че това засяга други видове минерални ресурси, които са предмет на такса за минна дейност съгласно Закона за минната дейност, различна от такста за въглеводородите. Трябва да се отбележи също, че при твърдите минерални ресурси няма промяна в таксата за минна дейност, въведена чрез изменението на Закона за минното дело, (т.е. пазарните играчи, сключили такова споразумение, не са засегнати от същата „поредица от мерки“ и следователно не са получили преимущество).
(69)
Въз основа на горното, въпреки аргументите, изложени от Унгария, Комисията счита, че поредицата от действия, т.е. формулировката на раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело, споразумението за удължаване, сключено въз основа на същия, и последващото изменение на Закона за минното дело, са били селективни в полза на MOL.
(70)
Комбинираният ефект от поредицата от действия е такъв, че от притежателите на разрешителни за минна дейност, предоставени съгласно раздел 5 от Закона за минното дело, единствено MOL получава специален режим, който го защитава срещу увеличение на таксата за минна дейност, дължима при нормални обстоятелства за добив на въглеводороди.
(71)
В заключение, поради наличието на широко право на преценка при сключването на споразумение за удължаване и предвид факта, че на практика освобождаването е насочено към едно отделно дружество, критерият за селективност е спазен.
(72)
Противно на аргументите на унгарските власти, Комисията е на мнение, че държавата не упражнява икономическа дейност като издава разрешения за минни дейности. По-скоро, предоставянето на административни концесии или разрешения за минна дейност е свързано с упражняването на правомощия, които са характерни за публичните органи, тъй като тази дейност поначало не може да се упражнява от частен участник (41). В Унгария - както в други държави-членки на ЕС - никой частен участник не е първоначалният собственик на минералните ресурси. Правните системи на държавите-членки възлагат контрол като цяло върху минералните ресурси на публичните органи (42). Следователно, решението да се позволи на дадено дружество да експлоатира минералните ресурси под формата, избрана от държавата-членка, и срещу заплащане на определени такси, е, по своето естество и правила, въпрос, решаван от публичните власти, и може да се категоризира като упражняване на правомощията на публичните власти. Интервенцията на Унгария, която цели да подчини минната дейност на административен надзор, служи на общия интерес, а не на търговските интереси. Това поведение следва да се счита за форма на държавна намеса от страна на публичен орган, която не е сходна с поведението на частен инвеститор в условията на пазарна икономика (43).
(73)
Дори ако в настоящия случай разрешаването на минна дейност се счита за икономическа дейност, чрез която държавата преследва търговски цели (каквато то не е), Комисията отбелязва, че не съществува ясна и пряка връзка в парично отношение между равнището на таксите за минна дейност, определени от Унгария за MOL, и стойността на разрешението за минна дейност. Обосновката на Унгария, а именно, че е действала като пазарен оператор, когато е сключила споразумението за удължаване, не се потвърждава. По-специално, няма признаци, че провеждането на тръжна процедура за концесията на 12 находища (която е нямало да бъде удължена) е нямало да доведе до по-висока оферта от конкурент. Унгария не е успяла да покаже също, че при сключването на споразумението за удължаване е взела предвид всички съответни фактори и рискове от търговска гледна точка, т.е. всички компоненти на плащанията съгласно споразумението за удължаване, възможните по-високи такси, определени от Закона за минното дело до 2020 г., продължителността на споразумението и възможните конкуренти.
(74)
Друг аргумент на Унгария е, че след оспорваното изменение на Закона за минното дело, никой друг пазарен участник не е бил в действителност длъжен да плати по-висока такса за минна дейност от MOL, тъй като не е имало конкуренти, попадащи в категориите за по-висока такси за минна дейност през съответния период.
Таблица 4
Обобщение на приложимите такси за минна дейност преди и след измененията на Закона за минното дело
Такса, приложима до 2008 г.
Такса, приложима през 2008 г.
Такса, приложима от 23 януари 2009 г.
Такса за находищата по договора на MOL
Приложима до 2020 г.
Производство, започнало преди 1 януари 1998 г.
J % (46)
(най-малко 12 %)
J %
(най-малко 30 %, + 3 % или 6 % Брент клауза)
J %
(най-малко 30 %, + 3 % или 6 % Брент клауза)
J % × c (47)
(най-малко 12 %)
Производство, започнало между 1 януари 1998 г. и 1 януари 2008 г.
12 %
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 % × c
(~ 12.24 % (45)
Производство започнало след 1 януари 2008 г. (44)
Газови находища с годишно производство по-малко от 300 млн. m3
Нефтени находища с годишно производство по-малко от 50 kt
NA
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
12 % × c
(~ 12.24 % (45)
Газови находища с годишно производство между 300 млн. m3 и 500m m3
Нефтени находища с годишно производство между 50 kt и 200 kt
20 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
20 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Газови находища с годишно производство над 500 млн. m3
Нефтени находища с годишно производство над 200 kt
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
30 %
(+ 3 % или 6 % Брент клауза)
Въглеводороди със специални условия на добив
12 %
12 %
Голямо количество инертен газ
8 %
8 %
(75)
Този аргумент следва да бъде отхвърлен.
(76)
Таблица 4 по-горе обобщава степента, в която споразумението за удължаване и последващото изменение на Закона за минното дело са довели до по-ниски такси за MOL от постановените от Закона за минното дело.
(77)
Първо, данните, предоставени от унгарските власти, показват, че всъщност е имало пазарни играчи, експлоатиращи находища по силата на разрешителния режим, които са подлежали на по-висока такса за минна дейност от тази, платена от MOL, между 8 януари 2008 г. и 23 януари 2009 г. в резултат на първото изменение на Закона за минното дело и също от 23 януари 2009 г., до днешна дата в резултат на второто изменение на Закона за минното дело. Данните, предоставени от унгарските власти, показват, че през 2008 г. е имало находища, експлоатирани при разрешителен режим от дружества, различни от MOL, които са платили повече от 12 % (между 14,24 % и 18 %) в резултат на прилагането на Брент клаузата (48).
(78)
Второ, въпреки че унгарските власти твърдят, че има само конкуренти, които експлоатират или се очаква да започнат да експлоатират по-малки находища (т.е. произвеждат по-малко от 500 m3 или 200 kt), Комисията отбелязва, че дори ако такива по-малки полета попадат в категорията за 12 %, те ще трябва да платят въпреки това надбавката по клаузата Брент, когато това е приложимо. Това може да доведе до такса за минна дейност с размер до 18 %. Комисията припомня отново, че ефектът от мерките е, че MOL не подлежи на Брент клаузата, определена в Закона за минното дело за всички останали оператори.
(79)
Трето, що се отнася до настоящата обща пазарна среда в Унгария, там съществуват няколко минодобивни дружества, извършващи дейности по добив на въглеводороди. В допълнение има няколко дружества, извършващи проучвания, които могат да започнат експлоатация на находища и да станат конкуренти на MOL. Всички нови оператори по разрешителния режим ще подлежат на законна такса за минна дейност и ще бъдат конкуренти на MOL, единственото дружество, чиито находища са освободени от таксата, приложима съгласно общия разрешителен режим и които подлежат на по-ниски такси.
(80)
Четвърто, Комисията отбелязва, че в действителност MOL подлежи на такса в размер приблизително на 12,24 % не само за удължаването, предоставено за 12 находища, но за всички негови находища, чиято експлоатация е започнала след 1 януари 1998 г. при разрешителен режим към момента на споразумението от 2005 г., и такса в размер на J % за всички находища, чиято експлоатация е започнала преди 1 януари 1998 г. Освен това таксата на MOL се определя от споразумението за удължаване на 12,24 % до 2020 г. По този начин MOL има преимущество за повечето от своите находища, експлоатирани при разрешителен режим, за значителен период от време.
(81)
Пето, ако, хипотетично, асоциацията по минно дело не се беше съгласила с удължаването за 12-те находища, всички останали находища на MOL в разрешителен режим също биха подлежали на значително по-висока такса за минна дейност, което би могло да означава по-високи приходи за държавата (49). Освен това, както е споменато в съображение 73, държавата е можела да проведе тръжна процедура за концесия на 12 находища, за които не е дадено удължаване, чрез която да получи потенциално по-висока оферта от конкурент.
(82)
Относно аргумента на Унгария, че MOL е платило по-висока такса за минна дейност, а именно 12,24 %, през 2006 г. и 2007 г., Комисията отбелязва, че това няма отношение.
(83)
Преди всичко, това се дължи на факта, че MOL е трябвало да плати постановеното увеличение на таксата за минна дейност (от 12 % на 12,24 %), както всяко друго дружество, което желае да удължи своето разрешение за минна дейност, би трябвало да направи. В това отношение MOL е получило стандартно третиране и не е било поставено в неблагоприятно положение. По-благоприятното положение на MOL също не се е било проявило все още: това се е случило в крайна сметка към момента на първото изменение на Закона за минното дело, т.е. считано от 8 януари 2008 г.
(84)
Освен това, през 2008 г. MOL е платило 28,4 милиарда HUF, а през 2009 г. 1,9 милиарда HUF по-малко такси за минна дейност за находищата, експлоатирани от него, отколкото е щяло да плати, ако е подлежало на действащия тогава Закон за минното дело.
(85)
По отношение на останалите компоненти на плащанията съгласно раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело (т.е. таксата за удължаване и еднократното плащане), те са платени в замяна на удължаване, а не за правото на по-ниски такси от онези, приложими за неговите конкуренти. Тези компоненти на плащанията не могат да се считат също за „авансово плащане“ на такси за минна дейност, дължими за по-късни периоди. Формулировката на раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело е ясна в това отношение. По-специално, тя гласи, че „дружеството плаща такса, ако му бъде предоставено удължаване“. Останалите два елемента са свързани с броя на находищата, за които е предоставено удължаване. По този начин раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело установява ясна връзка между удължаването и задължението за плащане.
(86)
Съгласно съдебната практика помощ, предоставена на дружество, не може да се компенсира чрез такса, наложена на същото дружество, която представлява специална отделна такса без връзка с мярката, представляваща помощ (50). Във въпросния случай, както е описано в съображение 85, останалите компоненти на плащанията съгласно раздел 26/A, параграф 5 от Закона за минното дело представляват такса за удължаване, която може да се счита за специална отделна такса без връзка с последващото изменение на определените от закона такси при разрешителния режим.
(87)
Накрая Комисията отбелязва, че сключването на споразумението за удължаване и последващото увеличение на таксите за MOL са довели до парадоксално положение, при което MOL, след като не е успяло за започне своевременно производство, ще плаща по-ниски такси за минна дейност до 2020 г. за почти всички свои находища в разрешителен режим, докато неговите конкуренти, които не са сключили споразумение за удължаване, тъй като са започнали производство своевременно и подлежат в същата степен на разрешителния режим, трябва да плащат по-високи определени от закона такси.
(88)
Въз основа на горното Комисията прави заключението, че мярката дава на MOL преимущество. Тя защитава MOL от плащане на разходи, които дружеството би платило в противен случай. Комбинираният ефект от споразумението за удължаване и последвалото изменение на Закона за минното дело води до предоставяне на преимущество на това дружество.
(89)
Мярката включва пропуснати приходи, които държавата е можела да получи и които следователно са предоставени от държавните ресурси.
(90)
MOL е интегрирано дружество за нефт и газ и отговаря на критериите за предприятие. То се конкурира с други предприятия, които не са облагодетелствани от същото преимущество. Следователно мярката нарушава конкуренцията. Освен това MOL действа в сектор, в който съществува търговия между държавите-членки; критерият за засягане на търговията в рамките на Съюза също е изпълнен.
(91)
Въз основа на горните аргументи Комисията счита, че мярката отговаря на критериите, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС. При тези обстоятелства мярката следва да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
VIII. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(92)
Член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3 от ДФЕС предвиждат освобождаване от общото правило, че държавната помощ е несъвместима с вътрешния пазар, както е посочено в член 107, параграф 1.
(93)
По-долу Комисията оценява съвместимостта на мярката с тези изключения. Следва да се отбележи, че Унгария не излага никакви аргументи по отношение на съвместимостта с вътрешния пазар.
(94)
Освен това следва да се отбележи също, че мярката води до намаляване на разходите, които MOL би платило при нормални обстоятелства и следователно трябва да се счита за оперативна помощ.
(95)
Освобождаването, предвидено в член 107, параграф 2 от ДФЕС, не се отнася за настоящия случай, тъй като тази мярка няма социален характер, не е предоставена на отделни потребители, не е предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития и не е предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, които са засегнати от разделението на Германия.
(96)
Други случаи на освобождаване са определени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(97)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че „помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост“ могат да се обявят за съвместими с вътрешния пазар. Цялата територия на Унгария се е считала за такъв регион към момента на присъединяването и повечето от нейните региони все още имат право на такава помощ (51).
(98)
Съвместимостта на държавната помощ за подпомаганите региони се урежда от Насоките на Комисията за национална регионална помощ за 2007-2013 г. (52) (наричани по-нататък „Насоките за регионалната помощ“). Съгласно Насоките за регионалната помощ държавната помощ може по принцип да бъде разрешена единствено за инвестиционни разходи (53). Както вече е споменато по-горе, въпросната помощ не може да се счита за инвестиционна помощ. Що се отнася до оперативната помощ, мярката не улеснява развитието на дейности или икономически региони и не е ограничена по време, не е дегресивна или пропорционална на това, което е необходимо, за да се поправят определени икономически затруднения (54).
(99)
С оглед на горното Комисията прави заключението, че помощта не подлежи на дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(100)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че „помощите за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“ могат да се обявят за съвместими с вътрешния пазар.
(101)
Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, нито че е открила данни, че е предназначена за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на Унгария.
(102)
С оглед на горното Комисията прави заключението, че помощта не отговаря на критериите за дерогация, определени в член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС.
(103)
член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС гласи, че помощите за насърчаване на културата и опазване на наследството могат да се обявят за съвместими с ДФЕС, доколкото тези помощи не засягат условията на търговия и конкуренция в рамките на Съюза в степен, противоречаща на общия интерес. Това очевидно не се отнася до настоящия случай.
(104)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е изготвила редица насоки и съобщения, които обясняват как тя ще прилага дерогацията, съдържаща се в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(105)
Независимо от това Комисията счита, че поради естеството и характеристиката на помощта изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай. Освен това Унгария не твърди, че помощта би могла да бъде съвместима съгласно тези правила.
(106)
Ето защо оценяваната помощ представлява несъвместима държавна помощ.
IX. ОПРАВДАНИ ПРАВНИ ОЧАКВАНИЯ, ПРИДОБИТИ ПРАВА И ДИСКРИМИНАЦИЯ
(107)
Въпреки че Комисията не оспорва аргумента, че предвидимостта като цяло е стимул за инвестициите, трябва да се отбележи, че предвид задължителния характер на надзора върху държавната помощ от страна на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, предприятия, които са получили такава помощ, по принцип нямат право на оправдано правно очакване, че помощта е законна, освен ако не е била предоставена в съответствие с процедурата за държавна помощ (55). В това отношение никой получател не може да се позове на добросъвестност, за да защити придобити права и да избегне възстановяване (56).
(108)
Вярно е, че Съдът нееднократно постановява, че правото на позоваване на принципа на защита на оправданите правни очаквания се предоставя на всяко лице в положение, при което орган на Европейския съюз е породил у него/нея основание за обосновани очаквания. Въпреки това никой не може да се позове на нарушение на този принцип, когато липсват конкретни уверения, предоставени му от администрацията (57). В настоящия случай MOL не е получило уверение от орган на ЕС, което може да обоснове оправданите правни очаквания.
(109)
Вярно е също, че получател на неправомерно предоставена помощ има право да се позове на извънредни обстоятелства въз основа на които оправдано е допуснало, че помощта е законна, като отказва по този начин да върне помощта. В настоящия случай обаче не са налични извънредни обстоятелства. Обратното, изменението от 2008 г. на Закона за минното дело показва, че минодобивните дружества не могат по принцип да разчитат на отсъствието на каквито и да е промени в закона.
(110)
Комисията отбелязва, че таксата за минна дейност за находища, които вече се експлоатират, е била изменена неотдавна два пъти, а именно от 8 януари 2008 г. и от 23 януари 2009 г. Първо, трябва да се подчертае, че изменението от 2008 г. на Закона за минното дело е предназначено за съществуващите разрешения за минна дейност. Това става ясно от факта, че фомулировката на Закона за минното дело от 2008 г. засяга също условията на разрешенията, предоставени преди 2008 г. Таксите за тези разрешения са променени с влизането в сила на новия Закон за минното дело. Това доказва, че притежателите на разрешения нямат оправдани правни очаквания или придобито право, въз основа на което нивото на таксите да остане непроменено през целия срок на тяхното разрешение.
(111)
Обратно на заявеното от Унгария и останалите заинтересовани страни, съдебната практика на ЕС потвърждава, че физическите лица не могат да разчитат на отсъствието на промени в закона (58). По същия начин промените в закона също не се възпират от принципа за правната сигурност.
(112)
По отношение на аргумента за дискриминация, той също трябва да бъде отхвърлен. Повишаването на таксата не е дискриминационно действие, ако се прилага за всички, особено след като няма диференциация в режима, т.е. няма разграничение между предприятията, действащи в разрешителен режим.
X. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(113)
Съгласно ДФЕС и практиката на Съда на Европейските общности, когато за дадена помощ се установи, че не е съвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши, че съответната държава трябва да я забрани или измени (59). Съдът последователно постановява, че задължението на дадена държава да забрани помощ, която се счита от Комисията за съвместима с вътрешния пазар, е предназначено да възстанови съществуващото преди това положение (60). В този контекст Съдът е установил,че тази цел се постига, когато получателят изплати сумите, предоставени му като незаконна помощ, като по този начин се отказва от преимущество, което е имал пред своите конкуренти на пазара, и положението преди плащането на помощта се възстанови (61).
(114)
Съгласно тази практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 (62) определя, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(115)
По този начин, предвид факта, че въпросната мярка следва да се счита за неправомерна и несъвместима помощ, тя трябва да се възстанови, за да се върне положението, което е съществувало на пазара, преди да бъде отпусната. Следователно сумата, която подлежи на възстановяване, трябва да се изчисли от датата, от която преимуществото е започнало да се натрупва за получателя, т.е. когато помощта е била отпусната на получателя, и върху тази сума следва да се начисли лихва за възстановяване до момента на действителното възстановяване.
(116)
В настоящия случай мярката следва да се счита за поредица от действия на държавата. Чрез споразумението за удължаване MOL е била защитена от бъдещи увеличения на установената по закон такса за минна дейност. Преимуществото за MOL се е осъществило, когато първото изменение на Закона за минното дело е влязло в сила, което е било на 8 януари 2008 г. Това е датата, от която MOL е било de facto освободено от тежестта на по-високите такси и следователно е било облагодетелствано в сравнение със своите конкуренти.
(117)
Както е обяснено в съображения 61-65, приложимата референтна система е тази на другите пазарни участници, действащи при разрешителния режим. Следователно преимуществото се състои в разликата между действителната такса за минна дейност, която MOL е платило след изменението на Закона за минното дело за своите находища, действащи в разрешителен режим, и таксите, постановени в Закона за минното дело.
(118)
Както вече е описано в съображение 85 по-горе, Комисията счита, че останалите компоненти на плащането в споразумението (таксата за удължаване и еднократното плащане) са платени в замяна на удължаване, а не за правото на по-ниски такси от онези, приложими за неговите конкуренти. Това означава, че те няма да се вземат предвид при изчисляването на преимуществото.
Таблица 5
Сума на действителното и хипотетичното задължение на MOL за плащане на такса за минна дейност за съответния период
Такса за минна дейност
Действителна (63)
(съгласно споразумението за удължаване) милиони HUF
Хипотетична
(съгласно действащият Закон за минното дело) милиони HUF
Разлика милиони HUF
2008 г.
106 226,3
134 671,0
-28 444,7
2009 г.
67 099,7
69 041,8
-1 942,1
(119)
Разликата, както е показано в таблица 5, следователно е 28,4 милиарда HUF през 2008 г. и 1,9 милиарда HUF през 2009 г., т.е. общо 30,3 милиарда HUF. Това е сумата, която Унгария ще трябва да получи обратно от MOL, заедно с лихвен процент за възстановяване. Възстановяването ще се отнася също за сумите за 2010 г., за които все още няма налични данни.
(120)
Разликата в размер на пропуснатата такса за минна дейност между 2008 г. и 2009 г. се дължи на факта, че второто изменение на Закона за минното дело, което е влязло в сила на на 23 януари 2009 г. (след решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване), правното положение преди изменението от 2008 г. е възстановено, най-малкото частично, за определени находища, т.е. за находища, чиято експлоатация е започнала между 1998 г. и 2008 г.
XI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(121)
Въз основа на горното Комисията прави заключението, че мярката, която облагодетелства MOL, т.е. комбинацията от споразумението за удължаване и изменението от 2008 г. на Закона за минното дело, представлява държавна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(122)
Предвид факта, че мярката следва да се счита за незаконосъобразна и несъвместима помощ, помощта трябва да се възстанови от MOL, за да се възстанови положението, което е съществувало на пазара преди тя да бъде предоставена.
(123)
Сумата, която трябва да се възстанови, е 28 444,7 милиона HUF за 2008 г. и 1 942,1 милиона HUF за 2009 г. Сумата, която трябва да се възстанови за 2010 г. по отношение на направените вече плащания на такса за минна дейност, трябва да бъде изчислена от Унгария по същия начин, както за 2008 г. и 2009 г., до момента на отмяната на мярката,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Комбинацията от фиксирана такса за минна дейност, дефинирана в споразумението за удължаване, сключено между унгарската държава и MOL Nyrt. на 22 декември 2005 г., и последващите изменения на Закон XLVIII от 1993 г. за минната дейност, представлява държавна помощ за MOL Nyrt. по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
2. Държавната помощ, посочена в член 1, параграф 1, предоставена по незаконосъобразен начин от Унгария на MOL Nyrt. в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, е несъвместима с вътрешния пазар.
3. Унгария прекратява предоставянето на държавната помощ, посочена в параграф 1, в срок от два месеца след датата на нотифициране на настоящото решение.
Член 2
1. Унгария възстановява от получателя помощта, посочена в член 1.
2. Общият размер на държавната помощ възлиза на 28 444,7 милиона HUF за 2008 г. и 1 942,1 милиона HUF за 2009 г. По отношение на 2010 г. сумата на помощта следва да се изчисли от Унгария до момента на отмяната на мярката.
3. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която са предоставени на получателя, до датата, на която са възстановени в действителност.
4. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с разпоредбите на глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004, последно изменен от Регламент (ЕО) № 271/2008.
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Унгария прави необходимото за изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца след датата на уведомяването за него.
Член 4
1. В срок от два месеца от датата на уведомяването за настоящото решение Унгария предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихва за възстановяване), която следва да се възстанови от получателя, включително изчислената сума на помощта за 2010 г.;
б)
подробно описание на вече взетите или планираните мерки в съответствие с настоящото решение;
в)
документи, показващи, че на получателя е било наредено да възстанови помощта.
2. Унгария осведомява Комисията за напредъка по предприетите национални мерки за изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. Тя предава незабавно информация, при обикновено искане от Комисията, относно вече взетите и планираните мерки в съответствие с настоящото решение. Тя предоставя също и подробна информация относно размера на помощта и на лихвата по възстановяване, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Република Унгария.
Съставено в Брюксел на 9 юни 2010 година.
KOMISIJAS LĒMUMS
(2010. gada 9. jūnijs)
par valsts atbalstu C 1/09 (ex NN 69/08), ko Ungārija piešķīrusi uzņēmumam MOL Nyrt.
(izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 3553)
(Autentisks ir tikai teksts ungāru valodā)
(Dokuments attiecas uz EEZ)
(2011/88/ES)
EIROPAS SAVIENĪBAS KOMISIJA,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 108. panta 2. punkta pirmo daļu,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu un jo īpaši tā 62. panta 1. punkta a) apakšpunktu,
ņemot vērā Komisijas lēmumu, ar kuru attiecībā uz atbalstu C 1/09 (ex NN 69/08) (1) Komisija nolēma uzsākt Līguma 108. panta 2. punktā noteikto procedūru (2),
uzaicinājusi ieinteresētās personas saskaņā ar iepriekš minētajiem noteikumiem iesniegt piezīmes un ņemot vērā to piezīmes,
tā kā:
I. PROCEDŪRA
(1)
Pēc 2007. gada 14. novembrī saņemtās sūdzības Komisija 2009. gada 13. janvārī uzsāka oficiālu izmeklēšanas procedūru par pasākumiem, kurus Ungārija veikusi un kuri, iespējams, ir valsts atbalsts Ungārijas uzņēmumam Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (turpmāk “MOL”).
(2)
Ungārija savas piezīmes attiecībā uz Komisijas lēmumu par procedūras uzsākšanu iesniedza 2009. gada 8. aprīlī.
(3)
Lēmums par procedūras uzsākšanu Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tika publicēts 2009. gada 28. martā (3). Piezīmes 2009. gada 27. aprīlī saņemtas no divām ieinteresētām personām - MOL un Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas (Magyar Bányászati Szövetség).
(4)
Komisija pārsūtīja šīs piezīmes Ungārijai 2009. gada 2. jūnija vēstulē. Ungārija 2009. gada 3. jūlija vēstulē paziņoja, ka tai nav piezīmju par ieinteresēto personu apsvērumiem.
(5)
Komisija 2009. gada 21. septembrī un 2010. gada 12. janvārī lūdza Ungārijas iestādes sniegt papildu informāciju, un Ungārija atbildēja 2009. gada 19. oktobra un 2010. gada 9. februāra vēstulē.
II. ATBALSTA SAŅĒMĒJS
(6)
MOL ir Budapeštā, Ungārijā, reģistrēts integrēts naftas un gāzes uzņēmums. MOL pamatdarbība Ungārijas tirgū ietver izpēti jēlnaftas un dabasgāzes atradņu atklāšanai un šo izejvielu ieguvi, gāzes produktu ražošanu, jēlnaftas produktu pārstrādi, pārvadāšanu, glabāšanu un izplatīšanu gan mazumtirdzniecībā, gan vairumtirdzniecībā, dabasgāzes pārvadi un olefīnu un poliolefīnu ražošanu un pārdošanu. Turklāt MOL grupā (kurā iekļauts uzņēmums MOL) ietilpst vēl vairāki citi Ungārijas un ārvalstu meitasuzņēmumi (4).
(7)
Ungārijā un Slovākijā MOL grupa ir tirgus līdere visos tās pamatdarbības veidos. MOL un MOL grupas neto pārdošanas apjoms 2008. gadā attiecīgi bija aptuveni 6,8 miljardi euro un 13 miljardi euro (5). Tajā pašā gadā pamatdarbībā gūtā peļņa attiecīgi bija aptuveni 400 miljoni euro un 732 miljoni euro.
III. PASĀKUMA APRAKSTS
(8)
Vispārīgie noteikumi, ar kuriem Ungārijā regulē derīgo izrakteņu ieguvi, ir noteikti 1993. gada Likumā par derīgo izrakteņu ieguvi (turpmāk “Derīgo izrakteņu ieguves likums”) (6), ar kuru regulē arī ar ogļūdeņražu (t. i., jēlnaftas un dabasgāzes) ieguvi saistītās darbības (ģeoloģisko izpēti, izpēti un ieguvi).
(9)
Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir nošķirta derīgo izrakteņu ieguve, ko veic, pamatojoties uz diviem dažādiem juridiskiem instrumentiem: i) koncesiju (7) un ii) atļauju (8).
-
Koncesijas gadījumā par ieguves rūpniecību atbildīgais ministrs (turpmāk - “atbildīgais ministrs”) noslēdz līgumu (9) ar atklātās izsoles (10) uzvarētāju par “slēgtas teritorijas” izmantošanu.
-
Šī ir atšķirība no “atklātām teritorijām” (11) - attiecībā uz tām Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde nevar atteikties izsniegt atļauju derīgo izrakteņu ieguves tiesībām, ja pieteikuma iesniedzējs atbilst likumā noteiktajiem nosacījumiem (12).
(10)
Kā noteikts Derīgo izrakteņu ieguves likumā (13), slēgtās teritorijās ieguvi var veikt tikai, pamatojoties uz koncesiju. Tāpēc par atklātu uzskatāma jebkura teritorija, kas nav slēgta. Saskaņā ar Ungārijas sniegto skaidrojumu sākotnējais nolūks bija visus derīgo izrakteņu ieguves laukus noteikt par nodošanai koncesijā paredzētām slēgtām teritorijām. Atklātās teritorijas ar, iespējams, mazāku derīgo izrakteņu daudzumu būtu izņēmums. Šādus laukus uzskatīja par mazāk vērtīgiem, un nebija paredzams, ka atklātā izsolē par tiem varētu saņemt piedāvājumus.
(11)
Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikts arī, ka valstij par derīgo izrakteņu ieguvi pienākas maksa, tās lielumu nosakot procentos no iegūto izrakteņu vērtības (14). Maksa par ieguvi atšķiras atkarībā no piemērojamā režīma.
-
Koncesiju gadījumā maksu par ieguvi nosaka koncesijas nolīgumā (15).
-
Ja derīgos izrakteņus iegūst, pamatojoties uz atļauju, maksu nosaka atbilstīgi Derīgo izrakteņu ieguves likumam (16). Līdz 2008. gada janvārim maksa, kas saistīta ar ogļūdeņražu ieguvi, to veicot ar atļauju, sasniedza 12 % laukos, kuru izmantošanu uzsāka no 1998. gada 1. janvāra, un J % - laukos, kuru izmantošanu uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra (17). Faktors “J” bija aprēķināmi pēc formulas, kas pamatojās uz retrospektīvām gāzes cenām, iegūto daudzumu un vērtību; to minimālā vērtība bija 12 %.
(12)
Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā ir noteikts, ka ieguves uzņēmumam, kas ieguvi veic saskaņā ar atļauju, ieguves tiesības anulē, ja ieguve netiek uzsākta piecu gadu laikā pēc Derīgo izrakteņu ieguves pārvaldes izsniegtajā atļaujā norādītās dienas (18).
(13)
Šajā pantā ir noteikta arī šā termiņa pagarināšanas iespēja, atbildīgajam ministram noslēdzot nolīgumu ar ieguves uzņēmumu (19). Pantā ir noteiktas trīs dažādas maksas, kas maksājamas, ja piešķirts ieguves tiesību termiņa pagarinājums:
a)
pirmkārt, par neizmantotajiem laukiem līdz to izmantošanas uzsākšanai ir noteikta maksa par termiņa pagarināšanu; šī maksa ne vairāk kā 1,2 reizes pārsniedz sākotnējo maksu par ieguvi, ko aprēķina pēc derīgo izrakteņu hipotētiskā daudzuma, jo šis maksājums jāveic pirms ieguves faktiskas uzsākšanas laukā;
b)
otrkārt, ja iesniegums par pagarinājuma piešķiršanu attiecas uz vairāk nekā diviem laukiem, par termiņa pagarināšanu noteiktā likme ir jāpiemēro visiem uzņēmuma ieguves laukiem;
c)
treškārt, ja pagarinājums attiecas uz vairāk nekā pieciem laukiem, papildus var iekasēt vienreizēju maksājumu (20).
(14)
MOL2005. gada 19. septembrī lūdza pagarināt iepriekš uz atļaujas pamata piešķirto ieguves tiesību termiņu divpadsmit ogļūdeņražu ieguves laukiem, kuros līdz noteiktajam termiņam ieguve nebija uzsākta. Pamatojoties uz Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktu, 2005. gada 22. decembrīMOL un ministrs noslēdza nolīgumu par termiņa pagarināšanu ar turpmāk minētajiem nosacījumiem.
a) Maksa par termiņa pagarinājumu.: Lūgumā minētās divpadsmit ieguves atļaujas tika pagarinātas par pieciem gadiem (t. i., MOL bija vēl pieci gadi līdz ieguves uzsākšanai šajos laukos). Maksa par termiņa pagarinājumu katram no pieciem pagarinājuma gadiem tika noteikta, izmantojot tobrīd maksai par ieguvi spēkā esošo 12 % likmi un reizinātāju (“c”), kurš bija no 1,020 līdz 1,050, tādējādi iegūstot turpmāk 1. tabulā norādītās maksas par termiņa pagarinājumu (21). Maksa par termiņa pagarinājumu tika noteikta pieciem nolīguma pagarinājuma gadiem. Ja ieguvi laukos faktiski uzsāktu, noteiktā maksa būtu jāpiemēro piecpadsmit līguma darbības gadu atlikušajai daļai kā maksa par ieguvi no laukiem, uz kuriem attiecas termiņa pagarinājums (22).
b) Palielinātās maksas attiecināšana uz visiem ieguves laukiem.: Tā kā ieguves tiesību termiņa pagarinājums tika pieprasīts uz vairāk nekā diviem ieguves laukiem, palielinātā maksa (kas, kā redzams 1. tabulā, ir vienāda ar maksu par termiņa pagarinājumu) turpmākos piecpadsmit gadus, t. i., līdz 2020. gadam, jāpiemēro visiem MOL laukiem, kuru izmantošana, pamatojoties uz atļauju, tika uzsākta pēc 1998. gada 1. janvāra. Tiem laukiem, kuros ieguvi uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra, ir piemērojams koeficients “J”, kas reizināts ar “c” (23).
c) Nemainīgā maksa par derīgo izrakteņu ieguvi.: Puses arī skaidri vienojās, ka noteiktā ieguves maksa tiks piemērota līdz līguma darbības termiņa beigām (t. i., līdz 2020. gadam) neatkarīgi no grozījumiem Derīgo izrakteņu ieguves likumā (24).
d) Vienreizējais maksājums.: Tā kā ieguves tiesību termiņa pagarinājums tika pieprasīts uz vairāk nekā pieciem ieguves laukiem, nolīgumā tika noteikts arī vienreizējs maksājums 20 miljardu HUF (25) apmērā (26).
e) Noteikums par nolīguma darbības izbeigšanu.: Nolīgumā bija noteikts, ka to nevar grozīt vienpusēji (bet tikai ar abu pušu piekrišanu). Viena puse nolīguma darbību vienpusēji varēja izbeigt tikai MOL īpašnieku (vismaz 25 % kapitāldaļu turētāju) maiņas gadījumā.
(15)
Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde 2005. gada 23. decembra lēmumā pagarināja MOL ieguves tiesību termiņu lūgumā iekļautajiem divpadsmit laukiem un attiecināja palielinātās maksas piemērošanu uz visiem uzņēmuma laukiem.
(16)
Grozītajā Derīgo izrakteņu ieguves likumā (27), kas stājās spēkā 2008. gada 8. janvārī (28) (turpmāk - “2008. gada grozījums”), maksa par ieguvi dažām ogļūdeņražu kategorijām tika ievērojami palielināta. Maksu par citu derīgo izrakteņu veidu ieguvi šis grozījums neskāra. Grozītā likuma 5. pantā tika noteikta diferencēta maksa par ieguvi atkarībā no: i) datuma, kurā uzsākta ieguves lauka izmantošana, ii) iegūto ogļūdeņražu daudzuma un iii) jēlnaftas cenas attiecīgajā laikā.
-
Laukiem, kuru izmantošanu uzsāka laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim, maksu par ieguvi noteica 30 % apmērā.
-
Laukiem, kuru izmantošanu uzsāka pēc 2008. gada 1. janvāra, piemēroja diferencētas likmes (12 %, 20 % vai 30 %) atkarībā no iegūto ogļūdeņražu daudzuma.
-
Atradnēm, kuru izmantošanu uzsāka pirms 1998. gada 1. janvāra, piemēroja koeficientu “J”, par minimālo vērtību nosakot 30 % likmi.
Turklāt visām šīm likmēm piemēro uzcenojumu atkarībā no jēlnaftas cenas: + 3 %, ja jēlnaftas cena pārsniedz USD 80 par barelu, vai + 6 %, ja tā pārsniedz USD 90 par barelu (turpmāk - “Brenta klauzula”). Īpašas likmes izmanto, piemēram, par sarežģītiem ieguves apstākļiem (12 %) un lielu inertās gāzes daudzumu (8 %).
(17)
Šīs maksas par ieguvi bija spēkā no 2008. gada 8. janvāra līdz 2009. gada 23. janvārim un no dienas, kad stājās spēkā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi, attiecās uz visiem ieguves uzņēmumiem, kuri izmantoja atradņu vietas, pamatojoties uz atļauju, tostarp tiem, kuriem atļauja bija piešķirta pirms 2008. gada janvāra. Jauns Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, ar ko ieguves maksu laukiem, kuros darbība bija uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim, samazināja līdz 12 %, stājās spēkā 2009. gada 23. janvārī (“Brenta klauzula” tajā tika saglabāta) (29). Cita veida laukiem par ieguvi noteiktā maksa saglabājās tāda pati kā 2008. gadā piemērojamajā Derīgo izrakteņu ieguves likumā.
(18)
Turpmāk 2. tabulā apkopotas atļaujas režīmā par ieguvi piemērojamās maksas atbilstīgi dažādām Derīgo izrakteņu ieguves likuma versijām.
2. tabula
Kopsavilkums par atļaujas režīmā piemērojamo ieguves maksu ieguvi atbilstīgi Derīgo izrakteņu ieguves likumam
Līdz 2008. gadam piemērotā maksa
2008. gadā piemērotā maksa
No 2009. gada 23. janvāra piemērotā maksa
Ieguve uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra
J %
(ne mazāk kā 12 %)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ieguve uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim
12 %
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ieguve uzsākta pēc 2008. gada 1. janvāra
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi zem 300 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi zem 50 kt
Dati nav pieejami
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi no 300 līdz 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi no 50 līdz 200 kt
20 %
(+ 3 % vai 6 % Brenta klauzula)
20 %
(+ 3 % vai 6 % Brenta klauzula)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi virs 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi virs 200 kt
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ogļūdeņraži, kurus iegūst īpašos apstākļos
12 %
12 %
Liels inertās gāzes daudzums
8 %
8 %
“J” aprēķināms saskaņā ar formulu, kuras pamatā ir retrospektīvās gāzes cenas, kā arī iegūtais daudzums un vērtība, sk. 11. apsvērumu.
IV. PAMATOJUMS PROCEDŪRAS UZSĀKŠANAI
(19)
Pārbaudāmais iespējamais valsts atbalsta pasākums ir 2005. gada 22. decembrī noslēgtais termiņa pagarināšanas nolīgums starp MOL un Ungārijas valsti, ar kuru uzņēmumam tika piešķirts daļējs atbrīvojums no palielinātās ogļūdeņražu ieguves maksas, kas noteikta vēlāk pieņemtajā Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumā. Ņemot vērā, kā veidots nolīgums un vēlāk pieņemtais grozījums, Komisija uzskata tos par viena pasākuma (turpmāk “pasākums”) daļām un lēmumā par izmeklēšanas uzsākšanu vērtē to kopīgo ietekmi.
(20)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija nonāca pie iepriekšēja secinājuma, ka termiņa pagarināšanas nolīguma rezultātā MOL tika pasargāts no turpmākām maksas par ieguvi izmaiņām un īpaši no tām, kuras noteiktas turpmākajos - 2008. gadā pieņemtajos - Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumos. Tādējādi uzņēmumam ir dotas priekšrocības salīdzinājumā ar konkurentiem, kuri darbojas pašreiz spēkā esošajā atļaujas režīmā un kuriem bija jāmaksā jaunās noteiktās palielinātās maksas par ieguvi, jo tie nebija iepriekš noslēguši līdzīgus termiņa pagarināšanas nolīgumus. Savā sākotnējā vērtējumā Komisija uzskatīja, ka pasākums ir valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē, un nerada pamatojumu to uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu, jo tam nav piemērojama neviena no atkāpēm.
(21)
Precīzāka informācija iekļauta procedūras uzsākšanas lēmumā, kas uzskatāms par šā lēmuma sastāvdaļu.
V. UNGĀRIJAS IZTEIKTĀS PIEZĪMES
(22)
Ungārijas izvirzītie galvenie argumenti par kumulatīvajiem kritērijiem valsts atbalsta noteikšanai cita starpā ir šādi: i) pasākums nav selektīvs un ii) iespējamam atbalsta saņēmējam priekšrocības nav piešķirtas.
(23)
Attiecībā uz selektivitāti Ungārijas iestādes kopumā apgalvo, ka pasākums nav selektīvs, jo, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, uz MOL tika attiecināts cits režīms, kas atšķiras no atļaujas režīma.
(24)
Ungārija vispirms apstiprina, ka ir atšķirība starp koncesijas un atļaujas režīmu, uzsverot, ka koncesijas gadījumā ieguves uzņēmums koncesijas piedāvājumā var piedāvāt augstāku maksu par izsoles paziņojumā norādīto, turpretim atļaujas gadījumā maksa ir noteikta Derīgo izrakteņu ieguves likumā. Ungārija arī apgalvo, ka līdztekus šiem diviem režīmiem bija vajadzīgs jauns “kvazikoncesijas” risinājums, kurš paredz maksas par ieguvi noteikšanu atsevišķā līgumā ārpus koncesijas sistēmas. Ungārija uzskata, ka saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktu noslēgto termiņa pagarināšanas nolīgumu var uzskatīt par atbilstīgu tiesisku pamatu šādam “kvazikoncesijas” risinājumam, jo, to noslēdzot, ieguves tiesības faktiski tiek izņemtas no atļaujas režīma darbības jomas un noteiktas, pamatojoties uz līgumu.
(25)
Ungārija piebilst, ka termiņa pagarināšanas nolīgums tieši izriet no Derīgo izrakteņu ieguves likuma loģiskā pamata. Saskaņā ar Ungārijas pausto viedokli nemainīga ieguves maksa visam termiņa pagarināšanas nolīguma darbības laikam ir Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā minētā nolīguma dabisks elements, un ar citiem noteikumiem termiņa pagarināšanas līgumu nevarēja noslēgt. Turklāt visi citi ieguves uzņēmumi varēja sagaidīt to pašu, tāpēc priekšrocības uzņēmumam MOL netika piešķirtas.
(26)
Īpaši Derīgo izrakteņu ieguves likuma 20. panta 11. punktā ir noteikts, ka maksa par ieguvi ir maksa, kas noteikta: i) koncesijas nolīgumā, ii) Derīgo izrakteņu ieguves likumā vai iii) termiņa pagarināšanas nolīgumā. Tādējādi Ungārijas iestādes apgalvo, ka Derīgo izrakteņu ieguves likumā skaidri noteikts - noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, maksa saglabājas nemainīga, pat ja tiesību aktos ir veiktas izmaiņas. Saskaņā ar Ungārijas iestāžu viedokli tas ir skaidri norādīts Derīgo izrakteņu ieguves likumā, t. i., 26.A panta 5. punktā, kurā noteikts, ka palielinātā maksa var pārsniegt sākotnējo maksu par ieguvi ne vairāk kā 1,2 reizes (30). Tāpēc, kā apgalvo Ungārija, tās Likums neļauj piemērot augstāku maksu.
(27)
Apstrīdot apgalvojumu par piešķirtajām priekšrocībām, Ungārija skaidro, ka derīgo izrakteņu resursi ir valsts īpašums un tie pāriet privātā īpašumā, kad tos iegūst uzņēmumi, kuriem pieder par maksu iegūtas tiesības. Norādot uz analoģiju, Ungārija citē spriedumu Ryanair lietā un apgalvo, ka šī konkrētā valsts darbība ir salīdzināma ar tirgus dalībnieka darbību, kaut arī valsts pilda valsts iestādes funkcijas (31).
(28)
Ungārija noliedz, ka maksa par ieguvi ir nodokļa veids, nosaucot to par cenu, kas samaksāta par derīgo izrakteņu ieguvi vai valsts daļu. Ungārija uzsver - tas, ka maksa ir noteikta likumā, nav izšķirošs pamats secinājumam par to kā nodokļa veidu.
(29)
Turklāt Ungārija arī skaidro, ka termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktās trīs dažādās no attiecīgajiem Derīgo izrakteņu likuma noteikumiem izrietošās maksājuma saistības (t. i., maksa par termiņa pagarināšanu, palielinātā maksa par ieguvi, kas attiecināta uz visiem laukiem, un vienreizējais maksājums) nav uzskatāmas par kompensāciju, kas piemērojama tādēļ, ka valsts atsakās no ienākuma, kurš tai jebkurā gadījumā pienākas. Ungārija uzskata, ka no valsts viedokļa šos maksājumus var uzskatīt par papildu ienākumu apmaiņā pret to, ka valsts atsakās no tiesībām izsludināt šos laukus izsolē, lai nodotu koncesijā, ņemot vērā saistītos riskus un potenciālos ienākumus.
(30)
Ungārija uzsver, ka pēc apstrīdētā grozījuma Derīgo izrakteņu ieguves likumā nevienam tirgus dalībniekam faktiski nav bijis jāmaksā par ieguvi vairāk kā uzņēmumam MOL, jo attiecīgajā laikposmā kategorijās, kurām par ieguvi tika noteikta lielāka maksa, konkurentu nebija.
3. tabula
Uzņēmuma MOL gada maksājumi par ieguvi (faktiskie un hipotētiskie)
(miljonos HUF)
Maksājuma veids
Faktiski-saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu
Hipotētiski-saskaņā ar spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu
Starpība
Starpība neto vērtībā 2009. gada cenās
2005. gads
Vienreizējais maksājums (32)
[…] (35)
[…]
20 000,0
28 064,5
2006. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu (33)
[…]
[…]
835,8
1 092,1
Maksa par ieguvi (34)
[…]
[…]
5 755,7
7 520,0
Kopā
[…]
[…]
6 591,6
8 612,1
2007. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
769,7
926,5
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
3 428,0
4 126,4
Kopā
[…]
[…]
4 197,7
5 052,9
2008. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
345,8
382,9
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
-28 444,7
-31 498,5
Kopā
[…]
[…]
-28 099,0
-31 115,6
2009. gads
Maksa par termiņa pagarinājumu
[…]
[…]
211,2
211,2
Maksa par ieguvi
[…]
[…]
-1 942,1
-1 942,1
Kopā
[…]
[…]
-1 730,9
-1 730,9
KOPSUMMA
[…]
[…]
959,5
8 883,0
Dati ir Ungārijas iestāžu sniegti un pamatoti.
(31)
Turklāt Ungārija apgalvo, ka pēc termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšanas nolīguma darbības laikā, ņemot vērā visus nolīguma elementus un ieskaitot maksu par termiņa pagarinājumu un vienreizējo maksājumu, MOL absolūtā izteiksmē faktiski samaksāja valstij vairāk nekā tad, ja termiņa pagarināšanas nolīgums nebūtu noslēgts, t. i., ja maksājumu veiktu saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likumu. MOL veiktie faktiskie maksājumi salīdzinājumā ar hipotētiskajiem ir parādīti 3. tabulā. Datus iesniedza Ungārijas iestādes.
(32)
Ungārija uzskata, ka derīgo izrakteņu ieguves uzņēmumiem ir tiesības paļauties uz maksas par ieguvi prognozējamību, tāpēc maksai laika gaitā jābūt stabilai. Tieši šādi apsvērumi pamatoja Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumus, jo, kaut arī maksa par ieguvi tika mainīta, grozījuma pieņemšanas rezultātā tā faktiski nemainījās nevienam ieguves uzņēmumam. Ungārija uzskata, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi var rosināt domāt, ka valsts maina ieguves maksu par laukiem, kuros darbība jau ir uzsākta. Tomēr 2008. gada grozījums tika pieņemts kā kompromiss sarunu gaitā pirms Derīgo izrakteņu ieguves likuma pieņemšanas. Tā tiesiskā paļāvība tika pieņemta kā pati par sevi saprotama. Tādējādi ieguves uzņēmums var likumīgi sagaidīt, ka valsts vienpusēji šo maksu nepalielinās. Ungārija secina, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma sistēma un tā konkrētie noteikumi paredz, ka maksa par ieguvi visā līguma darbības laikā saglabāsies nemainīga.
(33)
Visbeidzot, Ungārijas iestādes skaidro, ka “noteikumu par nolīguma darbības izbeigšanos” pamato valsts drošības apsvērumi.
VI. IEINTERESĒTO PERSONU PIEZĪMES
(34)
Komisija saņēma piezīmes no šādām ieinteresētajām personām: MOL (iespējamā valsts atbalsta saņēmēja) un Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas, kuras biedrs ir MOL. Abu ieinteresēto personu piezīmes bija līdzīgas Ungārijas izteikumiem, un to paustajās piezīmēs lielā mērā atkārtojās Ungārijas apsvērumi.
(35)
attiecīgā pasākuma iespējamais labuma guvējs MOL norāda, ka pretēji Komisijas lēmumā par procedūras uzsākšanu paustajam viedoklim tam nebija priekšrocību Ungārijas ogļūdeņražu ieguves tirgū. Lielākā daļa no MOL maksas par ieguvi Ungārijas valstij tiek maksāta par ieguves laukiem, kam noteikta J % likme (t. i., darbība tajos tika uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra), kas faktiski nozīmē, ka MOL maksā 64-75 %, turpretim tā konkurentiem (kas ieguvi uzsāka vēlāk un veic darbību mazākos laukos) ir jāmaksā tikai 12 % likme.
(36)
Turklāt termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana nozīmēja, ka MOL faktiski maksāja valstij vairāk (ņemot vērā visus termiņa pagarināšanas nolīguma elementus) nekā bez nolīguma noslēgšanas, pamatojoties tikai uz Derīgo izrakteņu ieguves likuma sākotnējo variantu.
(37)
Attiecībā uz Komisijas argumentu, ka termiņa pagarināšanas nolīgumu nevar uzskatīt par analoģisku koncesijai, jo tas ir attiecināms uz atļaujas režīmu, MOL atzīmē, ka ieguves tiesību pagarināšanu nevar veikt, pamatojoties uz valsts vienpusēji izsniegtu atļauju, bet gan tikai uz nolīgumu ar ieguves uzņēmumu. Ja tiesību aktu nolūks būtu uzticēt šā jautājuma lemšanu tikai valstij, attiecīgie noteikumi būtu veidoti citādi. Derīgo izrakteņu ieguves likumā pieņemtais formulējums norāda, ka likumdevējs vēlējās termiņa pagarināšanas nolīgumu pielīdzināt koncesijai.
(38)
Lēmumā par procedūras uzsākšanu Komisija norāda uz pretrunu starp Ungārijas iestāžu apgalvojumu, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums bija vajadzīgs ieņēmumu palielināšanai, un to, ka MOL bija faktiski atbrīvots no palielinātās maksas.
(39)
MOL uzskata, ka šis paziņojums nav pretrunīgs. Vismaz saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu uzņēmums maksāja valstij vairāk, nekā tas maksātu saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likumu. MOL maksa par ieguvi no laukiem, kuriem piemēro J likmi, ir ļoti augsta. Turklāt Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumi varētu ietekmēt tos laukus, kuros darbību uzsāks nākotnē.
(40)
MOL uzskata, ka maksājums par termiņa pagarināšanu nekādā ziņā nav soda nauda, kā rosina domāt Komisija. Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir noteiktas arī sankcijas/soda naudas par Derīgo izrakteņu ieguves likuma pārkāpumu derīgo izrakteņu ieguvē. Termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktās maksas ir tapušas sarunu starp ieguves uzņēmumu un valsti rezultātā. Līguma slēgšana nebija obligāta - ieguves uzņēmums varēja to neslēgt, zaudējot savas ieguves tiesības, un iegūt tās lētāk pēc tam, piedaloties atklātā izsoles procedūrā.
(41)
Salīdzināt šādu termiņa pagarināšanas nolīgumu noslēgušo MOL ar konkurentiem, kuri darbojas saskaņā ar atļauju, ir maldinoši. Turklāt MOL uzsver, ka izpildīja visus likumā noteiktos pienākumus un noteikumus.
(42)
Bez tam MOL iebilst pret Komisijas viedokli, ka reizinātāja “c” vērtība ir pārāk zema (jo tā ir mazāka par likumīgi atļauto robežvērtību 1,2). Jāņem vērā arī tas, ka iesniegums par palielināto maksu attiecas gandrīz uz 150 laukiem, tāpēc tā ievērojami palielināja valsts ieņēmumus no derīgo izrakteņu ieguves.
(43)
Visbeidzot, apstrīdot Komisijas argumentu, ka MOL ir dotas priekšrocības, nepiemērojot Brenta klauzulu, uzņēmums atzīmē, ka arī J likme ir atkarīga no cenas.
(44)
Ungārijas Derīgo izrakteņu ieguves asociācija (turpmāk - “Derīgo izrakteņu ieguves asociācija”) pārstāv uzņēmumus, kas veic derīgo izrakteņu ieguvi vai ar derīgo izrakteņu ieguvi saistītu darbību. Tās galvenais mērķis ir uzlabot vispārējo darbības struktūru derīgo izrakteņu ieguvei Ungārijā, pārraudzīt likumdošanas procedūras un rīkoties savu biedru interesēs. Pašlaik tajā ir 66 biedri, tostarp MOL. Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas valdes priekšsēdētājs ir augstākā līmeņa vadītājs uzņēmumā MOL (36).
(45)
Derīgo izrakteņu ieguves asociācija uzskata, ka ieguves uzņēmumiem ir tiesības paļauties uz to, ka maksa par ieguvi attiecībā uz laukiem, kuros darbība jau ir uzsākta, saglabāsies nemainīga. Tāpēc valsts nevar vienpusēji palielināt maksu “retroaktīvi” (t. i., par tiem laukiem, kurus jau izmanto). Derīgo izrakteņu ieguves asociācija pauda šo uzskatu saistībā ar likumprojektu pirms Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījuma pieņemšanas, un saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves asociācijas viedokli šis princips tika ņemts vērā, grozot Derīgo izrakteņu ieguves likumu. Pret galīgo redakciju nebija iebildumu, jo faktiski maksa par ieguvi netiek palielināta, ja ieguve jau ir uzsākta.
(46)
Raksturojot vispārējo stāvokli un ekonomiskos apstākļus derīgo izrakteņu ieguves tirgū, Derīgo izrakteņu ieguves asociācija skaidro, ka derīgo izrakteņu ieguves projekti ir diezgan laikietilpīgi. Laikposms no izpētes uzsākšanas līdz faktiskai ieguvei var ilgt 10-15 gadu. Šajā periodā ieguves uzņēmumam ir tikai izmaksas; līdz ieguves uzsākšanai nav nekādu ieņēmumu. Turklāt ir ģeoloģisks risks, jo nav skaidri zināms, vai izpēte būs sekmīga. Tāpēc projekti jāplāno ļoti rūpīgi. Projekta ienesība ir atkarīga no daudziem faktoriem. Ņemot vērā dažādos riskus, nozare sagaida, ka projekta laikā nemainīgi saglabāsies vismaz tie faktori, kurus var ietekmēt valsts, t. i., tiesību akti vai maksa par ieguvi. Ņemot vērā nozares specifiku, finansēšanas struktūrām projektos ir svarīga nozīme. Kreditori visu laiku padziļināti pēta projektus un, ja nosacījumi būtiski mainās, var pat anulēt finansējumu.
(47)
Tāpēc valstīs ar augstu politisko risku ieguves uzņēmums un valsts slēdz līgumu, pamatojoties uz privāttiesībām. Stabilos reģionos, piemēram, Rietumeiropā, šādi nolīgumi nav nepieciešami, jo var pieņemt, ka valsts laiku pa laikam nemainīs tiesisko regulējumu. Gan ieguves uzņēmums, gan kreditori sagaida, ka valsts daļa saglabāsies stabila. Bez šādas stabilitātes projektu saistītais risks var pieaugt; valsts ar stabilu ekonomisko politiku nevar atļauties bieži mainīt politiku, jo tas atbaidītu ieguves uzņēmumus.
(48)
Derīgo izrakteņu ieguves asociācija arī norāda, ka tiesiskās noteiktības un iegūto tiesību aizsardzības princips ir ietverts Eiropas tiesu praksē un Ungārijas konstitūcijā. Tāpēc Ungārijas tiesību aktos nedrīkst palielināt maksu par ieguvi attiecībā uz tiem laukiem, kurus jau izmanto, jo tiesību aktiem jābūt prognozējamiem. Turklāt Derīgo izrakteņu ieguves asociācija uzskata, ka “stabila” maksa par ieguvi ir iegūtas tiesības.
(49)
Vēl Derīgo izrakteņu ieguves asociācija kā argumentu min diskriminācijas aizliegumu. Īpaši diskriminācija nedrīkst būt starp tiem tirgus dalībniekiem, kuru darbības pamatā ir koncesija, un tiem, kuri darbojas uz atļaujas pamata. Tāpēc ar Ungārijas tiesību aktiem nav atļauts “retroaktīvi” palielināt maksu par ieguvi attiecībā uz tiem laukiem, kurus jau izmanto. EKT daudzos spriedumos ir skaidrojusi, ka tiesiskā noteiktība ir ES tiesību pamatelements. Tiesību aktiem ir jābūt viennozīmīgiem, precīziem un jānodrošina prognozējamība, īpaši, ja tiem ir negatīva ietekme uz indivīdiem vai uzņēmumiem (skatīt citēto tiesu praksi). Derīgo izrakteņu ieguves asociācija norāda arī, ka tiesiskās noteiktības princips un iegūtās tiesības ir ietvertas Ungārijas konstitūcijā, un secina, ka saskaņā ar ES tiesībām un konstitucionālajiem principiem tiesību aktiem ir jānodrošina prognozējamība.
(50)
Visbeidzot, Derīgo izrakteņu ieguves asociācija piebilst, ka iegūto tiesību aizsardzības princips izriet no tiesiskās noteiktības principa. Iegūto tiesību aizsardzības princips ir ievērots valsts un starptautiskajās likumdošanas procedūrās, ar kurām regulē derīgo izrakteņu ieguves tiesības. Arī citās ES dalībvalstīs ir stabils derīgo izrakteņu ieguves jomas tiesiskais regulējums, kurā izmaiņas neveic bieži.
VII. ATBALSTA ESĪBA LESD 107. PANTA 1. PUNKTA NOZĪMĒ
(51)
Lai pārliecinātos, vai pasākums ir valsts atbalsts, Komisijai jānovērtē, vai apstrīdētais pasākums atbilst LESD 107. panta 1. punkta nosacījumiem. Šajā pantā ir teikts: “Ja vien Līgumi neparedz ko citu, ar iekšējo tirgu nav saderīgs nekāds atbalsts, ko piešķir dalībvalstis vai ko jebkādā citā veidā piešķir no valsts līdzekļiem un kas rada vai draud radīt konkurences izkropļojumus, dodot priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai, ciktāl tāds atbalsts iespaido tirdzniecību starp dalībvalstīm.” Turpmāk Komisija novērtē, vai apstrīdētais pasākums saskaņā ar šo noteikumu ir valsts atbalsts.
(52)
Sākumā jāatgādina, ka pasākums var būt valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē neatkarīgi no tā juridiskās formas. Pat ja termiņa pagarināšanas nolīgums tika noslēgts saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma attiecīgajiem noteikumiem un Ungārijai ir tiesības ar likumu noteikt maksu par ieguvi, tas nenozīmē, ka šīs darbības vai to rezultāti ir saderīgi ar ES noteikumiem par valsts atbalstu. Pasākuma atbilstība valsts likumam nenozīmē tā saderību ar LESD noteikumiem par valsts atbalstu.
(53)
Turklāt, kā norādīts lēmumā par procedūras uzsākšanu, Komisija neuzskata, ka kāds atsevišķs šā gadījuma elements, t. i., attiecīgs Derīgo izrakteņu ieguves likuma noteikums, termiņa pagarināšanas nolīgums un Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, ir pretrunā noteikumiem par valsts atbalstu. Tieši pretēji - Komisija šajā gadījumā uzskata “pasākumu” par visu valsts veikto darbību secību un vērtē termiņa pagarināšanas nolīguma sekas saistībā ar turpmākajiem grozījumiem Derīgo izrakteņu ieguves likumā.
(54)
Attiecībā uz Ungārijas argumentiem, ka maksa par ieguvi nav nodoklis, bet gan valsts daļa, Komisija atzīmē, ka šis arguments no valsts atbalsta vērtēšanas viedokļa ir nebūtisks. Noteikumi par valsts atbalstu ir piemērojami visa veida izmaksām, kas uzņēmumiem ir jāsedz un no kurām tie ir atbrīvoti valsts pasākuma rezultātā. Jebkurā gadījumā jāatzīmē, ka administratīvu atļauju izsniegšana cieto derīgo izrakteņu un ogļūdeņražu ieguvei ir raksturīgs valsts iestāžu uzdevums; maksājumi par šādām atļaujām ir salīdzināmi ar nodokļiem vai administratīvām nodevām.
(55)
Visbeidzot, attiecībā uz noteikumu par nolīguma darbības izbeigšanos Komisija uzskata, ka šis jautājums nav saistāms ar valsts atbalstu. Nolīguma nosacījums, ka līguma darbība beidzas, ja trešā puse iegūst savā īpašumā vairāk nekā 25 % no MOL, ir pasākums, kurā valsts resursi nav iesaistīti.
(56)
Lai pasākumu uzskatītu par valsts atbalstu, tam jābūt selektīvam tādējādi, ka priekšrocības ir piešķirtas tikai konkrētiem uzņēmumiem vai atsevišķu preču ražošanai.
(57)
Saskaņā ar Tiesas praksi (37) attiecībā uz selektivitātes nosacījuma vērtēšanu, kas ir viens no valsts atbalsta jēdziena elementiem, LESD 107. panta 1. punkts nosaka, ka jāvērtē, vai attiecīgajā tiesību aktos noteiktajā shēmā valsts pasākums “dod priekšroku konkrētiem uzņēmumiem vai konkrētu preču ražošanai” salīdzinājumā ar citiem uzņēmumiem, kuri ir tādā tiesiskā vai faktiskā stāvoklī, kas salīdzināms, ievērojot attiecīgā pasākuma mērķi.
(58)
Tiesa vairākos gadījumos arī uzskatīja, ka LESD 107. panta 1. punktā nav nodalīti valsts pasākumu cēloņi vai mērķi, bet tie noteikti atkarībā no to radītās ietekmes (38).
(59)
Tomēr jēdziens par valsts atbalstu neattiecas uz tādiem valsts pasākumiem, kuros uzņēmumus nošķir, pamatojoties uz tās sistēmas vispārējo struktūru, kuras daļu tie veido.
(60)
Komisija nepiekrīt Ungārijas iestāžu un ieinteresēto personu argumentācijai, ka pasākums nav selektīvs.
(61)
Lai noteiktu, vai pasākums ir selektīvs, jānosaka piemērojamā atskaites sistēma (39).
(62)
Šajā gadījumā Komisija uzskata, ka vērtēšanai piemērojamā atskaites sistēma ir atļaujas režīms. Uzņēmumam MOL nebija jāpiedalās izsoles konkursā par tiesībām iegūt koncesijā slēgtu teritoriju. Tā vietā tas ieguva derīgo izrakteņu ieguves tiesības savos laukos saskaņā ar atļauju un šajā režīmā konkurē ar tirgus dalībniekiem. Termiņa pagarināšanas nolīgums ir daļa no atļaujas režīma. MOL nespēja uzsākt ieguvi noteiktajā termiņā un nepieciešamība lūgt termiņa pagarināšanas nolīguma slēgšanu nevar mainīt atskaites sistēmu. Pieņemot šādu argumentu, tiktu radīta situācija, kad bez atklātas izsoles rīkošanas vienam uzņēmumam tiek nodrošināts atsevišķs režīms - kā tas ir koncesijas gadījumā.
(63)
Faktiski lēmums par darbības norisi attiecīgajā jomā, pamatojoties uz koncesiju vai atļauju, ir Ungārijas iestāžu ziņā. Tādējādi, ja Ungārijas iestādes vēlas piešķirt ieguves tiesības, pamatojoties uz līgumu, tās var izvēlēties īstenot pārredzamu koncesijas procedūru, kura iekļauj atklātu izsoles procesu. Komisija nevar piekrist, ka nepārredzamo tā saukto “kvazikoncesiju”, kura pašlaik attiecas tikai uz vienu uzņēmumu (MOL), varētu pieņemt par atsevišķu atskaites sistēmu.
(64)
Turklāt Ungārijai bija liela rīcības brīvība atļaujas pagarināšanai, kā arī turpmākai attiecīgo noteikumu grozīšanai Derīgo izrakteņu ieguves likumā (kaut arī tā zināja par priekšrocībām, kādas tiks radītas uzņēmumam MOL, jo šis uzņēmums bija vienīgais nolīgumu par termiņa pagarināšanu noslēgušais ogļūdeņražu tirgus dalībnieks). Ungārija varēja noteikt maksu par ieguvi jebkurā laikā, t. i., tā varēja nolemt Derīgo izrakteņu ieguves likumu vispār negrozīt. No darbību secības radītās ietekmes viedokļa tās neapšaubāmi bija labvēlīgas vienam konkrētam uzņēmumam.
(65)
Ņemot vērā iepriekš norādīto, Komisija secina, ka atskaites sistēma ir atļaujas režīms.
(66)
Atļaujas režīmā termiņa pagarināšanas nolīgums neapšaubāmi ir selektīvs. Patiesi - kā Ungārijas iestādes pašas apstiprina, pušu sarunu par nolīguma noteikumiem laikā tās noteiktās robežās var vienoties par dažādiem maksājuma elementiem un - kas ir vēl svarīgāk - var nolemt vispār atteikties slēgt nolīgumu. Tātad Ungārijas iestādēm bija rīcības brīvība, slēdzot šādu nolīgumu ar MOL (vai jebkuru citu tirgus dalībnieku) (40).
(67)
Šādu attieksmi nevar skaidrot ar loģiku un sistēmas būtību. No vienas puses, maksu par ieguvi nosaka, lai valstij nodrošinātu ieņēmumus no iegūto izrakteņu vērtības. No otras puses, termiņa pagarināšanas nolīgumā noteiktos maksājuma elementus maksā kā papildmaksu par termiņa pagarinājumu. Taču šajā gadījumā termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana un turpmākā maksas palielināšana uzņēmumam MOL radīja paradoksālu stāvokli - MOL, nespējot laikus sākt ieguvi, līdz 2020. gadam gūst labumu no zemākas maksas par ieguvi, kas noteikta gandrīz par visiem saskaņā ar atļauju tam piešķirtajiem laukiem, bet tā konkurentiem, kuri arī darbojas atļaujas režīmā un ieguvi uzsāka laikus, tāpēc neslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, jāmaksā lielāka likumā paredzētā maksa.
(68)
Tas bija vienīgais termiņa pagarināšanas nolīgums, kuru noslēdza attiecībā uz ogļūdeņražiem. MOL atzīmēja, ka attiecībā uz cietajiem izrakteņiem ir noslēgti arī citi termiņa pagarināšanas nolīgumi. Komisija tomēr secina, ka tie attiecas uz citiem izrakteņu veidiem, kuriem Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir paredzēta cita maksa par ieguvi nekā ogļūdeņražiem. Turklāt jāatzīmē, ka Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumos nebija noteiktas izmaiņas maksā par cieto izrakteņu ieguvi (t. i., attiecīgā “pasākumu secība” neietekmēja tos tirgus dalībniekus, kas šādu nolīgumu bija noslēguši, tāpēc viņi nekādas priekšrocības neguva).
(69)
Pamatojoties uz iepriekš norādīto un neraugoties uz Ungārijas izvirzītajiem argumentiem, Komisija uzskata, ka darbību secība, t. i., Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punkta redakcija, saskaņā ar šo redakciju noslēgtais termiņa pagarināšanas nolīgums un turpmākais grozījums Derīgo izrakteņu ieguves likumā, bija selektīva uzņēmuma MOL labā.
(70)
Pasākumu secības radītā kopējā ietekme ir tāda, ka no visiem saskaņā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 5. pantu piešķirtās atļaujas turētājiem īpašs režīms tika piemērots tikai uzņēmumam MOL, pasargājot to no ogļūdeņražu ieguves maksas palielinājuma.
(71)
Jāsecina, ka termiņa pagarināšanas nolīguma slēgšanai piemērojamās plašās rīcības brīvības dēļ un ievērojot, ka atbrīvojums attiecas uz vienu atsevišķu uzņēmumu, pasākums atbilst selektivitātes kritērijam.
(72)
Pretēji Ungārijas iestāžu argumentiem Komisija uzskata, ka valsts neveic saimniecisku darbību, izsniedzot atļaujas derīgo izrakteņu ieguvei. Administratīvo koncesiju vai ieguves atļauju piešķiršana drīzāk ir saistīta ar valsts iestādes pilnvaru īstenošanu, jo privāta struktūra šo darbību principā nevar veikt (41). Ungārijā - tāpat kā citās ES dalībvalstīs - derīgo izrakteņu resursi sākotnēji nepieder privātpersonām. Dalībvalstu tiesību sistēmās kontrole pār derīgo izrakteņu resursiem parasti ir piešķirta valsts iestādēm (42). Tāpēc lēmums par atļauju uzņēmumam izmantot derīgo izrakteņu resursus dalībvalsts izraudzītā veidā un par noteiktu maksu gan pēc būtības, gan saskaņā ar noteikumiem ir valsts iestāžu ziņā, un to var uzskatīt par valsts iestāžu pilnvaru īstenošanu. Ungārijas intervence derīgo izrakteņu ieguves administratīvās uzraudzības nodrošināšanā ir vispārējās, nevis komerciālās interesēs. Tāpēc šāda rīcība uzskatāma par valsts sektora iestādes veiktu valsts intervenci, kas nelīdzinās privāta investora rīcībai tirgus ekonomikā (43).
(73)
Pat ja šajā gadījumā atļaujas izsniegšanu ieguves lauku izmantošanai uzskatītu par saimniecisku darbību, kuru valsts veic komerciāliem mērķiem (kas neatbilst īstenībai), Komisija atzīmē, ka monetārā ziņā nav skaidras un tiešas saistības starp Ungārijas noteikto maksu par ieguvi uzņēmumam MOL un ieguves atļaujas vērtību. Ungārijas argumentācija, proti, ka tā, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, rīkojās kā tirgus dalībnieks, neapstiprinās. Īpaši nekas neliecina, ka izsoles par koncesiju uz divpadsmit laukiem (kura netiktu pagarināta) rezultātā no konkurenta nebūtu saņemts labāks piedāvājums. Ungārija arī nespēja apliecināt, ka, noslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, tā ņēma vērā visus no komerciālā viedokļa būtiskos faktorus un riskus, t. i., visus maksājuma elementus termiņa pagarināšanas nolīgumā, potenciāli lielāko maksu, kas Derīgo izrakteņu ieguves likumā ir noteikta līdz 2020. gadam, nolīguma darbības laiku un iespējamos konkurentus.
(74)
Vēl viens Ungārijas arguments ir, ka pēc apstrīdētā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījuma pieņemšanas nevienam tirgus dalībniekam faktiski nebija jāmaksā par ieguvi vairāk kā uzņēmumam MOL, jo attiecīgajā laikā kategorijās, kurām par ieguvi ir noteikta lielāka maksa, nebija konkurentu.
4. tabula
Piemērojamo maksu par ieguvi pirms grozījumu pieņemšanas Derīgo izrakteņu ieguves likumā un pēc to pieņemšanas kopsavilkums
Līdz 2008. gadam piemērotā maksa
2008. gadā piemērotā maksa
No 2009. gada 23. janvāra piemērotā maksa
Līdz 2020. gadam
piemērojamā maksa par laukiem, uz kuriem attiecas MOL līgums
Ieguve uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra
J % (46)
(ne mazāk kā 12 %)
J %
(ne mazāk kā 30 %, + 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J %
(ne mazāk kā 30 %, +3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
J % × c (47)
(ne mazāk kā 12 %)
Ieguve uzsākta laikā no 1998. gada 1. janvāra līdz 2008. gada 1. janvārim
12 %
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 % × c
(~ 12,24 % (45))
Ieguve uzsākta pēc 2008. gada 1. janvāra (44)
Dabasgāzes ieguves lauki ar gada ieguvi zem 300 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi zem 50 kt
Dati nav pieejami
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
12 % × c
(~ 12,24 % (45))
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi no 300 līdz 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi no 50 līdz 200 kt
20 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
20 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Dabasgāzes lauki ar gada ieguvi virs 500 miljoniem m3
Naftas lauki ar gada ieguvi virs 200 kt
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
30 %
(+ 3 % vai 6 % saskaņā ar Brenta klauzulu)
Ogļūdeņraži, kurus iegūst īpašos apstākļos
12 %
12 %
Liels inertās gāzes daudzums
8 %
8 %
(75)
Šis arguments ir jānoraida.
(76)
Iepriekš 4. tabulā redzams kopsavilkums par to, cik lielā mērā nolīgums par termiņa pagarinājumu un turpmākais Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums ietekmēja uz MOL attiecināto maksu, samazinot to zem Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteiktās maksas.
(77)
Pirmkārt, Ungārijas iestāžu iesniegtie dati liecina, ka faktiski dažiem tirgus dalībnieku laukiem, par kuriem bija izsniegta atļauja, piemēroja augstāku maksu par ieguvi nekā tā, kuru MOL maksāja laikā no 2008. gada 8. janvāra līdz 2009. gada 23. janvārim Derīgo izrakteņu ieguves likuma pirmā grozījuma rezultātā un arī laikā no 2009. gada 23. janvāra līdz šai dienai Derīgo izrakteņu ieguves likuma otrā grozījuma rezultātā. Ungārijas iestāžu iesniegumi liecina, ka bez MOL 2008. gadā atļauja uz ieguves laukiem bija arī citiem uzņēmumiem, kuri Brenta klauzulas piemērošanas rezultātā maksāja vairāk nekā 12 % (no 14,24 % līdz 18 %) (48).
(78)
Otrkārt, kaut arī Ungārijas iestādes apgalvo, ka ir tikai tādi konkurenti, kas izmanto vai gatavojas izmantot mazākus laukus (t. i., laukus, kuros iegūst mazāk par 500 m3 vai 200 kt), Komisija iebilst, ka, pat ja šos mazākos laukus ieskaitītu 12 % kategorijā, par tiem attiecīgajos gadījumos tomēr būtu jāmaksā Brenta uzcenojums. Tāpēc maksa par ieguvi varētu sasniegt 18 %. Komisija vēlreiz atgādina, ka pasākumu rezultātā Brenta klauzula, kas Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikta visiem tirgus dalībniekiem, netika attiecināta uz MOL.
(79)
Treškārt, runājot par pašreizējo vispārējo tirgus vidi Ungārijā, ar ogļūdeņražu ieguvi nodarbojas vairāki ieguves uzņēmumi. Turklāt ir vairāki uzņēmumi, kuri veic izpēti un, uzsākot lauku izmantošanu, varētu kļūt par MOL konkurentiem. Jebkuram jaunpienācējam, kurš vēlas darboties saskaņā ar atļauju, jāmaksā likumā noteiktā maksa par ieguvi un jākonkurē ar MOL, vienīgo uzņēmumu, kura lauki ir atbrīvoti no vispārējā atļaujas režīmā piemērojamās maksas un par kuriem maksa ir zemāka.
(80)
Ceturtkārt, Komisija atzīmē, ka nav apstrīdams tas, ka MOL maksāja aptuveni 12,24 % likmi ne tikai par tiem divpadsmit laukiem, attiecībā uz kuriem bija spēkā termiņa pagarinājums, bet gan par visiem laukiem, kurus tas 2005. gada nolīguma darbības laikā izmantoja saskaņā ar atļauju, ja izmantošana bija uzsākta pēc 1998. gada 1. janvāra, un J % likmi - ja izmantošana bija uzsākta pirms 1998. gada 1. janvāra. Turklāt termiņa pagarināšanas nolīgumā uzņēmumam MOL ir noteikta maksa saskaņā ar 12,24 % likmi līdz pat 2020. gadam. Tātad MOL ievērojamu laiku bauda priekšrocības uz lielāko daļu no laukiem, attiecībā uz kuriem tam ir izsniegta atļauja.
(81)
Piektkārt, ja, hipotētiski spriežot, Derīgo izrakteņu ieguves pārvalde nebūtu piekritusi termiņa pagarināšanai uz divpadsmit laukiem, ievērojami augstāka maksa par ieguvi būtu piemērota visiem citiem MOL laukiem, kurus tas izmantoja saskaņā ar atļauju, un tā rezultātā valsts varētu būt guvusi lielākus ieņēmumus (49). Turklāt, kā minēts 73. apsvērumā, valsts varēja rīkot izsoli par divpadsmit lauku nodošanu koncesijā, nepagarinot atļaujas termiņu, un tādējādi potenciāli iegūt labāku piedāvājumu no konkurenta.
(82)
Attiecībā uz Ungārijas argumentu, ka MOL maksāja lielāku maksu par ieguvi 2006. un 2007. gadā, proti, 12,24 %, Komisija atzīmē to kā nebūtisku.
(83)
Pirmkārt, MOL bija jāmaksā noteiktais maksas palielinājums (no 12 % līdz 12,24 %) tāpat kā jebkuram citam uzņēmumam, kas vēlas pagarināt ieguves atļauju. Šajā ziņā pret MOL tika izrādīta parastā attieksme, un tas netika nostādīts nelabvēlīgā stāvoklī. Arī MOL priekšrocības šai laikā vēl nebija īstenojušās - tas notika tikai tad, kad stājās spēkā pirmais Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījums, t. i., no 2008. gada 8. janvāra.
(84)
Turklāt par ieguvi no izmantošanā esošajiem laukiem MOL samaksāja summu, kas 2008. gadā bija par 28,4 miljardiem HUF un 2009. gadā - par 1,9 miljardiem HUF mazāka nekā summa, kuru tas būtu samaksājis saskaņā ar tobrīd spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu.
(85)
Citi Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā noteiktie maksājuma elementi (t. i., maksa par termiņa pagarināšanu un vienreizējo maksājumu) tika maksāti par pagarināšanu, nevis par tiesībām maksāt zemāku maksu par to, ko piemēro konkurentiem. Šos maksājuma elementus nevar arī uzskatīt par “priekšapmaksu” tai maksai par ieguvi, ko pienākas maksāt vēlāk. Šajā ziņā Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punkta redakcija ir skaidra. Jo īpaši tajā ir teikts, ka “uzņēmums veic maksājumu, ja pagarinājums tiek piešķirts”. Pārējie divi elementi ir saistīti ar lauku skaitu, uz kuriem tiek piešķirts termiņa pagarinājums. Tātad Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā ir skaidri noteikta saistība starp termiņa pagarinājumu un maksājuma saistībām.
(86)
Saskaņā ar tiesu praksi uzņēmumam piešķirto atbalstu nevar izlīdzināt ar tam pašam uzņēmumam uzliktu konkrētu un atšķirīgu maksājumu, kurš nav saistīts ar atbalsta pasākumu (50). Šajā konkrētajā gadījumā, kā aprakstīts 85. apsvērumā, Derīgo izrakteņu ieguves likuma 26.A panta 5. punktā noteiktie pārējie maksājuma elementi ir maksa par pagarināšanu, kuru var uzskatīt par konkrētu un atšķirīgu maksājumu, kas nav saistīts ar likumā noteiktās atļaujas režīmā piemērojamās maksas turpmāko grozīšanu.
(87)
Visbeidzot, Komisija norāda, ka termiņa pagarināšanas nolīguma noslēgšana un turpmākā maksas palielināšana uzņēmumam MOL izraisīja paradoksālo situāciju, kad MOL, nespējot laicīgi uzsākt ražošanu, līdz 2020. gadam gūst labumu no zemākas maksas par ieguvi, kas noteikta gandrīz par visiem saskaņā ar atļauju tam piešķirtajiem laukiem, kamēr tā konkurentiem, kuri arī darbojas atļaujas režīmā un uzsāka ražošanu laicīgi, tāpēc nenoslēdzot termiņa pagarināšanas nolīgumu, jāmaksā lielāka maksa, kas paredzēta likumā.
(88)
Pamatojoties uz norādīto, Komisija secina, ka pasākums radīja priekšrocības uzņēmumam MOL. Tas pasargā MOL no izmaksām, kuras tam citkārt būtu jāsedz. Termiņa pagarināšanas nolīguma un turpmākā Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozīšanas kopējās ietekmes rezultātā uzņēmumam ir radītas priekšrocības.
(89)
Pasākums ir saistīts ar neiegūtiem ieņēmumiem, kuri pienāktos valstij, un tāpēc ir veikts par valsts līdzekļiem.
(90)
MOL ir integrēta naftas un gāzes uzņēmējsabiedrība, kas uzskatāma par uzņēmumu. Tā konkurē ar citiem uzņēmumiem, kuri nebauda tādas pašas priekšrocības. Tāpēc pasākums izkropļo konkurenci. Turklāt MOL darbojas nozarē, kurā starp dalībvalstīm norit tirdzniecība; ir izpildīts arī kritērijs par ietekmi uz tirdzniecību Savienībā.
(91)
Pamatojoties uz iepriekš izklāstītajiem argumentiem, Komisija uzskata, ka pasākums atbilst LESD 107. panta 1. punktā noteiktajiem kritērijiem. Šajos apstākļos konkrētais pasākums jāuzskata par valsts atbalstu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
VIII. ATBALSTA SADERĪBA AR IEKŠĒJO TIRGU
(92)
LESD 107. panta 2. punktā un 107. panta 3. punktā ir noteikti atbrīvojumi no vispārējā noteikuma par to, ka valsts atbalsts, kā norādīts 107. panta 1. punktā, nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
(93)
Turpmāk Komisija vērtē pasākuma saderību, ievērojot šos izņēmuma gadījumus. Jāatzīmē, ka Ungārija nav izvirzījusi nekādus argumentus attiecībā uz saderību ar iekšējo tirgu.
(94)
Turklāt jāievēro arī tas, ka pasākuma rezultātā ir samazinājušās izmaksas, kas citkārt būtu jāsedz MOL, un tāpēc tas jāuzskata par darbības atbalstu.
(95)
LESD 107. panta 2. punkta atkāpes nav piemērojamas šim gadījumam tāpēc, ka tas nav sociāla rakstura atbalsts, tas nav piešķirts individuāliem patērētājiem, nav paredzēts, lai novērstu kaitējumu, ko nodarījušas dabas katastrofas vai ārkārtēji notikumi, un nav atbalsts, ko sniedz tautsaimniecībai dažos Vācijas Federatīvās Republikas apvidos, kurus iespaidojusi šīs valsts sadalīšana.
(96)
Citas atkāpes ir noteiktas LESD 107. panta 3. punktā.
(97)
Līguma 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā ir noteikts, ka “atbalstu, kas veicina ekonomikas attīstību apgabalos, kur dzīves līmenis ir ārkārtīgi zems vai kur valda liels bezdarbs,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu. Par tādu tika uzskatīta visa Ungārijas teritorija pievienošanās laikā, un lielākā daļa tās reģionu aizvien vēl var pretendēt uz šādu atbalstu (51).
(98)
Valsts atbalsta saderību atbalstāmos reģionos regulē Komisijas pamatnostādnes par valsts reģionālo atbalstu 2007.-2013. gadam (52) (turpmāk - “Reģionālā atbalsta pamatnostādnes”). Saskaņā ar Reģionālā atbalsta pamatnostādnēm valsts atbalstu var atļaut piemērot tikai ieguldījumu izmaksām (53). Kā jau iepriekš teikts, minēto atbalstu nevar uzskatīt par atbalstu, kas paredzēts ieguldījumiem. Ciktāl ir runa par darbības atbalstu, šis pasākums neveicina darbību vai ekonomisko zonu rašanos un tas nav ierobežots laikā, ar laiku nesamazinās un nav samērīgs ar to, kas ir vajadzīgs konkrētu ekonomisko grūtību pārvarēšanai (54).
(99)
Ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta a) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(100)
LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā ir teikts, ka “atbalstu, kas veicina kāda svarīga projekta īstenojumu visas Eiropas interesēs vai novērš nopietnus traucējumus kādas dalībvalsts tautsaimniecībā,” var uzskatīt par saderīgu ar iekšējo tirgu.
(101)
Komisija atzīmē, ka attiecīgais atbalsts nav paredzēts svarīga projekta īstenošanai visas Eiropas interesēs, un Komisija arī nav konstatējusi nekādus pierādījumus tam, ka tas ir paredzēts nopietna traucējuma novēršanai Ungārijas ekonomikā.
(102)
Ņemot vērā minēto, Komisija secina, ka uz atbalstu nav attiecināma LESD 107. panta 3. punkta b) apakšpunktā noteiktā atkāpe.
(103)
LESD 107. panta 3. punkta d) apakšpunktā ir teikts, ka atbalstu, kas veicina kultūru un kultūras mantojuma saglabāšanu, var uzskatīt par saderīgu ar LESD, ja tāds atbalsts neiespaido tirdzniecības apstākļus un konkurenci Eiropas Savienībā tiktāl, ciktāl tas ir pretrunā ar kopīgām interesēm. Tas neapšaubāmi uz attiecīgo gadījumu neattiecas.
(104)
LESD 107. panta 3. punkta c) apakšpunkts atļauj valsts atbalstu, kas veicina konkrētu saimniecisko darbību vai konkrētu tautsaimniecības jomu attīstību, ja šādam atbalstam nav tāds nelabvēlīgs iespaids uz tirdzniecības apstākļiem, kas ir pretrunā kopīgām interesēm. Komisija ir izveidojusi vairākas pamatnostādnes un sniegusi paziņojumus, kuros ir paskaidrots, kādā veidā tā piemēros LESD 107. panta 3. punkta atkāpes.
(105)
Tomēr Komisija uzskata, ka atbalsta būtība un īpatnības neļauj šim gadījumam piemērot attiecīgajās pamatnostādnēs un paziņojumos paredzētos izņēmumus. Turklāt Ungārija nav apgalvojusi to, ka atbalsts varētu būt saderīgs saskaņā ar šiem noteikumiem.
(106)
Tātad vērtējamais atbalsts ir nesaderīgs valsts atbalsts.
IX. TIESISKĀ PAĻĀVĪBA, IEGŪTAS TIESĪBAS UN DISKRIMINĀCIJA
(107)
Kaut arī Komisija neapstrīd argumentu, ka prognozējamība parasti stimulē ieguldījumus, jāatzīmē, ka, ņemot vērā Komisijas obligāto uzraudzību pār valsts atbalstu saskaņā ar LESD 108. pantu, uzņēmumi, kam atbalsts ir piešķirts, nevar noteikti paļauties uz to, ka atbalsts ir likumīgs, ja vien tas nav piešķirts atbilstīgi valsts atbalsta procedūrai (55). Šajā ziņā neviens saņēmējs nevar atsaukties uz labticību, lai aizstāvētu iegūtas tiesības un izvairītos no līdzekļu atmaksāšanas (56).
(108)
Ir taisnība, ka Tiesa ir vairākkārt norādījusi, ka jebkurai personai ir tiesības paļauties uz to, ka tiks ievērots tiesiskās paļāvības aizsardzības princips situācijā, kurā Eiropas Savienības iestāde ir radījusi viņam vai viņai pamatotas cerības. Tomēr persona nevar apgalvot, ka princips ir pārkāpts, ja vien attiecīgā administratīvā iestāde nav devusi viņam vai viņai precīzu apliecinājumu (57). Šajā gadījumā neviena ES iestāde nav devusi uzņēmumam MOL jebkādu apliecinājumu pamatotu cerību dibināšanai.
(109)
Taisnība ir arī tā, ka nelikumīgi piešķirta atbalsta saņēmējam nav liegts atsaukties uz ārkārtas apstākļiem, kuru dēļ tas ir pamatoti pieņēmis, ka atbalsts ir likumīgs, un tādējādi atteikties šo atbalstu atmaksāt. Tomēr šajā gadījumā nav spēkā ārkārtas apstākļi. Gluži pretēji - 2008. gada grozījums Derīgo izrakteņu ieguves likumā parāda to, ka ieguves uzņēmumi principā nevar paļauties uz to, ka likumā nebūs nekādu izmaiņu.
(110)
Komisija norāda, ka maksa par ieguvi attiecībā uz laukiem, kuri jau tiek izmantoti, nesen, proti, no 2008. gada 8. janvāra un no 2009. gada 23. janvāra, ir divreiz grozīta. Pirmkārt, jāuzsver, ka 2008. gada grozījumu Derīgo izrakteņu ieguves likumā bija paredzēts attiecināt uz spēkā esošajām ieguves atļaujām. To skaidri norāda 2008. gada Derīgo izrakteņu ieguves likuma redakcija, kura attiecas arī uz noteikumiem par tām atļaujām, kas piešķirtas pirms 2008. gada. Šādu atļauju gadījumā maksa tika pielāgota no dienas, kad stājās spēkā jaunais Derīgo izrakteņu ieguves likums. Tas pierāda, ka atļauju turētājiem nav iegūtu tiesību vai pamata paļauties uz to, ka noteiktie procentmaksājumi saglabāsies nemainīgi visā atļaujas darbības laikā.
(111)
Pretēji Ungārijas un citu ieinteresēto personu teiktajam ES tiesu prakse apliecina, ka indivīdi nevar paļauties uz to, ka likumos nekad netiks veiktas nekādas izmaiņas (58). Līdzīgā kārtā arī tiesiskās noteiktības princips neliedz veikt izmaiņas likumos.
(112)
Diskriminācijas arguments arī ir noraidāms. Maksas palielināšana nav diskriminējoša, ja to piemēro visiem, īpaši tāpēc, ka režīma robežās nav diferenciācijas, t. i., netiek nodalīti uzņēmumi, kas veic darbību saskaņā ar atļauju.
X. ATMAKSĀŠANA
(113)
Saskaņā ar LESD un Tiesas iedibināto praksi tad, kad tiek secināta atbalsta nesaderība ar iekšējo tirgu, Komisijas kompetencē ir izlemt to, vai attiecīgai valstij tas jāpārtrauc vai jāpārveido (59). Tiesa arī ir konsekventi uzskatījusi, ka valsts pienākums pārtraukt tāda atbalsta sniegšanu, kas, pēc Komisijas ieskatiem, ir nesaderīgs ar iekšējo tirgu, ir paredzēts iepriekšējā stāvokļa atjaunošanai (60). Šajā kontekstā Tiesa ir konstatējusi, ka mērķis ir sasniegts tad, kad saņēmējs ir atmaksājis nelikumīga atbalsta veidā piešķirtās summas, tādējādi zaudējot iepriekš izmantotās priekšrocības pār saviem konkurentiem tirgū, un stāvoklis pirms atbalsta izmaksas ir atjaunots (61).
(114)
Ievērojot šo tiesu praksi, Padomes Regulas (EK) Nr. 659/99 (62) 14. pantā ir noteikts, ka tad, “kad nelikumīga atbalsta gadījumos tiek pieņemti negatīvi lēmumi, Komisija izlemj, ka attiecīgā dalībvalsts veic visus vajadzīgos pasākumus, lai atgūtu atbalstu no saņēmēja”.
(115)
Tāpēc, ja attiecīgais pasākums ir uzskatāms par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, tas jāatmaksā, lai atjaunotu to stāvokli, kas bija tirgū pirms atbalsta piešķiršanas. Atmaksājamie līdzekļi tiek aprēķināti, sākot no dienas, kad saņēmējs guvis priekšrocības, t. i., kad atbalsts kļuva pieejams saņēmējam, pieskaitot atmaksas procentus, līdz līdzekļi ir faktiski atgūti.
(116)
Šajā gadījumā pasākums ir jāuzskata par valsts veiktu darbību secību. Termiņa pagarināšanas nolīgums pasargāja MOL no likumā paredzētās maksas palielināšanās nākotnē. MOL priekšrocības īstenojās no tā brīža, kad stājās spēkā Derīgo izrakteņu ieguves likuma pirmais grozījums, proti, no 2008. gada 8. janvāra. Šis ir datums, sākot ar kuru, MOL tika faktiski atbrīvots no lielākas maksas radītā apgrūtinājuma, tādējādi baudot labvēlīgāku attieksmi salīdzinājumā ar konkurentiem.
(117)
Kā paskaidrots 61.-65. apsvērumā, piemērojamā atskaites sistēma ir citi tirgus dalībnieki, kuri darbojas saskaņā ar atļauju. Tāpēc priekšrocības ir starpība starp faktisko maksu par izrakteņu ieguvi, ko pēc Likuma grozīšanas MOL maksāja par laukiem, kurus tas izmantoja saskaņā ar atļauju, un Derīgo izrakteņu ieguves likumā noteikto maksu.
(118)
Kā jau aprakstīts iepriekš 85. apsvērumā, Komisija uzskata, ka citi nolīgumā paredzētie maksājuma elementi (maksa par termiņa pagarināšanu un vienreizējais maksājums) tika maksāti par pagarināšanu, nevis tiesībām maksāt zemāku maksu salīdzinājumā ar to, kuru piemēro konkurentiem. Tas nozīmē, ka tie nav ņemami vērā, aprēķinot priekšrocības.
5. tabula
MOL faktisko un hipotētisko saistību summa attiecībā uz maksu par ieguvi par attiecīgo laikposmu
Par ieguvi veiktie maksājumi
Faktiski (63)
(saskaņā ar termiņa pagarināšanas nolīgumu) milj. HUF
Hipotētiski
(saskaņā ar spēkā esošo Derīgo izrakteņu ieguves likumu) milj. HUF
Starpība milj. HUF
2008. gads
106 226,3
134 671,0
-28 444,7
2009. gads
67 099,7
69 041,8
-1 942,1
(119)
Tāpēc starpība, kā norādīts 5. tabulā, ir 28,4 miljardi HUF 2008. gadā un 1,9 miljardi HUF 2009. gadā, t. i., kopā 30,3 miljardi HUF. Šī ir summa, kas Ungārijai būtu jāatgūst no MOL, pieskaitot atmaksas procentus. Atgūšana būtu jāattiecina arī uz 2010. gada summām, par kurām skaitļi vēl nav pieejami.
(120)
Atšķirību summās starp neiegūto maksu par ieguvi 2008. gadā un 2009. gadā rada tas, ka ar otro Derīgo izrakteņu ieguves likuma grozījumu, kas stājās spēkā 2009. gada 23. janvārī (pēc Komisijas lēmuma uzsākt oficiālu izmeklēšanas procedūru), tiesiskā situācija, kas bija spēkā pirms 2008. gada grozījuma pieņemšanas, vismaz daļēji, attiecībā uz konkrētiem laukiem, proti, laukiem, kuru izmantošana tika uzsākta laikā no 1998. līdz 2008. gadam, tika atjaunota.
XI. SECINĀJUMI
(121)
Pamatojoties uz norādīto, Komisija secina, ka pasākums par labu MOL, t. i., termiņa pagarināšanas nolīgums apvienojumā ar Derīgo izrakteņu ieguves likuma 2008. gada grozījumu, ir valsts atbalsts, kas nav saderīgs ar iekšējo tirgu LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
(122)
Tā kā attiecīgais pasākums ir uzskatāms par nelikumīgu un nesaderīgu atbalstu, atbalsts jāatgūst no MOL, lai atjaunotu to stāvokli tirgū, kas bija pirms atbalsta piešķiršanas.
(123)
Atgūstamā summa ir 28 444,7 miljoni HUF par 2008. gadu un 1 942,1 miljons HUF par 2009. gadu. Attiecībā uz 2010. gadā veiktajiem maksājumiem Ungārijai jāaprēķina atmaksājamā summa tādā pašā veidā kā par 2008. un 2009. gadu līdz tam laikam, kad pasākums ir pārtraukts,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1. Nemainīgā maksa par ieguvi, kas noteikta termiņa pagarināšanas nolīgumā, kuru 2005. gada 22. decembrī Ungārijas valsts noslēdza ar MOL Nyrt., apvienojumā ar turpmākajiem grozījumiem 1993. gada Likumā XLVIII par derīgo izrakteņu ieguvi ir uzņēmumam MOL Nyrt. piešķirts valsts atbalsts LESD 107. panta 1. punkta nozīmē.
2. Šā lēmuma 1. panta 1. punktā minētais atbalsts, ko Ungārija nelikumīgi, pārkāpjot LESD 108. panta 3. punktu, ir piešķīrusi uzņēmumam MOL Nyrt., nav saderīgs ar iekšējo tirgu.
3. Ungārija pārtrauc 1. punktā minētā valsts atbalsta sniegšanu divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas dienas.
2. pants
1. Ungārija atgūst 1. pantā minēto atbalstu no saņēmēja.
2. Valsts atbalsta kopējā summa ir 28 444,7 miljoni HUF par 2008. gadu un 1 942,1 miljons HUF par 2009. gadu. Attiecībā uz 2010. gadu Ungārijai jāaprēķina atbalsta summa līdz laikam, kad pasākums ir pārtraukts.
3. Atmaksājamās summas ir apliekamas ar procentiem no dienas, kad tās nonāca saņēmēja rīcībā, līdz dienai, kad tās ir faktiski atgūtas.
4. Procenti jāaprēķina gan par pamatsummu, gan procentiem līdz atbalsta atmaksāšanas dienai saskaņā ar V nodaļu Regulā (EK) Nr. 794/2004, kurā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 271/2008.
3. pants
1. Šā lēmuma 1. pantā minētā atbalsta atmaksa ir tūlītēja un efektīva.
2. Ungārija nodrošina šā lēmuma īstenošanu četru mēnešu laikā pēc tā paziņošanas.
4. pants
1. Divu mēnešu laikā pēc šā lēmuma paziņošanas Ungārija iesniedz Komisijai šādu informāciju:
a)
kopējā summa (pamatsumma un atmaksas procenti), kas atgūstama no saņēmēja, ieskaitot aprēķinu par atbalsta summu 2010. gadā;
b)
sīks apraksts par jau veiktajiem un plānotajiem pasākumiem šā lēmuma izpildei;
c)
dokumenti, kas apliecina to, ka saņēmējam ir dots rīkojums atmaksāt atbalstu.
2. Ungārija informē Komisiju par valsts veikto pasākumu gaitu šā lēmuma izpildei, līdz 1. pantā minētais atbalsts ir pilnīgi atmaksāts. Pēc vienkārša Komisijas lūguma tā nekavējoties sniedz informāciju par pasākumiem, kas jau ir veikti vai tiek plānoti šā lēmuma izpildei. Tā arī sniedz sīku informāciju par atbalsta summām, kas atgūtas no saņēmēja, un atmaksas procentiem.
5. pants
Šis lēmums ir adresēts Ungārijas Republikai.
Briselē, 2010. gada 9. jūnijā