РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно вноските в полза на Interbev
(нотифицирано под номер C(2011) 4923)
(само текстът на френски език е автентичен)
(2012/131/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от ДФЕС и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След информацията, получена относно въпросната мярка, с писмо от 2 октомври 2001 г. Европейската комисия зададе въпроси на френските власти във връзка с нея. Постоянното представителство на Франция при Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 9 ноември 2001 г.
(2)
Тъй като е приведена в действие без предварително разрешение на Комисията, мярката е вписана в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление, под номер NN 39/03.
(3)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, относно въпросната помощ с писмо № C(2003) 2057 окончателен от 9 юли 2003 г.
(4)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (2). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите мнения относно въпросната помощ. Комисията не получи мнения от заинтересованите страни. Френските власти изпратиха своите мнения с писма от 8 и 10 октомври 2003 г., от 13 септември и от 29 ноември 2005 г.
(5)
На 25 февруари 2011 г. на Франция бе изпратено искане за допълнителна информация; на 29 март 2011 г. бе проведена среща.
(6)
Френските власти отговориха с писмо от 24 май 2011 г.
II. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
1. ВНОСКИ В ПОЛЗА НА INTERBEV
1.1. МЕЖДУБРАНШОВИТЕ ОРГАНИЗАЦИИ (МБО) И СИСТЕМАТА ОТ ДОБРОВОЛНИ ВНОСКИ, НА КОИТО Е ПРИДАДЕН ЗАДЪЛЖИТЕЛЕН ХАРАКТЕР
(7)
Междубраншовите организации (МБО) представляват групи по сектори на различни най-представителни браншове на селскостопанското производство и, в зависимост от случая, на преработката, пускането на пазара и разпространението, които са признати като междубраншови организации от компетентния административен орган. Тяхното съществуване, както и задачите и функционирането им, са регламентирани от член L.631-1 и следващите от Селскостопанския кодекс (code rural). За да бъде такава група призната, компетентните органи трябва да проверят дали са изпълнени различните критерии, и по-специално дали уставът им е законосъобразен (член L.632-1 от Селскостопанския кодекс) и дали организациите, влизащи в състава на МБО, са представителни.
(8)
МБО си поставят за цел да развиват дейности в интерес на всички звена в съответния сектор и могат да сключват споразумения с такава насоченост. На тези споразумения и събирането на доброволните вноски, предназначени за финансиране на дейностите, предвидени от споразуменията, може впоследствие да бъде придаден задължителен характер („да бъдат разширени“) с междуведомствено постановление за всички оператори от сектора, независимо дали са част от професионална организация, която е член на МБО, стига да съответстват на целите, определени от закона. Тези споразумения са насочени главно към по-добро опознаване на пазара, засилване на връзките между браншовете, подобряване на качеството и реклама на продуктите. Селскостопанският кодекс разрешава споразуменията да бъдат разширени само ако са насочени към „общ интерес“ чрез действия, „съответстващи на общия интерес и съвместими с правилата на Общата селскостопанска политика“ (вж. член L.632-3 от Селскостопанския кодекс).
(9)
Правилата за събиране и разпределяне на доброволните вноски, на които е придаден задължителен характер, са регламентирани поотделно от всяко споразумение на МБО.
1.2. РОЛЯТА НА ДЪРЖАВАТА
(10)
Въпреки че МБО са частни юридически лица и че финансирането им е осигурено чрез вноски от съответния сектор, функционирането на системата на доброволни задължителни вноски изисква намесата на държавата, по-специално по следните правила:
а)
преди всяко искане за разширение МБО трябва да бъде призната от държавните органи и да бъде в съответствие с целите на националната селскостопанска политика и на Общата селскостопанска политика (вж. съображения 7 и 8);
б)
след като бъдат признати, МБО могат да поискат от държавата да придаде на споразуменията им задължителен характер с междуведомствено постановление за разширение. По този начин всеки оператор от съответната област на производство дължи доброволната задължителна вноска, събирана от представителна МБО (вж. съображение 8);
в)
в съответствие с член L.632-8-1 от Селскостопанския кодекс компетентните органи са адресати на отчетите за дейността на всяка МБО и за прилагането на всяко от разширените споразумения.
2. ЦЕЛ НА ПОМОЩТА
(11)
Целта на въпросната помощ е насърчаване на изследователската и развойната дейност, техническата помощ и рекламата в полза на животновъдния сектор.
2.1. ВНОСКИ, ВЪВЕДЕНИ ОТ INTERBEV
(12)
Предмет на настоящото решение са два вида междубраншови вноски, на които е придаден задължителен характер от държавните органи. Става въпрос, от една страна, за вноски за месо и карантия, предназначени за консумация от човека, от едър рогат добитък и от овце, и за живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни („вноска за месото“), и, от друга страна, за вноска в полза на Националния фонд за животновъдство („вноска за НФЖ“).
(13)
Междубраншовите споразумения за въвеждане на вноските в полза на Interbev, предмет на настоящото решение, са, както следва:
Вноски за месото
Вноски в полза на Националния фонд за животновъдство (НФЖ)
Споразумения МБО
Постановление за разширение
Споразумения МБО
Постановление за разширение
25.7.1995 г.
18.12.1995 г.
15.6.1994 г.
18.12.1995 г.
12.6.2001 г.
19.9.2001 г.
19.4.2001 г.
(14)
Националното междубраншово сдружение за живи животни и месо (Interbev) е френската междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. Тя е учредена на 9 октомври 1979 г. по инициатива на организациите, представляващи отрасъла на живите животни и месото в секторите говеда, овце и коне, и е призната с наредбата от 18 ноември 1980 г. (3) Нейната задача е да защитава и да развива общите интереси на животновъдството и на промишлените, занаятчийските и търговските дейности на сектора. Interbev бе призната през 1980 г. като междубраншова организация за сектора на живите животни и месото. В състава ѝ влизат 13 национални браншови организации, представляващи различните професии в стопанския сектор на живите животни и месото: животновъди, търговци на живи животни, касапи, търговци на едро, индустриалци, дистрибутори.
(15)
Двете ѝ основни задачи са сключването на междубраншови споразумения и взаимната комуникация. Към това се добавят програми за изследвания в сектора на месото. Междубраншовите споразумения, подписани в сдружението, определят правилата за дейността на сектора. Тези споразумения могат да бъдат представени на държавните органи в рамките на процедурата по разширение. След узаконяването на разширението със съвместно постановление на министрите на земеделието и на икономиката, мерките, предвидени от междубраншово споразумение, придобиват задължителен характер за всички оператори в сектора.
2.2. ВНОСКА ЗА МЕСОТО
(16)
С междубраншово споразумение от 25 юли 1995 г., което бе разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (4), Interbev въведе вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, както и върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държавите от ЕС или изнасяни
(17)
Вноската бе наложена върху три категории месо и/или животни, определени както следва:
а)
вноска за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция: опредена в размер на 0,084 френски франка (FRF) (5) на 1 kg кланичен труп и заплащана от физическото или юридическото лице, което е собственик или съсобственик на животното към момента на клането му;
б)
вноска за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция: опредена в размер на 0,042 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е първи собственик или съсобственик на месото на територията на страната;
в)
вноска върху живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани за държава от ЕС или изнасяни: опредена в размер на 7 FRF/kg и заплащана от физическото или юридическото лице, което е последен собственик или съсобственик на животните на територията на страната.
(18)
Междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. бе заменено от друго междубраншово споразумение от 12 юни 2001 г., което бе разширено с постановление от 19 септември 2001 г. (6) В член 1 от постановлението се определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(19)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. предвиждаше продължаване на предишното положение относно категорията на съответните меса и/или животни при увеличаване на размера на вноската: 0,1574 FRF (0,024 EUR) за месото и карантията, предназначени за консумация от човека, от животни, заклани във Франция; 0,0656 FRF (0,010 EUR) за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция; 11,15 FRF (1,7 EUR) за живите животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпращани в държава от ЕС или изнасяни.
(20)
Споразумението от 12 юни 2001 г. предвиждаше също възможност за частично възстановяване на вноската за месото в момента на изпращането му в държава от ЕС или на износа му в трети държави. Ставката на възстановяване беше 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
Разширенията, извършени през 1995 г. и 2001 г., изключиха от механизма вноската за месото, вкарано или внесено за консумация във Франция. Следователно за тези продукти не се заплаща задължителната вноска за месото.
2.3. ВНОСКА ЗА НФЖ
(22)
С междубраншово споразумение от 15 юни 1994 г., разширено с постановление от 18 декември 1995 г. (7) и постановление от 19 септември 2001 г. (8), Interbev въведе вноска в полза на Националния фонд за животновъдство. Последното постановление определя, че споразумението е разширено за период, който завършва три години след датата на публикуване на това постановление, т.е. на 30 септември 2004 г.
(23)
Този браншови фонд, управляван в рамките на Националната конфедерация по животновъдство (НКЖ), е създаден за постигането на следните две основни цели: от една страна, да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на все по-малобройните животновъди, принудени да прилагат политиките на Общността за управление на производството, и, от друга страна, да допринесе за запазване на съвместните инструменти за генетично подобряване и приложни изследвания, които ще останат занапред ключови фактори за конкурентоспособността на животновъдството.
(24)
Вноска, предназначена за финансирането на този фонд, се събира от физическите или юридическите лица, които са собственици или съсобственици на животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, заклани във Франция. Съгласно последните данни, предоставени от френските власти, тази вноска е била определена в размер на 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) за нето тегло на заклано животно (или на 7 FRF/глава за говеда, 2,40 FRF/глава за телета и 0,36 FRF/глава за овце - съответно 1,05, 0,36 и 0,054 EUR).
(25)
Според френските власти приходите от тази вноска се използват за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания.
2.4. ДЕЙНОСТИ, ФИНАНСИРАНИ ОТ ТЕЗИ ВНОСКИ
(26)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за месото, се използват за три вида дейности, а именно:
а)
комуникация и реклама в полза на сектора;
б)
техническа помощ;
в)
изследвания и експерименти.
(27)
Що се отнася до комуникацията и рекламата, става въпрос по-специално за финансиране на кампании по различни теми, свързани с качествените месни продукти, като по-общи кампании по телевизията и радиото за говеждото месо, както и дейности за връзки с обществеността. Финансират се също рекламни дейности на външните пазари, като участие в търговски изложения и реклама.
(28)
Дейностите за техническа помощ са свързани по-специално със сертифицирането и категоризирането на животновъдните стопанства, с оглед премахване на ограниченията пред операторите, участващи в тези дейности. Interbev изготвя освен това общи спецификации в полза на отраслите и участва в разпространението и въвеждането на харта на добрите практики на животновъдство и на кодекс за добри работни практики в сектора на месото, като взема накрая участие и в изясняване на трансакциите в целия сектор.
(29)
Изследователските и експерименталните дейности са най-подходящи за нуждите на отрасъла, тъй като са насочени по-специално към безопасността на храните, управлението на качеството и благосъстоянието на животните.
(30)
Ресурсите на Interbev, постъпващи от вноските за НФЖ, се използват за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление на информационните системи за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
3. ПРОДЪЛЖИТЕЛНОСТ НА РАЗСЛЕДВАНАТА МЯРКА
(31)
Настоящото решение се отнася до периода 1996 г.-2004 г. - годината на изтичане на валидността на последното междубраншово споразумение, което е предмет на настоящата процедура.
4. ПОЛУЧАТЕЛИ
(32)
Получатели на разглежданата мярка за помощ са животновъдите на говеда и овце.
(33)
Основните крайни получатели на разглежданата мярка за помощ са производителите, преработвателите и дистрибуторите на селскостопански продукти. Предвидено е някои от дейности да могат да бъдат извършвани за сметка на последните от частни предприятия.
(34)
Настоящото решение не засяга становището на Комисията относно съвместимостта на процедурата по подбора на доставчиците на услуги, на които е възложено изпълнението на дейностите на Interbev, с правилата за възлагане на обществени поръчки.
5. ПРИЧИНИ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА (9)
(35)
Що се отнася преди всичко до характера на конкретните вноски, Комисията отбеляза, че на тях им е придаден задължителен характер от френското правителство в рамките на процедура по разширение на междубраншовите споразумения. Разширението на споразуменията е направено чрез приемане на постановление, публикувано в Официалния вестник на Френската република. Оттук следва, че за тези вноски е бил необходим акт на държавен орган, за да имат пълен ефект. Поради това при откриването на процедурата по разследване Комисията счете, че става въпрос за един вид парафискални вноски, т.е. за публични ресурси, и че тази помощ е неправомерна, тъй като за нея не е постъпило уведомление.
(36)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през 2007-2013 г. (10) (наричани по-долу „Насоките за земеделието“) всяка неправомерна помощ следва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, когато помощта е предоставена. Тези Насоки за земеделието се прилагат от 1 януари 2007 г. Предходните насоки, Насоки на Общността относно държавната помощ за земеделието през 2000-2006 г. (11), се прилагаха от 1 януари 2000 г. Следователно всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценявана в контекста на насоките от 2000 г. От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г. Разследваната помощ е предоставяна от 1996 г. нататък.
(37)
По отношение на държавната помощ, финансирана чрез парафискална вноска, финансираните с помощта дейности, както и финансирането на самата помощ следва да бъдат разследвани от Комисията.
5.1. ПОМОЩТА
5.1.1. Рекламни дейности
(38)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са изброени в приложение II към Договора за ЕИО (12), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са изброени в приложение I (13). Двата текста се основават по същество на едни и същи принципи, като предвиждат по-специално отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани. Що се отнася до тавана на помощта, тези дейности следва да бъдат финансирани от сектора в размер на не по-малко от 50 % от разходите. В конкретния случай мерките са били финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите достига по определение това равнище. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.2. Дейности за осигуряване на техническа помощ
(39)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (14), и че съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките за земеделието. Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието се основават по същество на едни и същи принципи. Следователно помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена за този вид помощи. Освен това помощта следва да бъде достъпна за всички оператори, които са потенциално заинтересовани. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.3. Изследователски и експериментални дейности
(40)
Комисията припомни, че съвместимостта на помощта трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавните помощи за изследователска и развойна дейност (15) и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка (16). Следователно съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, достигащ до 100 %, при условие че са изпълнени следните четири условия: помощта представлява общ интерес за сектора; информацията се публикува в подходящи всекидневници; резултатите от дейностите се представят по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време; помощта отговаря на международните търговски критерии, възприети от ЕС. Ето защо на етапа на откриване на процедура по разследване Комисията счете, че приложимите условия са изпълнени.
5.1.4. Дейности, финансирани от вноската за НФЖ
(41)
Комисията искаше да си изясни точния характер на дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, чиято цел е да насърчи преструктурирането на организациите за услуги и да им помогне да се приспособят към бъдещите потребности на животновъдите, както и да допринесе за запазване на общите инструменти за подобряване на генетичния материал и за приложни изследвания. Приходите от тази вноска се използват според френските власти за генетичното подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания. Тези данни бяха недостатъчни, за да може Комисията да установи съвместимостта на въпросните действия с приложимите разпоредби на Общността. На етапа на откриване на процедура по разследване Комисията не можа следователно да достигне до заключението, че дейностите, финансирани от вноската за НФЖ, са съвместими с Договора за ЕО (17).
5.2. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
5.2.1. Вноска за месото
(42)
От 1 януари 1996 г. нататък вноската се налага, наред с другото, върху живи животни от рода на едрия рогат добитък и от рода на овцете, изпратени в други държави-членки, както и върху продукти от тяхното месо, изпращани в други държави-членки, въпреки че за последните през 2001 г. е въведено частично възстановяване на тази вноска. Съгласно решение на Съда на Европейския съюз (наричан по-долу „Съдът на ЕС“) (18) дадена такса следва да се разглежда като представляваща нарушение на забраната срещу дискриминация, установена в член 110 от ДФЕС, ако предимствата, свързани с насочването на постъпленията, са в полза на онези от облаганите национални продукти, които се преработват или пускат на националния пазар, като се компенсира частично понасяната от тези продукти тежест и така се поставят в по-неизгодно положение изнасяните национални продукти.
(43)
На етапа на процедурата по разследване Комисията счете, че постъпленията от таксата върху продуктите и живите животни, изпращани в други държави-членки, предназначена за финансиране на дейностите по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти, извършвани от Interbev, могат да представляват финансиране на помощ, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ би била несъвместима с посочения договор. В действителност вноската би могла да постави в по-неблагоприятно положение производството на животни с оглед на износа им в други държави-членки, тъй като предназначението на приходите може по своята същност да постави в по-благоприятно положение националната продукция, пускана на пазара във Франция, за сметка на изнасяната национална продукция, и размерът на вноската не е съобразен с различните печалби, реализирани от националните продукти при пускането им в продажба във Франция или извън Франция.
5.2.2. Вноска за НФЖ
(44)
Въз основа на информацията, получена при откриването на официална процедура по разследване, Комисията не разполагаше при самата процедура по разследване с данни, сочещи, че тази вноска е била наложена за вносни животни или за животни, изпращани в други държави-членки.
6. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА
(45)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на общата организация на пазара (наричана по-долу „ООП“) в контекста на решението от 22 май 2003 г. по дело Freskot (19), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат, пряко или косвено, цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено или изобщо няма такова.
III. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(46)
С писма от 8 и 10 октомври 2003 г. френските власти представиха своите мнения относно решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на разглежданата тук мярка за помощ.
(47)
С писма от 13 септември и 29 ноември 2005 г. френските власти представиха други мнения в отговор на исканията за допълнителна информация, изпратени от Комисията.
(48)
В резултат на искането за допълнителна информация, изпратено от Комисията на 25 февруари 2011 г., и на срещата на 29 март 2011 г. френските власти представиха други мнения с писмо от 24 май 2011 г.
(49)
Френските власти отбелязват, че според Комисията ресурсите, постъпващи от такива междубраншови вноски, на които е придаден по този начин задължителен характер, могат да бъдат приравнени с парафискални такси, които могат да предизвикат нарушаване на конкуренцията на вътрешния пазар. Френските власти отбелязват също така, че за мерките е трябвало да бъде представено уведомление. По-нататък те изтъкват следните съображения:
1. ОБХВАТ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО НА КОМИСИЯТА СЪГЛАСНО ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(50)
Що се отнася до вноските, събрани по силата на междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, френските власти считат, че Комисията е започнала тяхното разследване с писма от 16 януари 1995 г. (помощ NN 34/95) и от 18 март1996 г., и го е приключила с писмо (SG (96) D/6396) от 15 юли 1996 г. със заключението, че „въпросните мерки попадат изключително в обхвата на Регламент (ЕИО) № 2328/91 на Съвета и следва да бъдат разследвани съгласно цитирания регламент. Всъщност член 35, параграф 2 от този регламент изключва прилагането на членове 92 и 93 от Договора“.
(51)
В отговор на Комисията, която изтъкна, че навремето не се е произнесла по другите мерки, осъществени от Interbev (тъй като досие NN 34/95 се е отнасяло само до инвестициите, насочени към преструктуриране на стопанствата за отглеждане на говеда с бозаещи малки), френските власти заявиха, че в отговор на писмо на Комисията от 18 март 1996 г. те са се произнесли, както следва: „Националният фонд за животновъдство има действително за цел […] да подобри селекцията в животновъдството и да подпомогне изследванията, и по-специално генетичните. […]“ (писмо от 13 септември 2005 г.).
(52)
Френските власти следователно считат, че Комисията е била много добре информирана относно наличието на дейности по комуникация, реклама, изследвания и експерименти, финансирани от Interbev, и е имала възможност в рамките на това досие да отправи към френските власти искания за допълнителна информация. Тъй като Комисията не е реагирала на това съобщение, френските власти са достигнали до заключението, че изпратената информация е била достатъчна за Комисията.
(53)
В по-късен отговор на Комисията, в който е изпратено искане за допълнителна информация (30 май 1996 г.) във връзка с горепосоченото писмо, френските власти, от една страна, твърдят, че така и не са получили искания за допълнителна информация, а, от друга страна, считат, че бездействието на Комисията между 30 май 1996 г. и 2 октомври 2001 г. представлява мълчаливо приемане на съвместимостта на мерките, за които е била уведомена.
(54)
Освен това френските власти заявяват, че Комисията е била уведомена за дейностите по комуникация, осъществени от Interbev в рамките на дело C 18/95, във връзка с мерките в полза на сектора на овцете.
(55)
Следователно, тъй като оттогава Комисията не е проучвала тези споразумения, според френските власти те правомерно са приели, че Комисията не се противопоставя на прилагането им.
(56)
При тези условия френските власти считат, че настоящата процедура се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г.
(57)
В писмото си от 24 май 2011 г. и при срещата на 29 март 2011 г. френските власти най-после представиха на Комисията данни относно целия разглеждан период.
2. ПРИЧИНИ, ОБОСНОВАВАЩИ НЕПРЕДСТАВЯНЕТО НА УВЕДОМЛЕНИЕ ЗА ПОМОЩТА СПОРЕД ФРЕНСКИТЕ ВЛАСТИ
(58)
Що се отнася до дейностите, осъществени благодарение на ресурсите от събраните вноски по силата на новите междубраншови споразумения от 12 юни 2001 г. в полза на Interbev и НФЖ, френските власти не са счели за необходимо да представят уведомление за тях, тъй като те са финансирани изключително от частни ресурси, получени от съответния сектор.
3. ДЕЙНОСТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ОТ INTERBEV
(59)
Що се отнася до дейностите, осъществени от Interbev, френските власти отбелязват, че в резултат на анализа на представената им информация с писмо от 9 ноември Комисията счита, че те са съвместими с Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г. и с Насоките на Общността, приложими към държавните помощи за реклама на селскостопанските продукти и на някои продукти, които не са изброени в приложение I. Френските власти потвърждават, че през периода, към който се отнася настоящото решение, Interbev е финансирал тези дейности по реклама, техническа помощ, изследвания и експерименти при същите условия, каквито са изложените в писмото от 9 ноември 2001 г.
4. ДЕЙНОСТИ ЗА ИЗСЛЕДВАНИЯ И ЕКСПЕРИМЕНТИ, ОСЪЩЕСТВЕНИ ЧРЕЗ НФЖ
(60)
Що се отнася до НФЖ, с писмо в отговор на решението за откриване на процедура (8 и 10 октомври 2003 г.) френските власти представиха следните обяснения.
(61)
Дейностите, осъществени благодарение на ресурсите на НФЖ, са дейности за техническа помощ и приложни изследвания. Френските власти потвърдиха, че те са разработени в съответствие с точки 14 и 17 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието през 2000-2006 г.
(62)
Прави се преди всичко уточнението, че ресурсите, събрани от НФЖ, са използвани за следните дейности:
а)
съвместни дейности за генетично подобряване;
б)
компютризирана система за управление и информационна система за животновъдните стопанства;
в)
приложни изследвания;
г)
икономически проучвания;
д)
разни дейности.
4.1. ДЕЙНОСТИ В ОБЛАСТТА НА ГЕНЕТИКАТА
(63)
В областта на генетиката участието на НФЖ е строго ограничено до участие в някои съвместни дейности, осъществявани в рамката на Националната система за генетично подобряване и определени от Националната комисия за генетично подобряване (CNAG), в която участват представители на държавата, на бранша, на изследователската дейност и на образователните институции.
(64)
Финансовите средства, предоставени от НФЖ, са предназначени основно за участие в дейностите на отдела по генетика на Института за животновъдство, чиито главни задачи са: подпомагане на организациите, които на място съдействат за генетичното подобрение на преживните животни; изготвяне, поддържане и актуализиране на спецификациите, определящи процедурите на място; контрол на процедурите по оползотворяване и регистриране на общите информационни системи за данните, необходими за генетична оценка на разплодните животни; адаптиране на процедурите за индексация в партньорство с INRA; въвеждане на процедури за обмен на данни на международно равнище и разпространение на официалния указател.
4.2. ОБНОВЯВАНЕ И РАЗВИТИЕ НА ИНФОРМАЦИОННИТЕ СИСТЕМИ В ЖИВОТНОВЪДСТВОТО
(65)
В рамките на дейността си по обновяване и развитие на информационните системи в животновъдството, НФЖ дава своя принос за обновяването на генетичната информационна система (ГИС). Започнало през 1995 г., това обновяване се наложи като начин за модернизиране на общата информационна система, въведена преди повече от 20 години, и нейното унифициране, с оглед да се осигури по-ефективно управление на генетичните данни, като се даде същевременно възможност за включване на новите функционалности, необходими за индексацията, и да се намалят разходите.
(66)
От друга страна, НФЖ взе участие в проучването на икономическата, техническата и правната целесъобразност на един проект за браншова информационна система в животновъдството (SPIE), чиято цел е да се осигури браншовото и междубраншовото оползотворяване на официалните данни за идентификация и на другите данни, които могат да се вземат.
4.3. УЧАСТИЕ В ОБЛАСТТА НА ПРИЛОЖНИТЕ ИЗСЛЕДВАНИЯ
(67)
Редица програми за приложни изследвания бяха подпомогнати от НФЖ, чиято задача е да продължи участието си в проучвания, насочени към теми от общ интерес за сектора на животновъдството, като например помощта за програмата за приложни изследвания и трансфер на биотехнологиите за репродукция (прехвърляне на ембриони, определяне на пола, оплождане ин витро). Тези работи се отнасят до новите техники в ембриологията, които са особено интересни с оглед бъдещото използване на молекулярните маркери и на дейностите по селекция, подпомогната от маркери. Програмата по-конкретно включва значително повишаване на резултатността при класическото прехвърляне на ембриони, разработване и оптимизиране на френския метод за определяне на пола на ембрионите, разработване на метода за овоцитна пункция при използване на ехограф, подобряване на техниката на оплождане ин витро.
(68)
НФЖ взе също участие в пилотния проект за изследвания на хомоложната рекомбинация. Проектът, управляван от INRA и използващ метода на трансгенезата, се отнасяше до контролирана модификация на генома на животните и бе насочен към включването на трансген на предварително избрано място в ДНК. Тази процедура имаше за цел да открие пътя за заместване на един ген с друг, без да се използват генетично модифицирани организми.
(69)
Освен това НФЖ взе участие в програмата IDEA за електронната идентификация на едрия рогат добитък и овцете. Той даде също принос за финансирането на националните проекти, одобрени в рамките на програмата на Общността IDEA, насочена към подобряване на надеждността на идентификацията на животните чрез използване на нови техники и електроника.
4.4. ИКОНОМИЧЕСКИ ПРОУЧВАНИЯ
(70)
НФЖ трябваше да участва във финансирането на икономически проучвания, необходими на животновъдните организации, по-специално за да се отговори на въпросите, поставяни от последователните реформи на ОСП, разширяването на Европа, кризите от последните години и развитието в международен контекст.
(71)
Всички тези проучвания са извършени под ръководството на група, наречена „Икономическа група за животновъдство“ (ИГЖ), под егидата на Института за животновъдство, който осигурява съгласуваността между различните изследвания, поискани от бранша, и взаимното им допълване с извършваните на други места изследвания.
(72)
Извършените проучвания се състоят от мониторинг на конюнктурата в секторите за мляко и за месо във Франция и в Европа, ежемесечни финансови справки със задълбочен анализ на икономическите аспекти на производството на животни във Франция, в Европа и в целия свят, специфични изследвания, като мониторинг на цените, на производствените разходи, на преговорите в Общността и в СТО.
(73)
Икономическата обсерватория, създадена в рамките на ИГЖ, обединява конкретните данни за функционирането на животновъдните стопанства, събрани чрез мрежите за животновъдство, и осигурява полезното взаимодействие между макроикономическия и микроикономическия подход.
4.5. РАЗНИ ДЕЙНОСТИ
(74)
НФЖ е призван, от друга страна, да подкрепя стриктно започването на новите обединителни проекти, имащи за цел да насърчат адаптирането на животновъдството към социално-икономическите промени, като например създаване на харта на добрите практики в животновъдството, които се налагат като най-важният общ подход от този вид в Европа, и започването на проекта за комуникация относно професията на животновъда след втората криза със СЕГ, за да се възстанови разбирателството между животновъди и граждани.
4.6. РАМКА НА ОБЩНОСТТА
(75)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до единични оператори или до отделни групи оператори.
(76)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % в някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
4.6.1. Техническа помощ
(77)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
4.6.2. Приложни изследвания
(78)
Френските власти потвърдиха, че данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Систематично се публикуват и разпространяват резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(79)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(80)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(81)
За финансираните изследвания не се допуска пряко заплащане на производителите и преработвателите.
5. ВНОСКИ ЗА ВНОСА НА ЖИВОТНИ И МЕСО
5.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(82)
Относно таксуването на вкараното във Франция месо от животновъдни стопанства в други държави-членки или от трети държави, съгласно данните, изпратени на няколко пъти от френските власти, Комисията можа да установи, че междуведомствените постановления за разширение на междубраншовите споразумения от 1995 г. и 2001 г. винаги са изключвали от обхвата си вноските за вносното месо.
5.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(83)
Комисията освен това установи, че вноската, събирана в полза на НФЖ, би могла да бъде приложена към животни, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(84)
В писмото си от 6 октомври 2003 г. френските власти признаха уместността на това възражение въз основа на принципите на правото на Общността. Затова те поеха задължението да изменят текста на споразумението, с оглед да се изключи каквато и да било вноска за животните, отгледани извън националната територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там. Френските власти предложиха да предоставят новия текст на Комисията, когато новото споразумение бъде окончателно договорено и подписано.
(85)
Те добавиха, че на практика вносът на живи животни е така или иначе много ограничен и не създава опасност от нарушаване на конкуренцията. По данни на митническите органи внесените „възрастни угоени говеда“ са били съответно 24 933 глави през 2001 г. и 22 250 глави през 2002 г. Общо в страната се колят от порядъка на 4 милиона глави, така че живият внос е само 0,58 % от общия брой на закланите животни. От друга страна, над 70 % от този внос е на животни с висок клас по конформация и висока цена, предназначени за потребителска ниша, характерна за Северна Франция. Като се имат предвид средните цени на вноса на тези животни (по данни на митниците 1,50 EUR/kg живо тегло или 2,5 EUR/kg нето), събраната вноска в полза на НФЖ за тези животни е била от порядъка на една хилядна от стойността на животното.
(86)
Според френските власти събраните доброволни задължителни вноски са, от една страна, минимални, тъй като неплащането им за вносните животни е било често явление, което после е станало систематично, а, от друга страна, размерът на въпросната доброволна задължителна вноска, отнесен към стойността на животните, е толкова малък, че не би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията. В своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха примерни изчисления на вноските и изявления на предприятия, доказващи, че практиката на възстановяване може да се прилага в някои случаи, без обаче да е задължителна.
(87)
С писма от 13 септември 2005 г. и 24 май 2011 г. френските власти потвърдиха, че от 2003 г. нататък вноската за НФЖ се събира само за животните, отгледани и заклани във Франция (20).
6. ВНОСКИ ЗА ЖИВОТНИТЕ И МЕСОТО, ИЗПРАЩАНИ В ДРУГИ ДЪРЖАВИ-ЧЛЕНКИ
6.1. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА INTERBEV
(88)
Относно вноската за месото, изпращано в други държави-членки, Комисията обърна внимание върху възможен риск от дискриминация, свързан със система на вноски, която не взема под внимание изпращането извън националната територия на някои продукти, подлежащи на заплащане на вноски, и изрази опасения, че подобна мярка поставя в по-благоприятно положение националните продукти, пуснати на пазара във Франция.
(89)
Както е изложено в съображение 16 и следващите, за месото, изпращано в други държави-членки, се заплаща доброволна задължителна вноска от 0,0126 EUR/kg, а след междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. - доброволна задължителна вноска от 0,024 EUR/kg. Освен това след посоченото споразумение бе предвидена система за възстановяване в размер на 0,010 EUR/kg.
(90)
Що се отнася до доброволните задължителни вноски, събирани за животните, изпращани в други държави-членки, в своето писмо от 24 май 2011 г. френските власти представиха обяснения, доказващи, че посочените доброволни задължителни вноски са пропорционални на печалбите от дейностите, финансирани от тези вноски.
(91)
Френските власти обясниха, че изпращаните живи животни са били неугоени отбити животни от рода на едрия рогат добитък. Както бе посочено в съображение 17 и следващите, за тези животни се е заплащала доброволна задължителна вноска, изчислявана на глава, а не на килограм месо.
(92)
Френските власти представиха тогава изчисление, което дава възможност да се прецени съответствието между вноската на глава и на килограм. В действителност в междубраншовото споразумение от 25 юли 1995 г. се посочва, че доброволната задължителна вноска е 0,084 FRF/kg от кланичен труп и че доброволната задължителна вноска при изпращане на живи животни е 7 FRF на глава възрастно говедо (член 4). От друга страна, едно неугоено отбито животно тежи от порядъка на 250 до 280 kg живо тегло, от което се получава средно 163 kg месо (коефициент 65 %). По този начин вноската от 7 FRF на глава съответства на вноска от 0,042 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(93)
Междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г. продължи действието на този механизъм при запазване на същото съответствие. Сумите (в евро) бяха, както следва: доброволна задължителна вноска (ДЗВ) при клане от 0,024 EUR/kg от кланичен труп (член 2) и ДЗВ при изпращане на живи животни от 1,7 EUR/глава възрастно говедо (член 4). По този начин вноската от 1,7 FRF на глава съответства на вноска от 0,0104 FRF/kg, което е около половината от вноската, дължима за месото.
(94)
Според френските власти общите постъпления (38 136 670 EUR) от доброволната задължителна вноска, получена от продуктите, изпращани в други държави-членки (живи животни и месо), представлява 15 % от общата сума на постъпленията от всички доброволни задължителни вноски, получени от Interbev през периода 1995-2004 г. (252 855 282 EUR). Следвайки общ подход за периода 1995-2004 г., френските власти считат, че посочените постъпления са определени правилно и в съответствие с дейностите, от които биха се облагодетелствали продуктите, изпращани в други държави-членки.
(95)
Освен това френските власти посочват, че животните и месото, изпращани извън Франция, са се облагодетелствали, от една страна, от действия, извършвани извън националната територия, в размер на 21 490 848 EUR, а, от друга страна, от дейностите, които са били от полза за всички животни и продукти, за където и да са били предназначени те. Френските власти смятат, че е правилно от тази сума от действия, полезни за всички животни и продукти и възлизаща на 91 231 075 EUR, да се счита, че само 28 280 000 EUR са финансирали дейности, осъществени извън националната територия.
(96)
Дейностите, отнасящи се конкретно до изнесените животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина). Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качествено европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания по безопасност на храните, благосъстояние на животните, управление на качеството, характеризиране на продукта, сертифициране или проследяване на говеждо и телешко месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
(97)
Френските власти считат, че продуктите, изпращани извън Франция, са спечелили от междубраншовите дейности общо сумата от 49 770 000 EUR. Тази сума следва да се съпостави с доброволните задължителни вноски, които те е трябвало за изплатят, в размер на 38 136 670 EUR. Частта от доброволните задължителни вноски, изплатена от изнесената френска продукция през периода 1995-2004 г., е сравнима с печалбите, които тя е получила от дейностите, финансирани от Interbev.
6.2. ЗА ВНОСКИТЕ В ПОЛЗА НА НФЖ
(98)
В писмото си от 13 септември 2005 г. френските власти потвърдиха, че за самите изпращани продукти не са се дължали вноски в полза на НФЖ.
IV. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(99)
Членове 107 и 108 от ДФЕС се прилагат към всички селскостопански продукти от приложение I към него, обхванати от правилата на общата организация на пазара (всички селскостопански продукти, с изключение на конското месо, пчелния мед, кафето, алкохола от селскостопански произход, оцета, получен от алкохол, и корка), в съответствие с различните регламенти, уреждащи общата организация на съответните пазари.
1. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(100)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен изключенията, предвидени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(101)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха през разглеждания период в сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (21) относно общата организация на пазара за тези продукти. До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета от 27 юни 1968 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (22). Същите членове се прилагаха в секторите на овчето и козето месо в съответствие с член 23 от Регламент (ЕО) № 2529/2001 на Съвета от 19 декември 2001 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (23). До приемането на последния те се прилагаха в същия сектор в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (24), а до неговото приемане, в съответствие с член 27 от Регламент (ЕИО) № 3013/89 на Съвета от 25 септември 1989 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (25).
(102)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими днес за двата сектора, посочени в съображение 32 и следващите от настоящото решение, в съответствие с член 180 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (наречен „Общ регламент за ООП“) (26) (27).
1.1. НАЛИЧИЕ НА СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО
(103)
Според Съда на ЕС за държавни помощи се считат намесите, които под каквато и да било форма са в състояние пряко или непряко да поставят определени предприятия в по-благоприятно положение или които трябва да се считат за икономическо предимство, което предприятието бенефициер не би получило в нормални пазарни условия (28). В конкретния случай предоставената подкрепа поставя в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите или за секторите, представлявани от Interbev.
(104)
Освен това, пак съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за помощи се считат намеси, облекчаващи под различна форма тежестите, които обичайно натоварват бюджета на едно предприятие и които, без да са субсидии в строгия смисъл на думата, имат същото естество и последици (29).
(105)
Що се отнася до наличието на предимство, последното следва да бъде определено на равнището на потенциално облагодетелстваните от дейностите в полза на сектора на месото, както и от въпросните междубраншови вноски и тяхното финансиране. В конкретния случай предоставената подкрепа е поставила в по-благоприятно положение предприятията, действащи в сектора на говедовъдството или овцевъдството, чрез осъществяването на мерки, които могат да бъдат от полза за производителите от сектора.
1.2. ПОМОЩ, ПРЕДОСТАВЕНА ОТ ДЪРЖАВАТА ИЛИ ПОСРЕДСТВОМ ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ
(106)
Съгласно съдебната практика на Съда на ЕС, за да може едно предимство да бъде определено като държавна помощ, трябва, на първо място, то да бъде предоставено пряко или непряко посредством използването на държавни ресурси и, на второ място, да може да бъде приписано на държавата (30).
(107)
Що се отнася до характера на конкретните вноски (доброволни задължителни вноски), Комисията счита, че става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси. Комисията основава своята оценка на следните съображения.
(108)
Преди всичко трябва да се подчертае, че в съгласно съдебната практика, и по-специално точка 139 от решението по дело Salvat (31), разликата между частни и публични организации не е „определящ елемент за прилагането на Договора към държавните помощи“. В допълнение решението по дело Ladbroke (32) потвърждава по много ясен начин, че член 107, параграф 1 от ДФЕС „обхваща всички парични средства, които могат да бъдат използвани ефективно от публичния сектор за поддържането на предприятия, без значение дали тези средства трайно принадлежат или не на наследството на посочения сектор. Поради това макар сумите (…) да не са постоянно във владение на държавната хазна, фактът, че остават трайно под публичен контрол и следователно на разположение на компетентните национални органи, е достатъчен те да бъдат квалифицирани като ресурси на държавата и посочената мярка да попадне в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора“.
(109)
На първо място, в контекста на тази съдебна практика Комисията счита, че фактът, че въпросните доброволни задължителни вноски се състоят от вноски на частния сектор и че не са на постоянно разположение на държавата, не е достатъчен, за да се достигне до заключението, че те остават извън обхвата на член 107, параграф 1 от Договора. За тази цел Комисията следва да разследва и степента на контрол, упражняван от държавата по отношение на постъпленията от въпросните доброволни задължителни вноски, и правомощията на държавата да насочва използването на ресурсите за финансиране на мерките за помощ.
(110)
В разследвания случай Комисията отбелязва, че одобрението на правителството чрез признаването на Interbev представлява предварително условие за въвеждането на доброволните задължителни вноски. Поради това, макар Interbev да е административна единица от частното право, възможността му да въвежда доброволни задължителни вноски в своя сектор на дейност зависи от одобрението на държавата за неговото функциониране и целите му (вж. съображение 14 от настоящото решение).
(111)
Селскостопанският кодекс определя също, че на вноските се придава задължителен характер за всички членове на заинтересования бранш, когато тези вноски бъдат разширени с междуведомствено постановление (вж. съображение 10 от настоящото решение). Оттук следва, че за този вид вноски е необходим акт на държавен орган, за да имат пълно действие (33).
(112)
Въз основа на тези факти Комисията отбелязва, че разследваните ДЗВ могат да бъдат разглеждани като намиращи се под държавен контрол и като представляващи държавни ресурси.
(113)
Второ, използването на приходите от ДЗВ се определя от целите и рамката на функциониране на междубраншовите организации съгласно определенията в Селскостопанския кодекс (вж. съображения 7-10). Следователно държавата има правомощия да насочи използването на приходите от доброволните задължителни вноски за финансиране на мерките за помощ, осъществявани от Interbev. Предимствата, предоставени от Interbev, могат поради това да бъдат приписани на държавата.
(114)
Освен това следва да се припомни, че по дело C-345/02 Pearle (34) Съдът на ЕС посочи някои показатели, които дават възможност да се определи дали парафискалните такси трябва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, които могат да бъдат приписани на държавата, когато те се събират в основната си част от междубраншова организация в полза на нейните членове.
(115)
Съгласно критерия, предложен от Съда на ЕС по това дело, задължителните вноски, събирани от посредник, представляващ предприятията от някои стопански сектори, не се разглеждат като държавни ресурси, ако са изпълнени всички следни условия:
а)
въпросната мярка е въведена от браншови орган, който представлява предприятията и работниците в сектора и не служи като инструмент за провеждане на политики, определени от държавата;
б)
целите на въпросната мярка са финансирани изцяло чрез вноски на предприятия от сектора;
в)
начините на финансиране и процентът/размерът на вноските се определят в рамките на браншовия орган от представителите на работодателите и работниците, без държавна намеса;
г)
вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без възможност за държавна намеса.
(116)
Става ясно обаче, че разглежданата мярка не отговаря на всички условия на решението по дело Pearle. На първо място, съществуването, задачите и функционирането на Interbev са уредени от националното законодателство (вж. съображения 10 и 14) и финансирането му чрез доброволната задължителна вноска изисква намесата на държавата (вж. съображение 10). Освен това член 632-2-1 от Селскостопанския кодекс определя, че междубраншовите организации допринасят за осъществяването на национални икономически политики и икономически политики на Европейския съюз и могат да се ползват с приоритети при предоставяне на държавни помощи. Interbev може следователно да бъде разглеждан като инструмент за провеждане на подкрепяна от държавата политика, осъществяващ дейности от общ интерес за междубраншовата организация (вж. съображения 40, 61 и следващите). Освен това, както е определено в устава на Interbev, бюджетите на междубраншовата организация могат да се захранват с пряка държавна субсидия. Накрая, с оглед на общия интерес на финансираните изследователски дейности (вж. съображение 10), в конкретния случай не може да бъде установено със сигурност, че получателите на помощта са винаги субектите, задължени да плащат вноските.
(117)
Като има предвид гореизложените съображения, Комисията достига до заключението, че разглежданите мерки могат да бъдат приписани на държавата и са финансирани посредством държавни ресурси.
1.3. ЗАСЯГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(118)
За да попаднат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, помощите трябва освен това да засягат конкуренцията и търговията между държавите-членки. Този критерий предполага, че получателите на помощите осъществяват икономическа дейност.
(119)
За да се установи дали тази помощ попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС, като последна стъпка трябва да се провери дали въпросната помощ може за засегне търговията между държавите-членки и да предизвика нарушаване на конкуренцията.
(120)
Съдът на ЕС констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (35), което е достатъчно доказателство за наличието на нарушаване на конкуренцията.
(121)
Достатъчно доказателство за факта, че има търговия между държавите-членки в сектора на месото, е съществуването на обща организация на пазарите в този сектор (36). Така например вътрешнообщностната търговия на месни продукти във Франция е представлявала около 15 % от общата търговия на Съюза за тези продукти (37).
(122)
Предоставената помощ може следователно да засегне търговията между държавите-членки, доколкото тя поставя в по-благоприятно положение националните продукти за сметка на продуктите на другите държави-членки. Всъщност секторът на месото е бил по времето на фактите, разглеждани в настоящото решение, изключително отворен за конкуренцията на общностно равнище и следователно много чувствителен към всяка мярка в полза на продуктите на една или друга държава-членка.
1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЯ ОТНОСНО ХАРАКТЕРА НА „ПОМОЩТА“ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(123)
В контекста на изложените съображения Комисията счита, че мерките, въведени в конкретния случай в полза на получателите, им предоставя предимство, от каквото други оператори не могат да се ползват, и нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, като поставят в по-благоприятно положение някои предприятия и някои продукти поради това, че биха могли да засегнат търговията между държавите-членки.
(124)
На тези основания Комисията достига до заключението, че въпросната мярка попада в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС и представлява държавна помощ.
2. РАЗСЛЕДВАНЕ НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ПОМОЩТА
2.1. ОБХВАТ НА РЕШЕНИЕТО
(125)
Френските власти считат, че въпросното решение следва да се отнася само до междубраншовото споразумение от 12 юни 2001 г., както е обяснено по-горе (вж. съображение 56).
(126)
В рамките на помощ NN 34/95 Комисията не разполагаше с данни относно вноските за НФЖ, нито за системата на финансиране на помощта от това досие (38). Освен това нейната позиция се отнасяше само до инвестициите в полза на някои животновъди, по-специално с оглед на първата покупка на животни. Комисията нямаше становище и по отношение на системата за доброволни задължителни вноски, нито за помощта за генетично подобряване, генетичната информационна система, биотехнологията и икономическите проучвания, нито пък за рекламните дейности, дейностите за техническа помощ, изследвания и експерименти, финансирани от вноските в полза на Interbev, които не подлежаха на уведомление по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(127)
Тези дейности бяха посочени от Франция в нейното писмо от 29 април 1996 г. в рамките на досие NN 49/96, но само онези от тях, свързани с НФЖ.
(128)
В отговор на това писмо Комисията поиска все пак допълнителна информация с писмо от 30 май 1996 г. (VI/021559), с цел да разбере характера и обхвата на финансовите инструменти за подпомагане на организациите за животновъдство, участващи в идентификацията и селекцията на животните, както и развойните дейности. Комисията поиска също така да бъде попълнен описателен документ. Въпреки това френските власти оставиха това писмо без отговор и Комисията така и не се произнесе относно съвместимостта на въпросните дейности с вътрешния пазар. Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ, с писмо от 9 юли 2003 г. (39)
(129)
Междубраншовите споразумения от 15 юни 1994 г. в полза на фонда за животновъдство и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev, както и държавната помощ, финансирана по силата на тези споразумения, трябваше също да бъдат разследвани с оглед на правилата за държавните помощи, тъй като те не са били представени за одобрение от Комисията.
(130)
Следователно настоящото решение се отнася също до споразуменията от 15 юни 1994 г. в полза на НФЖ и от 18 декември 1995 г. в полза на Interbev. При анализа на тези споразумения Комисията не се произнесе по дейностите, финансирани от въпросните междубраншови вноски.
(131)
Както е посочено в съображение 57, френските власти приеха мълчаливо това тълкуване.
2.2. ПРИЛАГАНЕ НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(132)
Член 107 от ДФЕС предвижда изключения от общия принцип на несъвместимостта на държавните помощи с ДФЕС, въпреки че някои от тях са определено неприложими, по-специално предвидените в параграф 2 от същия член. Френските власти също не се позоваха на тези изключения.
(133)
Що се отнася до изключенията, посочени в член 107, параграф 3, те следва да бъдат тълкувани стриктно при разследването на всяка програма за помощ за даден регион или сектор, както и във всеки отделен случай на прилагане на общи схеми за помощ. Такива помощи могат всъщност да бъдат предоставени само ако Комисията може да установи, че помощта е необходима за постигане на една от посочените цели. Признаването на право на посочените изключения за помощ, при която това условие не е изпълнено, би означавало да се допусне засягане на търговията между държавите-членки и нарушаване на конкуренцията, лишени от основание с оглед на интереса на Общността, и съответно предимства за операторите на някои държави-членки.
(134)
Комисията счита, че въпросната помощ не е предназначена за насърчаване на икономическото развитие на регион, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, по смисъла на член 107, параграф 3, буква а). Тази помощ не е предназначена и за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държавата-членка по смисъла на член 107, параграф 3, буква б). Помощта не е предназначена и за насърчаване на културата и опазване на наследството по смисъла на член 107, параграф 3, буква г).
(135)
В член 107, параграф 3, буква в) обаче се предвижда, че за съвместима с вътрешния пазар може да се приеме помощта, която има за цел да улесни развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тази помощ не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която да противоречи на общия интерес. За да може да се възползва от изключението, посочено в цитирания член, помощта трябва да допринася за развитието на въпросния сектор.
2.3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА НАСОКИТЕ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ МЕРКИТЕ, ЗА КОИТО НЕ Е ПОСТЪПИЛО УВЕДОМЛЕНИЕ
(136)
В съответствие с точка 194 от Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2000-2006 г. (наричани по-долу: „Насоките за земеделието 2000-2006 г.“) и на Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (40), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (41) трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена (42).
(137)
Специфичните насоки за земеделския сектор се прилагат от 1 януари 2000 г. Поради това всяка помощ, предоставена след тази дата, следва да бъде оценена в контекста на насоките, приложими през съответния период. От 1 януари 2000 г. до 31 декември 2006 г. бяха приложими Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието. От 1 януари 2007 г. се прилагат Насоките на Общността за държавната помощ в земеделието и горското стопанство през периода 2007-2013 г.
(138)
От друга страна, помощите, предоставени преди тази дата, следва при необходимост да бъдат оценявани в контекста на разпоредбите и на установената съдебна практика, приложими преди 1 януари 2000 г.
2.4. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДОБРОВОЛНИТЕ ЗАДЪЛЖИТЕЛНИ ВНОСКИ СЪС СИСТЕМАТА НА ОБЩАТА ОРГАНИЗАЦИЯ НА ПАЗАРА (ООП)
(139)
По въпроса за съвместимостта на доброволните задължителни вноски със системата на ООП в контекста на решението по дело Freskot от 22 май 2003 г. (43), Комисията счита, че в конкретния случай доброволните задължителни вноски не засягат пряко или косвено цените на въпросните крайни продукти, защото те не влияят върху цените на продуктите, които се определят от свободния пазар. Така тежестта върху месните продукти и отглежданите животни се неутрализира от предимството, предоставяно от финансираните дейности. Следователно може да се приеме, че въздействието на вноските върху цените е много ограничено.
(140)
В контекста на предоставената информация по финансирането на тази схема няма възражения.
2.5. АНАЛИЗ НА ДЕЙНОСТИТЕ В КОНТЕКСТА НА ПРИЛОЖИМИТЕ РАЗПОРЕДБИ
2.5.1. Дейности, осъществени чрез вноските за месото
2.5.1.1. Реклама
(141)
Що се отнася до помощта за рекламна дейност, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, които не са включени в приложение II към Договора за ЕИО (44), а съвместимостта на помощта, предоставена след тази дата, трябва да бъде проверена в контекста на Насоките на общността, приложими към държавните помощи за реклама на продуктите, включени в приложение I от Договора за ЕО, и за някои продукти, които не са включени в приложение I (45).
(142)
Рамката от 1987 г. и Насоките от 2002 г. се основават по същество на едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които следва да бъдат спазвани от всички национални схеми за помощ. Така например не трябва да става въпрос за рекламни дейности в противоречие с член 34 от ДФЕС или с вторичното право на Общността, нито за дейности, насочени към определени предприятия. Според данните, изпратени от френските власти, възможно е да се достигне до заключението, че тези мерки ще имат цели, съответстващи на редица положителни критерии, изложени в рамката и насоките, посочени по-горе, тъй като някои от тях ще се впишат в целта за намаляване на свръхпроизводството на земеделски продукти, а други - в целта за разработване на продукти с високо качество за здравословно хранене.
(143)
Френските власти обясниха освен това, че посланията, отправени чрез рекламните дейности, няма да имат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки, нито да омаловажават тези продукти, и че няма да донесат полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(144)
Що се отнася до тавана на помощта, рекламните дейности могат да бъдат финансирани в размер на 50 % от държавни ресурси, като разликата се поема от браншовите и междубраншовите организации, получаващи помощта, било чрез доброволни вноски, било чрез събиране на парафискални такси или задължителни вноски. В конкретния случай мерките са финансирани изцяло чрез парафискални вноски и финансовият принос на операторите в тези кампании достига по определение размер от 50 % от техните разходи.
(145)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на рекламни дейности, е спазила в конкретния случай критериите, установени в законодателството на Общността, приложимо в тази област.
2.5.1.2. Техническа помощ
(146)
Съвместимостта на мярката за техническа помощ, предоставена до 1 януари 2000 г., следва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (46), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (47).
(147)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(148)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума. Френските власти поясниха, че критерият за достъп до осъществените дейности за всички оператори, които са потенциално заинтересовани, е изцяло изпълнен. Въз основа на информацията, предоставена от френските власти, и по-специално за твърде високия брой на получателите, Комисията счита, че критерият относно тавана на помощта е изпълнен.
(149)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.1.3. Изследвания и експерименти
(150)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на Съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(151)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг (48).
(152)
Френските власти обясниха в тази връзка, че дейностите за технически изследвания и експерименти на Interbev се осъществяват в полза на всички оператори от отрасъла. Освен това сдружението разпространява придобитите знания и техническите препоръки, като провежда учебни курсове и разпространява информационни документи, листовки, резюмета и диплянки, както и на електронни носители. Всеки животновъд, касапин, месар, преработвател или търговец в сектора на едрия рогат добитък и овцете може да бъде информиран за резултатите и да получи достъп до основните резултати от изследванията без дискриминация, едновременно с всички останали и след обикновено поискване. Накрая френските власти уверяват, че въпросните дейности не са свързани с пряко заплащане на производителите, нито на преработвателите, и че отговарят на международните търговски критерии, възприети от Европейския съюз.
(153)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2. Дейности, осъществени от НФЖ
2.5.2.1. Техническа помощ
(154)
Що се отнася до мярката за техническа помощ, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на практиката на Комисията, основана на предложението за полезни мерки във връзка с помощта, предоставена от държавите-членки в сектора на животновъдството и на продуктите от животновъдството (49), а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието (50).
(155)
Практиката на Комисията, приложима до 2000 г., и Насоките за земеделието, приети през 2000 г., се основават по същество на едни и същи принципи. По този начин помощта, предоставена в размер на 100 % от допустимите разходи, е разрешена във връзка, по-специално, с мерките за техническа помощ чрез информация и счетоводно съдействие, дейностите за популяризиране на нови техники, както и за обучение на земеделски работници.
(156)
С приемането на насоките през 2000 г. бе добавено ново условие в смисъл, че помощта следва да бъде достъпна за всички отговарящи на условията лица, които осъществяват дейност в съответната зона при обективно определени условия, и че общият размер на помощта не може да надвишава 100 000 EUR на получател за период от три години, или за МСП - 50 % от допустимите разходи, като се прилага по-голямата сума.
(157)
Френските власти подчертаха, че всички финансирани дейности са наистина от общ интерес за всички говедовъди и овцевъди; никога не е ставало въпрос за дейности, ползата от които би се ограничила до индивидуални оператори или до отделни групи оператори.
(158)
Финансовото участие на НФЖ е най-често под 50 % от разходите за тези работи и изследвания. То може да бъде над 50 % по някои единични проекти, но размерът на помощта не надвишава в никакъв случай 100 %.
(159)
Икономическите проучвания се финансират, като се спазва, от една страна, ограничението от 100 000 EUR на животновъд за период от три години и, от друга страна, правилото за достъп на всички животновъди до техните резултати.
(160)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за техническа помощ, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.5.2.2. Изследвания и експерименти
(161)
Що се отнася до дейностите за изследвания и експерименти, съвместимостта на помощта, предоставена до 1 януари 2000 г., трябва да бъде проверена в контекста на Рамката на Общността за държавна помощ за научноизследователска и развойна дейност и на съобщението на Комисията за изменение на тази рамка, а за помощта, предоставена след тази дата, в контекста на Насоките за земеделието, които в точка 17 се позовават на посочената рамка.
(162)
В рамката на Общността се уточнява, че съвместим с вътрешния пазар е размер на помощта, който може да достигне до 100 %, дори когато научноизследователската и развойната дейност се осъществява от предприятия, стига във всички случаи да бъдат изпълнени следните четири условия:
а)
помощта да представлява общ интерес за конкретния сектор, без да причинява нежелано нарушаване на конкуренцията в други сектори;
б)
информацията се публикува в подходящи всекидневници с национално разпространение, неограничено до членовете на една организация, за да има гаранция, че всеки оператор, който е потенциално заинтересован от тази дейност, може лесно да се информира, че тя се осъществява или е била осъществена и че резултатите са или ще бъдат предоставени при поискване на всяка заинтересована страна. Тази информация ще бъде публикувана на не по-късна дата от всяка информация, която може да бъде предоставена на членовете на дадена организация;
в)
резултатите от дейностите се представят за ползване на всички заинтересовани страни, включително на получателя на помощта, по еднакъв начин - изразени както в стойност, така и в разход на време;
г)
помощта отговаря на условията, изложени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(163)
В конкретния случай данните от всяко икономическо проучване, както и събраните след завършването на всяка изследователска програма, когато са окончателни, получават широко разпространение. Резултатите от всички дейности, подпомогнати от фонда, действително се публикуват и разпространяват систематично, за да могат животновъдите и техните организации по места да се възползват от тях и да имат достъп без никаква дискриминация.
(164)
Използват се два големи канала за разпространение: каналът на браншовите животновъдни организации и този на Института по животновъдство с помощта на технически и икономически публикации, разпространявани широко сред животновъдите и техниците.
(165)
Като се има предвид, че тези работи представляват общ интерес, не се предвижда употребата на резултатите за търговски цели. Въпросът за разходите за отстъпване на правото на ползване или за условията за получаване на право на ползване не се поставя изобщо. Същинската полза от тези дейности е за всички говедовъди и овцевъди, до които се разпространяват теоретичните и практическите резултати от тях.
(166)
За финансираните изследвания не се допуска директно заплащане на производителите и преработвателите. Те отговарят на общите и специфичните критерии, посочени в приложение 2, „Вътрешна помощ: основания за освобождаване от задълженията за намаляване“ към Споразумението за селското стопанство, сключено в Маракеш в рамките на многостранните търговски преговори от Уругвайския кръг.
(167)
Комисията счита, че държавната помощ, предоставена за финансиране на дейностите за изследвания и експерименти, е спазила в конкретния случай критериите, установени от правилата на Общността, приложими в тази област.
2.6. ФИНАНСИРАНЕ НА ПОМОЩТА
(168)
Като се има предвид, че държавната помощ е финансирана чрез парафискална такса (доброволните задължителни вноски), Комисията трябва да разследва едновременно финансираните мерки, т.е. помощта, и начина, по който те са финансирани. Съгласно Съда на ЕС (51), ако начинът на финансиране на помощта, по-специално когато става въпрос за задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ, Комисията следва да има предвид този начин на финансиране, когато разследва помощта.
(169)
Редица елементи са от значение, за да се определи дали начинът на финансиране е съставна част от мярката за помощ: приходът от таксата трябва да бъде запазен за финансирането на помощта и да бъде задължително отпуснат за финансирането на помощта (52), таксата трябва да бъде предоставена на мярката за помощ при спазване на съответните национални разпоредби (53) и размерът на таксата трябва има пряко въздействие върху размера на държавната помощ (54).
(170)
Прилагането на тези критерии към въпросните мерки даде повод на Комисията да отбележи следните елементи. Първо, правното основание на разглежданите мерки, а именно междубраншовите споразумения, разширени с постановление, определят задължителните вноски. Това означава, че всяка вноска се събира изключително в полза на съответния фонд, без да бъде внасяна в общия бюджет на Interbev или в държавния бюджет. Вноската трябва следователно да се разглежда като запазена за финансирането на помощта и отпусната за финансирането на помощта въз основа на действащите национални разпоредби. Второ, мерките за помощ се финансират изключително чрез браншовите вноски. Interbev не прибягва по никакъв начин до другите си източници на финансиране, за да допълва финансирането на предвидените дейности. Може следователно да се достигне до заключението, че размерът на таксата има пряко въздействие върху размера на държавната помощ.
(171)
Въз основа на тези елементи Комисията достига до заключението, че начинът на финансиране на помощта, в конкретния случай чрез доброволните задължителни вноски, е съставна част от мярката за помощ и следователно трябва да се има предвид при разследване на съвместимостта на помощта. Тъй като този начин на финансиране може да е в противоречие с член 110 от ДФЕС, Комисията не може да твърди, че схемата за помощ е съвместима, ако тя установява дискриминация между вносните и националните продукти (55) или между изнасяните и националните продукти (56).
(172)
В конкретния случай вноската е събирана за националните продукти, както и за износа на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски за месото) и вноса на месо и животни (в рамката на доброволните задължителни вноски, събирани от НФЖ).
(173)
Разследването на Комисията се отнася до няколко аспекта, свързани с вноските за месото и вноската в полза на НФЖ, доколкото вътреобщностната търговия би могла да бъде засегната от посочените вноски.
2.6.1. Вноски за месото (вноски в полза на Interbev)
2.6.1.1. Вносно месо
(174)
Както е посочено в съображение 82, в периода 1996-2004 г. на вноската за вносното месо не е бил придаден задължителен характер от френското законодателство. Следователно тя е изключена от обхвата на настоящото решение, тъй като не съставлява, сама по себе си, държавна помощ. Липсва всъщност един от определящите елементи, посочени в съображение 10, т.е. задължителният характер. Поради това и въз основа на гореизложеното, мерките, финансирани от таксата, наложена върху вносните продукти, не съставляват държавна помощ и затова не са предмет на настоящото решение.
2.6.1.2. Изнасяни продукти
(175)
Както е посочено в съображение 16 и следващите (57), считано от 1 януари 1996 г., вноската бе наложена върху продукти, изпращани в други държави-членки, въпреки че през 2001 г. бе въведено частично възстановяване на тази вноска. Според съдебната практика на Съда на ЕС тази вноска би могла да доведе до дискриминация спрямо износителите, ако дейностите, финансирани от вноската, не са предназначени за тях и не компенсират понасяната от тези износители тежест (58). Необходимо е следователно да се докаже, че предназначението на приходите от тази вноска не е поставила в по-благоприятно положение националните продукти, пускани на пазара във Франция, за сметка на изнасяните национални продукти.
(176)
Действията, отнасящи се конкретно до изнасяните животни и продукти, са били по-специално рекламни операции (като например: международни изложения, дейности за браншова информация и връзки с обществеността, зелена седмица в Берлин, курсове за обучение по разфасовка в чужбина).
(177)
Дейностите, отнасящи се до всички животни и продукти, за които и пазари да са били предназначени във Франция и извън Франция, са били по-специално рекламни дейности, като кампании за „качественото европейско говеждо“, карантията, „породите за месо“, и някои изследвания във връзка с безопасността на храните, благосъстоянието на животните, управлението на качеството, характеризирането на продукта, сертифицирането или проследяването на говеждото и телешкото месо, резултатите от които са широко разпространени както във Франция, така и извън Франция.
i) Месо и животни, изпращани в други държави-членки
(178)
Според френските власти дейностите, от които са се възползвали продуктите и животните, изпращани в други държави-членки, изключително или съвместно с националните продукти, не са обхващали всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски.
(179)
Целесъобразно е да се установи по години и общо дали продуктите, изпращани в други държави-членки, са се облагодетелствали от дейностите на междубраншовата организация.
(180)
В следващата таблица е показано разпределението на приходите в евро, постъпващи от доброволните задължителни вноски, между различните дейности на Interbev, разбити по години, както и процентът на дейностите, предназначени изключително за изнасяните меса и животни или заедно с националните продукти и животни.
Година
Дейности в полза на всички продукти
Дейности в полза само на продуктите във Франция
Дейности в полза само на изнасяните продукти
Общо за дейностите през годината
В % от всички финансирани дейности
(закръглено)
1996 г.
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36
1997 г.
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56
1998 г.
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46
1999 г.
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50
2000 г.
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47
2001 г.
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42
2002 г.
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37
2003 г.
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43
2004 г.
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42
(181)
От таблицата излиза, че за целия разглеждан период в полза на изнасяните продукти са били около 44 % от всички дейности, финансирани от доброволните задължителни вноски. Следва да се уточни, че според данни на френските власти за същия период общите приходи от събраните вноски за изнасяните продукти са били 15 % (59). Освен това френските власти посочиха, че делът от 15 % е средна стойност и предоставиха числени данни за всяка година, от които се вижда, че размерът на вноските, събрани за изнасяните продукти, не е бил никога над 18 %.
ii) Съвместимост с член 110 от ДФЕС
(182)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (60), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата няма дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била наложена също върху изнасяните продукти и животни, които са се възползвали пропорционално от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, съвместимо с разпоредбите на ДФЕС, и по-специално на член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е съвместима с посочения договор.
2.6.2. Вноските в полза на НФЖ
2.6.2.1. Внасяни животни
(183)
Според френските власти до 2003 г. вноските, събирани в полза на НФЖ, са можели да бъдат приложени и към животни, отгледани извън националната френска територия, но вкарани във Франция, за да бъдат заклани там.
(184)
В отговор на изразените от Комисията съмнения френските власти заявиха, че са изменили текста на междубраншовото споразумение, с оглед да бъде изключена всяка вноска за вносните или вкараните във Франция животни. Според френските власти тези вноски се прилагат само за животните, които са отгледани и заклани във Франция.
(185)
Комисията не бе уведомена за измененията на това междубраншово споразумение. Представено бе само указанието с циркулярно писмо от 2 февруари 2005 г. (вж. съображение 87), в което се посочва, че вноските в полза на НФЖ се прилагат само за всяко месо от животни, заклани на националната територия и отгледани във Франция.
(186)
Следователно през периода от 1 януари 1996 г. и 30 септември 2004 г. вноската за месото е била налагана и за месото от животни, заклани във Франция, но отгледани извън националната територия.
(187)
Френските власти не можаха да докажат, че дейностите, финансирани от тези вноски, са били от полза за животновъдите, които са осъществявали своята дейност извън националната територия. Всъщност задължените да заплащат доброволната задължителна вноска, които са изнасяли продуктите си, не са се ползвали от никакво възстановяване или намаление, въпреки че не са получавали всички облаги от съответните дейности. Що се отнася до изследователските и развойните дейности, както и за техническата помощ, те могат по принцип да бъдат от полза само за националните продукти (месо и животни, отгледани и заклани във Франция).
(188)
Фактът, че вносът на живи животни е бил по онова време много ограничен (61) и че на практика вносителите на живи животни са имали възможността, ако искат, да декларират тонажа на внесените животни, за да намалят основата за начисляване на вноската и да подадат заявление за възстановяване, няма преки последици за оценката на Комисията по същество. Освен това всяка дискриминация, дори и най-малката, попада в обхвата на член 110 от ДФЕС.
(189)
Като взе предвид последиците от решението на Съда на ЕС по дело Nygard (62), както и факта, че мерките, финансирани от таксата, представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС и че таксата има дискриминационен характер в противоречие с член 110 от ДФЕС, тъй като е била прилагана за продукти от другите държави-членки, които обаче не са се възползвали изцяло от свързаните с нея предимства, Комисията счита, че приходите от таксата върху изнасяните продукти, предназначена за финансиране на дейностите на Interbev, представляват финансиране на помощта, несъвместимо с вътрешния пазар съгласно Договора, и по-специално член 107 от него, и че следователно финансираната по този начин държавна помощ е несъвместима с посочения договор.
2.6.2.2. Изнасяни животни
(190)
Тъй като вноските в полза на НФЖ се прилагат за животните, отгледани и заклани във Франция, Комисията може да достигне до заключението, че изпращаните продукти не подлежат сами по себе си на вноска в полза на НФЖ и следователно се изключват от обхвата на настоящото решение.
3. НЕПРАВОМЕРНОСТ НА ПОМОЩТА
(191)
Комисията подчертава, както бе вече посочено в решението за откриване на процедура, че не е била уведомена от Франция в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС относно постановленията за разширение, придали задължителен характер на доброволните вноски, и за дейностите, които те финансират, преди тяхното прилагане (вж. съображение 2 от настоящото решение).
(192)
Член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 определя точно понятието „неправомерна помощ“ като нова помощ, която е приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Задължението за уведомяване на Комисията за държавна помощ е установено в член 2 от цитирания регламент.
(193)
Що се отнася преди всичко до характера на разследваните тук вноски, Комисията отбелязва, че те изискват акт на държавен орган, за да имат пълно въздействие. Поради това Комисията счита, че в конкретния случай става въпрос за парафискални такси, т.е. за държавни ресурси.
(194)
Доколкото доброволните задължителни вноски са държавни ресурси (както е посочено в съображение 106 и следващите), представляващи съставна част от схема за помощ (съображение 171 и следващите), и са били използвани за финансиране на предимства в полза на предприятията от сектора на месото, уведомяването на Комисията за тях представлява задължение по силата на член 108, параграф 3 от Договора.
(195)
Както е посочено в съображения 123 и 124, тъй като мерките, приведени в действие от Франция, съдържат елементи на държавна помощ, следва, че става въпрос за нова помощ, за която Комисията не е уведомена, и поради това тя е неправомерна по смисъла на Договора.
(196)
Съгласно Съобщението на Комисията за определяне на приложимите правила при оценка на неправомерната държавна помощ (63), всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 трябва да се оценява в съответствие с правилата и насоките, действащи към момента, в който помощта е предоставена.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(197)
В контекста на гореизложеното Комисията счита, че финансирането на тази схема чрез доброволни задължителни вноски не поражда възражения, доколкото те се прилагат за националните продукти и за изнасяните продукти и животни (в конкретния случай „вноските за месото“ през периода 1996-2004 г.).
(198)
Тъй като вноски се събират и за вносните животни (в конкретния случай за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), от гореизложените съображения следва, че системата на доброволни задължителни вноски е несъвместима с вътрешния пазар поради неспазване на член 110 от ДФЕС, защото Франция не можа да докаже, че и вносните продукти са се възползвали от помощта по същия начин, както националните продукти.
(199)
Освен това за разследваната тук помощ не е била уведомена Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС и поради това тя съставлява неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(200)
Комисията изразява съжаление, че Френската република е привела в действие посочената помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(201)
Тъй като става въпрос за привеждане в действие на помощ, без да се изчака окончателното решение на Комисията, уместно е да се напомни, че поради задължителния характер на процедурните правила, изложени в член 108, параграф 3 от ДФЕС - правила, чието пряко действие Съдът на Европейския съюз е признал в редица решения (64), неправомерността на въпросната помощ не може да бъде коригирана с обратна сила (65).
(202)
Съдът на ЕС припомни, че когато една мярка за помощ, чийто начин на финансиране е съставна част от нея, се прилага, без да се изпълни задължението за уведомяване, националните съдилища са длъжни по принцип да разпоредят възстановяването на таксите или вноските, събрани специално за финансирането на тази помощ. Той припомня също, че националните съдилища са тези, които трябва да защитават правата на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, срещу евентуално незачитане от страна на националните власти на забраната за привеждане в действие на помощи, която е посочена в член 108, параграф 3, последно изречение от ДФЕС, и има пряк ефект. Подобно незачитане, съобщено от страна на лицата, които могат да бъдат подведени под съдебна отговорност, на което те могат да се позоват и което е установено от националните съдилища, следва да води до това последните да носят всички последствия от него съгласно своето национално право, що се отнася както до валидността на актовете, включващи привеждането в действие на въпросните мерки за помощ, така и до възстановяването на предоставеното финансово подпомагане (66).
(203)
Комисията счита за уместно в конкретния случай да приеме условно решение, като използва възможността, предоставена от член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999, според който Комисията може да прибави към решението си условия, съгласно които дадена помощ може да се счита за съвместима с вътрешния пазар, и може да определи задължения, които да ѝ позволят да контролира спазването на своето решение.
(204)
С цел да коригира нарушението на член 110 от ДФЕС и по този начин да премахне дискриминацията със задна дата, Франция трябва да възстанови частта от таксата, събрана за вносните продукти (вноски за животните в полза на НФЖ през периода 1996-2004 г.), пропорционално на предимствата от помощта, които те не са получили. Коригирането на това нарушение ще направи въпросната помощ съвместима с член 107 от ДФЕС.
(205)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото възстановяване. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията, Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавната помощ за насърчаване, реклама, техническа помощ, изследователска и развойна дейност, приведена неправомерно в действие от Франция в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, и финансирана чрез парафискална такса (доброволна задължителна вноска за месото и живите животни, изпращани в други държави-членки през периода 1996-2004 г., и за живите животни, внасяни през периода 1996-2004 г.), е държавна помощ, съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, що се отнася до периода от датата на влизане в сила на таксата до 30 септември 2004 г., при условие че Франция спазва условията, изложени в параграф 2 на настоящия член.
2. Франция трябва да възстанови на задължените лица частта от таксата за горепосочените продукти, внесени през периода от въвеждането на таксата до 30 септември 2004 г., при пълно спазване на следните условия:
а)
ако могат да представят доказателство, че доброволните задължителни вноски са били събирани за вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на дейностите, извършени в полза изключително на националните продукти, в срок, определен в съответствие с националното право, но в никакъв случай не по-малко от шест месеца, считано от публикуването на настоящото решение;
б)
Франция ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Франция ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
в)
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
г)
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтните и сконтовите лихвени проценти;
д)
френските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват сумата, платена от тях за таксата върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
е)
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално на условието таксата да не е била прехвърляна;
ж)
когато задълженото лице още не е платило таксата, френските власти категорично трябва да откажат плащането на пропорционалната част от нея, наложена върху продуктите, внесени от други държави-членки, за която е доказано, че е предназначена за финансиране на част от помощта, която е в полза изключително на националните продукти. Те трябва да откажат плащането и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
з)
при поискване от страна на Комисията Франция се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
и)
ако в друга държава-членка е била наложена сходна такса върху същите продукти, които са били облагани с таксата във Франция, френските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
й)
Франция поема задължението да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 2
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети от нея за неговото спазване.
Член 3
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. liepos 13 d.
dėl įmokų į Interbev
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4923)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(2012/131/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
pagal SESV 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą paprašiusi suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas ir atsižvelgdama į šias pastabas,
kadangi:
I PROCEDŪRA
(1)
Europos Komisija, gavusi informaciją dėl nagrinėjamos priemonės, dėl jos 2001 m. spalio 2 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijoms pateikė užklausą. Prancūzijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje Komisijai atsakė 2001 m. lapkričio 9 d. raštu.
(2)
Priemonė buvo įvesta iš anksto negavus Komisijos leidimo, todėl ji įtraukta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą (numeris NN 39/2003).
(3)
Komisija 2003 m. liepos 9 d. raštu Nr. C(2003)2057 galutinis pradėjo SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl nagrinėjamos paramos.
(4)
Sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2). Komisija pakvietė kitas valstybes nares ir suinteresuotąsias trečiąsias šalis pateikti pastabas dėl šios pagalbos. Komisija trečiųjų šalių pastabų negavo. Prancūzijos valdžios institucijos savo pastabas pateikė 2003 m. rugsėjo 8 d. ir 10 d. bei 2005 m. rugsėjo 13 d. ir lapkričio 25 d. raštuose.
(5)
2011 m. vasario 25 d. Prancūzijai išsiųstas prašymas pateikti papildomos informacijos; 2011 m. kovo 29 d. surengtas posėdis.
(6)
Prancūzijos valdžios institucijos atsakymą pateikė 2011 m. gegužės 24 d.
II PRIĖMONĖS APRAŠYMAS
1. ĮMOKOS Į INTERBEV
1.1. TARPŠAKINĖS ORGANIZACIJOS (PRANC. INTERPROFESSIONS, IPO) IR PRIVALOMOMIS PADARYTOS SAVANORIŠKOS ĮMOKOS
(7)
Tarpšakinės organizacijos (IPO) yra grupės, pagal sritį vienijančios skirtingas reprezentatyviausias žemės ūkio gamybos ir, tam tikrais atvejais, perdirbimo, pateikimo į prekybą ir platinimo profesines grupes, kurias kompetentinga administracinė institucija yra pripažinusi tarpšakinėmis organizacijomis. Jų buvimas, paskirtis ir funkcionavimas reglamentuojamas pagal Kaimo kodekso L. 631-1 ir tolesnius straipsnius. Kad tokia grupė būtų pripažinta, kompetentingos institucijos privalo patikrinti, ar tenkinami įvairūs kriterijai, pirmiausia tai, ar jos įstatai atitinka įstatymą (Kaimo kodekso L.632-1 straipsnis) ir ar konkrečią IPO sudarančios organizacijos yra reprezentatyvios.
(8)
IPO paskirtis - vykdyti veiksmus, skirtus visų tam tikro sektoriaus grandžių naudai, jos gali sudaryti tam reikiamus susitarimus. Šie susitarimai ir savanoriškų įmokų, skirtų finansuoti pagal šias sutartis numatytus veiksmus, atskaitymas gali vėliau būti padarytas privalomu („išplėstas“) tarpžinybiniu nutarimu visiems sektoriaus dalyviams, nepriklausomai nuo to, ar jie yra IPO nare esančios profesinės organizacijos nariais, jei jų veikla atitinka tikslus, kurių sąrašas nurodytas pagal įstatymą. Šiais susitarimais pirmiausia siekiama sudaryti sąlygas geriau išmanyti rinką, santykius tarp profesinės veiklos vykdytojų, produktų kokybės ir jų skatinimo. Pagal Kaimo kodeksą išplėsti susitarimus leidžiama tik tais atvejais, kai siekiama „bendro intereso“, paremto veiksmais, „atitinkančiais bendrą interesą ir derančiais su bendrosios žemės ūkio politikos taisyklėmis“ (plg. Kaimo kodekso L.632-3 straipsnį).
(9)
Privalomomis padarytų savanoriškų įmokų surinkimo ir paskirstymo tvarka atskirai reglamentuojama kiekvienu IPO susitarimu.
1.2. VALSTYBĖS VAIDMUO
(10)
Nors IPO yra privačiosios teisės juridiniai asmenys ir jų finansavimas užtikrinamas konkretaus sektoriaus įmokomis, privalomų savanoriškų įmokų sistemai reikalingas valstybės įsikišimas, ypač pagal tokią tvarką:
a)
prieš pateikdama prašymą dėl išplėtimo, IPO privalo būti pripažinta valdžios institucijų ir atitikti nacionalinės ir bendros žemės ūkio politikos tikslus (žr. 7 ir 8 konstatuojamąsias dalis);
b)
gavusios pripažinimą, IPO valstybei gali teikti prašymą, kad jų susitarimai taptų privalomi, paskelbus tarpžinybinį nutarimą dėl išplėtimo; taip kiekvienas nustatytos gamybos zonos ūkinės veiklos vykdytojas įpareigojamas mokėti savanorišką privalomą įmoką, kurią gauna viena iš reprezentatyvių IPO (žr. 8 konstatuojamąją dalį);
c)
pagal Kaimo kodekso L.632-8-1 straipsnį, kompetentingoms valdžios institucijoms teikiamos ataskaitos apie kiekvienos IPO veiklą bei apie visų išplėstų susitarimų taikymo rezultatus.
2. PAGALBOS TIKSLAS
(11)
Nagrinėjamos pagalbos tikslas yra skatinti mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros, techninės pagalbos ir skatinimo (reklamos) veiklą, skirtą gyvulininkystės sektoriui.
2.1. INTERBEV ĮVESTOS ĮMOKOS
(12)
Šis sprendimas taikomas dviem tarpšakinių įmokų, valdžios institucijų sprendimu tapusių privalomomis, tipams; pirma, tai įmokos už galvijieną ir avieną ir maistui skirtus šios mėsos subproduktus bei už gyvus galvijus ir avis, išvežamas į ES šalis ar eksportuojamas („įmokos už mėsą“) ir, antra, tai įmokos į Nacionalinį gyvulininkystės fondą (pranc. Fonds National de l’Élevage, FNE).
(13)
Tarpšakiniai susitarimai, kuriais įvedamos įmokos į Interbev ir kuriems taikomas šis sprendimas, yra šie:
Įmokos už mėsą
Įmokos į Nacionalinį gyvulių augintojų fondą (FNE)
IPO susitarimai
Nutarimas dėl išplėtimo
IPO susitarimas
Nutarimas dėl išplėtimo
1995 7 25
1995 12 18
1994 6 15
1995 12 18
2001 6 12
2001 9 19
2001 4 19
(14)
Nacionalinė tarpšakinė mėsos ir gyvulių augintojų asociacija (pranc. L’Association Nationale Interprofessionnelle du Bétail et des Viandes, Interbev) yra Prancūzijos mėsos sektoriaus ir gyvulių augintojų tarpšakinė organizacija. Ji įsteigta 1979 m. spalio 9 d. galvijų ir arklių augintojų ir mėsos sektoriaus reprezentatyvių organizacijų iniciatyva ir pripažinta 1980 m. lapkričio 18 d. nutarimu (3). Jos vaidmuo - ginti ir pabrėžti bendruosius gyvulių augintojų interesus ir pramoninę, amatinę ir prekybinę sektoriaus veiklą. 1980 m. Interbev buvo pripažinta kaip mėsos ir gyvulių auginimo sektoriaus tarpšakinė organizacija. Ją sudaro trylika nacionalinių profesinių organizacijų, atstovaujančių skirtingoms mėsos ir gyvulių auginimo ekonomikos sektoriaus profesijoms: augintojams, gyvų gyvulių pardavėjams, skerdėjams, didmenininkams, pramonininkams, mažmenininkams.
(15)
Pagrindiniai du jos veiklos tikslai yra tarpšakinių susitarimų sudarymas ir kolektyvinė komunikacija. Prie to dar prisideda su mėsos sektoriumi susijusių mokslinių tyrimų programos. Tarpšakiniais susitarimais, pasirašytais asociacijos viduje, nustatomos sektoriaus veiklą reguliuojančias taisyklės. Šie susitarimai gali būti pateikti valdžios institucijoms vykdant išplėtimo procedūrą. Paskelbus išplėtimą bendru Žemės ūkio ir Ekonomikos ministerijų nutarimu, tarpšakiniu susitarimu numatytos priemonės įgyja privalomą pobūdį visiems to sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams.
2.2. ĮMOKA UŽ MĖSĄ
(16)
1995 m. liepos 25 d. tarpšakiniu susitarimu, kuris buvo išplėstas 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu (4), Interbev įvedė įmokas už mėsą ir maistui skirtus galvijienos ir avienos subproduktus, taip pat už gyvus galvijus ir avis, išvežtas į ES šalis arba eksportuotas.
(17)
Įmokos taikytos tokių trijų kategorijų mėsai ir (arba) gyvūnams:
a)
įmokos už Prancūzijoje paskerstų gyvulių mėsą ir maistui skirtus mėsos subproduktus, siekiančios 0,084 Prancūzijos frankų (FRF) (5) už vieną skerdienos kilogramą; jas mokėjo fizinis arba juridinis asmuo, gyvulio savininkas ar bendrasavininkis gyvulio skerdimo metu;
b)
įmokos už įvežtą arba importuotą maistui skirtą mėsą, siekiančios 0,042 FRF/kg; jas mokėjo fizinis arba juridinis asmuo, pirmasis mėsos nacionalinėje teritorijoje savininkas arba bendrasavininkis;
c)
įmokos už gyvus galvijus ir avis, išvežamas į ES šalis arba eksportuojamas, siekiančios 7 FRF už gyvulį; jas mokėjo fizinis arba juridinis asmuo, paskutinis gyvulio nacionalinėje teritorijoje savininkas arba bendrasavininkis.
(18)
1995 m. liepos 25 d. tarpšakinį susitarimą pakeitė kitas, 2001 m. birželio 12 d. tarpšakinis susitarimas, kuris buvo išplėstas 2001 m. rugsėjo 19 d. nutarimu (6); pirmuoju nutarimo straipsniu numatoma, kad susitarimas yra išplečiamas laikotarpiui, kuris baigiasi praėjus trejiems metams po šio nutarimo paskelbimo dienos, t. y. 2004 m. rugsėjo 30 d.
(19)
2001 m. birželio 12 d. tarpšakiniame susitarime numatytas ankstesnės padėties, susijusios su mėsos ir (arba) gyvūnų kategorija, pratęsimas: 0,1574 FRF (0,024 EUR) už Prancūzijoje paskerstų gyvulių mėsą ir maistui skirtus mėsos subproduktus; 0,0656 FRF (0,010 EUR) už įvežtą arba importuotą Prancūzijoje skirtą vartoti mėsą; 11,15 FRF (1,7 EUR) už gyvus galvijus ir avis, gabenamas į ES šalis arba eksportuojamus.
(20)
2001 m. birželio 12 d. susitarimu taip pat įvesta galimybė iš dalies kompensuoti įmokas už mėsą jų išvežimo į ES šalis metu arba eksportuojant į trečiąsias šalis. Kompensavimo dydis siekė 0,0656 FRF/kg (0,010 EUR).
(21)
1995 m. ir 2001 m. išplėtimais neįtraukta įmokų priemonė už įvežtą arba importuotą Prancūzijoje skirtą vartoti mėsą. Tad už šiuos produktus nemokamos privalomos įmokos už mėsą.
2.3. ĮMOKOS Į FNE
(22)
Pagal 1994 m. birželio 15 d. tarpšakinį susitarimą, išplėstą 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu (7) ir 2001 m. rugsėjo 19 d. nutarimu (8), Interbev įvedė įmoką į Nacionalinį gyvulių augintojų fondą. Pastaruoju nutarimu numatoma, kad susitarimas yra išplečiamas laikotarpiui, kuris baigiasi praėjus trejiems metams po šio nutarimo paskelbimo dienos, t. y. 2004 m. rugsėjo 30 d.
(23)
Šis profesinis fondas, valdomas pagal Nacionalinės gyvulių augintojų konfederacijos sistemą (pranc. Confédération Nationale de l’Élevage, CNE), buvo sukurtas siekiant dviejų didelių tikslų: viena vertus, skatinti restruktūrizuoti darbo organizavimą ir sudaryti sąlygas geriau prisitaikyti prie būsimų gyvulių augintojų, kurių vis mažėja ir kurie susiduria su gamybos valdymo Bendrijos politikos priemonėmis, poreikiais; kita vertus, prisidėti prie to, kad kolektyvinės priemonės genetinio progreso kūrimo ir taikomųjų mokslinių tyrimų srityje, kuriuos ateityje išliktų kertiniais gyvulininkystės konkurencingumo veiksniais, taptų nuolatinėmis.
(24)
Įmoka, skirta finansuoti šį fondą, gaunama iš fizinių arba juridinių asmenų, kurie yra Prancūzijoje paskerstų galvijų ir avių savininkai arba bendrasavininkiai. Remiantis paskutiniais iš Prancūzijos valdžios institucijų gautais duomenimis, nustatytas šios įmokos dydis siekia 0,02 FRF/kg (0,003 EUR) už grynąjį paskerstos mėsos svorį (arba 7 FRF už vieną gyvulį, jei tai dideli galvijai, 2,4 FRF už veršius ir 0,36 FRF už vieną avį - atitinkamai 1,05, 0,36 ir 0,054 EUR).
(25)
Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, įplaukos iš šių įmokų naudojamos genetiniam tobulinimui, genetinės informacijos sistemai, biotechnologijai ir ekonominio pobūdžio tyrimams.
2.4. ŠIOMIS ĮMOKOMIS FINANSUOJAMI VEIKSMAI
(26)
Interbev ištekliai, gaunami iš įmokų už mėsą, naudojami tokių trijų tipų veiksmams:
a)
komunikacijai ir skatinimui sektoriaus naudai;
b)
techninei pagalbai;
c)
moksliniams tyrimams ir eksperimentams.
(27)
Komunikacijos ir skatinimo atveju pirmiausia tai kampanijų įvairiomis temomis, susijusių su kokybiškais mėsos produktais, arba bendresnio pobūdžio jautienos kampanijų per televiziją ir radiją, taip pat viešųjų ryšių veiksmų finansavimas. Taip pat finansuojamos skatinimo akcijos išorės rinkose arba dalyvavimas profesionalams skirtose ar skatinimo mugėse.
(28)
Techninės pagalbos veiksmai pirmiausia yra susiję su gyvulininkystės ūkių sertifikavimu ir kvalifikavimu, pirmiausia tam, kad būtų pašalinti apribojimai, tenkantys su šiomis procedūromis dirbantiems ūkinės veiklos vykdytojams. Interbev taip pat sudaro kolektyvines specifikacijas sektorių naudai ir dalyvauja platinant ir įgyvendinant geros gyvulių auginimo praktikos chartiją ir geros darbo su mėsa praktikos kodeksą ir, galiausiai, dalyvauja aiškinant viso sektoriaus sandorius.
(29)
Mokslinių tyrimų ir eksperimentavimo veiksmai yra geriausiai pritaikyti sektoriaus poreikiams dėl to, kad pirmiausia domimasi maisto saugos, kokybės valdymo ir gyvūnų gerovės klausimais.
(30)
Interbev ištekliai iš FNE įmokų naudojami šiems veiksmams:
a)
kolektyviniams genetinio tobulinimo veiksmams;
b)
kompiuterizuotai ūkių informacijos sistemų valdymo sistemai;
c)
taikomųjų mokslinių tyrimų darbams;
d)
ekonominio pobūdžio tyrimams;
e)
įvairiems veiksmams.
3. NAGRINĖJAMOS PRIEMONĖS TRUKMĖ
(31)
Šis sprendimas taikomas laikotarpiui nuo 1996 m. iki 2004 m., kai baigė galioti paskutinis tarpšakinis susitarimas, kuriam taikoma ši procedūra.
4. NAUDOS GAVĖJAI
(32)
Nagrinėjamos paramos priemonės gavėjai yra galvijų ir avių augintojai.
(33)
Pagrindiniai galutiniai nagrinėjamos pagalbos priemonės gavėjai yra žemės ūkio produktų gamintojai, perdirbėjai ir platintojai; yra numatyta, kad tam tikrą jiems naudingą veiklą gali vykdyti privačios įmonės.
(34)
Šiuo sprendimu nepažeidžiama Komisijos pozicija dėl paslaugų teikėjų, kuriems yra patikėta vykdyti Interbev veiklą, atrankos procedūros atitikties viešųjų pirkimų vykdymo taisyklėms.
5. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA PROCEDŪRA (9)
(35)
Komisija dėl šių įmokų pobūdžio pažymėjo, kad jos padarytos privalomomis Prancūzijos Vyriausybei atlikus tarpšakinių susitarimų išplėtimo procedūrą. Susitarimai buvo išplėsti priėmus nutarimą, kuris paskelbtas Prancūzijos Respublikos oficialiajame leidinyje. Tai reiškia, kad tam, kad šios įmokos įgytų visą savo veiksmingumą, buvo reikalingi viešosios valdžios veiksmai. Dėl šios priežasties Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, manė, kad šiuo atveju tai buvo parafiskaliniai mokesčiai, t. y. viešieji ištekliai, ir kad ši pagalba buvo neteisėta, nes apie ją nebuvo pranešta.
(36)
Pagal Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (toliau - žemės ūkio gairės) (10) 194 punktą visa neteisėta pagalba turi būti vertinama pagal taisykles ir gaires, galiojančias tuo metu, kai buvo suteikta pagalba. Žemės ūkio gairės taikomos nuo 2007 m. sausio 1 d. Ankstesnės Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriui (2000-2006 m.) (11) galiojo nuo 2000 m. sausio 1 d. Nuo to laiko visa po šios dienos skirta pagalba turi būti įvertinama pagal 2000 m. gaires. Tačiau visa pagalba, skirta prieš šią dieną, turi būti įvertinta pagal nuostatas ir praktiką, taikytą iki 2000 m. sausio 1 d. Nagrinėjama pagalba buvo skirta nuo 1996 m.
(37)
Kadangi tai buvo valstybės pagalba, finansuojama iš parafiskalinio mokesčio, iš šios pagalbos finansuojamus veiksmus, taip pat pačios pagalbos finansavimą turėjo išnagrinėti Komisija.
5.1. PAGALBA
5.1.1. Skatinimo veiksmai
(38)
Komisija priminė, kad iki 2002 m. sausio 1 d. skirtos pagalbos atitiktis turėjo būti patikrinta atsižvelgiant į nacionalinės pagalbos teikimo tvarką, taikomą žemės ūkio produktų bei tam tikrų produktų, kurie nėra įtraukti į EEB sutarties II priedą (12), reklamai, ir kad po šios dienos skirtos pagalbos atitiktis turėjo būti patikrinta atsižvelgiant į produktų, įtrauktų į EB sutarties I priedą (13), ir tam tikrų produktų, kurie nėra įtraukti į I priedą, reklamai skirtos valstybės pagalbos Bendrijos gaires. Iš esmės abiems tekstams yra būdingi tie patys principai, pirmiausia numatant neigiamus ir teigiamus kriterijus, kurių turi būti laikomasi. Dėl pagalbos ribų nustatymo, šie veiksmai turi būti finansuojami pagal sektorių, o mažiausia finansavimo suma - 50 % išlaidų. Šiuo atveju priemonės buvo visiškai finansuojamos iš parafiskalinių mokesčių, o profesionalių veiklos vykdytojų finansinės pastangos ex definitio siekia šį lygį. Be to, Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, manė, kad galiojančių sąlygų buvo laikomasi.
5.1.2. Techninės pagalbos veiksmai
(39)
Komisija priminė, kad prieš 2000 m. sausio 1 d. skirtos pagalbos atitiktis turėjo būti patikrinta atsižvelgiant į Komisijos praktiką, paremtą pasiūlymu dėl naudingų priemonių dėl valstybių narių skirtos gyvulininkystės ir gyvulininkystės produktų sektoriui (14), ir kad po šios dienos skirtos pagalbos atitiktis turėjo būti patikrinta atsižvelgiant į žemės ūkio gaires. Nuo 2000 m. galiojanti Komisijos praktika ir žemės ūkio gairės iš esmės pasižymi tais pačiais principais. Tokiu būdu 100 % reikalavimus atitinkančių išlaidų finansavimas yra leidžiamas šio pobūdžio pagalbai. Be to, pagalba turi būti prieinama visiems galimai suinteresuotiems profesinės veiklos vykdytojams. Tad Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, manė, kad galiojančių sąlygų buvo laikomasi.
5.1.3. Mokslinių tyrimų ir eksperimentavimo veiksmai
(40)
Komisija priminė, kad šios pagalbos atitiktis turėjo būti patikrinta atsižvelgiant į Bendrijos bendruosius nuostatus dėl valstybės pagalbos moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai (15) ir Komisijos komunikatą dėl šių nuostatų dalinių pakeitimų (16). Tokiu būdu su vidaus rinka yra suderinamas pagalbos lygis, galintis siekti 100 %, su sąlyga, kad išpildomos tokios keturios sąlygos: pagalba sektoriui yra bendrai reikšminga; informacija apie tai yra paskelbta atitinkamuose leidiniuose; darbų rezultatai pateikiami lygiu pagrindu ir sąnaudų, ir laiko prasme; pagalba atitinka tarptautinius prekybinius kriterijus, kuriuos yra pasirašiusi ES. Tad Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, manė, kad galiojančių sąlygų buvo laikomasi.
5.1.4. Iš įmokų į FNE finansuoti veiksmai
(41)
Komisija iškėlė klausimą dėl tikslaus iš FNE įmokų finansuotų veiksmų pobūdžio, kuriomis siekta restruktūrizuoti darbo organizavimą ir padėti lengviau prisitaikyti prie būsimų gyvulių augintojų poreikių, taip pat prisidėti prie kolektyvinių priemonių genetinės pažangos ir taikomųjų mokslinių tyrimų srityse padarymu nuolatinėmis. Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, šių įmokų pajamos buvo panaudotos genetiniam tobulinimui, genetinės informacijos sistemai, biotechnologijoms ir ekonominio pobūdžio tyrimams. Šios informacijos nepakako, kad Komisija galėtų konstatuoti šių veiksmų atitiktį galimai galiojančioms Bendrijos nuostatoms. Tad Komisija, pradėdama procedūrą, negalėjo padaryti išvados, kad iš FNE įmokų finansuoti veiksmai atitiko EB sutarties nuostatas (17).
5.2. PAGALBOS FINANSAVIMAS
5.2.1. Įmokos už mėsą
(42)
Nuo 1996 m. sausio 1 d. įmokos mokamos, be kita ko, už gyvus galvijus ir avis, išvežamas į kitas valstybes nares, taip pat už galvijienos ir avienos gaminius, išvežamus į kitas valstybes nares, todėl pastariesiems 2001 m. buvo įvesta šios įmokos dalinė kompensacija. Pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimą (toliau - Teisingumo Teismas) (18), mokestis turi būti laikomas kaip pažeidžiantis diskriminavimo draudimą, įtvirtintą SESV 110 straipsnyje, jei nauda, skiriant lėšų iš mokesčių, ypač ryški tiems apmokestinamiems vidaus produktams, kurie perdirbami ar pateikiami į prekybą vidaus rinkoje, iš dalies kompensuojant už juos patirtas išlaidas ir taip sudarant nenaudingas sąlygas eksportuotiems vidaus produktams.
(43)
Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, manė, kad įplaukos iš mokesčio už gaminius ir gyvus gyvulius, išvežamus į kitas valstybes nares, skirto finansuoti skatinimo, techninės pagalbos ir mokslinių tyrimų ir eksperimentavimo veiksmus, kuriuos vykdo Interbev, gali būti pagalbos finansavimas, neatitinkantis vidaus rinkos pagal Sutartį, ypač jos 107 straipsnį, ir todėl taip finansuojama valstybės pagalba bus nesuderinama su šia sutartimi. Iš tikrųjų mokestis gali sudaryti nepalankias sąlygas šių gyvūnų produkcijai, atsižvelgiant į jų eksportą į kitas valstybes nares, nes įplaukų skyrimas savo pobūdžiu galėjo sudaryti palankias sąlygas vidaus produkcijai, pateikiamai į Prancūzijos rinką, eksportuojamos vidaus produkcijos sąskaita, ir nustatant mokesčio lygį buvo neatsižvelgiama į skirtingą pelną, gaunamą iš vidaus produktų, priklausomai nuo to, ar jie buvo pateikiami į Prancūzijos rinką ar už jos ribų.
5.2.2. Įmokos į FNE
(44)
Remiantis tyrimo procedūros pradėjimo metu turėta informacija, Komisija, pradėdama tyrimo procedūrą, neturėjo duomenų apie tai, kad ši įmoka buvo taikoma importuojamiems arba gabenamiems į kitas valstybes nares gyvuliams.
6. SAVANORIŠKŲ PRIVALOMŲ ĮMOKŲ ATITIKTIS BENDRAJAI RINKŲ ORGANIZAVIMO SISTEMAI
(45)
dėl savanoriškų privalomų įmokų atitikties bendro rinkų organizavimo sistemai (toliau - BRO) klausimo, atsižvelgdama į 2003 m. gegužės 22 d. sprendimą Freskot byloje (19), Komisija mano, kad šiuo atveju savanoriškos privalomosios įmokos tiesiogiai ar netiesiogiai neturėjo įtakos galutinėms nagrinėjamų produktų kainoms, nes nuskaičiavimai neturėjo įtakos produktų kainoms, nes jas nustato laisvoji rinka. Tokiu būdu mokesčių už mėsos gaminius ir auginamus gyvulius naštą atsveria privalumai, kuriuos teikia finansuojama veikla. Tai leidžia spręsti, kad nuskaičiavimų įtaka kainoms yra labai ribota arba jos visai nėra.
III PRANCŪZIJOS PATEIKTOS PASTABOS
(46)
2003 m. spalio 8 d. ir 10 d. raštuose Prancūzijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas dėl Komisijos sprendimo pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą prieš čia nagrinėjamą priemonę.
(47)
2005 m. rugsėjo 13 d. ir lapkričio 29 d. raštais Prancūzijos valdžios institucijos pateikė daugiau pastabų, atsakydamos į Komisijos prašymus pateikti papildomos informacijos.
(48)
Po to, kai 2011 m. vasario 25 d. raštu Komisija paprašė pateikti papildomos informacijos, ir po 2011 m. kovo 29 d. vykusio posėdžio Prancūzijos valdžios institucijos 2011 m. gegužės 24 d. raštu pateikė daugiau pastabų.
(49)
Prancūzijos valdžios institucijos pažymi, kad Komisija mano, jog ištekliai iš tokių tarpšakinių įmokų, padarytų privalomomis, yra prilygintini parafiskaliniams mokesčiams, kurie gali iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje. Prancūzijos valdžios institucijos taip pat atkreipia dėmesį, kad apie priemones reikėjo pranešti. Po to jos nurodė:
1. KOMISIJOS TYRIMO MASTAS PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ POŽIŪRIU
(50)
Dėl įmokų, gautų taikant 1994 m. birželio 15 d. (į augintojų fondą) ir 1995 m. gruodžio 18 d. (į Interbev) tarpšakinius susitarimus, Prancūzijos valdžios institucijos manė, kad Komisija ėmėsi jų tyrimo 1995 m. sausio 16 d. (pagalba NN 34/95) ir 1996 m. kovo 18 d. raštais ir jį užbaigė 1996 m. liepos 15 d. raštu (SG (96) D/6396), padarydama išvadą, kad „nagrinėjamos priemonės patenka išimtinai į Reglamento EEB Nr. 2328/91 taikymo sritį ir joms turi būti atliktas tyrimas pagal šio reglamento nuostatas. Iš tikrųjų šio reglamento 35 straipsnio 2 dalimi nustatoma, kad sutarties 92 ir 93 straipsniai netaikomi“.
(51)
Prancūzijos valdžios institucijos, atsakydamos Komisijai, kuri tvirtino, kad tuo metu ji neišsakė savo pozicijos dėl kitų Interbev vykdytų veiksmų (nes byla NN 34/95 buvo susijusi tik su investicijomis, skirtomis restruktūruoti karvių žindenių auginimo sistemą), teigė, kad atsakydamos į 1996 m. kovo 18 d. Komisijos raštą, jos rašė taip: „Nacionalinis gyvulių augintojų fondas yra iš tikrųjų skirtas […] pagerinti selekciją gyvulių auginimo srityje ir remti mokslinius tyrimus, ypač genetikos srityje. […]“ (2005 m. rugsėjo 13 d.).
(52)
Tad Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad Komisija buvo visiškai informuota apie komunikacijos, skatinimo, mokslinių tyrimų ir eksperimentavimo veiklą, kurią finansavo Interbev, ir galėjusi pagal šią bylą kreiptis į Prancūzijos valdžios institucijas su prašymais pateikti papildomos informacijos. Komisija į šį pranešimą neatsakė, todėl jos nusprendė, kad Komisiją pateikta informacija tenkino.
(53)
Pateikdamos tolesnį atsakymą Komisijai, kuriuo atsiliepė į prašymą pateikti papildomą informaciją (1996 m. gegužės 30 d.) į pirmiau nurodytą raštą, Prancūzijos valdžios institucijos, viena vertus, teigė, kad niekada negavo prašymo pateikti papildomos informacijos ir, kita vertus, tvirtino, kad Komisijos neveikimas tarp 1996 m. gegužės 30 d. ir 2001 m. spalio 2 d. reiškė netiesioginį veiksmų, su kuriais ji susipažino, atitikties pripažinimą.
(54)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos tvirtina, kad Komisija buvo informuota apie komunikacijos veiksmus, kuriuos vykdė Interbev bylos C 18/95 kontekste dėl veiksmų avių sektoriaus naudai.
(55)
Komisija nuo to laiko netęsė šių susitarimų tyrimo, todėl Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad teisėtai manė, jog Komisija jų taikymui neprieštaravo.
(56)
Šiuo atžvilgiu Prancūzijos valdžios institucijos manė, kad dabartinė procedūra buvo susijusi tik su 2001 m. liepos 12 d. tarpšakiniu susitarimu.
(57)
2011 m. gegužės 24 d. rašte ir vykstant 2011 m. kovo 29 d. posėdžiui Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai galiausiai perdavė viso nagrinėjamo laikotarpio duomenis.
2. PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ NURODYTA PRIEŽASTIS, PATEISINANTI NEPRANEŠIMĄ APIE PAGALBĄ
(58)
Dėl veiksmų, vykdytų pasitelkus išteklius iš įmokų, gautų taikant naujus 2001 m. birželio 12 d. tarpšakinius susitarimus, į Interbev ir FNE, Prancūzijos valdžios institucijoms neatrodė būtina apie juos pranešti, nes jos finansuojamos tik iš privačių lėšų, surinktų nagrinėjamame sektoriuje.
3. INTERBEV VYKDYTA VEIKLA
(59)
Dėl veiksmų, kuriuos vykdė Interbev, Prancūzijos valdžios institucijos atkreipia dėmesį, kad Komisija, išanalizavusi 2001 m. lapkričio 9 d. rašte pateiktą informaciją, juos vertina kaip atitinkančius 2000-2006 m. Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriui ir Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos žemės ūkio produktų ir tam tikrų produktų, neįtrauktų į I priedą, reklamos. Jos patvirtina, kad per šiame sprendime nagrinėjamą laikotarpį Interbev finansavo šiuos reklamos, techninės pagalbos, mokslinių tyrimų ir eksperimentavimo veiksmus tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir veiksmus, apie kuriuos buvo anksčiau išdėstyta 2001 m. lapkričio 9 d. rašte.
4. PER FNE VYKDYTI MOKSLINIŲ TYRIMŲ IR TECHNINĖS PAGALBOS VEIKSMAI
(60)
Dėl FNE Prancūzijos valdžios institucijos, rašte, kuriuo atsakoma į sprendimą dėl procedūros pradėjimo (2003 m. spalio 8 d. ir 10 d.), pateikė tokius paaiškinimus.
(61)
Veiksmai, vykdyti FNE lėšomis, yra techninės pagalbos ir taikomųjų mokslinių tyrimų veiksmai. Prancūzijos valdžios institucijos patvirtino, kad jie buvo sumanyti laikantis 2000-2006 m. Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriui 14 ir 17 punktų.
(62)
Pirmiausia patikslinama, kad FNE surinktais ištekliais prisidėta prie tokių veiksmų:
a)
genetinio tobulinimo kolektyvinių veiksmų;
b)
kompiuterizuotos ūkių informacijos sistemos ir valdymo sistemos veiksmų;
c)
taikomųjų mokslinių tyrimų darbų;
d)
ekonominio pobūdžio tyrimų;
e)
įvairių veiksmų.
4.1. GENETIKOS SRITIS
(63)
Genetikos srityje FNE dalyvavimas yra griežtai skirtas prisidėjimui prie tam tikrų kolektyvinių veiksmų, vykdomų pagal Nacionalinę genetinio tobulinimo sistemą ir apibrėžtų Nacionalinės genetinio tobulinimo komisijos (CNAG), kurią sudaro valstybės, profesijos, mokslinių tyrimų ir dėstytojų atstovai.
(64)
FNE skirtas finansavimas iš esmės yra skirtas prisidėti prie Gyvulių auginimo instituto Genetikos fakulteto vykdomų veiksmų; šios institucijos pirminė paskirtis yra parama vietinio lygmens organizacijoms, suinteresuotoms atrajojančiųjų gyvūnų genetikos pažanga; kūrimas, palaikymas ir specifikacijų, apibrėžiančių vietos procedūras, raida; valorizacijos procedūrų kontrolė ir reproduktorių genetiniam vertinimui reikalingų duomenų įregistravimas į informacinius kolektyvinius kanalus; indeksavimo procedūrų vykdant partnerystę su INRA pritaikymas, įgyvendinant duomenų keitimosi procedūras tarptautiniu lygiu ir oficialių indeksų sklaida Prancūzijoje.
4.2. GYVULIŲ AUGINIMO SRITIES INFORMACINIŲ SISTEMŲ ATNAUJINIMAS IR PLĖTRA
(65)
Vykdydama savo gyvulių auginimo srities informacinių sistemų atnaujinimo ir plėtros veiklą, FNE prisideda prie genetinės informacijos sistemos (SIG) atnaujinimo. Šis atnaujinimas, pradėtas 1995 m., buvo skirtas modernizuoti kolektyvinę informacinę sistemą, veikiančią daugiau kaip 20 metų, ir ją suvienodinti, kad genetinių duomenų valdymas taptų veiksmingesnis, kartu leidžiant integruoti naujas funkcijas, reikalingas indeksavimui ir išlaidų sumažinimui.
(66)
Be to, FNE prisidėjo prie vieno gyvulininkystės profesinės informacijos sistemos ekonominių, techninių ir teisinių galimybių tyrimo, kurio tikslas buvo užtikrinti oficialių identifikavimo profesinių ir tarpšakinių duomenų bei kitų galimų užtikrinti duomenų valorizaciją.
4.3. VEIKSMAI TAIKOMŲJŲ MOKSLINIŲ TYRIMŲ SRITYJE
(67)
FNE, kurio paskirtis toliau prisidėti prie tyrimų, bendrai aktualių gyvulininkystės sektoriui; tai, pavyzdžiui, parama taikomųjų mokslinių tyrimų programai ir reprodukcijos biotechnologijų perkėlimui (embrionų perkėlimas, lyties parinkimas, apvaisinimas mėgintuvėlyje, klonavimas); buvo paremtos kelios taikomųjų mokslinių tyrimų programos. Šių darbų objektas - naujosios embriologijos technologijos, ypač reikšmingos dėl būsimos molekulinių žymenų panaudojimo galimybės ir selekcijos darbų pasitelkiant žymenis. Programa konkretų pavidalą įgijo reikšmingai pagerinus klasikinio embrionų perkėlimo rezultatyvumą, sukūrus ir optimizavus prancūziškąjį embrionų lyties pasirinkimo metodą, sukūrus ir optimizavus kiaušidžių punkcijos su echografu, apvaisinimo mėgintuvėlyje technikas.
(68)
FNE taip pat dalyvavimo bandomajame homologinės rekombinacijos mokslinių tyrimų projekte. Projektu, kuriam vadovavo INRA ir kurį vykdant pritaikytas transgenezės metodas, siekta kontroliuojant modifikuoti gyvulių genomą, įterpiant transgeną į norimą DNR vietą. Šiuo įterpimu siekiama atverti kelią vieno geno pakeitimui kitu, nenaudojant genetiškai modifikuotų organizmų.
(69)
Be to, FNE prisidėjo prie programos IDEA dalies, susijusios su galvijų ir avių elektronine identifikacija. Taip pat prisidėta prie nacionalinių projektų finansavimo, priklausančių Bendrijos programai IDEA, siekiant padidinti gyvulių identifikavimo patikimumą pasitelkiant naujas elektroninio pobūdžio priemones.
4.4. EKONOMINIO POBŪDŽIO TYRIMŲ DARBAI
(70)
FNE taip pat prisidėjo prie ekonominių pobūdžio tyrimų finansavimo, būtinų gyvulininkystės organizacijoms, ypač tam, kad būtų atsakyta į klausimus, kuriuos iškėlė viena po kitos ėjusios BŽŪP reformos, Europos plėtra, pastarųjų metų krizės ir tarptautinės padėties raida.
(71)
Visiems šiems tyrimams vadovavo „Gyvulių ekonominė grupė“ (GEG), kuri buvo bandomoji Gyvulininkystės instituto, užtikrinančio skirtingų darbų, užsakytų profesijos atstovų, nuoseklumą ir jų papildomumą kitur atliekamų tyrimų atžvilgiu, grupė.
(72)
Atlikti darbai konkretų pavidalą įgyja atliekant susiklosčiusios padėties stebėseną pieninkystės ir mėsininkystės sektoriuose Prancūzijoje ir Europoje, mėnesinėmis ekonominės padėties ataskaitomis, kuriose išsamiai analizuojami gyvulininkystės produkcijos ekonomika Prancūzijoje, Europoje ir pasaulyje, specifiniais darbais, tokiais kaip kainų, produkcijos sąnaudų stebėsena, derybomis Bendrijos viduje ir su PPO.
(73)
Sukurta GEG ekonomikos stebėsenos sistema padeda susieti konkrečias ūkių funkcionavimo žinias, žinomas iš gyvulininkystės tinklų, ir užtikrina makro ir mikroekonominių požiūrių sąveiką.
4.5. ĮVAIRŪS VEIKSMAI
(74)
Be to, FNE paskirtis yra ir kartas nuo karto paremti naujų federacinių projektų pradžią, kuriais siekiama palengvinti gyvulininkystės prisitaikymą prie socialinių ir ekonominių pokyčių, tokių kaip gerosios patirties gyvulininkystės srityje chartijos sukūrimas, kuri yra pats svarbiausias tokio pobūdžio Europoje kolektyvinis veiksmas, ir pradėjimas komunikacijos apie gyvulių auginimo profesiją projekto, po antrosios ESB krizės, siekiant atkurti gyvulių augintojų ir piliečių tarpusavio supratimą.
4.6. BENDRIJOS KONTEKSTAS
(75)
Prancūzijos valdžios institucijos pabrėžė, kad visi finansuoti veiksmai pasižymi bendruoju interesu visiems galvijų ar avių augintojams; tai niekada nebuvo veiksmai, kurie būtų teikę naudą vien paskiriems augintojams ar konkrečioms ūkinės veiklos vykdytojų grupėms.
(76)
Finansinis FNE dalyvavimas dažniausiai siekia mažiau nei 50 % šių darbų ir mokslinių tyrimų sąnaudų. Atskirų projektų atveju ši dalis gali viršyti 50 %, bet pagalbos dalis nė vienu atveju neviršija 100 %.
4.6.1. Techninė pagalba
(77)
Ekonominio pobūdžio tyrimai yra finansuojami, viena vertus, žiūrint, kad būtų laikomasi 100 000 EUR ribos vienam augintojui per trejus metus, kita vertus, kad visi augintojai turėtų galimybę susipažinti su savo rezultatais.
4.6.2. Taikomieji moksliniai tyrimai
(78)
Prancūzijos valdžios institucijos patvirtino, kad kiekvieno ekonominio pobūdžio tyrimų duomenys, net jei jie surinkti kiekvienos mokslinių tyrimų programos metu, kai jie yra galutiniai, yra plačiai viešinami. Sistemingai publikuojami ir platinami visų darbų, prie kurių prisidėjo fondas, rezultatai, kad gyvulių augintojai ir jų vietos organizacijos galėtų jais pasinaudoti ir prie jų be jokios diskriminacijos turėtų prieigą.
(79)
Naudojami du dideli platinimo kanalai - tai profesinės gyvulininkystės organizacijos ir gyvulininkystės institutas, per techninio ir ekonominio pobūdžio publikacijas, plačiai skleidžiamas tarp gyvulių augintojų ir techninių darbuotojų
(80)
Atsižvelgiant į šių darbų bendrojo intereso pobūdį, nėra numatyta jokio komercinio rezultatų panaudojimo. Tikrieji šių veiksmų naudos gavėjai yra visi galvijų ir avių augintojai, kuriems paskleidžiami teoriniai ir praktiniai darbų rezultatai.
(81)
Finansuotų tyrimų metu gamintojams ar perdirbėjams nėra mokamos jokios tiesioginės išmokos.
5. ĮMOKOS UŽ IMPORTUOTUS GYVULIUS IR MĖSĄ
5.1. DĖL ĮMOKŲ Į INTERBEV
(82)
Dėl mėsos, įvežtos į Prancūziją iš kitų valstybių narių ar trečiųjų šalių gyvulininkystės ūkių apmokestinimo Komisija, remdamasi įvairiais laikotarpiais Prancūzijos valdžios institucijų perduota informacija, galėjo konstatuoti, kad 1995-2001 m. tarpšakinių susitarimų išplėtimo tarpžinybinių nutarimų taikymo sričiai niekada nepriklausė įmokos už importuotą mėsą.
5.2. DĖL ĮMOKŲ Į FNE
(83)
Galiausiai, Komisija atskleidė faktą, kad į FNE gautos įmokos galėjo būti renkamos už gyvulius, užaugintus už nacionalinės teritorijos ribų, tačiau įvežtus paskersti į Prancūziją.
(84)
2003 m. spalio 6 d. rašte Prancūzijos valdžios institucijos pripažino šį prieštaravimą, atsižvelgdamos į Bendrijos teisės principus. Tad jos įsipareigojo pakeisti susitarimo tekstą, kad panaikintų visas įmokas už gyvulius, užaugintus už šalies teritorijos ribų, tačiau įvežtus į Prancūziją paskersti. Prancūzijos valdžios institucijos pasisiūlė atsiųsti naują tekstą Komisijai, kai tik naujasis susitarimas taps oficialus ir bus pasirašytas.
(85)
Jos pridūrė, kad praktiškai gyvų gyvulių įvežimas turėjo paribinį pobūdį ir nekėlė pavojaus konkurencijai. Pasak muitinės tarnybų, 2001 m. ir 2002 m. buvo importuota atitinkamai 24 933 ir 22 250„riebių stambių galvijų“. Prancūzijoje jų paskerdžiama apie 4 mln., tad įvežti gyvi gyvuliai sudaro vos 0,58 % visų paskerstų gyvulių. Be to, daugiau kaip 70 % šio importo yra ypač geros formos ir brangiai kainuojantys gyvuliai, skirti specifiniam vartojimo sluoksniui Prancūzijos šiaurinėje dalyje. Atsižvelgiant į vidutinę šių gyvūnų importo kainą (muitinės duomenimis - 1,50 EUR/kg gyvo svorio, arba atitinkamai 2,5 EUR/kg gryno svorio, įmoka į FNE už šiuos gyvulius turėjo sudaryti apie vieną tūkstantąją viso gyvulio vertės.
(86)
Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, savanoriškos privalomosios įmokos, viena vertus, buvo minimalios; už importuotus gyvulius dažnai, o vėliau sistemingai nemokėta ir, kita vertus, nagrinėjamos savanoriškos privalomosios įmokos dydis, palyginti su gyvulių verte, buvo toks mažas, kad konkurencijos iškreipti jis negalėjo. Prancūzijos valdžios institucijos savo 2011 m. gegužės 24 d. rašte perdavė atspausdintus įmokų apskaičiavimo ir įmonių deklaracijų pavyzdžius, patvirtinančių, kad kai kuriais atvejais galėjo būti taikoma kompensavimo praktika, nors tai nebuvo privaloma.
(87)
2005 m. rugsėjo 13 d. ir 2011 m. gegužės 24 d. raštais Prancūzijos valdžios institucijos patvirtino, kad nuo 2003 m. įmokos į FNE buvo mokamos tik už Prancūzijoje užaugintus ir paskerstus gyvulius (20).
6. ĮMOKOS UŽ GYVŪNUS IR MĖSĄ, IŠVEŽTUS Į KITAS VALSTYBES NARES
6.1. DĖL ĮMOKŲ Į INTERBEV
(88)
Dėl įmokų už mėsą, išvežtą į kitas valstybes nares, Komisija užsiminė apie diskriminacijos pavojų, susijusį su įmokų sistema, pagal kurią neatsižvelgiama į kai kurių produktų, už kuriuos mokamos įmokos, išvežimą už nacionalinės teritorijos ribų, ir išreiškė nuogąstavimą, kad tokia priemonė sudaro geresnes sąlygas Prancūzijoje į rinką pateiktai vidaus produkcijai.
(89)
Kaip išdėstyta 16 ir tolesnėse konstatuojamose dalyse, už į kitas valstybes nares išvežtą mėsą reikėjo mokėti savanorišką privalomą įmoką, siekusią 0,0126 EUR/kg, o sudarius 2001 m. birželio 12 d. tarpšakinį susitarimą, savanorišką privalomą įmoką, siekusią 0,024 EUR/kg. Be to, su šiuo susitarimu buvo įvesta kompensavimo (0,010 EUR/kg) sistema.
(90)
Dėl savanoriškų privalomų įmokų už gyvūnus, išvežamus į kitas valstybes nares, 2011 m. gegužės 24 d. rašte Prancūzijos valdžios institucijos pateikė paaiškinimus, kad įrodytų, jog šios savanoriškos privalomos įmokos buvo proporcingos naudai, gautai iš veiksmų, kurie buvo finansuojami iš tokių įmokų.
(91)
Prancūzijos valdžios institucijos paaiškino, kad išvežami gyvi gyvuliai buvo galvijai atrajotojai. Kaip nurodyta 17 ir tolesnėse konstatuojamose dalyse, už šiuos gyvūnus taikyta savanoriška privaloma įmoka, kuri buvo apskaičiuota už vieną gyvulį, o ne už mėsos kilogramą.
(92)
Prancūzijos valdžios institucijos tada persiuntė skaičiavimus, leidžiančius įvertinti svorio už vieną gyvulį ir už kilogramą atitikimą. Iš tikrųjų, 1995 m. liepos 25 d. tarpšakiniame susitarime nurodoma, kad skerdimo metu savanoriška privaloma įmoka siekė 0,084 FRF už skerdienos kilogramą, o privaloma savanoriška įmoka išvežant gyvus gyvūnus siekė 7 FRF už vieną galviją (4 straipsnis). Antai vienas gyvas atrajotojas sveria apie 250-280 kg, o tai vidutiniškai yra 163 kg mėsos (65 % santykis). Todėl 7 FRF siekianti įmoka už vieną gyvulį buvo 0,042 FRF/kg, lygi pusei įmokos už mėsą.
(93)
2001 m. birželio 12 d. tarpšakiniu susitarimu ši nuostata pratęsta, išlaikant tą pačią atitiktį. Sumos (eurais) buvo tokios: savanoriška privaloma įmoka skerdimo metu - 0,024 EUR už skerdienos kg (2 straipsnis) ir savanoriška privaloma įmoka už gyvus išvežamus gyvulius - 1,7 EUR už vieną stambų galviją (4 straipsnis). 1,7 EUR už vieną stambų galviją atitiko 0,0104 EUR/kg siekusią įmoką, palyginamą su puse už mėsą mokamos įmokos sumos.
(94)
Prancūzijos valdžios institucijų vertinimu, visos įplaukos (38 136 670 EUR) iš savanoriškų privalomų įmokų už į kitas valstybes nares išvežtus produktus (gyvus gyvulius arba mėsą) sudarė 15 % visų įplaukų iš visų savanoriškų privalomų įmokų, kurias gavo Interbev 1995 m.-2004 m. (252 855 282 EUR). Pasitelkusios bendrą požiūrį į 1995 m.-2004 m., Prancūzijos valdžios institucijos apytiksliai vertina, kad nurodytos įplaukos nustatytos proporcingai pagal veiksmus, kurie buvo naudingi produktų, išvežtų į kitas valstybes nares, atžvilgiu.
(95)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad iš Prancūzijos išvežtų gyvulių ir mėsos atžvilgiu naudos gauta dėl veiksmų, vykdytų už nacionalinės teritorijos ribų (jiems išleista 21 490 848 EUR) ir dėl veiksmų, skirtų visų gyvulių ir produktų atžvilgiu, nepriklausomai nuo jų paskirties vietos. Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad iš veiksmų, skirtų visų gyvulių ir produktų atžvilgiu ir jiems naudingų, sumos, siekiančios 91 231 075 EUR, galima vertinti, kad tik 28 280 000 EUR buvo skirti finansuoti veiksmus už nacionalinės teritorijos ribų.
(96)
Veiksmai, konkrečiai skirti eksportuotų gyvulių ir produktų atžvilgiu, pirmiausia buvo skatinimo veiksmai (pavyzdžiui, tarptautinės mugės, profesionalios informavimo akcijos ir viešieji ryšiai, žalioji savaitė Berlyne, išpjaustymo kursai užsienyje). Veiksmai, skirti visų gyvulių ir produktų atžvilgiu, nepriklausomai nuo jų rinkų, Prancūzijoje ir už Prancūzijos ribų buvo pirmiausia tokie reklamos veiksmai kaip kampanijos, skirtos „kokybiškai Europos jautienai“, skerdenoms, „mėsinių veislių gyvuliams“, ir keletas mokslinių tyrimų, skirtų maisto saugai, gyvūnų gerovei, kokybės valdymui, produkto charakteristikoms, galvijienos sertifikavimo procedūroms ar atsekamumui, kurių rezultatai buvo plačiai paskleisti Prancūzijoje ir už jos ribų.
(97)
Iš viso Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad iš Prancūzijos išvežtiems produktams taip pat suteikta nauda dėl tarpšakinių veiksmų, kurių suma siekė 49 770 000 EUR. Šią sumą reikia palyginti su savanoriškomis privalomomis įmokomis, kurias už juos reikėjo įmokėti (38 136 670 EUR). Dalis per 1995-2004 m. laikotarpį už eksportuotą produkciją sumokėtų savanoriškų privalomų įmokų buvo subalansuota palyginti su nauda, kuri buvo gauta iš Interbev finansuotų veiksmų.
6.2. DĖL ĮMOKŲ Į FNE
(98)
2005 m. rugsėjo 13 d. rašte Prancūzijos valdžios institucijos patvirtino, kad už išvežtus produktus mokestis į FNE renkamas nebuvo.
IV PAGALBOS ĮVERTINIMAS
(99)
SESV 107 ir 108 straipsniai taikomi visiems jos I priede nurodytiems žemės ūkio produktas, kuriems taikomas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas (visiems produktams, išskyrus arklienai, medui, kavai, žemės ūkio kilmės alkoholiui, alkoholiniam actui ir kamštienai) pagal skirtingus reglamentus, kurie taikomi atitinkamam bendram žemės ūkio rinkų organizavimui.
1. PAGALBA PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ
(100)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(101)
Aptariamų įvykių metu SESV 107-109 straipsniai buvo pritaikyti galvijienos sektoriui pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/99 (21) dėl bendro šių produktų rinkos organizavimo 40 straipsnį. Prieš priimant šį reglamentą, jie buvo pritaikyti šiam pačiam sektoriui pagal 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos sektoriais rinkos organizavimo (22) 24 straipsnį. Avienos ir ožkienos sektoriams jie pradėti taikyti pagal 2001 m. gruodžio 19 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2529/2001 dėl bendro avienos ir ožkienos rinkos organizavimo (23) 23 straipsnį. Prieš priimant šį reglamentą, jie buvo pritaikyti šiam pačiam sektoriui pagal 1998 m. lapkričio 3 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2467/98 dėl bendro avienos ir ožkienos rinkos organizavimo (24) 22 straipsnį, o prieš priimant šį, pagal 1989 m. rugsėjo 25 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3013/89 dėl bendro avienos ir ožkienos rinkos organizavimo 27 straipsnį (25).
(102)
Šiuo metu SESV 107-109 straipsniai abiem aptariamiems sektoriams, nurodytiems šio sprendimo 32 ir tolesnėse konstatuojamose dalyse, taikomi pagal 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007, nustatančio bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas), 180 straipsnį (26) (27).
1.1. PASIRINKTINIO PALAIKYMO BUVIMAS
(103)
Teisingumo Teismas teigia, kad pagalba laikomos bet kokios formos priemonės, kurios gali tiesiogiai ar netiesiogiai palaikyti įmones arba kurios turi būti laikomos ekonomine nauda, kurios pagalbą gavusi įmonė nebūtų turėjusi normaliomis rinkos sąlygomis (28). Šiuo atveju suteikta pagalba buvo naudinga tam tikroms galvijų ar avių auginimo sektoriaus įmonėms dėl veiksmų, galėjusių duoti ekonominės naudos Interbev atstovaujamiems sektoriams.
(104)
Be to, vėlgi remiantis Teisingumo Teismo praktika, pagalba laikomos intervencinės priemonės, kuriomis įvairiais būdais sumažinamos išlaidos, paprastai įtraukiamos į įmonių biudžetą, ir nors nebūdamos subsidija siaurąja šios sąvokos prasme, yra tokio pat pobūdžio ir turi tokį pat poveikį (29).
(105)
Pranašumo buvimas turi būti nustatomas atsižvelgiant į galimus mėsos sektoriaus naudai vykdomų veiksmų gavėjus, taip pat į nagrinėjamas tarpšakines įmokas ir jų finansavimą. Šiuo atveju suteikta pagalba buvo naudinga tam tikroms galvijų ar avių auginimo sektoriaus įmonėms dėl veiksmų, galėjusių duoti ekonominės naudos sektoriui priklausiusiems gamintojams.
1.2. VALSTYBĖS ARBA IŠ VALSTYBĖS IŠTEKLIŲ SUTEIKTA PAGALBA
(106)
Pagal Teisingumo Teismo praktiką tam, kad pranašumą būtų galima laikyti valstybės pagalba, visų pirma reikia, kad ji tiesiogiai arba netiesiogiai būtų suteikta iš valstybės išteklių, antra, kad ji būtų įskaitoma valstybei (30).
(107)
Dėl šių konkrečių įmokų pobūdžio (savanoriškos privalomosios įmokos) Komisija mano, kad tai yra parafiskaliniai mokesčiai, t. y. valstybės ištekliai. Komisija savo vertinimą grindė toliau išvardytais motyvais.
(108)
Visų pirma, reikia pabrėžti, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, ypač pagal sprendimo Salvat (31) byloje 139 punktą, privačių ir valstybinių organizacijų statusas „nėra laikomas lemiama aplinkybe, kad būtų taikomos sutarties nuostatos dėl valstybės pagalbos“; be to, sprendime Ladbroke byloje (32) labai aiškiai patvirtinama, kad SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatos „apima visus piniginius išteklius, kuriuos viešasis sektorius gali realiai panaudoti įmonėms paremti, nepriklausomai nuo to, ar šie ištekliai nuolat priklauso nurodyto sektoriaus balansui. Todėl net jei valstybės iždas tų sumų (…) nuolat neturi, fakto, kad jas nuolat kontroliuoja valstybė, o tai reiškia - jomis disponuoja nacionalinės kompetentingos valdžios institucijos, pakanka, kad jas būtų galima įvardyti kaip valstybės pagalbą ir kad aptariama priemonė priklausytų sutarties 107 straipsnio 1 dalies taikymo sričiai“.
(109)
Atsižvelgdama į šią Teismų praktiką, Komisija visų pirma mano, kad tai, jog aptariamos savanoriškos privalomosios įmokos gaunamos iš privataus sektoriaus įmokų ir tai, kad jomis valstybė nuolat nedisponuoja, nepakanka prieiti prie išvados, kad jos nepatenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį. Todėl Komisija taip pat turi išnagrinėti pajamų iš savanoriškų privalomų įmokų valstybės kontrolės lygį ir valstybės gebėjimą nukreipti išteklių panaudojimą finansuoti pagalbos priemones.
(110)
Nagrinėjamu atveju Komisija pažymi, kad Vyriausybės sutikimas, per Interbev suteiktą pripažinimą, yra išankstinė sąlyga, reikalinga įvesti savanoriškas privalomas įmokas. Todėl net jei Interbev yra privatinės teisės subjektas, jos gebėjimas įvesti savo veiklos sektoriuje savanoriškas privalomas įmokas priklauso nuo to, ar jos veikimą ir tikslus patvirtins valstybė (žr. šio sprendimo 14 konstatuojamąją dalį).
(111)
Pagal Kaimo kodeksą taip pat numatoma, kad visiems konkrečios profesijos atstovams įmokos privalomomis tampa tada, kai jos yra išplečiamos tarpžinybiniu nutarimu (žr. šio sprendimo 10 konstatuojamąją dalį). Iš to seka, kad tokio pobūdžio įmokoms, kad jos būtų visiškai veiksmingos, reikalingas valdžios institucijos priimtas aktas (33).
(112)
Remdamasi šiais faktais, Komisija konstatuoja, kad gali būti laikoma, jog nagrinėjamos savanoriškos privalomos įmokos yra kontroliuojamos valstybės ir yra valstybės išteklių dalis.
(113)
Antra, pajamų iš savanoriškų privalomų įmokų panaudojimas priklauso nuo tarpšakinės organizacijos tikslų ir veiklos pobūdžio, apibrėžtų žemės ūkio kodekse (žr. 7-10 konstatuojamąsias dalis). Tokiu būdu valstybė gali pakreipti įmokų iš savanoriškų privalomų įmokų panaudojimą, skirtų finansuoti Interbev pagalbos priemones. Todėl Interbev suteikta ekonominė nauda gali būti laikoma kaip įskaityta valstybei.
(114)
Be to, reikia priminti, kad Teisingumo Teismas byloje C-345/02 Pearle (34) nustatė tam tikrus požymius, kurie leidžia nustatyti, ar parafiskaliniai mokesčiai turi būti laikomi kaip valstybei įskaityti valstybės ištekliai, kai juos iš esmės nuskaičiuoja savo narių naudai tarpšakinė organizacija.
(115)
Pagal šioje byloje Teisingumo Teismo pasiūlytus testus tam tikriems ekonominiams sektoriams atstovaujančių tarpinių organizacijų surinktos privalomos įmokos nėra laikomos valstybės lėšomis, jei tenkinamos visos šios sąlygos:
a)
nagrinėjamą priemonę yra nustačius profesinė grupė, atstovaujanti sektoriaus įmonėms ir darbuotojams, ir nėra valstybės politikos įgyvendinimo priemonė;
b)
nagrinėjamos priemonės tikslai yra visiškai finansuojami iš sektoriui priklausančių įmonių įmokų;
c)
finansavimo tvarką bei įmokų procentinės dalies ir kiekio santykį profesinės grupės viduje nustato darbdavių ir darbuotojų atstovai be jokio valstybės įsikišimo;
d)
įmokos privalomai naudojamos priemonės finansavimui, be valstybės įsikišimo galimybės.
(116)
Iš to matyti, kad aptariama priemonė neatitinka visų Pearle byloje nustatytų sąlygų. Pirmiausia, Interbev buvimas, misijos ir veikimas yra reglamentuojamas nacionaliniais teisės aktais (žr. 10 ir 14 konstatuojamąsias dalis) ir jos finansavimui iš savanoriškų privalomų įmokų reikalingas valstybės įsikišimas (žr. 10 konstatuojamąją dalį). be to, pagal Kaimo kodekso 632-2-1 straipsnyje nurodoma, kad tarpšakinės organizacijos prisideda prie nacionalinės ir Europos Sąjungos ekonomikos politikos įgyvendinimo, joms gali būti prioritetiškai suteikta valstybės pagalba. Tad Interbev galima vertinti kaip priemonę, skirtą įgyvendinti valstybės remiamą politiką, įgyvendinant tarpšakinių organizacijų bendro intereso veiklą (žr. 40, 61 ir tolesnes konstatuojamąsias dalis). Be to, kaip įtvirtinta Interbev statute, tarpšakinių organizacijų biudžetas gali būti papildomas tiesioginėmis valstybės dotacijomis. Galiausiai, atsižvelgiant į finansuotų mokslinių tyrimų veiklos bendrąjį interesą (žr. 10 konstatuojamąją dalį), neįmanoma užtikrintai nustatyti, kad šiuo konkrečiu pagalbos gavėjai vis tiek turi mokėti mokesčius.
(117)
Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytus motyvus, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamos priemonės yra įskaitomos valstybei ir yra finansuojamos iš valstybės lėšų.
1.3. ĮTAKA PREKYBAI IR KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS
(118)
Kad patektų į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo lauką, pagalba, be kita ko, turi daryti įtaką konkurencijai ir valstybių tarpusavio prekybai. Pagal šį kriterijų numanoma, kad pagalbos gavėjai užsiima ekonomine veikla.
(119)
Siekiant nustatyti, ar ši pagalba patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, galiausiai reikia nustatyti, ar ši pagalba gali turėti įtakos valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškreipti konkurenciją.
(120)
Teisingumo Teismas nustatė, kad kai vienos valstybės narės suteiktas pranašumas sustiprina tam tikrai kategorijai priklausančių įmonių poziciją kitų konkuruojančių įmonių atžvilgiu valstybių narių tarpusavio prekybos srityje, turi būti laikoma, kad pastarosioms šis pranašumas daro įtaką (35), o to pakanka, norint įrodyti konkurencijos iškreipimo faktą.
(121)
Tai, kad mėsos sektoriuje būta valstybių narių tarpusavio prekybos, pakankamai įrodo sektoriuje egzistuojantis bendras rinkų organizavimo faktas (36). Pavyzdžiui, Prancūzijoje prekyba mėsa Bendrijos viduje sudarė apie 15 % visos šių produktų prekybos visoje Sąjungoje (37).
(122)
Tad suteikta pagalba gali turėti įtakos valstybių narių tarpusavio prekybai tiek, kiek ja pranašumas teikiamas nacionalinei produkcijai kitų valstybių narių produkcijos atžvilgiu. Iš tikrųjų, įvykių, kurie yra susiję su šiuo sprendimu, metu, mėsos sektorius buvo be galo atviras konkurencijai tarp valstybių narių ir todėl labai jautrus bet kuriai vienos ar kitos valstybės narės produkcijai palankiai priemonei.
1.4. IŠVADOS DĖL „PAGALBOS“ POBŪDŽIO PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ
(123)
Komisija, atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta pirmiau, mano, kad šiuo atveju sukurtos priemonės, palankios naudos gavėjams, jiems suteikia pranašumą, kuriuo negali pasinaudoti kiti ūkinės veiklos vykdytojai, ir iškreipia ar kelia pavojų iškreipti konkurenciją, sudarydamos palankias sąlygas tam tikroms įmonėms ir produktams, nuo tos akimirkos, kai jos gali turėti įtakos valstybių narių tarpusavio prekybai.
(124)
Dėl šių priežasčių Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamai priemonei taikomas SESV 107 straipsnio 1 dalis ir ji yra valstybės pagalba.
2. PAGALBOS ATITIKTIES TYRIMAS
2.1. SPRENDIMO MASTAS
(125)
Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad šis sprendimas, kaip išdėstyta pirmiau (žr. 56 konstatuojamąją dalį), turi būti taikomas tik 2001 m. birželio 12 d. tarpšakiniam susitarimui.
(126)
Komisija dėl pagalbos NN 34/95 neturėjo informacijos dėl įmokų į FNE ar su šia byla susijusios finansavimo sistemos (38). Be to, jos pozicija buvo susijusi tik su pagalba investicijoms, skirta tam tikriems augintojams, pirmiausia tiems, kurie pirmą kartą perka gyvulius. Komisija taip pat neišreiškė savo pozicijos dėl savanoriškų privalomų įmokų sistemos arba pagalbos genetiniam tobulinimui, genetinės informacijos sistemai, biotechnologijoms ar ekonominio pobūdžio moksliniams tyrimams, ar dėl skatinimo, techninės pagalbos, mokslinių tyrimų ir eksperimentinės veiklos, kuri buvo finansuojama iš įmokų į Interbev, apie kurias nebuvo pranešta, kaip tai numatyta pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį.
(127)
Apie šiuos veiksmus Prancūzija užsiminė savo 1996 m. balandžio 29 d. rašte dėl bylos NN 49/96, tačiau tik tiek, kiek tai buvo susiję su FNE veikla.
(128)
Atsakydama į šį raštą Komisija vis dėlto paprašė pateikti papildomos informacijos 1996 m. gegužės 30 d. raštu (VI/021559), norėdama suprasti finansinių priemonių, kuriomis sudaromos lengvesnės sąlygos gyvulininkystės organizacijoms, vykdančioms veikla gyvulių identifikacijos, selekcijos bei plėtros srityje, restruktūrizuotis, pobūdį ir mastą. Komisija taip pat paprašė užpildyti aprašomąją anketą. Tačiau Prancūzijos valdžios institucijos į šį Komisijos raštą nesureagavo ir niekada neišreiškė savo pozicijos dėl aptariamų priemonių atitikties vidaus rinkai. Komisija 2003 m. liepos 9 d. raštu pradėjo SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl nagrinėjamos paramos (39).
(129)
Todėl 1994 m. birželio 15 d. ir 1995 m. gruodžio 18 d. tarpšakiniai susitarimai (atitinkamai dėl gyvulininkystės fondo ir dėl Interbev), taip pat pagal šiuos susitarimus finansuota pagalba visada turėjo būti nagrinėjami atsižvelgiant į valstybės pagalbai taikomas taisykles tuo mastu, kiek jų nepatvirtino Komisija.
(130)
Iš to seka, kad šis sprendimas taip pat taikomas ir 1994 m. birželio 15 d. susitarimui dėl FNE ir 1995 m. gruodžio 18 d. dėl Interbev. Komisija, analizuodama šiuos susitarimus, neišsakė savo nuomonės dėl aptartomis tarpšakinėmis įmokomis finansuotų veiksmų.
(131)
Kaip nurodyta 57 konstatuojamoje dalyje, Prancūzijos valdžios institucijos netiesiogiai sutiko su šiuo aiškinimu.
2.2. SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALIES TAIKYMAS
(132)
Pagal SESV 107 straipsnį numatomos bendro valstybės pagalbos nesuderinamumo su SESV principo išimtys, nors kai kuri pagalba ir būtų taikoma neakivaizdžiai, ypač numatytoji šio straipsnio 2 dalyje. Apie ją Prancūzijos valdžios institucijos taip pat neužsiminė.
(133)
107 straipsnio 3 dalyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos turi būti aiškinamos griežtai nagrinėjant visas regioninės ar sektorinės pagalbos programas arba visus atskirus bendros pagalbos taikymo tvarkos atvejus. Pirma, ši pagalba gali būti suteikta tik tais atvejais, kai Komisija turėtų galimybę nustatyti, kad pagalba reikalinga įgyvendinti vieną iš nagrinėjamų tikslų. Taikant šias išimtis pagalbai, pagal kurią nėra numatyta tokios kompensacijos, reikštų neužkirsti kelio žalai valstybių narių tarpusavio prekybai bei reikštų konkurencijos iškraipymą, nepateisinamą Bendrijos interesų atžvilgiu ir atitinkamai - netinkamą pranašumą tam tikrų valstybių narių ūkinės veiklos vykdytojams.
(134)
Komisija mano, kad aptariama pagalba nėra skirta padėti vystytis ekonomikai regione, kuriame gyvenimo lygis yra nenormaliai žemas arba kuriame yra labai didelis nedarbo lygis, kaip nurodyta 107 straipsnio 3 dalies a punkte. Ši pagalba taip pat nėra skirta skatinti bendro Europos svarbos projekto įgyvendinimą ar padėti po reikšmingų ekonominių valstybės narės sukrėtimų, kaip nurodyta 107 straipsnio 3 dalies b punkte. Ši pagalba taip pat nėra skirta kultūros sklaidai ar paveldo išsaugojimui, kaip nurodyta 107 straipsnio 3 dalies d punkte.
(135)
Vis dėlto pagal 107 straipsnio 3 dalies c punktą numatyta, kad su vidaus rinka suderinama gali būti laikoma pagalba, skirta padėti tam tikrų veiklos sričių ar tam tikrų ekonominių regionų plėtrai, jei jos neiškreipia prekybos sąlygų taip, kad jos pažeistų bendrąjį interesą. Tam, kad pagalbai būtų galima taikyti pirmiau nurodytame straipsnyje nurodytą nukrypti leidžiančią nuostatą, pagalba turi prisidėti prie aptariamo sektoriaus plėtros.
2.3. PRIEMONĖMS, APIE KURIAS NEPRANEŠTA, TAIKOMŲ GAIRIŲ NUSTATYMAS
(136)
Pagal Bendrijos valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių 194 punktą ir Komisijos komunikatą dėl taisyklių, taikytinų įvertinant neteisėtą valstybės pagalbą, nustatymo (40), visa pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (41) 1 straipsnio f punktą neteisėta pagalba privalo būti įvertina atsižvelgiant į tuo metu, kai pagalba buvo suteikta, galiojusias taisykles ir gaires (42).
(137)
Žemės ūkio sektoriui taikomos specifinės gairės galioja nuo 2000 m. sausio 1 d. Nuo šios dienos visa suteikta pagalba turi būti įvertinta atsižvelgiant į atitinkamu laikotarpiu galiojusias gaires. Laikotarpiu nuo 2000 m. sausio 1 d. iki 2006 m. gruodžio 31 d. galiojo gairės dėl žemės ūkio sektoriaus valstybės pagalbos. Nuo 2007 m. spalio 1 d. galioja Bendrijos gairės dėl žemės ūkio ir miškininkystės sektoriaus valstybės pagalbos 2007-2013 m.
(138)
Tačiau visa prieš šią dieną skirta pagalba prireikus turi būti vertinama pagal iki 2000 m. sausio 1 d. galiojusias nuostatas ir praktiką.
2.4. SAVANORIŠKŲ PRIVALOMŲ ĮMOKŲ ATITIKTIS BRO SISTEMAI
(139)
Dėl savanoriškų privalomų įmokų atitikties BRO sistemai klausimo, atsižvelgiant į 2003 m. gegužės 22 d. sprendimą Freskot byloje (43), Komisija mano, kad šiuo atveju savanoriškos privalomosios įmokos tiesiogiai ar netiesiogiai neturėjo įtakos galutinėms nagrinėjamų produktų kainoms, nes nuskaičiavimai neturėjo įtakos produktų kainoms, kadangi jas nustato laisvoji rinka. Tokiu būdu naštą, uždėtą mėsos gaminiams ir auginamiems gyvuliams, atsveria privalumai, kuriuos teikia finansuojama veikla. Iš to seka, kad galima manyti, kad nuskaičiavimų įtaka kainoms yra labai ribota.
(140)
Atsižvelgiant į gautą informaciją, šios tvarkos finansavimas prieštaravimų nekelia.
2.5. VEIKSMŲ ANALIZĖ, ATSIŽVELGIANT Į GALIOJANČIAS NUOSTATAS
2.5.1. Iš įmokų už mėsą finansuoti veiksmai
2.5.1.1. Skatinimas
(141)
Dėl pagalbos skatinimui iki 2002 m. sausio 1 d. suteiktos pagalbos atitiktis turi būti patikrinta atsižvelgiant į nacionalinės pagalbos bendrąsias nuostatas dėl žemės ūkio produktų ir tam tikrų produktų, neįtrauktų į EEB sutarties II priedą, reklamos (44), o pagalbos, suteiktos po šios dienos, atitiktis turi būti vertinama atsižvelgiant į Bendrijos gaires, taikomas valstybės pagalbai, skirtai žemės ūkio produktų, įtrauktų į EB sutarties I priedą ir tam tikrų produktų, neįtrauktų į I priedą, reklamai (45).
(142)
1987 m. sistemai ir 2002 m. gairėms iš esmės būdingi vienodi principai. Juose numatyti neigiami ir teigiami kriterijai, privalomi visoms valstybės pagalbos sistemoms. Tad tai neturi būti reklamos veiksmai, kuriais būtų pažeidžiamos SESV 34 straipsnio ar antrinės Bendrijos teisės nuostatos, taip pat tai neturi būti veiksmai, skirti konkrečioms įmonėms. Iš Prancūzijos valdžios institucijų atsiųstos informacijos galima daryti išvadą, kad šių priemonių tikslai atitinka kai kuriuos teigiamus kriterijus, numatytus pagal pirmiau nurodytą sistemą ir gaires, nes kai kuriais atvejais jos prisideda prie perteklinės žemės ūkio produkcijos mažinimo, o kitais - prisideda kuriant aukštos kokybės ir sveiko maisto gaminius.
(143)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos paaiškino, kad reklamos akcijų metu paskleistos informacijos paskirtis nėra vartotojus paveikti taip, kad jie nepirktų kitų valstybių narių produktų ar pateikti neigiamą informaciją apie tuos produktus, ji nėra naudinga kurios nors konkrečios įmonės prekės ženklui ar atskiram produktui.
(144)
Kalbant dėl paramos viršutinės ribos, reklamos akcijos gali būti finansuojamos iš valstybės išteklių iki 50 %, likusi dalis turi būti padengiama iš naudą gaunančių profesinių ir tarpšakinių organizacijų arba iš savanoriškų įmokų gautų lėšų, arba iš parafiskalinių mokesčių ar privalomų įmokų. Nagrinėjamu atveju priemonės yra visiškai finansuojamos iš parafiskalinių mokesčių, o profesinių organizacijų finansinis įnašas į reklamos kampanijas iš principo siekia jų kainos 50 % lygį.
(145)
Komisija mano, kad teikiant valstybės pagalbą, skirtą finansuoti šiuos skatinimo veiksmus, buvo laikomasi šiai sričiai taikomų nustatytų Bendrijos teisės aktų.
2.5.1.2. Techninė pagalba
(146)
Iki 2000 m. sausio 1 d. techninei pagalbai suteiktos pagalbos atitiktis turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į Komisijos praktiką, kurią paskatino naudingų priemonių pasiūlymas dėl pagalbos, valstybių narių suteiktos gyvulininkystės ir gyvulininkystės produktų sektoriui (46), o po šios datos suteiktai pagalbai - atsižvelgiant į žemės ūkio gaires (47).
(147)
Iki 2000 m. taikyta Komisijos praktika ir 2000 m. priimtos žemės ūkio gairės iš esmės pasižymi vienodais principais. Tad 100 % reikalavimus atitinkančių išlaidų siekianti pagalba leidžiama techninės pagalbos informavimu ir apskaitos srityse, veiksmų, kuriais skleidžiamos techninės naujovės, taip pat žemės ūkio darbuotojų mokymų atveju.
(148)
2000 m. priėmus gaires, buvo pridėta papildoma sąlyga, kad pagalba turi būti prieinama visiems reikalavimus atitinkantiems asmenims, vykdantiems veiklą atitinkamoje zonoje objektyviai apibrėžtomis sąlygomis, ir kad visa skirtos pagalbos suma negali viršyti 100 000 EUR vienam pagalbos gavėjui per trejus metus arba MVĮ atveju - 50 % reikalavimus atitinkančių išlaidų, taikant pačią didžiausią sumą. Prancūzijos valdžios institucijos paaiškino, kad reikalavimas suteikti prieigą visiems galimai suinteresuotiems profesijos atstovams buvo visiškai patenkintas. Remdamasi Prancūzijos valdžios institucijų perduota informacija Komisija dėl labai didelio paramos gavėjų skaičiaus mano, kad kriterijus dėl pagalbos ribų patenkintas.
(149)
Komisija mano, kad teikiant valstybės pagalbą, skirtą finansuoti šiuos techninės pagalbos veiksmus, buvo laikomasi šiai sričiai taikomų nustatytų Bendrijos taisyklių.
2.5.1.3. Moksliniai tyrimai ir eksperimentinė veikla
(150)
Mokslinių tyrimų ir eksperimentinės veiklos atveju iki 2000 m. sausio 1 d. suteiktos pagalbos atitiktis turi būti tikrinama atsižvelgiant į Bendrijos bendruosius nuostatus dėl valstybės pagalbos tyrimams ir taikomajai veiklai, o pagalbos, suteiktos po šios datos - atsižvelgiant į žemės ūkio gaires, kurių 17 punkte pateikiama nuoroda į pirmiau nurodytus bendruosius nuostatus.
(151)
Bendrijos bendruosiuose nuostatuose nurodoma, kad su vidaus rinka yra suderinama iki 100 % galintis siekti pagalbos dydis net tais atvejais, kai mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą vykdytų įmonės, su sąlyga, kad visais atvejais būtų patenkintos keturios toliau nurodytos sąlygos:
a)
pagalba apskritai yra naudinga konkrečiam sektoriui, kituose sektoriuose ji nesukelia netinkamos konkurencijos iškreipimo;
b)
informacija turi būti paskelbta tinkamuose leidiniuose, platinamuose bent nacionaliniu mastu ir neapsiribojant vienos atskiros organizacijos nariais, kad būtų užtikrinta, kad visi galimai šia veikla suinteresuoti ūkinės veiklos vykdytojai galėtų būti nesunkiai informuojami, kad ji yra ar buvo siūloma ir kad paprašius visiems suinteresuotiems subjektams rezultatai yra ar bus paskelbti. Ši informacija bus paskelbta tokiu metu, kuris nebus vėlesnis už bet kokią informaciją, kuri gali būti suteikta kurios nors konkrečios organizacijos nariams;
c)
darbų rezultatai pateikiami vienodomis sąlygomis kainos ir laiko atžvilgiu visų suinteresuotųjų subjektų nagrinėjimui, tarp jų ir pagalbos gavėjui;
d)
pagalba atitinka per daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde pasiekto susitarimo dėl žemės ūkio 2 priede „Vidaus pagalba: pagrindas atleisti nuo įsipareigojimų taikyti nuolaidas“ įtvirtintas sąlygas (48).
(152)
Prancūzijos valdžios institucijos šiuo klausimu paaiškino, kad Interbev mokslinių tyrimų ir techninė eksperimentinė veikla vykdoma visų sektoriaus dalyvių naudai. Be to, asociacija platina gautas žinias bei technines rekomendacijas vesdama mokymus ir platindama dokumentaciją, pranešimus, sąvadus, informacines skrajutes, taip pat pasitelkdama elektronines priemones. Visi galvijų ir avių sektoriuje dirbantys augintojai, skerdėjai, mėsininkai, perdirbėjai ar pardavėjai, taip pat ir kiti asmenys gali būti informuoti apie mokslinių tyrimų rezultatus ir gauti prieigą prie jų santraukų bet kuriuo metu, be diskriminacijos ir tiesiog paprašius. Galiausiai, Prancūzijos valdžios institucijos užtikrina, kad vykdant aptariamus veiksmus gamintojams ar perdirbėjams nemokamos tiesioginės išmokos, jie atitinka Europos Sąjungos pasirašytas tarptautinės prekybos sąlygas.
(153)
Komisija mano, kad teikiant valstybės pagalbą, skirtą finansuoti šiuos mokslinių tyrimų ir eksperimentinės veiklos veiksmams, buvo laikomasi šiai sričiai taikomų nustatytų Bendrijos taisyklių.
2.5.2. FNE įgyvendinti veiksmai
2.5.2.1. Techninė pagalba
(154)
Iki 2000 m. sausio 1 d. techninei pagalbai suteiktos pagalbos atitiktis turi būti tikrinama atsižvelgiant į Komisijos praktiką, kurią paskatino naudingų priemonių pasiūlymas dėl pagalbos, valstybių narių suteiktos gyvulininkystės ir gyvulininkystės produktų sektoriui (49), o po šios datos suteiktai pagalbai - atsižvelgiant į žemės ūkio gaires (50).
(155)
Iki 2000 m. taikyta Komisijos praktika ir 2000 m. priimtos žemės ūkio gairės iš esmės pasižymi vienodais principais. Tad 100 % reikalavimus atitinkančių išlaidų siekianti pagalba leidžiama techninės pagalbos informavimo ir apskaitos srityse, veiksmų, kuriais skleidžiamos techninės naujovės, taip pat žemės ūkio darbuotojų mokymų atveju.
(156)
2000 m. priėmus gaires, buvo pridėta papildoma sąlyga, kad pagalba turi būti prieinama visiems reikalavimus atitinkantiems asmenims, vykdantiems veiklą atitinkamoje zonoje objektyviai apibrėžtomis sąlygomis, ir kad visa skirtos pagalbos suma negali viršyti 100 000 EUR vienam pagalbos gavėjui per trejus metus arba MVĮ atveju - 50 % reikalavimus atitinkančių išlaidų, taikant pačią didžiausią sumą.
(157)
Prancūzijos valdžios institucijos pabrėžė, kad visi finansuoti veiksmai pasižymi bendruoju interesu visiems galvijų ar avių augintojams; tai niekada nebuvo veiksmai, kurie būtų teikę naudą vien paskiriems augintojams ar konkrečioms ūkinės veiklos vykdytojų grupėms.
(158)
Finansinis FNE dalyvavimas dažniausiai siekia mažiau nei 50 % šių darbų ir mokslinių tyrimų išlaidų. Atskirų projektų atveju ši dalis gali viršyti 50 %, bet pagalbos dalis nė vienu atveju neviršija 100 %.
(159)
Ekonominio pobūdžio tyrimai yra finansuojami, viena vertus, žiūrint, kad būtų laikomasi 100 000 EUR ribos vienam augintojui per trejus metus, kita vertus, kad visi augintojai turėtų galimybę susipažinti su savo rezultatais.
(160)
Komisija mano, kad teikiant valstybės pagalbą, skirtą finansuoti šiuos techninės pagalbos veiksmus, buvo laikomasi šiai sričiai taikomų nustatytų Bendrijos taisyklių.
2.5.2.2. Moksliniai tyrimai ir eksperimentinė veikla
(161)
Mokslinių tyrimų ir eksperimentinės veiklos atveju iki 2000 m. sausio 1 d. suteiktos pagalbos atitiktis turi būti tikrinama atsižvelgiant į Bendrijos bendruosius nuostatus dėl valstybės pagalbos tyrimams ir taikomajai veiklai, o pagalbos, suteiktos po šios datos - atsižvelgiant į žemės ūkio gaires, kurių 17 punkte pateikiama nuoroda į pirmiau nurodytus bendruosius nuostatus.
(162)
Bendrijos bendruosiuose nuostatuose nurodoma, kad su vidaus rinka yra suderinama iki 100 % galintis siekti pagalbos dydis net tais atvejais, kai mokslinius tyrimus ir technologijų plėtrą vykdytų įmonės, su sąlyga, kad visais atvejais būtų patenkintos keturios toliau nurodytos sąlygos:
a)
pagalba apskritai yra naudinga konkrečiam sektoriui, kituose sektoriuose ji nesukelia netinkamos konkurencijos iškreipimo;
b)
informacija turi būti paskelbta tinkamuose leidiniuose, platinamuose bent nacionaliniu mastu ir neapsiribojant vienos atskiros organizacijos nariais, kad būtų užtikrinta, kad visi galimai šia veikla suinteresuoti ūkinės veiklos vykdytojai galėtų būti nesunkiai informuojami, kad ji yra ar buvo siūloma ir kad paprašius visiems suinteresuotiems subjektams rezultatai yra ar bus paskelbti. Ši informacija bus paskelbta tokiu metu, kuris nebus vėlesnis už bet kokią informaciją, kuri gali būti suteikta kurios nors konkrečios organizacijos nariams;
c)
darbų rezultatai pateikiami vienodomis sąlygomis kainos ir laiko atžvilgiu visų suinteresuotųjų subjektų nagrinėjimui, tarp jų ir pagalbos gavėjui;
d)
pagalba atitinka per daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde pasiekto susitarimo dėl žemės ūkio 2 priede „Vidaus pagalba: pagrindas atleisti nuo įsipareigojimų taikyti nuolaidas“ įtvirtintas sąlygas.
(163)
Šiuo konkrečiu atveju, kiekvieno ekonominio pobūdžio tyrimų duomenys, net jei jie surinkti kiekvienos mokslinių tyrimų programos metu, kai jie yra galutiniai, yra plačiai viešinami. Iš tikrųjų yra sistemingai publikuojami ir platinami visų darbų, prie kurių pagalba prisidėjo fondas, rezultatai, kad gyvulių augintojai ir jų vietos organizacijos galėtų jais pasinaudoti ir prie jų be jokios diskriminacijos turėtų prieigą.
(164)
Naudojami du dideli platinimo kanalai - profesinės gyvulininkystės organizacijos ir gyvulininkystės institutas, per techninio ir ekonominio pobūdžio publikacijas, plačiai skleidžiamas tarp gyvulių augintojų ir techninių darbuotojų.
(165)
Atsižvelgiant į šių darbų bendrojo intereso pobūdį, nėra numatyta jokio komercinio rezultatų panaudojimo. Tad klausimas dėl naudojimosi teisės perdavimo ar dėl sąlygų įgyti naudojimosi teisę nekyla. Tikrieji naudos gavėjai iš veiksmų yra visi galvijų ir avių augintojai, kuriems paskleidžiami teoriniai ir praktiniai darbų rezultatai.
(166)
Finansuotų tyrimų metu gamintojams ar perdirbėjams nėra mokamos jokios tiesioginės išmokos. Jos atitinka per daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde Marakeše pasiekto susitarimo dėl žemės ūkio 2 priede „Vidaus pagalba: pagrindas atleisti nuo įsipareigojimų taikyti nuolaidas“ įtvirtintas bendrąsias ir specialiąsias sąlygas.
(167)
Komisija mano, kad teikiant valstybės pagalbą, skirtą finansuoti šiuos mokslinių tyrimų ir eksperimentinės veiklos veiksmus, buvo laikomasi šiai sričiai taikomų nustatytų Bendrijos taisyklių.
2.6. PAGALBOS FINANSAVIMAS
(168)
Kadangi valstybės pagalba buvo finansuota iš parafiskalinio mokesčio (savanoriškos privalomos įmokos), Komisija turi išnagrinėti ir finansuotas priemones, t. y. pagalbą ir jos finansavimo būdą. Teisingumo Teismo nuomone (51), kai pagalbos finansavimo būdas, ypač kai tai privalomos įmokos, yra neatskiriama pagalbos priemonės dalis, Komisija, atlikdama pagalbos tyrimą, į šį finansavimo būdą turi atsižvelgti.
(169)
Siekiant nustatyti, ar finansavimo priemonė yra neatsiejama pagalbos priemonės dalis, reikia įvertinti kelis aspektus: pajamos iš mokesčio turi būti rezervuotos pagalbos finansavimui ir būtinai turi būti skirta pagalbos finansavimui (52); mokestis turi būti susietas su pagalbos priemone laikantis atitinkamų nacionalinių taisyklių (53), o mokesčio dydis turi turėti tiesioginę įtaką valstybės pagalbos dydžiui (54).
(170)
Šių kriterijų pritaikymas nagrinėjamoms priemonėms Komisijai leido atkreipti dėmesį į tokius dalykus: pirma, nagrinėjamų priemonių teisiniu pagrindu, tarpšakiniais susitarimais, išplėstais nutarimu, nustatoma, kad nuskaičiavimai yra privalomi. Tai reiškia, kad kiekvienas nuskaičiavimas atliekamas išimtinai vieno ar kelių konkrečių fondų naudai, jis nėra susietas su bendruoju Interbev arba valstybės biudžetu. Tad nuskaičiavimas turi būti laikomas rezervuotu pagalbos finansavimui ir skirtas pagalbos finansavimui, remiantis galiojančiomis nacionalinėmis taisyklėmis. Antra, pagalbos priemonės finansuojamos išimtinai nuskaičiavimais iš sektoriaus. Interbev nesinaudoja kitais finansavimo šaltiniais, kad papildytų numatytų veiksmų finansavimą. Todėl galima daryti išvadą, kad mokesčio dydis turi tiesioginę įtaką valstybės pagalbos dydžiui.
(171)
Remdamasi šiais duomenimis, Komisija daro išvadą, kad pagalbos finansavimo būdas, šiuo atveju - savanoriškos privalomos įmokos, yra neatskiriama pagalbos priemonės dalis ir todėl į ją turi būti atsižvelgiama nagrinėjant pagalbos atitikties klausimą. Kadangi šis finansavimo būdas gali prieštarauti SESV 110 straipsniui, Komisija negali tvirtinti, kad pagalba yra suderinama, jei bus nustatyta diskriminacija tarp importuotų ir nacionalinių produktų (55) arba tarp eksportuotų ir nacionalinių produktų (56).
(172)
Šiuo konkrečiu atveju nuskaitymas taikytas vidaus produkcijai, taip pat mėsai ir eksportuojamiems (renkant savanoriškas privalomas įmokas už mėsą) bei importuojamiems (iš savanoriškų privalomų įmokų į FNE) gyvuliams.
(173)
Komisijos atliekamas tyrimas susijęs su tam tikrais su įmokomis už mėsą ir įmokomis į FNE susijusiais aspektais tuo atžvilgiu, kiek šios įmokos galėtų turėti įtakos Bendrijos valstybių narių tarpusavio prekybai.
2.6.1. Įmokos už mėsą (įmokos į Interbev)
2.6.1.1. Importuojama mėsa
(174)
Kaip išdėstyta 82 konstatuojamoje dalyje, pagal Prancūzijos teisę 1996-2004 m. laikotarpiu įmokos už mėsą nebuvo privalomos. Todėl jos nepatenka į šio sprendimo taikymo sritį, nes jos nėra valstybės pagalba. Iš tikrųjų trūksta vieno iš 10 konstatuojamoje dalyje nurodytų lemiamų elementų, t. y. jų privalomo pobūdžio. Remiantis šiuo faktu bei tuo, kas buvo išdėstyta pirmiau, iš mokesčio už importuotus produktus finansuojamos priemonės nesudaro valstybės pagalbos ir todėl šis sprendimas jam netaikomas.
2.6.1.2. Eksportuoti produktai
(175)
Kaip išdėstyta 16 ir tolesnėse konstatuojamose dalyse (57), nuo 1996 m. sausio 1 d. įmoka mokama nuo produktų, eksportuotų į kitas valstybes nares, nors 2001 m. įvesta dalinė šio mokesčio kompensacija. Teisingumo Teismo praktikos požiūriu ši įmoka eksportuotojų atžvilgiu gali sudaryti diskriminacines sąlygas, jei veiksmai, finansuojami iš įmokos, nėra jiems skirti ir nekompensuoja jų dėl įmokos patirtų išlaidų (58). Todėl dera įrodyti, kad šių įmokų pajamų paskyrimas nesudarė palankesnių sąlygų Prancūzijoje parduodamai produkcijai eksportuotos nacionalinės produkcijos atžvilgiu.
(176)
Veiksmai, kurie buvo konkrečiai orientuoti į eksportuotus gyvulius ir produktus, pirmiausia buvo skatinimo veiksmai (tarptautinės mugės, profesionalams skirtos informacijos ir viešųjų ryšių kampanijos, žalioji Berlyno savaitė, išpjaustymo mokymai užsienyje).
(177)
Veiksmai, susiję su gyvuliais ir produktais nepriklausomai nuo jų rinkos, Prancūzijoje ir už jos ribų, pirmiausia buvo tokie reklamos veiksmai kaip kampanijos, skirtos „kokybiškai Europos jautienai“, skerdenoms, „mėsinių veislių gyvuliams“, ir keletas mokslinių tyrimų, skirtų maisto saugai, gyvūnų gerovei, kokybės valdymui, produkto charakteristikoms, galvijienos sertifikavimo procedūroms ar atsekamumui, kurių rezultatai buvo plačiai paskleisti Prancūzijoje ir už jos ribų.
i) Mėsa ir gyvuliai, išvežti į kitas valstybes nares
(178)
Prancūzijos valdžios institucijų manymu, veiksmai, kurie buvo naudingi į kitas valstybes nares išvežtų gaminių ir produktų atžvilgiu, išimtinai ar kartu su nacionaliniais produktais, nesudarė visų veiksmų, kurie buvo finansuoti iš savanoriškų privalomų įmokų.
(179)
Dera kiekvieniems metams ir bendrai nustatyti, ar į kitas valstybes nares išvežtų produktų atžvilgiu būta naudos iš tarpšakinės organizacijos vykdytų veiksmų.
(180)
Toliau pateikiama lentelė su pajamų (eurais) iš savanoriškų privalomų įmoku pasiskirstymu pagal skirtingus Interbev veiksmus atkirai kiekvieniems metams, taip pat procentine dalimi veiksmų, skirtų išimtinai eksportuotai mėsai ir produktams arba kartu su nacionaliniais produktais ir gyvuliais.
Metai
Veiksmai visiems produktams
Veiksmai tik produktams Prancūzijoje
Veiksmai tik eksportuotiems produktams
Iš viso veiksmų per metus
Visų finansuotų veiksmų dalis procentais
(suapvalinta)
1996
5 517 088,95
13 308 769,70
2 101 111,35
20 926 970,00
36 %
1997
9 244 861,43
8 723 278,25
2 104 379,32
20 072 518,99
56 %
1998
8 995 703,14
11 214 605,23
927 146,63
21 137 455,00
46 %
1999
9 780 064,41
10 308 559,00
1 058 778,36
21 447 401,76
50 %
2000
8 245 970,18
10 126 453,50
991 754,32
19 264 178,00
47 %
2001
9 447 359,23
15 115 169,26
1 720 267,50
26 282 796,00
42 %
2002
10 553 240,96
24 553 282,92
4 326 569,12
39 433 093,00
37 %
2003
12 626 096,22
21 010 195,68
3 761 566,70
37 398 458,60
43 %
2004
11 288 281,00
20 527 149,24
4 045 129,24
35 860 559,48
42 %
(181)
Iš šios lentelės matyti, kad per visą nagrinėjamą laikotarpį eksportuotiems produktams buvo skirta vidutiniškai 44 % visų iš savanoriškų privalomų įmokų finansuotų veiksmų. Vis dėlto reikia patikslinti, kad Prancūzijos valdžios institucijos nurodė, jog per tą patį laikotarpį visos pajamos iš įmokų, gautų už eksportuotus produktus, sudarė 15 % (59). Be to, Prancūzijos valdžios institucijos nurodė, kad 15 % buvo vidurkis; jos pateikė skaičius už kiekvienus metus, iš kurių matyti, kad už eksportuotus produktus gautos įmokos niekada nesudarė daugiau kaip 18 %.
ii) Atitiktis SESV 110 straipsniui
(182)
Atsižvelgdama į Teisingumo Teismo sprendimo Nygard byloje (60) pasekmes, taip pat į tai, kad iš mokesčio finansuotos priemonės buvo valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį ir tai, kad mokestis nepasižymi diskriminaciniu požiūriu, prieštaraujančiu SESV 110 straipsniui, nes jis taip pat buvo taikomas eksportuotiems produktams ir gyvuliams, kurie proporcingai gavo privalumų, Komisija mano, kad pajamos iš mokesčio už eksportuotus produktus, skirtos finansuoti Interbev veiksmus, yra pagalbos finansavimas, atitinkantis SESV nustatytas taisykles ir pirmiausia jos 107 straipsnio nuostatas; iš to seka, kad taip finansuota valstybės pagalba su nurodyta sutartimi yra suderinama.
2.6.2. Įmokos į FNE
2.6.2.1. Importuoti gyvuliai
(183)
Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad iki 2003 m. į FNE sumokėtos įmokos taip pat galėjo būti skiriamos gyvuliams, užaugintiems už Prancūzijos teritorijos ribų, tačiau įvežtiems paskersti į Prancūziją.
(184)
Į Komisijos iškeltas abejones Prancūzijos valdžios institucijos atsakė patvirtindamos, kad jos iš dalies pakeitė tarpšakinio susitarimo tekstą, kad į jį nebūtų įtrauktos bet kokios įmokos už į Prancūziją importuotus ar įvežtus gyvulius. Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad šios įmokos imamos tik už Prancūzijoje užaugintus ir ten pat paskerstus gyvulius.
(185)
Apie šio tarpšakinio susitarimo dalinius pakeitimus Komisija informuota nebuvo. Buvo perduota tik 2005 m. vasario 2 d. instrukcija (žr. 87 konstatuojamąją dalį), joje patikslinama, kad įmokos į FNE taikomos tik už mėsą, gautą žemyninėje valstybės teritorijoje paskerdus Prancūzijoje užaugintus gyvulius.
(186)
Tai reiškia, kad 1996 m. sausio 1 d.-2004 m. rugsėjo 30 d. laikotarpiu įmoka už mėsą taip pat buvo taikoma ir mėsai gyvulių, paskerstų Prancūzijoje, tačiau užaugintų už nacionalinės teritorijos ribų.
(187)
Prancūzijos valdžios institucijos nesugebėjo įrodyti, kad iš šių įmokų finansuoti veiksmai buvo naudingi augintojams, kurie vykdė veiklą už nacionalinės teritorijos ribų. Mat savanoriškos privalomos įmokos mokėtojai, kurie eksportavo savo produkciją, negaudavo jokios kompensacijos, įmoka jiems nebuvo sumažinama, nors jie ir negaudavo visos naudos iš atitinkamų veiksmų. Mokslinių tyrimų, technologijų plėtros ir techninės pagalbos veiksmai iš principo galėjo duoti naudos tik nacionalinių produktų (galvijų, užaugintų ir paskerstų Prancūzijoje mėsos) atžvilgiu.
(188)
Tai, kad tuo metu gyvų gyvūnų buvo importuojama labai nedaug (61) ir tai, kad vien praktiškai gyvų gyvulių importuotojai turėjo galimybę, jei norėjo, deklaruoti importuotų gyvulių svorį, kad jį išskaičiuotų iš įmokų krepšelio ir paprašyti kompensacijos, tiesioginio poveikio Komisijos principiniam vertinimui neturi. Be to, net ir mažiausia diskriminacija patenka į SESV 110 straipsnio taikymo sritį.
(189)
Atsižvelgdama į Teisingumo Teismo sprendimo Nygard byloje (62) pasekmes, taip pat į tai, kad iš mokesčio finansuotos priemonės buvo valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį ir tai, kad mokestis pasižymi diskriminaciniu pobūdžiu, prieštaraujančiu SESV 110 straipsniui, nes ji taip pat buvo taikoma produktams iš kitų valstybių narių, kurie vis dėl to iki gali negavo jo teikiamų privalumų, Komisija mano, kad pajamos iš mokesčio už iš kitų valstybių narių importuotus gyvulius, skirtos finansuoti FNE veiksmus, yra pagalbos finansavimas, neatitinkantis vidaus rinkos pagal sutartį ir pirmiausia jos 107 straipsnio nuostatas; iš to seka, kad taip finansuota valstybės pagalba su nurodyta sutartimi yra nesuderinama.
2.6.2.2. Eksportuoti gyvuliai
(190)
Įmokos į FNE mokamos už Prancūzijoje užaugintus arba paskerstus gyvulius, todėl Komisija gali daryti išvadą, kad už išvežtus produktus dėl jų pobūdžio nemokama įmoka į FNE, todėl jie nepatenka į šio sprendimo taikymo sritį.
3. PAGALBOS NETEISĖTUMAS
(191)
Komisija, kaip jau buvo nurodyta sprendime dėl procedūros pradėjimo, pabrėžia, kad Prancūzija jos neinformavo, kaip nustatyta pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį, apie nutarimus dėl išplėtimo, kuriais privalomomis paverčiamos savanoriškos įmokos, ir apie veiksmus, kurie buvo finansuojami iš jų, prieš pradėdama juos taikyti (žr. šio sprendimo 2 konstatuojamąją dalį).
(192)
1999 m. kovo 22 d. Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punkte neteisėta pagalba tiksliai apibrėžiama kaip nauja pagalba, teikiama pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalies nuostatas. Prievolė pranešti apie valstybės pagalbą įtvirtinta to reglamento 2 straipsnyje.
(193)
Dėl to, kas yra susiję pirmiausia su čia nagrinėjamomis įmokomis, Komisija pažymi, jog tam, kad jos turėtų visą savo poveikį, reikalingas valdžios institucijos aktas. Todėl Komisija mano, kad šiuo atveju tai yra parafiskaliniai mokesčiai, t. y. - valstybės ištekliai.
(194)
Tiek, kiek savanoriškos privalomos įmokos yra valstybės ištekliai (kaip nurodyta 106 ir tolesnėse konstatuojamosiose dalyse), sudarančios neatskiriamą pagalbos sistemos dalį (171 ir tolesnės konstatuojamosios dalyje), ir tiek, kiek jos yra naudojamos finansuoti privalumus mėsos sektoriaus įmonėms, apie jas Komisijai pranešti privaloma pagal sutarties 108 straipsnio 3 dalį.
(195)
Kaip nurodyta 123 ir 124 konstatuojamosiose dalyse, kadangi Prancūzijoje pradėtos taikyti priemonės pasižymi valstybės pagalbos elementais, tai yra nauja pagalba, apie kurią Komisijai nepranešta, o todėl - pagal sutartį - neteisėta.
(196)
Remiantis Komisijos komunikatu dėl taisyklių, taikytinų įvertinant neteisėtą valstybės pagalbą (63), nustatymo, visa pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktą neteisėta pagalba privalo būti įvertina atsižvelgiant į tuo metu, kai pagalba buvo suteikta, galiojusias taisykles ir gaires.
V IŠVADOS
(197)
Komisija, atsižvelgdama į tai, kas buvo išdėstyta pirmiau, mano, kad šios sistemos finansavimas savanoriškomis privalomomis įmokomis nekelia prieštaravimų, kai jos mokamos už vietos produktus bei už eksportuotus produktus bei gyvulius (šiuo atveju turimos omenyje 1996-2004 m. mokėtos „įmokos už mėsą“).
(198)
Iš to, kad įmokos taip pat renkamos ir už importuotus gyvulius (šiuo atveju tai 1996-2004 m. mokėtos įmokos į FNE už gyvulius), seka, kad pirmiau išdėstyti svarstymai, kad savanoriškų privalomų įmokų sistema yra nesuderinama su vidaus rinka, nes pažeidžia SESV 110 dalies nuostatas, nes Prancūzija nesugebėjo įrodyti, jog importuotų produktų atžvilgiu taip pat buvo skirta tokia pat pagalba kaip ir vietos produktams.
(199)
Be to, apie čia nagrinėjamą pagalbą Komisijai nebuvo pranešta, kaip nustatyta pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį, todėl ji yra neteisėta pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktą.
(200)
Komisija apgailestauja, kad Prancūzijos Respublika ėmė teikti šią pagalbą, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalies nuostatas.
(201)
Kadangi tai yra pagalba, pradėta teikti nesulaukus galutinio Komisijos sprendimo, reikia priminti, jog dėl imperatyvaus SESV 108 straipsnio 3 dalyje įtvirtintų procedūrinių taisyklių pobūdžio (ir tai yra taisyklės, kurių tiesioginį veikimą Teisingumo Teismas yra pripažinęs keliuose sprendimuose (64), nagrinėjamos pagalbos neteisėtumas negali būti ištaisytas atgaline tvarka (65).
(202)
Teisingumo Teismas priminė, kad jei pagalbos priemonė, kurios finansavimo būdas yra neatskiriama jos dalis, buvo pradėta įgyvendinti nežinant, kad privaloma apie ją pranešti, nacionaliniai teismai iš esmės privalo pavesti kompensuoti mokesčius ar įmokas, kurie buvo specialiai renkami šiai pagalbai finansuoti. Teismas taip pat primena, kad nacionaliniai teismai turi apginti besibylinėjančiųjų teises dėl galimo nacionalinių valdžios institucijų nežinojimo apie draudimą įgyvendinti pagalbą, nustatytą SESV 108 straipsnio 3 dalies paskutiniu sakiniu, ir turintį tiesioginių padarinių; toks nežinojimas, kuriuo gali remtis besibylinėjantieji ir kurį konstatuoja nacionaliniai teismai, pastaruosius turi priversti padaryti išvadas, vadovaujantis savo nacionaline teise, tiek dėl teisės aktų, pagal kuriuos įgyvendinama atitinkama pagalbos priemonė, galiojimo, tiek dėl suteiktos finansinės paramos išieškojimo (66).
(203)
Komisija mano, kad šiuo konkrečiu atveju dera priimti sprendimą su išlyga, pasinaudojant galimybe, kurią suteikia Reglamento (EB) Nr. 659/1999 7 straipsnio 4 dalis, pagal kurią Komisija gali pateikti savo sprendimą su sąlygomis, jai leidžiančiomis pripažinti atitiktį vidaus rinkai ir įsipareigojimams, leidžiančias kontroliuoti, kaip laikomasi jos sprendimo.
(204)
Kad būtų panaikintas SESV 110 straipsnio pažeidimas ir taip atgaline data pašalintas nevienodas įmonių vertinimas, Prancūzija turi per Komisijos nustatytą laikotarpį ir laikydamasi jos apibrėžtų sąlygų kompensuoti mokesčio dalį, tekusią iš kitų valstybių narių importuotiems produktams (1996-2004 m. įmokos už gyvulius į FNE), proporcingai nesuteiktos pagalbos dydžiui; panaikinus šį pažeidimą, nagrinėjama pagalba taptų suderinama su SESV 107 straipsniu.
(205)
Komisija nustato sąlygas, kurių privaloma laikytis mokant minėtą kompensaciją; Taigi Prancūzija turi kompensuoti apmokestintiems asmenims mokesčio dalį, nuo mokesčio įvedimo iki 2004 m. rugsėjo 30 d. tekusią importuotai mėsai, griežtai laikydamasi toliau išvardytų sąlygų:
a)
jei mokestį mokėję asmenys gali pateikti įrodymų, kad savanoriškomis privalomomis įmokomis buvo apmokestinti importuojami produktai, jie gali reikalauti, kad per tam tikrą laiką, kuris turi būti nustatytas remiantis nacionaline teise, bet jokiu būdu ne anksčiau kaip per šešis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo, būtų sugrąžinta šio mokesčio pajamų dalis, skirta finansuoti paslaugas, naudingas tik vidaus produktams;
b)
Prancūzija nustatys nevienodų sąlygų taikymo importuojamų produktų atžvilgiu apimtį; Tam Prancūzija turi ataskaitiniu laikotarpiu patikrinti, kaip bendra suma, gauta minėtu mokesčiu apmokestinus vidaus produktus, atitinka naudą, suteiktą tik šiems produktams;
c)
pinigai turi būti grąžinti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo reikalavimo pateikimo;
d)
į grąžinamas sumas turi įeiti ir palūkanos, skaičiuojamos nuo tų sumų gavimo dienos iki tikrosios grąžinimo dienos. Šios palūkanos skaičiuojamos remiantis pamatine palūkanų norma, Komisijos nustatyta taikant orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodą;
e)
Prancūzijos valdžios institucijos pripažįsta visus pagrįstus asmenų, sumokėjusių mokestį už iš kitų valstybių narių įvežamus produktus, įrodymus;
f)
susigrąžinimo teisei negali būti taikomos kitos sąlygos, ypač ta, kad mokestis nebuvo perduotas;
g)
jei mokestis dar nesumokėtas, Prancūzijos valdžios institucijos atsisako mokėti dalį, proporcingą tai, kuri tenka iš kitų valstybių narių įvežamiems produktams, kuri, kaip įrodyta, yra skirta finansuoti dalį pagalbos, naudingos tik vidaus produktams; jos taip pat atsisako reikalauti galimų susijusių delspinigių;
h)
kai to reikalauja Komisija, Prancūzija įsipareigoja pateikti išsamią ataskaitą, įrodančią, kad grąžinimo priemonė tinkamai įgyvendinta;
i)
jei tiems patiems produktams, kurie Prancūzijoje apmokestinti šiuo mokesčiu, taikytas mokestis ir kitoje valstybėje narėje, mokestį sumokėjusiems asmenims Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja grąžinti dalį, sumokėtą už įvežtus kitų valstybių narių produktus;
j)
Prancūzija įsipareigoja supažindinti su šiuo sprendimu visus galimus mokesčio mokėtojus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
1. Valstybės pagalba skatinimui, reklamai, techninei pagalbai, moksliniams tyrimams ir technologijų plėtrai, kurią Prancūzija įgyvendino neteisėtai, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį, pasinaudodama nustatytu parafiskaliniu mokesčiu (savanoriška privaloma įmoka už mėsą ir gyvus gyvulius, išvežtus į kitas valstybes nares 1996-2004 m. ir už gyvus gyvulius, įvežtus 1996-2004 m.) yra su vidaus rinka suderinama pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, nuo to mokesčio įsigaliojimo dienos iki 2004 m. rugsėjo 30 d., su sąlyga, kad Prancūzija laikysis šio straipsnio 2 dalyje išdėstytų sąlygų.
2. Prancūzija turi kompensuoti apmokestintiems asmenims mokesčio dalį, nuo mokesčio įvedimo iki 2004 m. rugsėjo 30 d. tekusią importuotai mėsai, griežtai laikydamasi toliau išvardytų sąlygų:
a)
jei mokestį mokėję asmenys gali pateikti įrodymų, kad savanoriškomis privalomomis įmokomis buvo apmokestinti importuojami produktai, jie gali reikalauti, kad per tam tikrą laiką, kuris turi būti nustatytas remiantis nacionaline teise, bet jokiu būdu ne anksčiau kaip per šešis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo, būtų sugrąžinta šio mokesčio pajamų dalis, skirta finansuoti paslaugas, naudingas tik vidaus produktams;
b)
Prancūzija nustatys nevienodų sąlygų taikymo importuojamų produktų atžvilgiu apimtį. Tam Prancūzija turi ataskaitiniu laikotarpiu patikrinti, kaip bendra suma, gauta minėtu mokesčiu apmokestinus vidaus produktus, atitinka naudą, suteiktą tik šiems produktams;
c)
pinigai turi būti grąžinti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo reikalavimo pateikimo;
d)
į grąžinamas sumas turi įeiti ir palūkanos, skaičiuojamos nuo tų sumų gavimo dienos iki tikrosios grąžinimo dienos. Šios palūkanos skaičiuojamos remiantis pamatine palūkanų norma, Komisijos nustatyta taikant orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodą;
e)
Prancūzijos valdžios institucijos pripažįsta visus pagrįstus asmenų, sumokėjusių mokestį už iš kitų valstybių narių įvežamus produktus, įrodymus;
f)
susigrąžinimo teisei negali būti taikomos kitos sąlygos, ypač ta, kad mokestis nebuvo perduotas;
g)
jei mokestis dar nesumokėtas, Prancūzijos valdžios institucijos atsisako mokėti dalį, proporcingą tai, kuri tenka iš kitų valstybių narių įvežamiems produktams, kuri, kaip įrodyta, yra skirta finansuoti dalį pagalbos, naudingos tik vidaus produktams; jos taip pat atsisako reikalauti galimų susijusių delspinigių;
h)
kai to reikalauja Komisija, Prancūzija įsipareigoja pateikti išsamią ataskaitą, įrodančią, kad grąžinimo priemonė tinkamai įgyvendinta;
i)
jei tiems patiems produktams, kurie Prancūzijoje apmokestinti šiuo mokesčiu, taikytas mokestis ir kitoje valstybėje narėje, mokestį sumokėjusiems asmenims Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja grąžinti dalį, sumokėtą už įvežtus kitų valstybių narių produktus;
j)
Prancūzija įsipareigoja supažindinti su šiuo sprendimu visus galimus mokesčio mokėtojus.
2 straipsnis
Prancūzija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo praneša Komisijai apie priemones, kurių ji ėmėsi, kad jį įgyvendintų.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 13 d.