РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 231/2012 НА КОМИСИЯТА
от 9 март 2012 година
за определяне на спецификации на добавките в храните, включени в списъците в приложения II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (1), и по-специално член 14 и член 30, параграф 4 от него и Регламент (ЕО) № 1331/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. за установяване на обща разрешителна процедура за добавките в храните, ензимите в храните и ароматизантите в храните (2), и по-специално член 7, параграф 5 от него,
като има предвид, че:
(1)
За добавките в храните, включени в списъците на Съюза в приложения II и III към Регламент (ЕО) № 1333/2008, следва да бъдат приети спецификации относно техния произход, критерии за чистота и всякаква друга необходима информация.
(2)
За тази цел спецификациите на добавките в храните, които вече са разработени в Директива 2008/128/ЕО на Комисията от 22 декември 2008 г. за определяне на специфични критерии за чистота на оцветителите, които са предназначени за влагане в храни (3), Директива 2008/84/ЕО на Комисията от 27 август 2008 г. за определяне на специфични критерии за чистота на хранителните добавки, различни от оцветителите и подсладителите (4), и Директива 2008/60/ЕО на Комисията от 17 юни 2008 г. за установяване на специфични критерии за чистота на подсладителите, предназначени за влагане в храни (5), следва да бъдат актуализирани и пренесени в настоящия регламент. Вследствие на това посочените директиви следва да бъдат отменени.
(3)
Необходимо е да се вземат предвид спецификациите и техниките за анализ, определени в Codex Alimentarius, съставен от Съвместния експертен комитет на ФАО-СЗО по добавките в храните (наричан по-долу „СЕКДХ“).
(4)
Европейският орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“) даде становището си относно безопасността на основния метакрилат кополимер (6) като глазиращ агент. Впоследствие посочената добавка в храните беше разрешена за специфични употреби и ѝ беше приписан номер E 1205. Поради това следва да се приемат спецификации на посочената добавка в храните.
(5)
Според информация, представена от производителите на храни, оцветителите етилов естер на бета-апо-8′-каротеновата киселина (E 160 f) и кафяво FK (E 154), както и съдържащият алуминий носител бентонит (E 558) вече не се използват. Поради това сега действащите спецификации на посочените добавки в храните следва да не се пренасят в настоящия регламент.
(6)
На 10 февруари 2010 г. Органът представи становището си относно безопасността на естерите на мастни киселини и захароза (E 473), получени от винилови естери на мастни киселини (7). Сега действащите спецификации следва да бъдат съответно адаптирани, по-специално като се намалят максималните нива на примесите, които са от значение за безопасността.
(7)
Специфичните критерии за чистота, приложими в момента, следва да бъдат адаптирани, като се намалят максималните нива за отделните тежки метали, които са от значение, където е възможно и където нивата, определени от СЕКДХ, са по-ниски от сега действащите. Съгласно този подход максималните нива на замърсителя 4-метилимидазол в амониевия карамел (E 150 c), на сулфатната пепел в бета-каротин (E 160 a i) и на магнезиевите и алкалните соли в калциевия карбонат (E 170) следва да бъдат намалени. Отклонения от подхода следва да се допуснат само за добавките тринатриев цитрат (E 331 iii) (съдържание на олово), карагенан (E 407) и преработени „eucheuma“ водорасли (E407 a) (съдържание на кадмий), тъй като производителите заявяват, че съответствието с по-строги разпоредби на Съюза, които отразяват нивата на СЕКДХ, би било технически неосъществимо. Счита се, че приносът, който трите добавки в храните имат към общия прием на двата замърсителя (олово и кадмий), не е значителен. При фосфатите (E 338 - E 341 и E 450- E 452) обаче следва да бъдат определени нови значително по-ниски стойности в сравнение с тези на СЕКДХ поради новостите в производствените процеси, като се отчитат неотдавнашните препоръки на Органа относно намаляването на приема на арсен, особено в неорганичната му форма (8). Освен това поради съображения за безопасност следва да бъде предвидена нова разпоредба относно арсена в глутаминовата киселина (E 620). Като цяло тези адаптации са в полза на потребителите, тъй като разпоредбите относно максималните количества на тежките метали стават общо по-строги при повечето добавки в храните. С цел да се улеснят бъдещи решения съгласно член 12 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 в спецификациите трябва да бъде включена подробна информация относно процеса на производство и изходните суровини на добавките в храните.
(8)
В спецификациите не следва да се посочват органолептични тестове, отнасящи се до вкуса, тъй като не може да се очаква контролните органи да поемат риска да опитат на вкус химическо вещество.
(9)
В спецификациите не следва да се посочват класове, тъй като това не носи добавена стойност.
(10)
В спецификациите не следва да се посочва и общият параметър „Тежки метали“, тъй като той не се отнася до токсичността, а до генеричен метод на анализ. Параметрите, които се отнасят до отделните тежки метали, са във връзка с токсичността и са включени в спецификациите.
(11)
В момента някои добавки в храните (карбоксиметил целулоза (E 466), напречно свързана натриева карбоксиметил целулоза (E 468), ензимно хидролизирана карбоксиметил целулоза (E 469) и пчелен восък, бял и жълт (E 901) са включени под различни наименования в различните разпоредби на Директива 95/2/ЕО (9). Поради това спецификациите, създадени с настоящия регламент, следва да посочват тези различни наименования.
(12)
Сега действащите разпоредби относно полицикличните ароматни въглеводороди (PAH) са твърде общи и не се отнасят до безопасността - те следва да бъдат заменени от максимални количества за отделните PAH, които предизвикват опасения при добавките в храните растителен въглен (E 153) и микрокристален восък (E 905). Подобни максимални количества следва да бъдат определени за формалдехид в карагенан (E 407) и преработени „eucheuma“ водорасли (E 407 a), за специфични микробиологични критерии при агар (E 406) и за съдържание на Salmonella spp. в манитол (E 421 ii), получен чрез ферментация.
(13)
Употребата на пропан-2-ол (изопропанол, изопропилов алкохол) следва да бъде разрешена за производството на добавките куркумин (E 100) и паприка екстракт (E 160 c) в съответствие със спецификациите на СЕКДХ, тъй като тази употреба се счита за безопасна от Органа (10). Употребата на етанол като заместител на пропан-2-ол при получаването на гума джелан (E 418) следва да бъде разрешена, при условие че крайният продукт отговаря на всички останали спецификации и се счита, че опасенията за безопасността на етанола са по-малки.
(14)
Процентното съдържание на основния оцветител в кохинил, карминова киселина, кармини (E 120) следва да бъде изрично определен, тъй като за него се прилагат максимални количества.
(15)
Системата за номериране на подкатегориите каротини (E 160 a) следва да бъде актуализирана с цел нейното привеждане в съответствие със системата за номериране на Codex alimentarius.
(16)
Твърдата форма на млечната киселина (E 270) също следва да бъде включена в спецификациите, тъй като към момента млечната киселина вече може да се произвежда в твърда форма без опасения за нейната безопасност.
(17)
Сега прилаганата температурна стойност за загуби при сушене за мононатриевия цитрат (E 331 i), безводна форма, следва да бъде коригирана, тъй като при сега посочените условия веществото се разпада. Условията на сушене за тринатриевия цитрат (E 331 iii) също следва да бъдат коригирани с цел да се подобри възпроизводимостта на метода.
(18)
Сега прилаганата стойност за специфична абсорбция за алфа-токоферол (E 307) следва да бъде коригирана, а точката на сублимация за сорбиновата киселина (E 200) следва да бъде заменена с „Тест за разтворимост“, тъй като не е релевантна. Спецификацията за бактериални източници за производството на низин (E 234) и натамицин (E 235) следва да бъде актуализирана в съответствие със сега действащата таксономична номенклатура.
(19)
Тъй като вече съществуват нови, иновативни технологии на производство, с които се получават по-малко замърсени добавки в храните, присъствието на алуминий в добавките в храните следва да бъде ограничено. С цел да бъде повишена правната сигурност и утвърдена недискриминацията е целесъобразно на производителите на добавки в храните да бъде даден преходен период, през който постепенно да се приспособят към тези ограничения.
(20)
Където е приложимо, следва да бъдат определени максимални количества за алуминий за добавките в храните и по-специално за калциевите фосфати (E 341 i)-iii), предназначени за използване в храни за кърмачета и малки деца (11), в съответствие с приложимото становище на Научния комитет по храните, представено на 7 юни 1996 г. (12) В тази рамка следва да бъде определено и максимално количество за алуминий в калциевия цитрат (E 333).
(21)
Максималните количества за алуминий в калциевите фосфати (E 341 i)-iii), динатриевия дифосфат (E 450 i) и калциевия дихидроген дифосфат (E 450 vii) следва да бъдат в съответствие със становището на Органа от 22 май 2008 г. (13) Сега прилаганите количества следва да бъдат намалени, когато това е технически възможно и когато приносът към общия прием на алуминий е значителен. В тази рамка алуминиевите лакове на отделните оцветители следва да бъдат разрешени само ако са технологично необходими.
(22)
Разпоредбите относно максималните количества за алуминий в дикалциевия фосфат (E 341 ii), трикалциевия фосфат (E 341 iii) и калциевия дихидроген дифосфат (E 450 vii) следва да не причиняват сътресения на пазара поради евентуално прекъсване на доставките.
(23)
Съгласно Регламент (ЕС) № 258/2010 на Комисията от 25 март 2010 г. за налагане на специални условия върху вноса на гума гуар, която е с произход от Индия или е изпратена от същата държава, поради риска от замърсяване с пентахлорфенол и диоксини (14), следва да бъдат определени максимални количества за замърсителя пентахлорофенол в гума гуар (E 412).
(24)
Съгласно съображение 48 от Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (15) от държавите-членки се изисква да направят преглед на храните, различни от включените в посочения регламент, за наличие на замърсителя 3-MCPD с цел да обмислят необходимостта да бъдат определени максимални количества за посоченото вещество. Френските органи представиха данни за висока концентрация на 3-MCPD в добавката в храните глицерол (E 422) и в средното количество на употреба на тази добавка в различни категории храни. Следва да бъдат определени максимални количества за 3-MCPD в тази конкретна добавка в храните с цел да се избегне замърсяване на крайния хранителен продукт над допустимото ниво, като се отчита факторът на разреждането.
(25)
Поради разработката на аналитични методи някои сега прилагани спецификации следва да бъдат актуализирани. Сега прилаганата пределна стойност „Не се откриват“ е свързана с развитието на аналитичните методи и следва да бъде заместена от конкретно число за добавките естери на моно- и диглицериди на мастни киселини (E 472 a-f), полиглицеролови естери на мастни киселини (E 475) и пропан-1,2-диол естери на мастни киселини (E 477).
(26)
Спецификациите във връзка с процеса на производство следва да бъдат актуализирани за естерите на лимонената киселина с моно- и диглицериди на мастни киселини (E 472 c), тъй като използването на основи в момента е заменено от използването на техните соли, които имат по-меко действие.
(27)
Сега прилаганият критерий „Свободни мастни киселини“ за добавките естери на лимонената киселина с моно- и диглицериди на мастни киселини (E 472 c), естери на моно- и диацетилна винена киселина с моно- и диглицериди на мастни киселини (E 472 e) не е подходящ. Той следва да бъде заменен от критерия „Киселинност“ тъй като той изразява по-добре титриметричната оценка на свободните киселинни групи. Това съответства на 71-вия доклад на СЕКДХ (16) относно добавките в храните, в който такава промяна беше приета за естерите на моно- и диацетилна винена киселина с моно- и диглицериди на мастни киселини (E 472 e).
(28)
Сегашното погрешно описание на добавката магнезиев оксид (E 530) следва да бъде поправено в съответствие с информацията, подадена от производителите, за да бъде приведено в съответствие с Европейската фармакопея (17). Сега прилаганата максимална стойност за редуциращото вещество в добавката глюконова киселина (E 574) също следва да бъде актуализирана, тъй като тя не е технически постижима. За оценката на съдържанието на вода в ксилитол (E 967) сега прилаганият метод въз основа на „Загуба при сушене“ следва да бъде заместен от по-подходящ метод.
(29)
Някои от сега прилаганите спецификации на добавката канделилов восък (E 902) следва да не бъдат пренасяни в настоящия регламент, тъй като са непоследователни. За калциевия дихидроген дифосфат (E 450 vii) сегашният запис относно съдържанието на P2O5 следва да бъде поправен.
(30)
В сегашния запис в „Съдържание на основно вещество“ за тауматин (E 957) един от изчислителните коефициенти следва да бъде поправен. Този коефициент следва да бъде използван в метода на Kjeldahl за оценка на общото съдържание на веществото на база измерването на азот. Изчислителният коефициент следва да бъде актуализиран в съответствие с приложимата публикувана литература за тауматин (E 957).
(31)
Органът оцени безопасността на стевиол гликозидите като подсладител и представи становището си на 10 март 2010 г. (18) Употребата на стевиол гликозиди, на които е приписан номер E 960, впоследствие беше разрешена въз основа на добре дефинирани условия на употреба. Поради това за тази добавка следва да бъдат приети спецификации.
(32)
Поради таксономична промяна сегашните спецификации на изходните материали (дрожди), използвани в производството на еритритол (E 968), следва да бъдат актуализирани.
(33)
За куилая екстракта (E 999) сега прилаганата спецификация по отношение на диапазона на pH следва да бъде коригирана с цел да бъде приведена в съответствие със спецификациите на СЕКДХ.
(34)
Комбинацията от лимонена киселина и фосфорна киселина (всяка от които в момента поотделно е разрешена за употреба в производството на добавката полидекстроза (E 1200), следва да бъде разрешена, при условие че крайният продукт продължава да отговаря на спецификациите за чистота, тъй като повишава добивите и дава по-контролируема кинетика на реакцията. Подобно изменение не е свързано с опасения за безопасността.
(35)
За разлика от малките молекули молекулната маса на полимерите не е една-единствена стойност. Даден полимер може да има дистрибуция на молекули с различна маса. Дистрибуцията може да зависи от начина, по който е получен полимерът. Физическите свойства и поведението на полимерите са свързани с тяхната маса и с дистрибуцията на молекули с определена маса в сместа. Група математически модели описва сместа по различни начини с цел да изясни дистрибуцията на молекулите в нея. Сред съществуващите различни модели в научната литература се препоръчва да се използва среднопретегленото молекулно тегло (Mw) за описание на полимерите. Спецификациите на поливинилпиролидон (E 1201) следва да бъдат съответно коригирани.
(36)
Критерият „Ниво на дестилация“, който се използва в сега прилаганите спецификации на пропан-1,2 диол (E 1520), води до противоречиви заключения спрямо резултатите от тестовете за съдържание на основно вещество. Поради това посоченият критерий следва да бъде коригиран и преименуван на „Тест за дестилация“.
(37)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Спецификации на добавките в храните
Спецификациите на добавките в храните, включително за оцветителите и подсладителите, посочени в приложения II и III на Регламент (ЕО) № 1333/2008, са определени в приложението към настоящия регламент.
Член 2
Отмяна
Директиви 2008/60/ЕО, 2008/84/ЕО и 2008/128/ЕО се отменят, считано от 1 декември 2012 г.
Член 3
Преходни мерки
Храните, съдържащи добавки в храните, които са били законосъобразно пуснати на пазара преди 1 декември 2012 г., но които не отговарят на настоящия регламент, могат да продължат да се предлагат на пазара до изчерпване на количествата.
Член 4
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 декември 2012 г.
Спецификациите, посочени в приложението за добавките стевиол гликозиди (E 960) и основен метакрилат кополимер (E 1205), се прилагат обаче от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 март 2012 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 231/2012
2012 m. kovo 9 d.
kuriuo nustatomos Europos Parlamento ir Tarybos reglamento Nr. 1333/2008 II ir III prieduose išvardytų maisto priedų specifikacijos
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1333/2008 dėl maisto priedų (1), ypač į jo 14 straipsnį ir 30 straipsnio 4 dalį, ir į 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1331/2008, nustatantį maisto priedų, fermentų ir kvapiųjų medžiagų leidimų suteikimo procedūrą (2), ypač į jo 7 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1)
reikėtų nustatyti Raglamento (EB) Nr. 1333/2008 II ir III prieduose išvardytų maisto priedų su kilme, grynumo kriterijais ir kita būtina informacija susijusias specifikacijas;
(2)
todėl anksčiau 2008 m. gruodžio 22 d. Komisijos direktyvoje 2008/128/EB, nustatančioje tam tikrus dažiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus (3), 2008 m. rugpjūčio 27 d. Komisijos direktyvoje 2008/84/EB, nustatančioje konkrečius maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius, grynumo kriterijus (4), ir 2008 m. birželio 17 d. Komisijos direktyvoje 2008/60/EB, nustatančioje tam tikrus saldiklių, skirtų naudoti maisto produktuose, grynumo kriterijus (5), pateiktas maisto priedų specifikacijas reikėtų atnaujinti ir perimti į šį reglamentą. Todėl minėtas direktyvas reikėtų panaikinti;
(3)
būtina atsižvelgti į Jungtinio FAO/WHO maisto priedų ekspertų komiteto (JECFA) sudarytame Codex Alimentarius nustatytas specifikacijas ir analizės metodus;
(4)
Europos maisto saugos tarnyba (toliau - Tarnyba) pateikė savo nuomonę dėl glazūravimo medžiagos bazinio metakrilato kopolimero saugos (6). Minėtą maisto priedą po to leista naudoti konkrečiais naudojimo atvejais ir jam priskirtas E 1205 numeris. Todėl reikėtų nustatyti minėto maisto priedo specifikacijas;
(5)
remiantis maisto produktų gamintojų pateikta informacija, maisto dažikliai beta-apo-8′-karoteno rūgšties etilesteris (E 160 f) ir rudasis FK (E 154), bei pagalbinė medžiaga bentonitas (E 558), kuriame yra aliuminio, nebenaudojami. Todėl minėtų maisto priedų specifikacijų nereikėtų įtraukti į šį reglamentą;
(6)
2010 m. vasario 10 d. Tarnyba pateikė nuomonę dėl riebalų rūgščių sacharozės esterių (E 473), gautų iš riebalų rūgščių vinilesterių, saugos (7). Dabartines specifikacijas reikėtų atitinkamai pritaikyti, pirmiausia sumažinant didžiausią leidžiamąją priemaišų, keliančių susirūpinimą sauga, koncentraciją;
(7)
šiuo metu taikomus konkrečius grynumo kriterijus reikėtų pritaikyti sumažinant didžiausią leidžiamąją tam tikrų sunkiųjų metalų koncentraciją, jei įmanoma ir jei JECFA nustatyta koncentracija yra mažesnė nei šiuo metu taikoma. Atsižvelgiant į tai, turėtų būti sumažinta didžiausia leidžiamoji teršalo 4-metilimidazolo koncentracija amoniakinėje karamelėje (E 150 c), sulfatuotų pelenų - beta karotene (E 160 a (i)) ir magnio bei šarminių druskų - kalcio karbonate (E 170). Šio metodo nereikėtų taikyti tik priedams trinatrio citratui (E 331 (iii)) (švino kiekis), karageninui (E 407) ir apdorotiems raudondumbliams (E 407 a) (kadmio kiekis), nes gamintojai pareiškė, kad techniškai nebūtų įmanoma laikytis griežtesnių, JECFA kiekius atitinkančių Sąjungos nuostatų. Bendro suvartojamo kiekio dalis, kurią šie du teršalai (švinas ir kadmis) sudaro minėtuose trijuose atskiruose maisto prieduose, nelaikoma didele. Tačiau fosfatams (E 338-E 341 ir E 450-E 452) dėl naujų gamybos procesų pokyčių reikėtų nustatyti naujas vertes, kurios būtų gerokai žemesnės nei nurodytosios JECFA, atsižvelgiant į naujausias Tarnybos rekomendacijas dėl suvartojamo arseno (ypač neorganinio) kiekio sumažinimo (8). Be to, saugos sumetimais reikėtų numatyti naują nuostatą dėl arseno glutamo rūgštyje (E 620). Atsižvelgus į viską, šie pritaikymai yra naudingi vartotojui, nes didžiausia leidžiamoji sunkiųjų metalų koncentracija yra griežčiau ribojama apskritai ir daugumoje maisto priedų. Kad ateityje būtų lengviau priimti sprendimus pagal Reglamento (EB) Nr. 1333/2008 12 straipsnį, specifikacijose turėtų būti nurodyta išsami informacija apie maisto priedo gamybos procesą ir pradines medžiagas;
(8)
specifikacijose nereikėtų nurodyti organoleptinių skonio savybių tyrimo, nes negalima tikėtis, kad kontrolės institucijos tirtų cheminės medžiagos skonį;
(9)
specifikacijose nereikėtų nurodyti klasių, nes tokia nuoroda neturi papildomos naudos;
(10)
specifikacijose nereikėtų nurodyti bendrojo kriterijaus „sunkieji metalai“, nes šis kriterijus yra susijęs ne su toksiškumu, o su bendruoju analizės metodu. Atskirų sunkiųjų metalų kriterijai yra susiję su toksiškumu ir yra nurodyti specifikacijose;
(11)
kai kurie maisto priedai šiuo metu yra išvardyti skirtingose Direktyvos 95/2/EB nuostatose įvairiais pavadinimais (karboksimetilceliuliozė (E 466), skersinio ryšio natrio karboksimetilceliuliozė (E 468), fermentais hidrolizuota karboksimetilceliuliozė (E 469) ir bičių vaškas, baltas ir geltonas (E 901)) (9). Todėl šiuo reglamentu nustatytose specifikacijose turėtų būti nurodyti minėti įvairūs pavadinimai;
(12)
dabartinės nuostatos dėl policiklinių aromatinių angliavandenilių (PAA) yra per daug bendros ir nesusijusios su sauga, tad jas reikėtų pakeisti nurodant didžiausią leidžiamąją atskirų PAA, kurie yra svarbūs maisto priedams augalinėms anglims (E 153) ir mikrokristaliniam vaškui (E 905), koncentraciją. Taip pat reikėtų nustatyti didžiausią leidžiamąją formaldehido koncentraciją karagenine (E 407) ir apdorotuose raudondumbliuose (E 407 a), tam tikrus agaro (E 406) mikrobiologinius kriterijus ir didžiausią leidžiamąją salmonella spp. koncentraciją fermantacijos būdu gautame manitolyje (E 421 (ii));
(13)
reikėtų leisti naudoti 2-propanolį (izopropanolį, izopropilo alkoholį) maisto priedams kurkuminui (E 100) ir paprikų ekstraktui (E 160 c) gaminti pagal JECFA specifikacijas, nes Tarnyba šią naudojimo paskirtį laiko saugia (10). Gaminant gelano dervą (E 418) vietoj 2-propanolio reikėtų leisti naudoti etanolį, jeigu gatavas produktas tebeatitinka visas kitas specifikacijas ir etanolis laikomas saugesniu;
(14)
reikėtų nurodyti košinelio, karminų rūgšties, karminų (E 120) dažančiojo komponento procentinę dalį, nes didžiausia leidžiamoji koncentracija turi būti nustatoma atsižvelgiant į šio komponento kiekį;
(15)
karotenų (E 160 a) pakategorių numeravimo sistemą reikėtų atnaujinti siekiant suderinti ją su Codex alimentarius numeravimo sistema;
(16)
specifikacijose taip pat turėtų būti nurodyta kieto pavidalo pieno rūgštis (E 270) , nes ją dabar galima gaminti kieto pavidalo ir dėl to nekyla susirūpinimo;
(17)
reikėtų pakoreguoti dabartinę bevandenio mononatrio citrato (E 331 (i)) nuodžiūvio temperatūros vertę, nes dabartinėmis sąlygomis cheminė medžiaga suskyla. Taip pat reikėtų patikslinti trinatrio citrato (E 331 (iii)) džiovinimo sąlygas, siekiant pagerinti metodo atkuriamumą;
(18)
reikėtų pakoreguoti dabartinę konkrečią alfa tokoferolio (E 307) absorbcijos vertę ir, kadangi sorbo rūgšties (E 200) sublimacijos taškas nėra svarbus, jį reikėtų pakeisti tirpumo bandymu. nizino (E 234) ir natamicino (E 235) gamybai naudojamų bakterinių šaltinių specifikacijas reikėtų atnaujinti pagal dabartinę taksonominę nomenklatūrą;
(19)
kadangi dėl naujoviškų gamybos metodų maisto prieduose yra mažiau teršalų, aliuminio kiekį maisto prieduose reikėtų apriboti. Siekiant padidinti teisinį tikrumą ir nediskriminavimą reikėtų nustatyti pereinamąjį laikotarpį maisto priedų gamintojams, per kurį jie galėtų prisitaikyti prie tokių apribojimų;
(20)
vadovaujantis atitinkama 1996 m. birželio 7 d. pateikta Maisto produktų mokslinio komiteto nuomone (11), turėtų būti nustatyta didžiausia leidžiamoji aliuminio kooncentracija atitinkamuose maisto prieduose, visų pirma kalcio fosfatuose (E 341 (i)-(iii)), skirtuose naudoti maisto produktuose kūdikiams bei mažiems vaikams (12). Atsižvelgiant į tai, taip pat reikėtų nustatyti didžiausią leidžiamąją aliuminio koncentraciją kalcio citrate (E 333);
(21)
didžiausia leidžiamoji aliuminio koncentracija kalcio fosfatuose (E 341 (i)-(iii)), dinatrio difosfate (E 450 (i)) ir kalcio divandenilio difosfate (E 450 (vii)) turėtų derėti su 2008 m. gegužės 22 d. Tarnybos nuomone (13). Jei techniškai įmanoma ir jei aliuminis sudaro didelę bendro suvartojamo kiekio dalį, dabartinę leidžiamąją koncentraciją reikėtų sumažinti. Atsižvelgiant į tai, atskirų maisto dažiklių aliuminio dažalus reikėtų leisti naudoti tik jei tai techniškai būtina;
(22)
dėl nuostatų, susijusių su didžiausia leidžiamąja aliuminio koncentracija dikalcio fosfate (E 341 (ii)), trikalcio fosfate (E 341 (iii)) ir kalcio divandenilio difosfate (E 450 (vii)), ir dėl galimo tiekimo trūkumo neturėtų kilti trikdžių rinkai;
(23)
vadovaujantis 2010 m. kovo 25 d. Komisijos reglamentu (ES) Nr. 258/2010, kuriuo importuojamam Indijos kilmės arba iš Indijos siunčiamam pupenių tirštikliui nustatomi specialieji reikalavimai dėl užteršimo pentachlorfenoliu ir dioksinais rizikos (14), reikėtų nustatyti didžiausią leidžiamąją teršalo pentachlorfenolio koncentraciją pupenių dervoje (E 412);
(24)
vadovaudamosi 2006 m. gruodžio 19 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1881/2006, nustatančio didžiausias leistinas tam tikrų teršalų maisto produktuose koncentracijas (15), 48 konstatuojamąja dalimi, reikalaujama, kad valstybės narės ištirtų kituose maisto produktuose aptinkamą teršalą 3-MCPD, kad būtų galima apsvarstyti būtinybę nustatyti šios cheminės medžiagos didžiausias leidžiamąsias koncentracijas. Prancūzijos valdžios institucijos pateikė duomenų apie didelę 3-MCPD koncentraciją maisto priede glicerolyje (E 422) ir nurodė, kiek šio maisto priedo vidutiniškai naudojama įvairių kategorijų maisto produktuose. Reikėtų nustatyti didžiausią leidžiamąją 3-MCPD koncentraciją šiame konkrečiame maisto priede, kad gatavas produktas nebūtų užterštas daugiau, nei leidžiama, atsižvelgiant į praskiedimo koeficientą;
(25)
dėl analizės metodų raidos reikėtų atnaujinti tam tikras dabartines specifikacijas. Dabartinė koncentracijos ribinė vertė „neaptinkama“ yra susijusi su analizės metodų raida ir turėtų būti pakeista konkrečiais maisto priedams riebalų rūgščių mono- ir digliceridų acto rūgšties esteriams (E 472 a-f), riebalų rūgščių poliglicerolio esteriams (E 475) ir riebalų rūgščių 1,2-propandiolio esteriams (E 477) skirtais skaičiais;
(26)
reikėtų atnaujinti specifikacijas, susijusias su riebalų rūgščių mono- ir digliceridų citrinų rūgšties esterių (E 472 c) gamybos procesu, nes dabar naudojami nebe šarmai, o jų švelnesnio poveikio druskos;
(27)
dabartinis maisto priedams riebalų rūgščių mono- ir digliceridų citrinų rūgšties esteriams (E 472 c) ir riebalų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriams (E 472 e) taikomas kriterijus „laisvosios riebalų rūgštys“ netinka. Jį reikėtų pakeisti kriterijumi „rūgščių skaičius“, nes juo geriau išreiškiamas laisvųjų rūgščių grupių titrimetrinis skaičiavimas. Tai atitinka 71-ąją JECFA maisto priedų ataskaitą (16), kurioje tokie pakeitimai padaryti dėl riebalų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esterių (E 472 e);
(28)
klaidingą maisto priedo magnio oksido (E 530) aprašymą reikėtų ištaisyti remiantis gamintojų pateikta informacija, kad jis atitiktų Europos farmakopėją (17). Taip pat reikėtų atnaujinti dabartinę didžiausią leidžiamąją redukuojančiosios medžiagos koncentraciją maisto priede gliukono rūgštyje (E 574), nes šio koncentracijos techniškai neįmanoma išlaikyti. Šiuo metu naudojamą nuodžiūviu pagrįstą metodą vandens kiekiui ksilitolyje (E 967) nustatyti reikėtų pakeisti tinkamesniu metodu;
(29)
į šį reglamentą nereikėtų perimti kai kurių dabartinių maisto priedo kandelila vaško (E 902) specifikacijų, nes jos yra klaidingos. Reikėtų pakoreguoti kalcio divandenilio difosfato (E 450 vii) su P2O5 susijusį įrašą;
(30)
dabartiniame su taumatinu (E 957) susijusiame įraše „Analizės duomenys“ reikėtų pakoreguoti skaičiavimo koeficientą. Šis koeficientas turi būti naudojamas taikant Kjeldalio metodą, pagrįstą azoto nustatymu, bendrajam cheminės medžiagos kiekiui apskaičiuoti. Skaičiavimo koeficientą reikėtų atnaujinti remiantis atitinkamomis publikacijomis apie taumatiną (E 957);
(31)
Tarnyba įvertino steviolio glikozidų kaip saldiklių saugą ir pateikė savo nuomonę 2010 m. kovo 10 d. (18). Steviolio glikozidus, kuriems priskirtas E 960 numeris, leista naudoti aiškiai apibrėžtomis sąlygomis. Todėl reikėtų nustatyti šio maisto priedo specifikacijas;
(32)
dėl pasikeitusios taksonominės klasifikacijos reikėtų atnaujinti dabartines eritritoliui (E 968) gaminti naudojamų žaliavų (mielių) specifikacijas;
(33)
reikėtų pakoreguoti dabartinę muiliaus ekstrakto (E 999) specifikaciją, susijusią su pH spektru, siekiant suderinti ją su JECFA;
(34)
reikėtų leisti kartu naudoti citrinų rūgštį ir fosforo rūgštį (šiuo metu jas abi atskirai leidžiama naudoti maisto priedui polidekstrozei (E 1200) gaminti), jei gatavas produktas tebeatitinka grynumo specifikacijas, nes taip būtų gaunamas didesnis kiekis ir būtų lengviau kontroliuoti reakcijos kinetiką. Toks pakeitimas nekelia susirūpinimo sauga;
(35)
polimero molekulinės masės negalima išreikšti vienu dydžiu (kitaip, nei mažų molekulių). Tam tikras polimeras gali būti sudarytas iš skirtingos masės molekulių. Molekulių pasiskirstymas gali priklausyti nuo polimero gavimo būdo. Polimero fizikinės savybės ir elgsena yra susijusios su tam tikros masės molekulių svoriu ir pasiskirstymu mišinyje. Keletas matematinių modelių mišinį aprašo skirtingai, kad paaiškintų molekulių pasiskirstymą mišinyje. Mokslinėje literatūroje rekomenduojama iš skirtingų esamų modelių polimerams apibūdinti rinktis vidutinį svorinį molekulinį svorį (Mw). Reikėtų atitinkamai pakoreguoti polivinilpirolidono (E 1201) specifikacijas;
(36)
dėl dabartinėse 1,2-propandiolio (E 1520) specifikacijose nurodyto kriterijaus „distiliacijos intervalas“ daromos tyrimo rezultatams prieštaraujančios išvados. Todėl šis kriterijus turėtų būti pataisytas ir pervadintas „Distiliavimo bandymu“;
(37)
šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę ir nei Europos Parlamentas, nei Taryba joms neprieštarauja,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Maisto priedų specifikacijos
Šiuo reglamentu nustatomos Reglamento Nr. 1333/2008 II ir III prieduose išvardytų maisto priedų, įskaitant dažiklius ir saldiklius, specifikacijos.
2 straipsnis
Panaikinimas
Direktyvos 2008/60/EB, 2008/84/EB ir 2008/128/EB panaikinamos nuo 2012 m. gruodžio 1 d.
3 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio priemonės
Maisto produktai, kuriuose yra maisto priedų ir kurie buvo teisėtai pateikti rinkai iki 2012 m. gruodžio 1 d., bet neatitinka šio reglamento, gali būti toliau parduodami, kol baigsis jų atsargos.
4 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtąją dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2012 m. gruodžio 1 d.
Tačiau priede nustatytos maisto priedo steviolio glikozidų (E 960) ir bazinio metakrilato kopolimero (E 1205) specifikacijos taikomos nuo šio reglamento įsigaliojimo datos.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2012 m. kovo 9 d.