РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно държавна помощ C 88/97, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel
(нотифицирано под номер C(2011) 3436)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/747/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 25 януари 1991 г. френската асоциация на банките (наричана по-долу „AFB“), синдикалната камара на популярните банки и Crédit Agricole подадоха жалба, в която твърдят, че Франция е предоставила държавна помощ на Crédit Mutuel.
(2)
Първото искане на информация относно т. нар. „синя книжка“ (Livret bleu) е формулирано от Комисията с писмо от 27 май 1991 г.
(3)
С писмо от 6 февруари 1998 г. Комисията информира френските органи за решението си да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС), във връзка с евентуалните мерки за предоставяне на държавна помощ, съдържащи се в механизма на спестяване по „синята книжка“ (2).
(4)
На 8 април 1998 г. френските органи отговориха на въпросите, повдигнати от Комисията в решението ѝ за откриване на процедурата.
(5)
На 18 юни 1998 г. Crédit Mutuel изпрати до Комисията писмо с аргументи, целящи да бъде отхвърлена квалификацията като държавна помощ на мерките, които са предмет на решението за откриване на процедурата, както и досие с аналитични счетоводни отчети относно продукта „синя книжка“. Голям брой заинтересовани страни също изпратиха мненията си до Комисията (вж. раздели 3 и 4, съображения 48-59), която ги предаде на френските органи на 3 септември 1998 г.
(6)
Жалбоподателите изпратиха на Комисията четири допълнителни финансови отчета с писма от 29 октомври 1999 г., 16 май 2000 г., 16 октомври 2000 г. и 19 януари 2001 г., които Комисията предаде на френските органи на 21 февруари 2000 г. и 3 ноември 2000 г.
(7)
На 5 февруари 2001 г. Комисията предаде на френските органи документите, получени от AFB.
(8)
От ноември 1998 г. до декември 1999 г. по искане на Комисията консултант (3) (наричан по-долу „консултантът на Комисията“) извърши одит на аналитичното счетоводство за продукта „синя книжка“. Докладът на консултанта беше предаден за разглеждане на френските органи и на Crédit Mutuel на 10 януари 2000 г. На 7 февруари 2000 г. беше организирана работна среща между службите на Комисията, придружавани от техния консултант, френските органи и Crédit Mutuel за съгласуване на мненията по доклада.
(9)
С писмо от 14 септември 1999 г. службите на Комисията поискаха от френските органи да уточнят задачите от общ интерес, с които е натоварена Crédit Mutuel. На 21 февруари 2000 г., 3 ноември 2000 г. и 5 февруари 2001 г. службите на Комисията предадоха на френските органи различни документи (4), предоставени по делото от жалбоподателите и отнасящи се до евентуалния „притегателен ефект“ на продукта „синя книжка“ (вж. подраздел 7.2.3, съображения 110-118). Френските органи представиха своите мнения на 1 февруари 2001 г.
(10)
На 11 април 2000 г. Комисията беше сезирана с жалба от страна на Европейската банкова федерация (FBE) относно помощите, предоставени от френската държава на Crédit Mutuel под формата на изключителни права за разпространение на продукта „синя книжка“.
(11)
През май 2000 г. Confédération nationale du Crédit Mutuel („Националната конфедерация на Crédit Mutuel“) упълномощи одиторското бюро Arthur Andersen да извърши преглед на методологията на аналитичното счетоводство на Crédit Mutuel и да изготви сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“. Задачата приключи през септември 2000 г. с представянето на подробен доклад относно сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“, в който резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ преди облагане с данъци се оценява като загуба в размер на 498 млн. FRF. Това заключение се основава на отчитането на „корективи“. На 2 февруари 2001 г. във връзка с доклада беше организирана среща между Комисията и Crédit Mutuel. Във връзка с изразените от страна на Комисията мнения Crédit Mutuel възложи на Arthur Andersen да изпрати обяснителна бележка на 8 февруари 2001 г., с която да обоснове използвания метод, наречен „корекция на свръхкомпенсирането на дейността IARD [дейност по застраховане на щети (5) на Crédit Mutuel]“, който именно беше обект на критика от страна на службите на Комисията.
(12)
През април 2001 г. Комисията възложи на своя консултант да открие различията между изготвения от него доклад и този на Arthur Andersen и да определи фактологичните или методологични промени, които могат евентуално да бъдат направени по отношение на предходния доклад на консултанта. На 23 юли 2001 г. консултантът на Комисията предаде нов окончателен доклад. В него резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ се оценява като натрупана некапитализирана печалба в размер на 1,074 млрд. FRF (1,637 млн. EUR). Този доклад е предаден още същия ден на френските органи. По време на среща, проведена на 26 юли 2001 г. между Комисията, френските органи, Crédit Mutuel и Arthur Andersen, Crédit Mutuel и Arthur Andersen изразиха несъгласието си с окончателните заключения на консултанта на Комисията. Arthur Andersen потвърди предишните си заключения в документ от 13 септември 2001 г., предаден като приложение към бележка, изпратена от френските органи на 15 септември 2001 г. Френските органи изпратиха на Комисията нова бележка от 26 октомври 2001 г., съдържаща правен анализ на продукта „синя книжка“ по отношение на общностното право в областта на конкуренцията, както и обяснителна бележка от 7 януари 2002 г. относно разходите, свързани със задачата за обществена услуга, като в обяснителната бележка се повтарят, без никакви нови елементи, цифровите данни, представени вече от Crédit Mutuel.
(13)
В обяснителната бележка, изпратена на 26 октомври 2001 г. от френските органи до Комисията, се разяснява защо според тях i) схемата на продукта „синя книжка“ не представлява държавна помощ, ii) ако Комисията счете мярката за държавна помощ, може да става въпрос само за съществуваща помощ и iii) във всички случаи помощта е съвместима.
(14)
С решение от 15 януари 2002 г. (6) (наричано по-долу „отмененото решение“) Комисията определи държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel, като несъвместима с вътрешния пазар.
(15)
Решението от 15 януари 2002 г. беше отменено с решение на Първоинстанционния съд от 18 януари 2005 г. (7).
(16)
Комисията не обжалва решението за отмяна на Първоинстанционния съд. Съгласно член 266, параграф 1 от ДФЕС Комисията е длъжна да предприеме мерките в изпълнение на това решение. При делата, свързани с държавна помощ, това означава, че в резултат от решението за отмяна процедурата следва да се върне в етапа на официалното разследване.
(17)
С решение от 7 юни 2006 г. (8) (наричано по-долу „решението за разширяване“) Комисията разшири обхвата на официалната процедура по разследване и разясни основанията си за оценката на мярката като предполагаема държавна помощ.
(18)
Франция изпрати на Комисията своите мнения относно решението за разширяване с писма от 1 септември 2006 г. и 7 септември 2006 г.
(19)
На 19 септември 2006 г. в Европейската комисия беше получена жалба от „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ („Association des Victimes du Crédit Mutuel“).
(20)
Комисията получи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 13 октомври 2006 г.
(21)
Комисията предаде на френските органи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 31 октомври 2006 г.
(22)
В отговор на две искания за допълнителна информация от страна на Комисията от 22 септември 2006 г. и 28 ноември 2006 г. Франция представи допълнителни мнения с писма от 8 ноември 2006 г. и 28 февруари 2007 г.
(23)
Комисията проведе среща с френските органи на 19 декември 2006 г., а с Crédit Mutuel - на 15 януари 2007 г.
(24)
На 10 май 2007 г. Комисията прие решение в съответствие с член 86, параграф 3, от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 3, от ДФЕС) във връзка с член 43 и член 49 от Договора за ЕО (понастоящем член 49 и член 56 от ДФЕС), по силата на което Франция трябваше да прекрати специалните права (9) на Crédit Mutuel, на Caisses d’Épargne и на Banque Populaire за разпространение на продукта „синя книжка“ (Crédit Mutuel) и на продукта „книжка A“ (Livret A) (Caisses d’Épargne и La Poste) (10).
(25)
Тъй като Франция не прекрати специалните права за разпространение на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ в срока от 9 месеца, определен в решението от 10 май 2007 г., Комисията откри процедура за нарушение съгласно член 226 от Договора за ЕО (понастоящем член 258 от ДФЕС), като на 5 юни 2008 г. изпрати на Франция предупредително писмо за неспазване на решението.
(26)
На 19 септември 2009 г. Комисията отправи до Франция ново искане за информация, на което получи отговор на 13 октомври 2009 г.
(27)
На 8 октомври 2009 г. Комисията прекрати процедурата за нарушение, тъй като с приемането на реформата от 1 януари 2009 г. за либерализиране на разпространението на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ (11) Франция изпълни задължението си да прекрати специалните права за разпространение на тези продукти (12).
(28)
През 2010 г. Комисията изпрати на Crédit Mutuel няколко въпроса по електронната поща, на които последната отговори също по електронната поща.
(29)
В съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (13) с настоящото решение се закрива процедурата във връзка с предполагаеми елементи на държавна помощ в механизма на продукта „синя книжка“.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕХАНИЗМА НА ПРОДУКТА „СИНЯ КНИЖКА“
2.1. Описание на Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel е децентрализирана банково-застрахователна група, състояща се от национална мрежа от банки със статут на кооперативни дружества с променлив капитал. Crédit Mutuel осъществява дейността си съгласно закон от 10 септември 1947 г., в който са определени принципите на кооперациите. Тя е структурирана на три нива: местно, регионално и национално.
(31)
Група Crédit Mutuel, с две наименования (Crédit Mutuel и Crédit Industriel et Commercial (наричана по-долу „CIC“), включва близо 6 000 пункта за продажба и повече от 72 000 служители. Местните каси на Crédit Mutuel са обединени в 18 регионални федерации, членуващи в Confédération nationale du Crédit Mutuel, централен орган на мрежата. CIC обединява 6 регионални банки и специализирани филиали, както във Франция, така и в чужбина.
(32)
От друга страна Crédit Mutuel е група с единно ръководство и обща политика. Групата поддържа вътрешна финансова солидарност на ниво конфедерация, осигуряваща ликвидността на регионалните федерации. Групата притежава характеристиките на единно предприятие с оглед правото в областта на конкуренция, тъй като притежава единен център за вземане на решения на централно ниво.
2.2. Описание на продукта „синя книжка“
(33)
„Синя книжка“ е спестовен продукт, регулиран от държавата, разпространяван изключително от Crédit Mutuel.
(34)
В съответствие със Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (14) по отношение на този продукт са били разрешени частични данъчни облекчения. От данък са били освободени две трети от лихвата, изплащана по депозираните от вложителите суми. Държавата е определяла брутния лихвен процент за вложителите по продукта „синя книжка“ така, че след облагане с данъци (15) нетният лихвен процент да бъде равен на този по продукта „книжка А“, който е изцяло освободен от данък.
(35)
Държавата е определяла брутния лихвен процент по продукта „синя книжка“ на ниво, надвишаващо процента на инфлация, индексиран на паричния пазар. Последният нетен лихвен процент по продукта „синя книжка“, преди той да бъде прекратен с реформата от 1 януари 2009 г. (вж. съображение 41), е бил 4 % (16). Максималната сума, която вложителите са можели да внесат по продукта „синя книжка“, е била 15 300 EUR. Привлечените средства по продукта са нараснали от 13 млрд. EUR (85 млрд. FRF) през 1991 г. до 22 млрд. EUR през 2008 г.
(36)
Характеристиките на продукта „синя книжка“ - незабавно разполагане със средствата, минимална разрешена вноска от 15 EUR, липса на разходи (по-специално при откриване на сметката), и т.н. - са предполагали висока ликвидност. Освен това продуктът е давал възможност за директни плащания към държавния бюджет или към държавни предприятия като EDF или France Télécom. Следователно продуктът „синя книжка“, спестовен продукт за физически лица, е бил до известна степен подобен на разплащателна сметка.
(37)
С течение на времето задълженията, свързани с използването на привлечените по инструмента „синя книжка“ средства, са се променили.
(38)
В началото Crédit Mutuel е била задължена да заделя 50 % от средствата (този дял е нараснал през 1983 г. (17) на 65 % от средствата и 80 % от новопостъпилите суми) „с предназначение от общ интерес“ (по-специално финансиране на местните общности и други публични органи), а остатъкът е бил на разположение на банката (наричан по-долу „средствата със свободно предназначение“).
(39)
Тази система е била реформирана значително с постановление от 27 септември 1991 г. (18) за уеднаквяване на продукта „синя книжка“ с продукта „книжка А“. Действително, след въпросното постановление всички новопривлечени средства (19) са били насочвани към Caisse des Dépôts et Consignation (наричана по-долу „CDC“), която от своя страна е изплащала на Crédit Mutuel комисиона за посредничество. Комисионата, определена първоначално в размер на 1,3 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ и внесени по сметката на CDC, е била променена на 1,2 % от 1 януари 2005 г., а по-късно на 1,1 % от 1 ноември 2005 г. CDC използва привлечените от Crédit Mutuel средства основно за финансиране на социални жилища.
(40)
Освен това тази съществена реформа на системата е довела до постепенна промяна в предназначението и на съществуващите привлечени средства (20). След постановлението от 27 септември 1991 г. и до средата на 1999 г. делът на съществуващите „средства с предназначение от общ интерес“ и на тези със „свободно предназначение“ е намаляло, докато накрая целият размер на привлечените средства започва да се прехвърля по сметка на CDC.
В млрд FRF, %
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
Средногодишен размер на привлечените средства
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Средства, предназначени за прехвърляне към CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Средства с предназначение от общ интерес
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Средства със свободно предназначение
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Източник: Littlejohn Fraser
(41)
На 1 януари 2009 г. влиза в сила реформа на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“, с която се предоставя възможност на всички банки да разпространяват продукта „книжка А“ и се премахва разликата между двата продукта. След 1 януари 2009 г. продуктът „синя книжка“ на Crédit Mutuel е фактически „книжка А“, продавана под друго име. На тази дата е прекратено съществуването на продукта „синя книжка“ и следователно изключителното право на разпространение на Crédit Mutuel.
2.3. Описание на основанията за откриване/разширяване на процедурата
(42)
Както е посочено в решението за разширяване (21), Комисията е преценила, че комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel, би могла да бъде разглеждана като държавна помощ, предоставена от Франция.
(43)
От съдебната практика по делото Altmark става ясно, че компенсациите за обществени услуги не са държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, ако изпълняват определени кумулативни условия, посочени в решението Altmark от 24 юли 2003 г. (22).
(44)
В решението за разширяване Комисията е преценила, че при разглежданата мярка вероятно не е изпълнено четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark, тъй като в случая държавата не е възложила задача за обществена услуга за привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем, на предложилия най-ниска цена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel, което a priori не дава никаква гаранция, че изплащаната на Crédit Mutuel комисиона не е по-висока от тази, която би поискало едно добре управлявано предприятие. Освен това Комисията е приела, че френските органи не са доказали, че нивото на компенсация е било определено чрез сравняване с разходите на добре управлявано средно предприятие от банковия сектор. Твърдението на френските органи, че Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие, не е достатъчно, за да се приеме, че нивото на компенсация е било определено въз основа на анализ на разходите, които би понесло едно добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark.
(45)
Според Комисията средствата за изплащане на комисионата за посредничество са държавни средства, с които евентуално избирателно се предоставя предимство, водещо до нарушаване на конкуренцията и засягащо търговията между държавите-членки, и за което Комисията не е била уведомена. Следователно комисионата за посредничество би могла да съдържа елементи на неправомерна помощ.
(46)
В решението за разширяване Комисията приема, че е възможно тази мярка да не е съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 от ДФЕС) и заключава, че вероятно не би могла да бъде приложена нито една от дерогациите съгласно член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС).
(47)
Въз основа на изчисленията на своя консултант Комисията счита, че е възможно размерът на компенсацията да надхвърля сумата, необходима за покриване на разходите за изпълнение на задължението за обществена услуга (привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем) предвид свързаните с тях приходи, както и предвид разумната печалба от изпълнението на това задължение. Като припомня, че размерът на компенсацията следва да включва всички предимства, предоставяни от държавата или с държавни средства, под каквато и да е форма, при изчисляването на компенсацията Комисията е отчела не само нетната цена на привличането на депозити, прехвърляни към CDC, а и нетния резултат (разход или печалба) от средствата с предназначение от общ интерес и от тези със свободно предназначение. Докладът на консултанта на Комисията е показал свръхкомпенсиране на Crédit Mutuel за 1991 г., 1992 г., 1993 г. и 1998 г.
3. АРГУМЕНТИ НА ЖАЛБОПОДАТЕЛИТЕ
(48)
Аргументите на жалбоподателите бяха представени от Комисията в решението от 6 февруари 1998 г. за откриване на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС). В допълнения към жалбата, предадени по-късно, се съдържат нови аргументи, които са разгледани по-долу.
(49)
В обяснителна бележка на AFB (актуализирана в края на февруари 1999 г. и представена на Комисията през октомври 1999 г.) относно притегателния ефект на продукта „синя книжка“ нетният банков приход, генериран в резултат на притегателния ефект на продукта, е оценен на 17 млрд. FRF (2,6 млрд. EUR), като се предполага, че нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel във всички сегменти за периода 1986-1997 г. се дължи изключително на разпространението на продукта „синя книжка“.
(50)
В проучване, осъществено от Caisse Nationale du Crédit Agricole и представено през май 2000 г., се анализира промяната на броя на гишетата на Crédit Mutuel. Вижда се, че общият брой на постоянните гишета е намалял в периода 1991-1994 г., след което прогресивно е нараствал, а през 1998 г. е намалял до нивото от 1990 г. Промяната е била различна в различните региони: броят на постоянните, а след това и на временните гишета, е намалял в регионите с традиционно силно присъствие на Crédit Mutuel (поречието на р. Лоара, Британия, Елзас), а е нараснал в останалите региони. Следователно е възможно Crédit Mutuel да е намалила присъствието си в селските райони, за да го засили в градските райони. Горепосочените данни са в противоречие с твърденията на Crédit Mutuel, според които банката е била принудена да поддържа силно присъствие в селските райони през 90-те години. Тези данни показват също, че Crédit Mutuel е в състояние да поддържа изключително гъста клонова мрежа дори след премахването на контрола от страна на държавата.
(51)
В писмо от 4 юни 1998 г., изпратено до Комисията, AFB твърди, че комисионата от 1,3 % върху привлечените средства по продукта „синя книжка“, които са били прехвърляни на CDC, е била по-висока от необходимото, предвид това, че Caisses d’Épargne и la Poste са получавали през същия период от CDC съответно 1,20 % и 1,5 % от средствата по „книжка A“, които също са били прехвърляни на CDC. AFB посочва, че през 1997 г. е предложила на френските органи да осигурят привличането на депозити по продукта „синя книжка“ чрез комисиона от едва 1 %, но правителството не е отговорило на това предложение. AFB подчертава по-специално, че в доклада от месец април 1998 г. на г-н Douyère, депутат, относно модернизацията на Caisses d’Épargne се посочва, че разходите за привличане на депозити от една средна по размер Caisses d’épargne, като тази в Бургундия, са 0,96 % от привлечените от касата средства и че няма причина разходите за управление на Crédit Mutuel да бъдат по-високи.
(52)
В обяснителна бележка от адвокатската кантора Glais от август 2000 г., предадена по искане на AFB, се представят статистически данни за пазарното предимство, което изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ евентуално е предоставило на Crédit Mutuel. Прегледът на динамичните редове показва, че привлечените депозити по продукта „синя книжка“, както и средствата по останалите депозити, са регистрирали силен ръст преди обрата в периода 1985-1987 г. След тази дата нарастват кредитите за домакинствата, а при Crédit Mutuel те остават на по-високо ниво от това на нейните основни конкуренти. Въз основа на тези данни експертът от Glais заключи, че „ефектът на продукта „синя книжка“ вероятно се е състоял в неговата притегателна сила за клиентите, а от средата на 80-те години положителният ефект вероятно е продължил да действа, но без нарастване на депозитите. Следователно, след този период експанзионистичната стратегия на Crédit Mutuel вероятно е била поддържана от първоначално привлечените клиенти“. Именно въз основата на индекс за устойчивост на случайни икономически шокове върху променливите параметри на икономическата дейност и чрез моделиране на просто уравнение за търсенето на кредити експертът достига до извода, че дейността на Crédit Mutuel (основно кредитиране) вероятно е била откъсната от пазарното развитие на банковия сектор. Експертът обяснява този феномен с факта, че клиентите на Crédit Mutuel вероятно са били лоялни в по-висока степен, например заради продукта „синя книжка“, отколкото клиентите на останалите банкови мрежи.
(53)
В друга обяснителна бележка (декември 2000 г.) Glais предлага нов иконометричен анализ относно степента на привличане на клиентите при отделните банкови мрежи. Според експерта резултатите от анализа потвърждават хипотезата, че Crédit Mutuel и Caisses d’Épargne разполагат с инструменти, които им позволяват да запазват своите клиенти в много по-висока степен от останалите банки. Но не е възможно да се определи дали предлагането на освободен от данъчно облагане спестовен продукт или наличието на гъста клонова мрежа в отделни райони (два инструмента, с които тези мрежи разполагат) са в основата на тази по-висока степен на лоялност на клиентите.
(54)
Извън рамките на настоящата процедура Комисията получи допълнителна обяснителна бележка от жалбоподателите, в която се твърди, че придобиването от Crédit Mutuel през април 1997 г. на CIC, при приватизацията на тази банкова институция, чийто предишен собственик е била държавната застрахователна група GAN, е станало възможно благодарение на помощите, които банката е получила по продукта „синя книжка“ и които са довели до увеличаване на пазарния ѝ дял в сектора на банковите депозити от 2 % през 1969 г. до близо 6,9 % през 1997 г. Според жалбоподателите собственият капитал на предприятието е нараснал бързо благодарение на въпросните помощи, като от 650 млн. FRF (99 млн. EUR) през 1974 г. е достигнал 47,3 млрд. FRF (7,2 млрд. EUR) през 1997 г.
(55)
Накрая, жалбата на „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ от 19 септември 2006 г. съдържа просто едно твърдение за „отклоняване на публични спестявания за частни търговски цели […] в ущърб на вложителите и на френската икономика“, което не е подкрепено с никакви реални аргументи или доказателства, свързани с наличието на евентуална неправомерна държавна помощ.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
(56)
След публикуването на решението за откриване на процедурата от 6 февруари 1998 г. Комисията получи коментарите на голям брой заинтересовани трети страни.
(57)
Някои от конкурентите на Crédit Mutuel споделиха мнението, че са понесли щети вследствие на предоставянето на Crédit Mutuel на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“. Повечето от тези банки изтъкват, че притегателният ефект на продукта „синя книжка“ е станал причина те да загубят клиенти в полза на Crédit Mutuel, и поискаха прекратяване на това изключително право. Следните банкови институции изпратиха до Комисията подобни коментари:
Banque Dupuy de Parseval
Banque Natexis
Banque de Picardie
Banque Populaire de Bourgogne
Banque Populaire Bretagne Atlantique
Banque Populaire du Centre
Banque Populaire Centre-Atlantique
Banque Populaire de Champagne
Banque Populaire de la Côte d’Azur
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain
Banque Populaire du Haut-Rhin
Banque Populaire de La Loire
Banque Populaire de Lorraine
Banque Populaire de Lyon
Banque Populaire du Midi
Banque Populaire du Massif Central
Banque Populaire de l’Ouest
Banque Populaire Provençale et Corse
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais
Banque Populaire Savoisienne
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg
Banque Populaire du Sud-Ouest
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron
B.P.ROP Banque Populaire
Banque de Savoie
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial du Sud-Ouest
Crédit Lyonnais
Société Générale
Union des Banques à Paris.
(58)
От друга страна, освен мненията в защита на Crédit Mutuel, представени в раздел 4, Комисията получи мнения в подкрепа на механизма на продукта „синя книжка“ от следните трети страни:
г-н Bertholet, депутат от департамент Дром
г-н Blondel, член на Генералния съвет на департамент Нор
г-н Cabot, директор на Регионален младежки информационен център на град Тулуза
г-н Cormorèche, кмет на Монтюел
г-н Cornelis, член на Генералния съвет, департамент Нор
г-н Chavannes, кмет на Ангулем
г-н Crépeau, депутат от департамент Шарант-Маритим
г-н Debavelaere, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Decool, кмет на Брукерк
г-н Delevoye, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Delnatte, депутат от департамент Нор
г-н Dolez, депутат от департамент Нор
г-н Ewald, регионален делегат на Асоциация за право на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-н Fronton, Съюз на фамилните асоциации на департамент От-Гарон („Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne“)
г-н Foy, сенатор от департамент Нор
г-н Galiègue, президент на Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes
г-жа Gournay, кмет на Каестр
г-жа Armelle Guinebertière, депутат в Европейския парламент
г-н Hervé, кмет на Рен
г-н Humez, председател на Комитета за борба срещу муковисцидозата на департамент Па-дьо-Кале („Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais“)
г-жа Ingelaere, председател на Flandr’action
г-н Juppé, депутат, кмет на Бордо
г-н Lapalu, председател на асоциация Създаване и управление на частни организации („Animation et gestion d’organismes privés“)
г-н Lazaro, депутат от департамент Нор
г-н Lebreton, председател на Генералния съвет на департамент Кот д’Армор
г-н Ledieu, кмет на Като-Камбрези
г-н Leleu, управител на Crédit Mutuel Nord
г-н Maille, председател на Градската общност на Брест („Communauté Urbaine de Brest“)
г-н Masclet, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Méhaignerie, председател на Генералния съвет на департамент Ил-и-Вилен
г-н Mio, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-жа Novak, председател на Асоциацията за правото на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-жа Permuy, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Albert Rivaux, член на Регионалния съвет на департамент Па-дьо-Кале
г-н de Rohan, председател на Регионалния съвет на район Бретан
г-н Valla, член на Генералния съвет на департамент Ардеш
г-н Vanlerenberghe, кмет на Арас
г-н Villain, кмет на Камбре
г-н de Villiers, депутат от департамент Ванде.
(59)
Голяма част от третите страни изтъкнаха ролята, по-специално на регионално ниво, на Crédit Mutuel за финансирането на социалната икономика, и по-специално на сдруженията с нестопанска цел. Те подчертаха също така подкрепящата роля на Crédit Mutuel за средната класа, към която принадлежи голяма част от клиентите на банката. Няколко местни депутати подчертаха ролята на Crédit Mutuel в създаването на предприятия и работни места, както и за развитието на местните инициативи, свързани с местните общности. Други изтъкнаха, че Crédit Mutuel чрез своите децентрализирани структури отговаря по-добре в сравнение с централизираните банкови институции на местните нужди и на необходимостта от устойчиво развитие на териториите.
5. МНЕНИЕ НА CRÉDIT MUTUEL
(60)
Crédit Mutuel упреква Комисията за проточилото се прекалено дълго разглеждане на делото.
(61)
Освен това според банката решението на Съда е касаело не само липсата на мотиви, но е съдържало и критики относно логиката на Комисията, които не са били взети предвид в решението за разширяване, по-специално във връзка с изчисляването на евентуалната свръхкомпенсация. В тази връзка Crédit Mutuel упреква Комисията за това, че е сумирала положителните годишни салда без от тях да приспадне салдата от годините с отрицателна стойност, в противоречие с метода, препоръчан в рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (наричана по-долу „рамката на Общността от 2005 г.“) (23).
(62)
Според банката комисионата за посредничество отговаря на четирите условия от съдебната практика по делото Altmark:
а)
що се отнася до първото условие, твърди се, че Crédit Mutuel е придобила правата за осъществяване на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се съответно в поддържането на значителен брой банкови гишета в селски райони по причини, свързани с териториалното устройство, и в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. По въпроса за поддържането на гишета в селските райони, банката оспорва заключението на Комисията, че френските законови и нормативни текстове са твърде неясни, за да се приеме, че с тях се предоставя на Crédit Mutuel подобна задача и следователно, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark. Според Crédit Mutuel Комисията вероятно прави това заключение въз основа на факта, че въпросните текстове не налагат специфични ограничения на банката, тъй като се прилагат за банковия сектор като цяло. Crédit Mutuel счита също, че Комисията се опитва да ѝ наложи да доказва, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark, което въпросната съдебна практика не предвижда;
б)
що се отнася до второто условие, Crédit Mutuel подчертава, че комисионата за посредничество е била въведена едновременно със задължението за прехвърляне на средствата към CDC и че начините за изчисляване на тази комисиона са били определени обективно и прозрачно;
в)
що се отнася до третото условие, банката счита, че възнаграждението не е достатъчно за покриване на разходите за привличането на депозити, тъй като дейността, свързана със средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, би довела да отрицателно салдо за периода 1991-2005 г.;
г)
Crédit Mutuel счита, че четвъртото условие също е изпълнено. Според банката, размерът на комисионата за посредничество е определен в съответствие с реално направените от нея разходи за разпространението на продукта „синя книжка“. Тя твърди, че е добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark, тъй като разходите ѝ за управление са едни от най-ниските и че Комисията е признала този факт в решението си за разширяване (24). Според банката Комисията не е представила подробно причините, поради които счита, че въпросното условие не е изпълнено.
(63)
Във всички случаи Crédit Mutuel счита, че мярката е съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Crédit Mutuel критикува по-специално метода за изчисляване на свръхкомпенсацията, използван в решението за разширяване. Според банката Комисията най-напред е допуснала грешки при изчисляване на общия счетоводен резултат от сметката за формиране на дохода „синя книжка“, като е използвала погрешните заключения на своя консултант въпреки неотстранените различия между консултанта на Комисията и този на Crédit Mutuel (25).
(64)
На следващо място Crédit Mutuel оспорва възприетия годишен подход на Комисията за оценка (а именно отчитането само на размера на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране, без да бъде приспаднат съответният размер на компенсацията в годините с недостатъчно компенсиране), който противоречи на някои предишни, подобни на отмененото решение случаи, както и, по мнение на банката, на рамката на Общността от 2005 г. (26) Комисията би трябвало да възприеме глобален подход (т. е да отчита както годините със свръхкомпенсиране, така и тези с недостатъчно компенсиране) за периода 1991-1998 г. от една страна, както и за периода, започнал през 1999 г.
(65)
Също така в решението си за разширяване Комисията не е отчела правилно разумната печалба. Оценката ѝ относно разумната печалба се основава на разходите за регулаторен собствен капитал, оценени на 6 %, при положение че те представляват разход в контекста на аналитичното счетоводство, а не марж. Комисията е трябвало да вземе предвид процента на възвръщаемост на собствения капитал, както препоръчва Arthur Andersen (27). Освен това по този начин Комисията е изчислила разумната печалба въз основа на сума, която става нулева, след като започне прехвърлянето на всички привлечени по депозитите средства към CDC, тъй като те не изискват никакви разходи за регулаторен собствен капитал. Crédit Mutuel подчертава, че възприетият от Комисията показател води до лишаване на банката от какъвто и да е нормален марж по продукта „синя книжка“. Според Crédit Mutuel всяка банка, дори по отношение на средства, предназначени за прехвърляне, които не изискват никакви разходи за собствен капитал в тесния нормативен смисъл на понятието коефициент на платежоспособност, трябва да може да реализира нормален марж.
(66)
Комисията не е отчела правилно и разходите, наложени от другата услуга от общ интерес, която Crédit Mutuel счита, че изпълнява, а именно поддържането на банкови гишета в селските райони с цел насърчаване на спестяванията по цялата територия чрез създаване на възможно най-лесен достъп до банката.
(67)
Накрая, Crédit Mutuel отрича съществуването на евентуален притегателен ефект. Тя припомня, че в отмененото от нея решение Комисията е признала, че този притегателен ефект не би могъл да бъде доказан официално, и счита, че оттогава няма нови данни по въпроса.
(68)
Що се отнася до процедурата, Crédit Mutuel изтъква няколко общи принципа на общностното право, за да отрече получаването на каквато и да е евентуална помощ, и по-специално принципа за оправданите правни очаквания и за спазването на разумен срок.
6. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(69)
Франция счита, че условията от съдебната практика по делото Altmark са изпълнени:
а)
по отношение на първото условие тя подчертава, че Комисията е признала, че на Crédit Mutuel е била възложена услуга от общ икономически интерес, състояща се в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. Франция припомня, че в решението си за разширяване Комисията е посочила, че поддържането на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, може също да се разглежда като услуга от общ икономически интерес (28), но не отговаря на аргументите, изложени от Комисията в решението ѝ за разширяване, според които първото условие от съдебната практика по делото Altmark не е изпълнено, тъй като не съществуват национални закони или разпоредби, налагащи достатъчно ясно задача по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС (29);
б)
по отношение на второто условие Франция счита, че параметрите на компенсацията са били предварително определени по обективен и прозрачен начин;
в)
по отношение на третото условие Франция изтъква, че размерът на компенсацията (комисионата за посредничество) не надвишава необходимия за покриване на разходите на системата размер, като препраща към отчета за аналитичния резултат на продукта „синя книжка“ на Crédit Mutuel за периода 1999-2005 г.;
г)
според Франция четвъртото условие също е изпълнено, тъй като тя твърди, че управлението на Crédit Mutuel отговаря на критериите за ефективност (30).
(70)
Що се отнася до условията, свързани с наличието на държавна помощ, Франция припомня аргументите, представени преди отмяната на решението от 2002 г.:
а)
условието за държавни ресурси не е изпълнено, тъй като печалбата на Crédit Mutuel от привлечените средства, които не са били прехвърляни на CDC (средства със свободно предназначение и средства с предназначение от общ интерес), е с произход от частни средства (депозирани от вложителите) и не е била на разположение на публичните органи;
б)
търговията между държавите-членки не би могла да бъде засегната преди цялостното изграждане на единния пазар на банковите и финансови дейности на 1 януари 1993 г. след приемането на Директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координирането на законодателните, нормативни и административни разпоредби относно достъпа до дейността на кредитните институции и упражняването ѝ и за изменение на Директива 77/780/ЕИО (наречена по-долу „втората банкова директива“) (31). След тази дата френските органи са приели, че поради липсата на европейски статут на кооперативните дружества и поради наложените от това ограничения по отношение на задграничната експанзия на кооперативните дружества, каквото е Crédit Mutuel, касите на банката не са развивали дейност извън националните граници. Освен това сметките по продукта „синя книжка“, открити на чуждестранни лица, са съставлявали по-малко от 0,1 % от привлечените средства. Френските органи са счели също, че чуждестранните банкови институции във Франция са били насочени към твърде различен пазар от този на Crédit Mutuel;
в)
комисионата за посредничество, изплащана от CDC на Crédit Mutuel за прехвърляните средства, привлечени по продукта „синя книжка“, не би могла да представлява държавна помощ, а само възнаграждение за услуга, осъществявана от страна на банката на цена, договорена през 1991 г. в размер на 1,3 %. Френските органи подчертават значителния размер на разходите за управление, свързани с продукта „синя книжка“, поради големия брой книжки със салда под 5 000 FRF (762 EUR). Френските органи се позовават на аналитично счетоводство, осъществено от Crédit Mutuel (след въвеждането на разглежданата мярка), и заключават, че така определеният размер на възнаграждението е напълно оправдан. Според тях цялото евентуално предимство, което продуктът „синя книжка“ е предоставил на Crédit Mutuel, следва за бъде разглеждано с оглед на разходите, свързани с определена цел от общ икономически интерес. В тази връзка френските органи обърнаха внимание на Комисията върху нарастването на дела на привлечените по продукта „синя книжка“ финансови средства с предназначение от общ икономически интерес, който от 50 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ в периода 1975-1983 г., е достигнал 65 % в периода 1983-1991 г. и 100 % през 1998 г., когато всички средства са били прехвърляни на CDC;
г)
наличието на предполагаема държавна помощ би била във всички случаи вече съществуваща, тъй като схемата на продукта „синя книжка“ е била учредена преди либерализирането на банковия пазар на 1 януари 1993 г. (изтичане срока за транспониране на втората банкова директива).
(71)
В обяснителна бележка от 26 октомври 2001 г. френските органи посочват причината, поради която, в случай че Комисията приеме квалификацията за държавна помощ, във всички случаи ще става въпрос за помощ, съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 3 от ДФЕС. Френските органи упрекват Комисията за допуснати от нея грешки при изчисляването на общия финансов резултат по сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“ поради това, че не са приложили метода, препоръчан от консултанта на Crédit Mutuel (32). Френските органи изтъкват още, че Комисията трябва да вземе предвид определена разумна печалба, която според тях е […] (33).
(72)
В мненията си относно решението за разширяване френските органи упрекват Комисията още и за това, че е проявила „едностранчивост в съжденията“, като не е приспаднала от сумите за годините със свръхкомпенсиране (1991, 1992, 1993 и 1998 г.) сумите за годините с недостатъчно компенсиране (1994-1997 г.) и в приложение 1 към решението е възприела изцяло заключенията на своя консултант относно трите спорни точки между Франция и Комисията. Франция уточнява, че в рамките на целия период 1999-2005 г. схемата, свързана с продукта „синя книжка“, не е била компенсирана достатъчно от страна на държавата. Следователно размерът на комисионата за посредничество не е надвишавал необходимия за покриване разходите за разпространение на спестовния продукт, така както са отразени в аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“, осъществено съвместно с Комисията (с изключение на две изменения (34)) и отговарящо на изискванията на Директива 80/723/ЕИО на Комисията от 25 юни 1980 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (35). Франция обясни още, че неотдавнашното намаляване на комисионата за посредничество отговаря главно на нуждите на икономическите оператори в областта на финансирането на социални жилища (36).
(73)
Френските органи уточняват, че след 1999 г. съществува механизъм за възстановяване при евентуална свръхкомпенсация.
(74)
Франция изтъква също така, че ликвидният риск в рамките на един месец е бил покриван от самата банка, а след един месец е бил покриван от CDC. Франция уточнява, че при сумите, привлечени по продукта „синя книжка“, процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал, необходим за поддържане на маржа на платежоспособност, е бил нула. Тя допълва, че процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал на Crédit Mutuel за други спестовни продукти и други ресурси извън продукта „синя книжка“ е варирал от […] до […] % в периода 1999-2005 г. Френските органи уточняват, че предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност, при положение че банката е започнала да прехвърля всички привлечени по продукта средства към CDC през 1999 г., за да изчисли разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, Crédit Mutuel е включила разходи за собствен капитал, получени чрез сравняване със съответните разходи при останалите спестовни продукти и други ресурси, като просто е ограничила размера им (от […] на […] % в периода 1999-2005 г.). По искане на Комисията Франция е предоставила уточнения и относно маржа на компенсиране, свързан със създаването на задължителен резерв към Централната банка на Франция.
7. ОЦЕНКА
7.1. Наличие на държавна помощ
(75)
В решението за разширяване Комисията посочва, че от разглежданите мерки единствено комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel от CDC, би могла да съдържа елементи на държавна помощ (37).
(76)
Комисионата за посредничество, която евентуално съдържа елементи на държавна помощ, е била въведена на 27 септември 1991 г. с постановление от същата дата, а в рамките на настоящото решение се анализира за периода до либерализирането на продукта „книжка А“ и хармонизирането с нея на продукта „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. (38).
7.1.1. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени
(77)
Следва да се изтъкне, че съгласно съдебната практика по делото Altmark (39) компенсациите, изплащани за изпълнението на обществени услуги, не са държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако са изпълнени четири кумулативни условия.
(78)
В мненията си, изразени в отговор на решението за разширяване, френските органи и Crédit Mutuel изтъкват съществуването на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се, от една страна, в поддържането на голям брой банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, а от друга, в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища.
(79)
И преди въвеждането на разглежданата мярка обаче Crédit Mutuel не е имала задължението да поддържа банкови гишета в селските райони, тъй като законът за разкриването и закриването на банкови клонове е бил отменен през 1987 г. и режимът на контрол (който за Crédit Mutuel е бил поддържан в периода 1987-1991 г.) е бил премахнат на 1 юли 1991 г. (40). Освен това френските органи и Crédit Mutuel не оспориха заключението в решението за разширяване, според което „след 1991 г. [т.е. към 1 юли 1991 г.] не съществува никакъв документ, доказващ, че на Crédit Mutuel е била възложена, по смисъла на член 86 от ЕО [понастоящем член 106 от ДФЕС], задачата, посочена в точка 24, подточка iii) по-горе [поддържане на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство]“ (41).
(80)
Следователно проверката за изпълнение на условията от съдебната практика по делото Altmark следва да се извърши само по отношение на задачата за привличане на депозити с цел финансирането на социални жилища.
(81)
Комисията припомня, че държавите-членки разполагат с широки правомощия за оценка относно естеството на услугите, които биха могли да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес. Тя счита, че с декретите за прилагане на разпоредбите на член 9 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (42) и на член 24 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1982 г. (43), по-специално с постановлението от 27 септември 1991 г., ясно се възлага на Crédit Mutuel задачата (така, както е определена в член R 323-10 и член R 331-14 от кодекса на строителството и жилищата) за привличане на финансови средства с цел прехвърлянето им на CDC, което ще позволи да бъдат финансирани социални жилища. Комисията счита, че с квалифицирането на тази задача като услуга от общ икономически интерес Франция не е допуснала явна грешка в оценката.
(82)
По силата на четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark„когато изборът на предприятие, на което в конкретен случай да се възложи изпълнението на задълженията за обществена услуга, не е извършен в рамките на процедура за обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност, необходимото ниво на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно средно предприятие, добре ръководено […] за изпълнение на изискванията за предоставяне на обществена услуга би направило за изпълнение на тези задължения, като се отчитат свързаните с това приходи, както и една разумна печалба във връзка с изпълнение на тези задължения“ (44).
(83)
Комисията счита, че четвъртото условие не е изпълнено, що се отнася до задачата за привличане на депозити, прехвърляни към CDC с цел финансирането на социални жилища. Следва да се отбележи, че държавата не е възложила тази задача на предложилия най-добрата оферта в рамките на обществена тръжна процедура, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel. Размерът на комисионата за посредничество не е бил определен въз основа на разходите за изпълнение на услуга от общ икономически интерес, които би направило едно средно предприятие с добро управление. Размерът на комисионата за посредничество от 1,3 % не би могъл да се основава на реалните разходи, направени от Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес, тъй като през септември 1991 г. не е съществувало отделно счетоводство за продукта „синя книжка“, благодарение на което да бъдат установени разходите специално за продукта „синя книжка“, фигуриращи в счетоводните отчети на банката. Отделното счетоводство за продукта „синя книжка“ е било въведено няколко години по-късно и е реконструирано със задна дата за годините преди 1991 г. Следователно не съществува индикация, че размерът на комисионата за посредничество е бил определен въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление за изпълнението на въпросната услуга от общ икономически интерес. Френските органи изтъкват, че като цяло Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие. Въпреки това те не доказват достатъчно добре това свое твърдение, като се позовават основно на съображение 13 от решението за разширяване, в което Комисията посочва само общите финансови резултати (размер на баланса, нетен финансов резултат, съотношение между разходи и приходи, собствен капитал и коефициент на платежоспособност) на Crédit Mutuel през 2004 г. Във всички случаи, ако държавата-членка е определила нивото на компенсиране въз основа на анализ на разходите на средно предприятие с добро управление, не би следвало да ѝ бъде трудно да го докаже пред Комисията и да изложи следваната методология, което Франция в случая не е направила. Накрая, фактът, че след либерализирането на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. комисионата за посредничество на Crédit Mutuel е намаляла от 1,1 % на 0,6 %, показва, че нивото на компенсиране е било по-високо от това, което би било определено въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление, изпълняващо същата задача от общ интерес.
(84)
Тъй като условията от съдебната практика по делото Altmark са кумулативни, при неизпълнение на което и да е от тях съдебната практика не може да бъде приложена и разглежданата мярка би могла да представлява държавна помощ. От горепосочените съображения следва, че разглежданата мярка не изпълнява четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark. Следователно съдебната практика по това дело е неприложима и следва да се провери дали действително мярката е държавна помощ (45) (46).
7.1.2. Изпълнени са условията за наличие на държавна помощ
(85)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
7.1.2.1. Приписване на държавата и на ресурси на държавата
(86)
Комисионата за посредничество е била изплащана ежегодно (47) на Crédit Mutuel от CDC по силата на договор между държавата и Crédit Mutuel, с който са били определени условията за прилагане на постановлението от 27 септември 1991 г. Размерът на комисионата за посредничество е бил определен от държавата с цел компенсиране на задължението за изпълнение на обществена услуга. Освен това CDC е държавно предприятие и действията му следва да бъдат приписани на държавата (48). От това следва, че е изпълнено условието за приписване на държавата и за използване на държавни ресурси.
7.1.2.2. Селективност
(87)
Комисионата за посредничество е била предоставена единствено на Crédit Mutuel в отговор на задължението за привличане на спестявания, прехвърляни на CDC с цел финансиране на социални жилища, което е било осъществявано чрез продукта „синя книжка“, за разпространението на който Crédit Mutuel е имала изключителното право. От това следва, че мярката има селективен характер.
7.1.2.3. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени, разследване за наличие на предимство, нарушаващо конкуренцията
(88)
Тъй като представлява прехвърляне на държавни ресурси в полза единствено на Crédit Mutuel, комисионата за посредничество е подобрила конкурентното положение на тази банка в сравнение с това на нейните конкуренти. Съгласно практиката на Съда подобряването на конкурентното положение на дадено предприятие чрез предоставяне на държавна помощ най-общо е доказателство, че е нарушена конкуренцията спрямо останалите предприятия, които не са получили подобна помощ (49).
7.1.2.4. Засягане на търговията между държавите-членки
(89)
Освен това, съгласно обичайната практика на Съда търговията между държавите-членки е засегната тогава, когато предприятието получател упражнява дейността си в сфера, отворена за конкуренцията, и тази дейност включва търговия между държави-членки (50). Впрочем след 1979 г. пазарният дял на чуждестранните банки е достигал 8 % при кредитните дейности (4 % за банковите клонове, нерегистрирани като юридически лица, 4 % за дъщерните дружества, регистрирани като юридически лица съгласно френското законодателство), 4,5 % при депозитните дейности (съответно 2 % и 2,5 %). Делът на европейските банки, без тези от Франция, по отношение на общия брой на чуждестранните банки е бил 50 % при кредитите, 70 % при депозитите. Следователно още през 70-те години Crédit Mutuel е работила в условията на конкуренция с чуждестранни банкови мрежи на територията на Франция. Освен това пазарът на ликвидни спестовни продукти, част от който е спестовният продукт „синя книжка“ и който включва също така продуктите Codevi, LEP („популярна спестовна книжка“), „жълта книжка“, банковите сметки по обикновени спестовни книжки и CEL („жилищна спестовна сметка“) (51), по време на разглеждания период вече е бил отворен за конкуренцията.
(90)
Въз основа на горепосоченото Комисията заключава, че са изпълнени четирите условия за наличие на държавна помощ.
7.1.2.5. Неправомерност на мярката за помощ
(91)
Накрая, мярката за помощ е неправомерна, тъй като за нея не е било отправено уведомление до Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС и е била приведена в действие след влизането в сила във Франция на Договора за създаването на Европейската икономическа общност.
(92)
В отговор на аргумента на френските органи, според който държавната помощ е била вече съществуваща поради това, че е била приета преди изтичането на срока за транспониране, 1 януари 1993 г., на втората банкова директива, Комисията подчертава, че целта на тази директива е била изграждане на вътрешния пазар в сектора на кредитните институции с оглед свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги. От това не следва, че въпросният пазар е бил затворен за конкуренцията преди въвеждането на комисионата за посредничество, а само че все още са съществували определени пречки пред свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в банковия сектор. От решението от 10 май 2007 г. става ясно, че продуктът „синя книжка“ е част от „пазара“ на ликвидни спестовни продукти, което предполага отвореност на въпросната дейност за конкуренцията и по никакъв начин не потвърждава аргумента на френските органи, според който въпросната дейност е била отворена за конкуренцията едва през 1993 г. Точно обратното, в решението се посочва съществуването на „зрял“ пазар (52).
7.2. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(93)
Тъй като разглежданата мярка съдържа елементи на държавна помощ, Комисията трябва да анализира съвместимостта ѝ с вътрешния пазар.
(94)
Съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС: „предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес […] се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза“.
(95)
Съгласно практиката на Съда, практиката на Комисията и рамката на Общността от 2005 г. значението на член 106, параграф 2 от ДФЕС е, че държавна помощ, предоставена на предприятие, което е натоварено с задачата да оказва услуги от общ икономически интерес, може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, ако мярката за помощ отговаря на следните условия:
а)
предоставяната услуга има характеристиките на услуга от общ икономически интерес;
б)
предприятието действително е било натоварено от страна на държавата с изпълнението на тази услуга от общ икономически интерес чрез един или няколко официални акта;
в)
спазени са принципите за необходимост и пропорционалност, и
г)
развитието на търговията не е засегнато до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(96)
Условия a) и б) са изпълнени по причините, изложени в съображение 81.
(97)
Що се отнася до условие г), Комисията не разполага с данни, че търговията между държавите-членки е засегната до такава степен, че помощта да не отговаря на това условие. По-специално с решението от 10 май 2007 г. се иска прекратяване на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“, тъй като специалните права, свързани с разпространението на този спестовен продукт, представляват ограничение за свободното предоставяне на услуги в рамките на Общността (53). Въпреки това, доколкото комисионата за посредничество не е представлявала свръхкомпенсиране на задачата за осъществяване на услугата от общ икономически интерес, възложена на Crédit Mutuel, тя не може да бъде разглеждана като засягаща развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(98)
Поради това по-долу Комисията проверява дали са били спазени принципите за необходимост и пропорционалност, т.е. дали размерът на компенсацията, каквато е комисионата за посредничество, не е надвишавал това, което е необходимо за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения (54).
(99)
При проверката за евентуална липса на свръхкомпенсация (вж. подраздел 7.2.5) Комисията следва - за периода от 27 септември 1991 г. (вж. подраздел 7.2.1) до 31 декември 2005 г. - глобален подход (вж. подраздел 7.2.2). Тя отчита всички предимства, свързани с продукта „синя книжка“, без обаче да включва евентуален притегателен ефект, чийто обхват не е било възможно да бъде определен (вж. подраздел 7.2.3). Отчетена е определена разумна печалба (вж. подраздел 7.2.4), включително за привлечените средства, които са били прехвърляни на CDC.
7.2.1. Начало на разглеждания период (27 септември 1991 г.)
(100)
В решението за разширяване изчисляването на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ с цел да бъде направена оценка относно съществуването на евентуална свръхкомпенсация е включвало приходите за цялата 1991 г. (55) С други думи нетният финансов резултат от средствата със свободно предназначение и от тези с предназначение от общ икономически интерес е бил отчетен, считано от 1 януари 1991 г.
(101)
Както беше посочено в съображения 75 и 76, единствената мярка, която се разследва в рамките на настоящия случай, е комисионата за посредничество, въведена на 27 септември 1991 г., в момента, когато Crédit Mutuel е била задължена да прехвърля привлечените от нея средства към CDC с цел финансиране на социални жилища. Преди тази дата не са съществували нито комисионата за посредничество, нито прехвърлянето на средства към CDC. От това следва, че Комисията трябва да започне оценката си относно пропорционалността на помощта след тази дата.
(102)
Следователно разходите и приходите, свързани с изпълнението на услугата от общ икономически интерес, не могат да се отнасят за периода преди 27 септември 1991 г. С други думи, едва след въвеждането на разглежданата мярка за помощ (комисионата за посредничество) мога да бъдат отчитани разходите и приходите, свързани с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, финансирана от тази мярка. В заключение Комисията счита, че в решението ѝ за разширяване на процедурата е имало известна непоследователност, тъй като мярката за помощ е била ограничена единствено до въведената на 27 септември 1991 г. комисиона за посредничество, но е било запазено отчитането на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ за периода 1 януари 1991 г.-27 септември 1991 г.
(103)
Тъй като Crédit Mutuel може да предостави данни за нетния финансов резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение само на годишна база, Комисията счита, че за 1991 г. следва да се вземе предвид само нетният резултат, съответстващ на периода от 27 септември 1991 г. до 31 декември 1991 г., и нетният резултат за цялата 1991 година се изчисли пропорционално на съответния брой дни, т.е. 96/365. Нетният финансов резултат от средствата, които са били прехвърлени към CDC през 1991 г., може да бъде взет предвид изцяло, тъй като, както беше посочено в съображение 101, въпросното прехвърляне е било въведено именно след 27 септември 1991 г., така че, по същество нито една част от този резултат не се отнася за периода от 1 януари 1991 г. до 27 септември 1991 г.
7.2.2. Глобален подход до края на 2005 г. и подход по години след това
(104)
В решението си за разширяване Комисията препоръча възприемането на подход по години, за да се прецени дали е налице евентуално свръхкомпенсиране. Този подход произтича от рамката на Общността от 2005 г. и се различава от предишната практика на Комисията. Когато преди приемането на рамката на Общността от 2005 г. Комисията трябваше да направи оценка за съществуването на евентуално свръхкомпенсиране, тя следваше подход, който би могъл да бъде определен като „глобален“, при който размерът на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране можеше, без ограничение, да бъде намален с размера на компенсацията в годините на недостатъчно компенсиране (56).
(105)
По силата на точка 26 от рамката на Общността от 2005 г. Комисията ще прилага разпоредбите на тази рамка спрямо помощи, за които не е отправено уведомление, ако помощта е била отпусната след публикуването на рамката в Официален вестник на Европейския съюз, а в останалите случаи - разпоредбите, които са в сила в момента на отпускането на помощта. Разглежданата помощ е отпускана ежегодно (57) и за нея не е било отправено уведомление. Публикуването на рамката на Общността от 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз е станало на 29 ноември 2005 г. Следователно за периода преди 2006 г. следва да се прилагат правилата, които са в сила в момента на отпускането на помощта, а за периода от 1 януари 2006 г. до края на срока на помощта - 31 декември 2008 г. - рамката на Общността от 2005 г.
(106)
С рамката на Общността от 2005 г. се въвежда „годишен“ подход, доколкото изчисляването на евентуална свръхкомпенсация трябва да се извършва по години, без размерът на годишна свръхкомпенсация да може да се прехвърля в следващата година, освен когато този размер не надвишава 10 % от размера на годишната компенсация (58).
(107)
За разлика от това, преди приемането на рамката на Общността от 2005 г., когато Комисията проверяваше дали дадено предприятие не е било свръхкомпенсирано за изпълнението на задачата за услуга от общ икономически интерес, тя следваше „глобален“ подход (вж. съображение 104) (59).
(108)
При глобалния подход нетният резултат за всяка година, натрупан година по година, се актуализира чрез прилагане на референтния лихвен процент за Франция към 1 януари на всяка година (60).
7.2.3. Предимства, които са взети предвид
(109)
Съгласно точка 17, първо изречение от рамката на Общността от 2005 г. „приходите, които трябва да бъдат взети предвид, включват като минимум всички приходи, реализирани от услугата от общ икономически интерес“. Следователно при проверката за липса на евентуално свръхкомпенсиране следва да се взема предвид нетният резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и този от средствата със свободно предназначение през разследвания период. Комисията счита, че тези резултати са приходи, въведени от Франция от 27 септември 1991 г. в полза на Crédit Mutuel в рамките на изпълнението от страна на последната на услугата от общ икономически интерес за финансиране на социални жилища посредством CDC. Тези средства се основават, с оглед на аналитичното счетоводство, на специфичен ресурс - депозитите, привлечени благодарение на разпространението на продукта „синя книжка“. В условията на пазарна конкуренция (без специални права за разпространение на освободен от данъчно облагане спестовен продукт) Crédit Mutuel не би могла да си осигури този ресурс на същата цена, така че съответните средства и ресурси трябва да бъдат взети предвид в контекста на цялостната икономическа структура на продукта „синя книжка“. Освен това самата Франция потвърди наличието на връзка между тези средства, продукта „синя книжка“ и задачата за финансиране на социални жилища чрез прехвърляне на средствата по този продукт към CDC след 1991 г. (61). С други думи, като възлага на Crédit Mutuel на 27 септември 1991 г. услугата от общ икономически интерес за привличане на депозити, прехвърляни към CDC и предназначени за финансиране на социални жилища, Франция потвърждава, че е предоставила на банката правото да разпространява спестовния продукт „синя книжка“. Следователно печалбата в резултат на използването на средствата по тези депозити следва да бъде разглеждана, считано от тази дата, като приход, предоставян на Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес.
(110)
Жалбоподателят и други институции или организации (Съветът по конкуренцията и докладите на парламентаристи или научни организации (62)) считат, че изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ е предизвикало „притегателен ефект“, като с това е позволило на Crédit Mutuel да привлече и задържи клиенти, на които е продала и други банкови продукти освен продукта „синя книжка“. В решението си за разширяване на процедурата Комисията не изключва продуктът „синя книжка“ да е довел до генерирането на индиректни приходи, дължащи се на притегателния ефект (63), но припомня, че досега не е съществувала възможност за количествено определяне на подобни приходи (64).
(111)
В края на настоящото разследване Комисията констатира, че макар че не може да се изключи наличието на притегателен ефект, данните, които е събрала по случая, не ѝ позволяват с достатъчна достоверност да даде количествено определение на евентуалния притегателен ефект.
(112)
Предоставените от жалбоподателите документи съдържат предположения за съществуването на притегателен ефект, но не го доказват официално и още по-малко дават точна оценка на финансовото отражение на този ефект.
(113)
Що се отнася до проучването на Glais (вж. съображения 52 и 53), Комисията счита, че Crédit Mutuel има пълното право да твърди, че тези статистически анализи не предоставят никакво сигурно доказателство за количествено определим притегателен ефект.
(114)
В съображенията на жалбоподателите са предложени три субективни оценки. Най-напред, предвид факта, че другите банки са предложили да разпространяват продукта „синя книжка“ с комисиона от 1 %, жалбоподателите предлагат приблизителна оценка на притегателния ефект чрез изчисляване на разликата между размера на получаваната от Crédit Mutuel комисиона и този размер от 1 %, т.е. 0,3 %, което съответства на около 300 млн. FRF годишно. Във всички случаи обаче е невъзможно да се докаже дали конкурентите на Crédit Mutuel биха могли през разглеждания период да изпълнят тази задача при същите условия при това ниво на възнаграждението от 1 %. Освен това този първи аргумент не доказва притегателния ефект, а изглежда потвърждава тезата, че Crédit Mutuel е била свръхкомпенсирана, което, както ще бъде доказано, не е отговаря на истината. Нищо не доказва, че притегателният ефект съответства на разликата между комисионата за посредничество и най-ниската хипотетична комисиона, която конкурентите на Crédit Mutuel са предлагали да получават в замяна на разпространението на продукта „синя книжка“.
(115)
Съгласно втория метод, предложен от жалбоподателите, притегателният ефект би могъл да бъде измерен в зависимост от нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel. Този метод на оценка е неприемлив, тъй като се основава на твърдението, че нарастването на пазарния дял се дължи единствено на продукта „синя книжка“, в потвърждение на което не съществуват никакви обективни доказателства.
(116)
Третата оценка на изключителното право за разпространение се основава на загубата на данъчни приходи вследствие на освобождаването от данъчно облагане на продукта „синя книжка“. Ако Crédit Mutuel е искала да разпространява спестовен продукт без данъчно освобождаване, като предлага, независимо от данъчното положение на вложителите, същата нетна възвръщаемост като тази на продукта „синя книжка“, тя щеше да понесе разходи за пропуснати ползи, равни на размера на условния данък, (потенциално) платен от вложителите. Според жалбоподателите натрупаното данъчно предимство в размер на 4,5 млрд. FRF за периода 1991-1997 г. трябва да се разглежда като предимство в същия размер, предоставено на Crédit Mutuel. Този начин на разсъждение е неприемлив, тъй като Crédit Mutuel най-вероятно не би могла да разпространява продукта „синя книжка“ при същите условия, ако трябваше да поеме изцяло разходите за освобождаването от данъчно облагане, което облагодетелства пряко членовете на дружеството.
(117)
Евентуалните предимства в разглеждания случай трудно могат да бъдат доказани и определени количествено. Прякото икономическо предимство от продукта „синя книжка“ може лесно да бъде установено от счетоводните сметки за продукта. За разлика от него икономическото предимство, дължащо се на продажбата на други продукти или услуги на клиенти, които са останали лоялни благодарение на продукта „синя книжка“, би могло да се установи в аналитичното счетоводство за съответните продукти, ако още на момента е било възможно да се разграничи продаденото на клиенти, лоялни на Crédit Mutuel или привлечени от нея благодарение на продукта „синя книжка“, от това, което е било продадено на клиенти, избрали Crédit Mutuel по друга причина, което в случая е невъзможно. Поради тази причина консултантът на Комисията не е могъл да направи оценка на евентуалния притегателен ефект с помощта на приложения счетоводен модел за оценка на преките икономически предимства, дължащи се на продукта „синя книжка“.
(118)
Останалите по-комплексни опити за оценка на притегателния ефект от страна на консултанта на Комисията не доведоха до успех. По тази причина Комисията счита, че при изчислението, свързано с проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, не може да вземе предвид евентуалното предимство, дължащо се на притегателния ефект.
7.2.4. Изчисляване на разумната печалба
(119)
При проверката за липса на свръхкомпенсация на предприятието, натоварено с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, следва да се вземе предвид определена разумна печалба (65). В рамката на Общността от 2005 г. се уточнява, че „ „разумната печалба“ следва да се разбира като коефициент на възвращаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието […]. По принцип този коефициент не трябва да надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години“ (66).
(120)
В решението за разширяване (67) Комисията е счела, че спрямо привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение би следвало да бъде приложена определена разумна печалба, достигаща средно 6 % от собствения капитал. Този процент, различен за всяка година и достигащ средна стойност от 6 %, съответства на процента на възвръщаемост, първоначално препоръчан от Crédit Mutuel: Crédit Mutuel е приела като разход за собствен капитал размера на реално разпределения дивидент през разглежданата година. В настоящото решение, когато става въпрос за вземането предвид на определена разумна печалба при проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, Комисията не се отдалечава, по отношение на привлечените средства с общо предназначение и тези с предназначение от общ икономически интерес, от вече възприетия подход в решението за разширяване, описан в раздел 7.2.5.
(121)
Въпреки това в решението си за разширяване (68) Комисията считаше, че няма да е необходимо да прилага тази разумна печалба спрямо депозитите, прехвърляни на CDC, доколкото последните не налагат разходи за собствен капитал с оглед на пруденциалното регулиране, тъй като тези депозити не са инвестирани от Crédit Mutuel, а само са предназначени за прехвърляне към CDC. От пруденциална гледна точка кредитният риск, свързан с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, се разглежда като равен на експозицията по отношение на държавата (Френската република), т.е. с рисково тегло, равно на нула, и следователно като неизискващ собствен капитал.
(122)
Отказът от разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, би довел до намаляване на общата разумна печалба (от една страна свързаната с привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение, и от друга страна, разумната печалба, свързана с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC) в периода 1991-1999 г. и до пълното ѝ изчезване след 2000 г., след като всички привлечени средства през 1999 г. се прехвърлят към CDC (69).
(123)
В писмото си от 1 септември 2006 г., с което представят съображенията си в отговор на решението за разширяване, френските органи потвърдиха, че прехвърляните към CDC средства не са изисквали регулаторен собствен капитал. Въпреки това според френските органи „предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност от момента, в който Crédit Mutuel е започнала да прехвърля всички привлечени средства към CDC през 1999 г., Crédit Mutuel [предлага] при изчисляването на разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, [да се включи] включва разходи за собствен капитал, получени чрез сравнение с този при останалите спестовни продукти и други ресурси“. Комисията не може да приеме подобен подход, тъй като с него спрямо прехвърляните към CDC средства изкуствено се налага нуждата от регулиран собствен капитал, определяна въз основа на средната нужда от капитал за другите активи на Crédit Mutuel, които са напълно независими от продукта „синя книжка“.
(124)
Липсата на нужда от регулаторен собствен капитал показва липсата на риск от кредитна загуба, какъвто е случаят със средствата, прехвърляни на CDC. Дейността по привличане на депозити от името на CDC не носи и ликвиден риск (с изключение на риска в рамките на месеца), нито падежна трансформация, тъй като размерът на средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, се определя ежемесечно в зависимост от постъпилите депозити, а лихвеният процент, изплащан от CDC, се прехвърля незабавно към вложителите. Следователно е ясно, че тази услуга от общ икономически интерес носи ниско ниво на риск за Crédit Mutuel. Въпреки това съществуват някои други видове риск, като оперативен, икономически (риск от възможността размерът на възнаграждението да не покрива понесените разходи), правен риск и риск за репутацията на банката. Освен това има и други банкови дейности, като например предлагането на взаимни фондове, управлението на имущество или продажбата на финансови продукти (като акции и облигации), които не изискват регулаторен собствен капитал, но това не ги прави по-малко печеливши. Следователно не съществува пряка връзка между разходите за регулаторен собствен капитал - изчислен въз основа на пруденциални правила, чиято специфична цел по никакъв начин не е да се прави оценка на рентабилността на дадена дейност - и очакваната печалба от дадена дейност.
(125)
Въпреки това се налага констатацията, че в настоящия случай, макар че Комисията разрешава на Crédit Mutuel да реализира разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, тя признава, че определянето на адекватно ниво на тази печалба изисква комплексна икономическа оценка. Продуктът „синя книжка“ е нетипичен банков продукт със смесени характеристики на спестовен продукт и текуща сметка, като привлечените по него средства се прехвърлят на публична институция. Следователно не съществуват непосредствено сравними продукти, въз основа на които би могла да бъде определена разумната печалба от подобна дейност.
(126)
Поради липсата на продукт, сравним в достатъчно голяма степен с продукта „синя книжка“, Комисията счита, че в случая може да използва два показателя, позволяващи да се направи оценка дали, по отношение на прехвърляните към CDC средства, дадена печалба може да се счита за разумна. Тези два показателя са следните:
а)
маржът на печалбата в банковия сектор във Франция, т. е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на оборота (в случая оборотът на банките са техните оперативни резултати). Въз основа на данните за банковия сектор във Франция за разглеждания период (от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.), маржът на печалбата е средно 23 % годишно;
б)
процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция, т.е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на размера на активите. Средният размер на годишния процент на възвръщаемост за целия разглеждан период е 45 основни пункта (0,45 %).
(127)
В долната таблица (70) са представени маржът на печалбата и процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция за периода 1993-2008 г. (не са налични данни за периода преди 1993 г.):
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г. (72)
Нетни приходи преди облагане с данъци (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Оперативен резултат (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Марж на печалбата
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Среден марж на печалбата
22,8 %
Активи (71)
Няма данни
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Процент на възвръщаемост
Няма данни
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Среден процент на възвръща-емост
0,45 %
(128)
За да изчисли маржа на печалбата и процента на възвръщаемост на Crédit Mutuel по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, Комисията използва следните стойности:
а)
за делител на маржа на печалбата - приходите, получени за дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, т.е. годишния размер на комисионата за посредничество;
б)
за делител на процента на възвръщаемост - депозитите, прехвърлени на CDC;
в)
за числител, т.е. резултата преди облагане с данъци, Комисията счита, че ако се приеме като разумна печалба марж от 4,2 % по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. резултат преди облагане с данъци, представляващи 4,2 % от получената от CDC комисиона за посредничество, Crédit Mutuel не получава свръхкомпенсация (вж. таблицата в съображение 132).
(129)
Що се отнася до втория показател (процента на възвръщаемост), Комисията отбелязва, че ако процент на възвръщаемост от 5 базисни пункта е взет предвид като разумна печалба от дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. ако се вземе предвид резултат преди облагане с данъци, представляващ 0,05 % от общата сума на депозитите, прехвърлени на CDC, от това следва, че Crédit Mutuel не е получила свръхкомпенсация за управлението на продукта „синя книжка“ през разглеждания период.
(130)
Съгласно рамката на Общността от 2005 г. разумната печалба не трябва да надхвърля средния процент, установен в съответния сектор за разглеждания период. Ако бъде разрешен марж на печалбата от 4,2 %, той ще представлява по-малко от една пета от средния марж на печалбата в банковия сектор (22,8 %). Предвид на това, че, както беше посочено в съображение 124, дейността по привличане на депозити, които се прехвърлят на CDC, е дейност с нисък риск и следователно с ниска възвръщаемост, Комисията счита, че марж на печалбата от 4,2 % не е прекомерно висок и в случая може да се приеме за разумна печалба.
(131)
По същия начин Комисията счита, че ако бъде приета печалба от 5 базисни пункта за привлечените средства, прехвърляни на CDC, тя ще бъде разумна предвид средния процент на възвръщаемост от 45 базисни пункта в банковия сектор във Франция за разглеждания период и ще представлява нисък и консервативен праг на това, което може да се приеме за разумна печалба в конкретния случай. Също така това ниско ниво на печалбата отразява ясно нивото на риска, който поема Crédit Mutuel по отношение на дейността си за привличане на депозити за сметка на CDC, който, както беше посочено в съображение 124, е нисък.
7.2.5. Проверка за липсата на свръхкомпенсация
(132)
Въз основа на горепосоченото Комисията извърши проверка - представена в долната таблица - за липсата на свръхкомпенсация по метода, изложен в подраздели 7.2.1-7.2.4 (73):
(в млн. евро)
КОМПЕНСАЦИЯ
СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ ИЛИ НЕДОСТАТЪЧНО КОМПЕНСИРАНЕ
Година
Комисиона за посредничество
(годишна)
Глобален подход (74)
(до края на 2005 г.)
Годишен подход (75)
(след 2006 г.)
1991 г. (27.9.1991 г.-31.12.1991 г.)
1,5
43,8
неприложимо
(глобалният подход се прилага до 2005 г., вж. подраздел 7.2.2)
1992 г.
9,1
125,1
1993 г.
16,8
184,0
1994 г.
36,6
127,3
1995 г.
59,5
114,5
1996 г.
74,7
107,8
1997 г.
82,3
88,4
1998 г.
118,9
92,0
1999 г.
188,9
98,3
2000 г.
188,2
106,3
2001 г.
181,9
91,3
2002 г.
187,8
76,3
2003 г.
197,7
61,2
2004 г.
204,4
45,7
2005 г.
196,7
15,0
2006 г.
[…]
-39,1
2007 г.
[…]
-24,3
2008 г.
[…]
-6,1
(133)
Вижда се, че свръхкомпенсацията в края на 2005 г. (15 млн. EUR) е по-малко от 10 % от компенсацията за 2005 г. (196,7 млн. EUR). По силата на точка 21 от рамката на Общността от 2005 г. тази сума може да бъде пренесена в следващата година. Крайният резултат е недостатъчно компенсиране в размер на -6,1 млн. EUR в края на 2008 г. за целия разглеждан период.
(134)
Следователно Комисията може да заключи, че Crédit Mutuel не е била свръхкомпенсирана с комисионата за посредничество за възложената ѝ услуга от общ икономически интерес, считано от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(135)
Заключението на Комисията е, че Френската република неправомерно е привела в действие разглежданата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Въпреки това помощта може да се счита за съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 2 от ДФЕС, тъй като компенсацията, изплащана от страна на държавата, не е надвишавала необходимото за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel с постановлението от 27 септември 1991 г. за определяне на средствата с предназначение от общ интерес на Crédit Mutuel, е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. gegužės 24 d.
dėl valstybės pagalbos C 88/97, kurią Prancūzijos Respublika suteikė bankui Crédit Mutuel
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 3436)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/747/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
1991 m. sausio 25 d. Prancūzijos bankų asociacija (toliau - PBA), bankų Banques Populaires profesinė sąjunga ir bankas Crédit Agricole pateikė skundą, kuriame tvirtinama, kad Prancūzija bankui Crédit Mutuel suteikė valstybės pagalbą.
(2)
Pirmasis Komisijos prašymas suteikti informacijos apie taupomąją knygelę Livret bleu buvo pateiktas 1991 m. gegužės 27 d. raštu.
(3)
1998 m. vasario 6 d. raštu Komisija Prancūzijos institucijoms pranešė apie savo sprendimą pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje (dabar SESV 108 straipsnio 2 dalis) numatytą procedūrą dėl galimos pagalbos priemonių, įgyvendinamų taikant taupomosios knygelės Livret bleu (2) taupymo mechanizmą.
(4)
1998 m. balandžio 8 d. Prancūzijos institucijos atsakė į sprendime pradėti procedūrą Komisijos pateiktus klausimus.
(5)
1998 m. birželio 18 d. bankas Crédit Mutuel Komisijai atsiuntė raštą, kuriame pateiktais argumentais siekiama paneigti, kad sprendime pradėti procedūrą nurodytos priemonės priskirtinos valstybės pagalbai, ir taupomosios knygelės Livret bleu analitinės apskaitos dokumentus. Savo pastabas Komisijai taip pat pateikė daugelis suinteresuotųjų šalių (žr. 3 ir 4 skyrių 48-59 konstatuojamąsias dalis); 1998 m. rugsėjo 3 d. Komisija jas perdavė Prancūzijos institucijoms.
(6)
1999 m. spalio 29 d., 2000 m. gegužės 16 d., 2000 m. spalio 16 d. ir 2001 m. sausio 19 d. raštais skundo pateikėjai atsiuntė Komisijai keturis papildomuosius pranešimus, kuriuos 2000 m. vasario 21 d. ir 2000 m. lapkričio 3 d. Komisija perdavė Prancūzijos institucijoms.
(7)
2001 m. vasario 5 d. Komisija Prancūzijos institucijoms pateikė iš PBA gautus dokumentus.
(8)
1998 m. lapkričio mėn.-1999 m. gruodžio mėn. Komisijos prašymu konsultantas (3) (toliau - Komisijos konsultantas) atliko taupomosios knygelės Livret bleu analitinės apskaitos auditą. 2000 m. sausio 10 d. konsultanto ataskaita buvo pateikta nagrinėti Prancūzijos institucijoms ir bankui Crédit Mutuel. 2000 m. vasario 7 d. surengtas techninio pobūdžio konsultacinis Komisijos tarnybų, kurioms padėjo konsultantas, Prancūzijos institucijų ir banko Crédit Mutuel susitikimas, kuriame aptarta ši ataskaita.
(9)
1999 m. rugsėjo 14 d. raštu Komisijos tarnybos paprašė Prancūzijos institucijų nurodyti visuotinės svarbos užduotis, pavestas vykdyti bankui Crédit Mutuel. 2000 m. vasario 21 d., 2000 m. lapkričio 3 d. ir 2001 m. vasario 5 d. Komisijos tarnybos Prancūzijos institucijoms pateikė su galimu Livret bleu„pigios prekės“ poveikiu susijusius įvairius dokumentus (4), kuriais bylą papildė skundo pateikėjai, kad Prancūzijos institucijos pateiktų pastabas (žr. 7.2.3 skirsnio 110-118 konstatuojamąsias dalis). Prancūzijos institucijos savo pastabas pateikė 2001 m. vasario 1 d.
(10)
2000 m. balandžio 11 d. Komisijai buvo pateiktas Europos bankų federacijos (EBF) skundas dėl Prancūzijos valstybės pagalbos bankui Crédit Mutuel - jos suteiktų išskirtinių teisių platinti taupomąją knygelę Livret bleu.
(11)
2000 m. gegužės mėn. konfederacija Confédération nationale du Crédit Mutuel įgaliojo audito įmonę Arthur Andersen peržiūrėti Crédit Mutuel analitinės apskaitos metodiką ir parengti Livret bleu pelno (nuostolio) ataskaitą. Šis darbas buvo baigtas 2000 m. rugsėjo mėn., pateikus išsamią Livret bleu pelno (nuostolio) ataskaitą, kurioje pagal Livret bleu analitinę apskaitą įvertinta, kad buvo patirta 498 mln. FRF nuostolių iki apmokestinimo. Ši išvada pagrįsta apskaičiuotomis tikslinamosiomis sumomis. 2001 m. vasario 2 d. buvo surengtas Komisijos ir Crédit Mutuel susitikimas, kuriame aptarta ši ataskaita. Komisijai pateikus pastabas Crédit Mutuel paprašė, kad įmonė Arthur Andersen pateiktų 2001 m. vasario 8 d. pranešimą, kuriame pagrindžiamas taikytas metodas, vadinamas „per didelio IARD veiklos [Crédit Mutuel žalos draudimo veikla (5)] koeficiento pataisos metodu“, kurį ypač kritikavo Komisijos tarnybos.
(12)
2001 m. balandžio mėn. Komisija paprašė, kad jos konsultantas nustatytų savo ataskaitos bei įmonės Arthur Andersen ataskaitos neatitikimus ir nurodytų duomenų ar metodikos pakeitimus, kuriuos prireikus būtų galima įtraukti į jo ankstesnę ataskaitą. Nauja galutinė Komisijos konsultanto ataskaita buvo pateikta 2001 m. liepos 23 d. Joje pagal Livret bleu analitinę apskaitą įvertinta, kad buvo gautas bendras nekapitalizuotas 1,074 mlrd. FRF (163,7 mln. EUR) pelnas. Ši ataskaita tą pačią dieną pateikta Prancūzijos institucijoms. 2001 m. liepos 26 d. įvykusiame Komisijos, Prancūzijos institucijų, Crédit Mutuel ir įmonės Arthur Andersen susitikime Crédit Mutuel ir įmonė Arthur Andersen pareiškė, kad nesutinka su galutinėmis Komisijos konsultanto išvadomis. Į 2001 m. rugsėjo 13 d. dokumentą, perduotą kaip 2001 m. rugsėjo 15 d. Prancūzijos institucijų pranešimo priedas, įmonė Arthur Andersen įtraukė savo ankstesnes išvadas. 2001 m. spalio 26 d. Prancūzijos institucijos Komisijai atsiuntė naują pranešimą, kuriame pateikta teisinė Livret bleu analizė, atlikta atsižvelgiant į Bendrijos konkurencijos teisę, o 2002 m. sausio 7 d. jos atsiuntė pranešimą dėl su viešąja paslauga susijusios užduoties sąnaudų, kuriame primenami Crédit Mutuel jau pateikti skaičiai (naujų duomenų nepateikta).
(13)
2001 m. spalio 26 d. Prancūzijos institucijų Komisijai atsiųstame pranešime paaiškinama, kodėl, jų nuomone, i) Livret bleu schema nėra pagalba, ii) būtų galima kalbėti tik apie esamą pagalbą, jeigu Komisija priemonę priskirtų pagalbai, ir iii) bet kokiu atveju pagalba būtų suderinama.
(14)
2002 m. sausio 15 d. sprendime (6) (toliau - panaikintas sprendimas) Komisija nurodė, kad valstybės pagalba, kurią Prancūzijos Respublika suteikė bankui Crédit Mutuel, yra nesuderinama su vidaus rinka.
(15)
2002 m. sausio 15 d. sprendimas buvo panaikintas 2005 m. sausio 18 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu (7).
(16)
Komisija Pirmosios instancijos teismo sprendimo apeliacine tvarka neapskundė. Pagal SESV 266 straipsnio 1 dalį Komisija privalo imtis priemonių šiam sprendimui įvykdyti. Kalbant apie valstybės pagalbą tai reiškia, kad panaikinus sprendimą pradedama oficialaus tyrimo procedūra.
(17)
2006 m. birželio 7 d. sprendimu (8) (toliau - sprendimas išplėsti procedūrą) Komisija išplėtė oficialią tyrimo procedūrą ir paaiškino savo vertinimą, kad gali būti suteikta pagalba.
(18)
Prancūzija savo pastabas dėl sprendimo išplėsti procedūrą Komisijai pateikė 2006 m. rugsėjo 1 d. ir 2006 m. rugsėjo 7 d. raštais.
(19)
2006 m. rugsėjo 19 d. Europos Komisija gavo asociacijos Association des Victimes du Crédit Mutuel skundą.
(20)
2006 m. spalio 13 d. raštu Komisija gavo banko Crédit Mutuel pastabas.
(21)
2006 m. spalio 31 d. raštu Komisija banko Crédit Mutuel pastabas pateikė Prancūzijos institucijoms.
(22)
2006 m. rugsėjo 22 d. ir 2006 m. lapkričio 28 d. pateikus du papildomus Komisijos prašymus suteikti informaciją Prancūzija papildomas pastabas perdavė 2006 m. lapkričio 8 d. ir 2007 m. vasario 28 d. raštais.
(23)
2006 m. gruodžio 19 d. įvyko Komisijos susitikimas su Prancūzijos institucijomis, o 2007 m. sausio 15 d. - su banko Crédit Mutuel atstovais.
(24)
2007 m. gegužės 10 d. Komisija pagal EB sutarties 86 straipsnio 3 dalį (dabar SESV 106 straipsnio 3 dalis) kartu su EB sutarties 43 ir 49 straipsniais (dabar SESV 49 ir 56 straipsniai) priėmė sprendimą, pagal kurį Prancūzija turėjo panaikinti bankų Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne ir Banque Populaire specialiąsias teises (9): banko Crédit Mutuel specialiąją teisę platinti taupomąją knygelę Livret bleu bei bankų Caisses d’Épargne ir La Poste specialiąsias teises platinti taupomąją knygelę Livret A (10).
(25)
Kadangi Prancūzija per 2007 m. gegužės 10 d. sprendime nurodytą devynių mėnesių terminą specialiųjų teisių platinti taupomąsias knygeles Livret bleu ir Livret A nepanaikino, Komisija pradėjo EB sutarties 226 straipsnyje (dabar SESV 258 straipsnis) nurodytą pažeidimo tyrimo procedūrą ir 2008 m. birželio 5 d. Prancūzijai nusiuntė oficialų pranešimą dėl sprendimo nevykdymo.
(26)
2009 m. rugsėjo 19 d. Komisija Prancūzijos paprašė pateikti naują informaciją; Prancūzija ją pateikė 2009 m. spalio 13 d.
(27)
2009 m. spalio 8 d. Komisija nutraukė pažeidimo tyrimo procedūrą, nes Prancūzija, priėmusi 2009 m. sausio 1 d. reformą, pagal kurią taupomųjų knygelių Livret bleu ir Livret A platinimas liberalizuojamas (11), įvykdė įsipareigojimą panaikinti specialiąsias teises platinti šias taupomąsias knygeles (12).
(28)
2010 m. keletą klausimų bankui Crédit Mutuel Komisija pateikė elektroniniais laiškais, į kuriuos bankas taip pat atsakė elektroniniais laiškais.
(29)
Šiuo sprendimu pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (13), 13 straipsnį procedūra, susijusi su įgyvendinant Livret bleu mechanizmą suteikta galima pagalba, baigiama.
2. LIVRET BLEU MECHANIZMO APRAŠYMAS
2.1. Banko Crédit Mutuel aprašymas
(30)
Bankas Crédit Mutuel - tai decentralizuota bankų ir draudimo grupė, kurią sudaro nacionalinis filialų, turinčių kintamo kapitalo kooperatinių bendrovių statusą, tinklas. Crédit Mutuel veikla reglamentuojama 1947 m. rugsėjo 10 d. įstatymu, kuriuo nustatyti kooperacijos principai. Banko veikla organizuojama trimis lygmenimis: vietos, regionų ir nacionaliniu.
(31)
Grupė Crédit Mutuel (abi grupės dalys - Crédit Mutuel ir Crédit Industriel et Commercial (toliau - CIC) turi beveik 6 000 mažmeninės prekybos vietų, joje dirba daugiau negu 72 000 darbuotojų. Crédit Mutuel vietos filialai priklauso aštuoniolikai regioninių federacijų, kurios yra centrinio tinklo organo - konfederacijos Confédération nationale du Crédit Mutuel - narės. CIC sudaro šeši regioniniai bankai ir specializuotos patronuojamosios įmonės, veikiantys ir Prancūzijoje, ir tarptautiniu mastu.
(32)
Be to, grupę Crédit Mutuel valdo viena valdyba, vykdanti bendrą politiką. Grupė užtikrina vidaus finansinį solidarumą konfederacijoje, garantuojančioje regioninių federacijų likvidumą. Atsižvelgiant į konkurencijos teisę grupei būdingi vienos įmonės požymiai, nes ji turi vieną centriniu lygmeniu veikiantį sprendimų priėmimo organą.
2.2. Taupomosios knygelės Livret bleu aprašymas
(33)
Taupomoji knygelė Livret bleu buvo valstybės reglamentuojamas taupymo produktas, ją išskirtinėmis teisėmis platino Crédit Mutuel.
(34)
Šis taupymo produktas buvo iš dalies atleistas nuo mokesčių pagal Taisomąjį 1975 m. finansų įstatymą (14). Du trečdaliai indėlininkams mokamų palūkanų, skaičiuojamų nuo indėlių sumų, buvo neapmokestinami. Valstybė pagal taupomąją knygelę Livret bleu indėlininkų gaunamo bendrojo užmokesčio normą nustatė taip, kad atskaičius mokestį (15) grynojo užmokesčio norma sutapo su pagal visiškai neapmokestinamą taupomąją knygelę Livret A gaunamo grynojo užmokesčio norma.
(35)
Valstybės nustatyta pagal taupomąją knygelę Livret bleu gaunamo užmokesčio norma, indeksuojama pinigų rinkoje, buvo didesnė už infliaciją. Paskutinė pagal taupomąją knygelę Livret bleu gaunamo grynojo užmokesčio norma prieš panaikinant šį taupymo produktą pagal 2009 m. sausio 1 d. reformą (žr. 41 konstatuojamąją dalį) buvo 4 % (16). Didžiausia suma, kurią indėlininkai galėjo įnešti į taupomąją knygelę Livret bleu, - EUR. Taupomųjų knygelių Livret bleu santaupų suma nuo 13 mlrd. EUR (85 mlrd. FRF) 1991 m. padidėjo iki 22 mlrd. EUR 2008 m.
(36)
Dėl taupomosios knygelės Livret bleu ypatumų (lėšomis leidžiama naudotis nedelsiant, leidžiama įnešti sumas nuo 15 EUR, nėra išlaidų (visų pirma pradedant naudotis taupomąja knygele) ir pan.) buvo užtikrinamas didelis likvidumas. Be to, naudojantis Livret bleu buvo galima vykdyti tiesioginio debeto operacijas - mokėti mokesčius valstybei ar valstybės įmonėms, pavyzdžiui, EDF ar France Télécom. Todėl privatiems asmenims skirtas taupymo produktas Livret bleu tam tikrais aspektais buvo panašus į einamąją sąskaitą.
(37)
Bėgant laikui prievolės, susijusios su platinant Livret bleu surinktų lėšų naudojimu, kito.
(38)
Pirmiausia 50 % lėšų (1983 m. (17) ši dalis padidinta iki 65 % lėšų ir 80 % naujų surinktų lėšų) Crédit Mutuel privalėjo skirti visuotinės svarbos reikmėms (visų pirma vietos valdžios institucijoms ir kitoms viešosioms įstaigoms finansuoti), o likutį bankas galėjo naudoti savo nuožiūra (toliau - savo nuožiūra naudojamos lėšos).
(39)
Ši sistema iš esmės buvo pakeista 1991 m. rugsėjo 27 d. nutarimu (18), kuriuo taupomosios knygelės Livret bleu sistema suvienodinta su taupomosios knygelės Livret A sistema. Iš tikrųjų nuo tada, kai priimtas šis nutarimas, visas naujas santaupas kaupė įmonė Caisse des Dépôts et Consignation (toliau - CDC) (19), kaip kompensaciją Crédit Mutuel mokėjusi tarpininkavimo komisinius. Šie komisiniai, kurie iš pradžių sudarė 1,3 % Livret bleu santaupų, pervestų į CDC sąskaitą, 2005 m. sausio 1 d. buvo sumažinti iki 1,2 %, o 2005 m. lapkričio 1 d. - iki 1,1 %. Crédit Mutuel surinktas lėšas CDC daugiausia naudoja socialiniam būstui finansuoti.
(40)
Be to, iš esmės pakeitus sistemą esamos santaupų atsargos buvo laipsniškai perskirstytos (20). Nuo 1991 m. rugsėjo 27 d. nutarimo įsigaliojimo dienos iki 1999 m. pirmojo pusmečio pabaigos esamų visuotinės svarbos reikmėms skirtų lėšų ir savo nuožiūra naudojamų lėšų dalis buvo mažinama, kol visos santaupos pervestos į CDC sąskaitą.
Mlrd. FRF ir proc.
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
Vidutinės metinės santaupos
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
CDC kaupiamos lėšos
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Visuotinės svarbos reikmėms skirtos lėšos
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Savo nuožiūra naudojamos lėšos
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Šaltinis: Littlejohn Fraser
(41)
2009 m. sausio 1 d. įsigaliojo taupomųjų knygelių Livret A ir Livret bleu reforma, pagal kurią taupomąją knygelę Livret A galėjo platinti visi bankai ir buvo panaikinti knygelių Livret A ir Livret bleu skirtumai. Nuo 2009 m. sausio 1 d.Crédit Mutuel taupomoji knygelė Livret bleu yra tik kitu pavadinimu platinama taupomoji knygelė Livret A. Šią dieną taupomoji knygelė Livret bleu, taigi ir Crédit Mutuel išskirtinė teisė ją platinti, baigė galioti.
2.3. Priežasčių, dėl kurių pradėta ir išplėsta procedūra, aprašymas
(42)
Kaip nurodyta sprendime išplėsti procedūrą (21), Komisija pareiškė nuomonę, kad Prancūzija bankui Crédit Mutuel galėjo suteikti pagalbą mokėdama tarpininkavimo komisinius.
(43)
Pagal Teisingumo Teismo sprendimą Altmark kompensacijos už viešąsias paslaugas nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį, jeigu jos atitinka tam tikras bendrai vertinamas sąlygas, nurodytas 2003 m. liepos 24 d. Sprendime Altmark (22).
(44)
Savo sprendime išplėsti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę, kad ketvirtoji Sprendimo Altmark sąlyga gali būti neįgyvendinta, nes valstybė su viešąja paslauga susijusią užduotį rinkti indėlius, skirtus nuomojamam socialiniam būstui finansuoti, pavedė vykdyti ne geriausią pasiūlymą pateikusiam subjektui viešojo pirkimo tvarka, o vykdydama tiesiogines derybas su Crédit Mutuel - a priori tai nesuteikia jokios garantijos, kad bankui Crédit Mutuel mokami komisiniai nėra didesni negu gerai valdomos įmonės prašomi komisiniai. Be to, jos nuomone, Prancūzijos institucijos neįrodė, kad kompensacijos dydis buvo nustatytas remiantis bankų sektoriuje veikiančios gerai valdomos tipinės įmonės sąnaudomis. Iš tikrųjų siekiant įrodyti, kad kompensacijos dydis buvo nustatytas remiantis sąnaudų, kurias patirtų gerai valdoma įmonė, analize pagal Sprendimą Altmark, neužtenka pabrėžti, kaip tai daro Prancūzijos institucijos, kad Crédit Mutuel yra gerai valdoma įmonė.
(45)
Komisijos nuomone, tarpininkavimo komisiniai - tai valstybės ištekliai, kuriais gali būti suteiktas atrankinis pranašumas, kuriuo iškraipoma konkurencija ir daromas poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai, ir apie šiuos išteklius Komisijai nebuvo pranešta. Todėl tarpininkavimo komisiniai gali būti neteisėta pagalba.
(46)
Savo sprendime išplėsti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę, kad ši priemonė gali būti nesuderinama su EB sutarties 86 straipsnio 2 dalimi (dabar SESV 106 straipsnio 2 dalis) ir kad jokia EB sutarties 87 straipsnio 2 ir 3 dalyse (dabar SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalys) nurodyta leidžianti nukrypti nuostata veikiausiai nėra taikytina.
(47)
Iš tikrųjų Komisijai atrodė, kad pagal jos konsultanto atliktus skaičiavimus kompensacijos suma gali viršyti sumą, būtiną vykdant su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą (renkant nuomojamam socialiniam būstui skirtus indėlius) patirtoms sąnaudoms padengti, atsižvelgiant į susijusias pajamas ir pagrįstą pelną, gautus vykdant šį įsipareigojimą. Komisija priminė, kad į kompensacijos sumą turi būti įtraukta visa valstybės ar iš valstybės išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, ir apskaičiuodama kompensaciją atsižvelgė ne tik į grynąsias CDC kaupiamų indėlių rinkimo sąnaudas, bet ir į su visuotinės svarbos reikmėms skirtomis lėšomis ir savo nuožiūra naudojamomis lėšomis susijusias grynąsias pajamas (sąnaudas ar pelną). Komisijos konsultanto ataskaitoje nurodyta, kad 1991, 1992, 1993 ir 1998 m. Crédit Mutuel gavo kompensacijos permoką.
3. SKUNDO PATEIKĖJŲ ARGUMENTAI
(48)
Skundo pateikėjų argumentus Komisija išdėstė savo 1998 m. vasario 6 d. sprendime pradėti procedūrą pagal EB sutarties 88 straipsnio 2 dalį (dabar SESV 108 straipsnio 2 dalis). Vėliau perduotuose papildomuosiuose pranešimuose buvo pateikti tokie nauji argumentai.
(49)
PBA pranešime dėl Livret bleu„pigios prekės“ poveikio (jis atnaujintas 1999 m. vasario mėn. pabaigoje ir pateiktas Komisijai 1999 m. spalio mėn.) grynosios banko pajamos, gautos dėl Livret bleu„pigios prekės“ poveikio, buvo įvertintos 17 mlrd. FRF (2,6 mlrd. EUR) ir padaryta prielaida, kad 1986-1997 m. Crédit Mutuel užimamos visų rinkos segmentų dalys padidėjo vien todėl, kad buvo platinama Livret bleu.
(50)
2000 m. gegužės mėn. pateiktame įstaigos Caisse Nationale du Crédit Agricole atliktame tyrime išnagrinėta, kaip keitėsi Crédit Mutuel filialų skaičius. Pasirodo, kad bendras nuolat veikiančių filialų skaičius 1991-1994 m. sumažėjo, paskui laipsniškai didėjo ir 1998 m. pasiekė 1990 m. lygį. Filialų skaičius regionuose kito nevienodai: nuolat, paskui nenuolat veikiančių filialų mažėjo regionuose, kuriuose Crédit Mutuel anksčiau buvo įsteigęs daug filialų (Luaros krašte, Bretanėje, Elzase), o kituose regionuose jų daugėjo. Todėl gali būti, kad bankas Crédit Mutuel savo filialų skaičių sumažino kaimuose, kad padidintų miestuose. Atrodo, jog šiais duomenimis paneigiami Crédit Mutuel teiginiai, kad dešimtajame dešimtmetyje bankas privalėjo išlaikyti daug filialų kaimuose. Jais taip pat įrodoma, kad Crédit Mutuel pajėgia išlaikyti itin tankų filialų tinklą net ir panaikinus bet kokią valdžios institucijų kontrolę.
(51)
PBA Komisijai atsiuntė 1998 m. birželio 4 d. raštą, kuriame nurodoma, kad nuo CDC kaupiamų taupomosios knygelės Livret bleu santaupų imami 1,3 % komisiniai per dideli, nes įstaigos Caisses d’Épargne ir La Poste tuo pat metu iš CDC imdavo atitinkamai 1,20 % ir 1,50 % komisinius nuo taupomosios knygelės Livret A santaupų, kurias taip pat kaupė CDC. Kaip šiame rašte nurodė PBA, 1997 m. Prancūzijos institucijoms ji pasiūlė užtikrinti, kad taupomosios knygelės Livret bleu indėliai būtų renkami mokant tik 1 % komisinius, bet Vyriausybė į šį pasiūlymą neatsakė. Visų pirma PBA pabrėžė, kad 1998 m. balandžio mėn. parlamento nario R. Douyère pateiktoje Caisses d’épargne modernizavimo ataskaitoje nurodoma, kad renkant indėlius vidutinio Caisses d’épargne filialo, pavyzdžiui, Burgundijoje veikiančio Caisses d’épargne filialo, patiriamos sąnaudos yra lygios 0,96 % jo santaupų, ir kad nėra pagrindo tvirtinti, jog Crédit Mutuel valdymo sąnaudos yra didesnės.
(52)
PBA prašymu pateiktame 2000 m. rugpjūčio mėn. M. Glais vadovaujamos įmonės pranešime nurodomi statistiniai duomenys, susiję su konkurenciniu pranašumu, kuris dėl išskirtinės teisės platinti Livret bleu buvo suteiktas bankui Crédit Mutuel. Išnagrinėjus tam tikrus laikotarpius matyti, kad taupomosios knygelės Livret bleu indėlių santaupos ir kitų indėlių santaupos labai didėjo iki 1985-1987 m. įvykusių pokyčių. Vėliau namų ūkiams buvo suteikiama vis daugiau kreditų, o Crédit Mutuel išdavė daugiau kreditų negu jo pagrindiniai konkurentai. Todėl M. Glais vadovaujamos įmonės ekspertas padarė tokią išvadą: „Taigi atrodo, kad platinant taupomąją knygelę Livret bleu buvo pritraukta klientų, ir nuo devintojo dešimtmečio vidurio teigiamas poveikis atrodo nuolatinis, o indėliai nedidėja. Todėl nuo šio laikotarpio Crédit Mutuel plėtros strategija veikiausiai buvo pagrįsta iš pradžių pritrauktais klientais.“ Ekspertas, visų pirma remdamasis galimų ekonomikos sukrėtimų nuolatinio poveikio kintamiesiems veiklos rodikliams kriterijumi ir paprastos prašymų suteikti kreditus lygties modeliu, padarė išvadą, kad Crédit Mutuel veikla (daugiausia kredito veikla) neatrodo susijusi su vidutiniais bankų rinkos pokyčiais. Šį reiškinį ekspertas aiškina tuo, kad, pavyzdžiui, platinant taupomąją knygelę Livret bleu Crédit Mutuel klientai tapo lojalesni negu kitų bankų tinklų klientai.
(53)
Antrajame pranešime (2000 m. gruodžio mėn.) M. Glais vadovaujama įmonė pateikė naują ekonometrinį kiekvieno bankų tinklo klientų lojalumo tyrimą. Eksperto teigimu, šio tyrimo rezultatais pagrindžiama prielaida, kad Crédit Mutuel ir Caisses d’Épargne turi priemonių, leidžiančių daug geriau užtikrinti klientų lojalumą negu jį užtikrina kiti bankai. Tačiau negalima nustatyti, ar didesnis klientų lojalumas užtikrinamas platinant neapmokestinamą taupomąją knygelę, ar naudojantis tankiu filialų tinklu įvairiuose regionuose (dvi bendros šių tinklų priemonės).
(54)
Vykdant šią procedūrą skundo pateikėjai Komisijai taip pat pateikė papildomą pranešimą, kuriame nurodoma, kad privatizuojant banką CIC, kurį anksčiau valdė valstybinė draudimo grupė GAN, 1997 m. balandžio mėn. Crédit Mutuel jį galėjo nusipirkti, nes gavo su Livret bleu susijusią pagalbą, dėl kurios Crédit Mutuel užimama indėlių rinkos dalis nuo 2 % 1969 m. padidėjo iki beveik 6,9 % 1997 m. Skundo pateikėjų teigimu, dėl aptariamos pagalbos įmonės nuosavos lėšos labai padidėjo - nuo 650 mln. FRF (99 mln. EUR) 1974 m. iki 47,3 mlrd. FRF (7,2 mlrd. EUR) 1997 m.
(55)
Galiausiai 2006 m. rugsėjo 19 d. pateiktame asociacijos Association des Victimes du Crédit Mutuel skunde tik nurodoma, kad „valstybės santaupos eikvojamos privatiems ir komerciniams tikslams […] darant žalą indėlininkams ir Prancūzijos ekonomikai“, nepateikiant faktinių argumentų ar įrodymų, susijusių su galima neteisėta valstybės pagalba.
4. SUINTERESUOTŲJŲ TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(56)
Paskelbus 1998 m. vasario 6 d. sprendimą pradėti procedūrą Komisijai pastabas pateikė daug suinteresuotųjų trečiųjų šalių.
(57)
Kai kurie Crédit Mutuel konkurentai nurodė žalą, kurią, jų nuomone, jie patyrė bankui Crédit Mutuel suteikus išskirtinę teisę platinti taupomąją knygelę Livret bleu. Šie bankai daugiausia nurodė Livret bleu„pigios prekės“ poveikį, dėl kurio jie praranda į Crédit Mutuel pereinančius klientus, ir išreiškė pageidavimą, kad ši išskirtinė teisė būtų panaikinta. Tokias pastabas Komisijai atsiuntė šios įstaigos:
Banque Dupuy de Parseval,
Banque Natexis,
Banque de Picardie,
Banque Populaire de Bourgogne,
Banque Populaire Bretagne Atlantique,
Banque Populaire du Centre,
Banque Populaire Centre-Atlantique,
Banque Populaire de Champagne,
Banque Populaire de la Côte d’Azur,
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud,
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain,
Banque Populaire du Haut-Rhin,
Banque Populaire de La Loire,
Banque Populaire de Lorraine,
Banque Populaire de Lyon,
Banque Populaire du Midi,
Banque Populaire du Massif Central,
Banque Populaire de l’Ouest,
Banque Populaire Provençale et Corse,
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège,
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais,
Banque Populaire Savoisienne,
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg,
Banque Populaire du Sud-Ouest,
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron,
B.P.ROP Banque Populaire,
Banque de Savoie,
Crédit Commercial de France,
Crédit Commercial du Sud-Ouest,
Crédit Lyonnais,
Société Générale,
Union des Banques à Paris.
(58)
Be to, be 4 skyriuje pateiktų pastabų, kuriose išreiškiama parama bankui Crédit Mutuel, Komisijai savo pastabas pateikė šios Livret bleu mechanizmą palaikančios trečiosios šalys:
Dromo departamento parlamento narys gerb. Bertholet,
Šiaurės departamento generalinis patarėjas gerb. Blondel,
Tulūzos regioninio jaunimo informavimo centro (pranc. Centre régional Information Jeunesse de Toulouse) direktorius gerb. Cabot,
Montuel meras gerb. Cormorèche,
Šiaurės departamento generalinis patarėjas gerb. Cornelis,
Angulemo meras gerb. Chavannes,
Pajūrio Šarantos departamento parlamento narys gerb. Crépeau,
Pa de Kalė senatorius gerb. Debavelaere,
Brouckerque meras gerb. Decool,
Pa de Kalė senatorius gerb. Delevoye,
Šiaurės departamento parlamento narys gerb. Delnatte,
Šiaurės departamento parlamento narys gerb. Dolez,
asociacijos Association pour le droit à l’initiative économique regiono atstovas gerb. Ewald,
sąjungos Union départementale des associations familiales de Haute-Garonne atstovas gerb. Fronton,
Šiaurės departamento senatorius gerb. Foy,
įstaigos Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes prezidentas gerb. Galiègue,
Caestre merė gerb. Gournay,
Europos Parlamento narė gerb. Armelle Guinebertière,
Reno meras gerb. Hervé,
Pa de Kalė departamento kovos su mukoviscidoze komiteto pirmininkas gerb. Humez,
organizacijos Flandr’action prezidentė gerb. Ingelaere,
Parlamento narys ir Bordo meras gerb. Juppé,
asociacijos Animation et gestion d’organismes privés prezidentas gerb. Lapalu,
Šiaurės departamento parlamento narys gerb. Lazaro,
Kot d’Armoro generalinės tarybos pirmininkas gerb. Lebreton,
Cateau-Cambrésis meras gerb. Ledieu,
įstaigos Crédit Mutuel Nord direktorius gerb. Leleu,
Bresto miesto bendruomenės pirmininkas gerb. Maille,
Šiaurės-Pa de Kalė regiono patarėjas gerb. Masclet,
Ilio ir Vileno generalinės tarybos pirmininkas gerb. Méhaignerie,
Šiaurės-Pa de Kalė regiono patarėjas gerb. Mio,
asociacijos Association pour le droit à l’initiative économique prezidentė gerb. Novak,
Šiaurės-Pa de Kalė regiono patarėja gerb. Permuy,
Pa de Kalė generalinis patarėjas Albert Rivaux,
Bretanės regioninės tarybos pirmininkas gerb. de Rohan,
Ardešo generalinis patarėjas gerb. Valla,
Araso meras gerb. Vanlerenberghe,
Kambrė meras gerb. Villain,
Vandėjos parlamento narys gerb. de Villiers.
(59)
Didžioji dalis trečiųjų šalių pabrėžė Crédit Mutuel vaidmenį, visų pirma regionų lygmeniu, finansuojant socialinę ekonomiką, ypač ne pelno organizacijas. Jos taip pat pabrėžė Crédit Mutuel vaidmenį teikiant pagalbą mažiau pasiturintiems gyventojams, kurie sudaro didelę dalį banko klientų. Keli į vietos valdžios institucijas išrinkti asmenys pabrėžė su įmonių steigimu, darbo vietų kūrimu ir vietos iniciatyvų plėtojimu susijusį Crédit Mutuel vaidmenį, atliekamą veikiant kartu su vietos valdžios institucijomis. Kiti pareiškė nuomonę, kad Crédit Mutuel dėl savo decentralizuotos struktūros geriau tenkina vietos poreikius ir poreikį užtikrinti tvarų teritorijos vystymąsi negu centralizuotos įstaigos.
5. CRÉDIT MUTUEL PASTABOS
(60)
Crédit Mutuel kaltina Komisiją dėl to, kad byla nagrinėjama itin ilgai.
(61)
Be to, Crédit Mutuel teigimu, Pirmosios instancijos teismo sprendime ne tik nurodomas pagrindimo trūkumas, bet ir kritikuojami Komisijos argumentai, ir į šią kritiką, ypač dėl galimos kompensacijos permokos apskaičiavimo, nebuvo atsižvelgta sprendime išplėsti procedūrą. Šiuo klausimu Crédit Mutuel kaltina Komisiją, kad ji sudeda teigiamus metinius likučius iš jų neatimdama neigiamų metinių likučių, - tai neatitinka Bendrijos bendrosiose nuostatose dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (toliau - 2005 m. Bendrijos bendrosios nuostatos) (23) rekomenduojamo metodo.
(62)
Banko teigimu, tarpininkavimo komisiniai atitinka Sprendime Altmark nurodytas keturias sąlygas:
a)
dėl pirmosios sąlygos Crédit Mutuel pažymi, kad bankui yra pavestos vykdyti dvi visuotinės ekonominės svarbos paslaugos: išlaikyti daug filialų kaimuose siekiant teritorijos planavimo tikslų ir rinkti socialiniam būstui finansuoti skirtus indėlius. Aptardamas filialų išlaikymą kaimuose bankas prieštarauja Komisijos išvadai, kad Prancūzijos įstatymai ir kiti teisės aktai tebėra per daug neaiškūs, kad tokia užduotis bankui Crédit Mutuel būtų pavesta ir atitinkamai būtų įgyvendinta pirmoji Sprendimo Altmark sąlyga. Crédit Mutuel teigimu, Komisija šią išvadą padarė dėl to, kad šiais teisės aktais nebuvo nustatyti konkretūs įpareigojimai bankui Crédit Mutuel, nes teisės aktai taikomi visam bankų sektoriui. Crédit Mutuel taip pat mano, kad Komisija bando bankui nustatyti prievolę pateikti įrodymų, kad pirmoji Sprendimo Altmark sąlyga yra įgyvendinta, o tokia prievolė aptariamame sprendime nėra numatyta;
b)
dėl antrosios sąlygos Crédit Mutuel pabrėžia, kad tarpininkavimo komisiniai buvo nustatyti kartu numatant prievolę lėšas kaupti įmonėje CDC ir kad šių komisinių apskaičiavimo taisyklės nustatytos objektyviai ir skaidriai;
c)
dėl trečiosios sąlygos bankas mano, kad komisinių neužtenka lėšų rinkimo sąnaudoms padengti, nes vykdant su CDC kaupiamomis lėšomis susijusią veiklą visu 1991-2005 m. laikotarpiu gautas neigiamas likutis;
d)
Crédit Mutuel mano, kad ketvirtoji sąlyga taip pat yra įgyvendinta. Tarpininkavimo komisinių suma buvo nustatyta atsižvelgiant į Crédit Mutuel faktiškai patirtas sąnaudas, susijusias su Livret bleu platinimu. Crédit Mutuel yra gerai valdoma įmonė pagal Sprendimą Altmark, nes jos valdymo sąnaudos priskirtinos prie mažiausių. Be to, Komisija tai pripažino savo sprendime išplėsti procedūrą (24). Bankas mano, kad Komisija nepakankamai pagrindė priežastis, kodėl, jos nuomone, ši sąlyga neįgyvendinta.
(63)
Bet kokiu atveju Crédit Mutuel mano, kad priemonė yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį. Crédit Mutuel visų pirma kritikuoja sprendime išplėsti procedūrą pateiktą kompensacijos permokos apskaičiavimo metodą. Banko teigimu, Komisija visų pirma padarė skaičiavimo klaidų vertindama bendras pajamas pagal Livret bleu pelno (nuostolio) ataskaitą - įtraukė klaidingas savo konsultanto išvadas, nors buvo neišspręsti klausimai, dėl kurių nesutarė Komisijos konsultantas ir Crédit Mutuel konsultantas (25).
(64)
Be to, Crédit Mutuel nepritaria Komisijos taikytam metiniam metodui (t. y. tam, kad įtraukiamos tik metų, kuriais gauta kompensacijos permoka, sumos jų nekompensuojant metų, kuriais kompensacija buvo per maža, sumomis); banko nuomone, šis metodas neatitinka tam tikros teismų praktikos, panaikinto sprendimo ir, jo teigimu, 2005 m. Bendrijos bendrųjų nuostatų (26). Visam 1991-1998 m. laikotarpiui ir visam 1999 m. prasidedančiam laikotarpiui Komisija turėjo taikyti bendrąjį metodą (t. y. visas metų, kuriais gauta kompensacijos permoka, sumas kompensuoti metų, kuriais kompensacija buvo per maža, sumomis).
(65)
Be to, savo sprendime išplėsti procedūrą Komisija tinkamai neatsižvelgė į pagrįstą pelną. Pagrįstą pelną ji įvertino remdamasi reglamentuojamų nuosavų lėšų sąnaudomis, įvertintomis 6 %, nors šios sąnaudos yra analitinėje apskaitoje nurodyti mokesčiai, o ne marža. Komisija turėjo atsižvelgti į nuosavų lėšų grąžos normą, rekomenduotą įmonės Arthur Andersen (27). Be to, pagrįstą pelną ji apskaičiavo remdamasi trumpalaike baze, kuri negalioja nuo tada, kai visas santaupas pradėjo kaupti CDC, nes dėl šių santaupų nepatiriama jokių reglamentuojamų nuosavų lėšų sąnaudų. Crédit Mutuel pabrėžia, kad dėl Komisijos taikyto rodiklio bankas praranda bet kokią įprastą su Livret bleu susijusią maržą. Jo teigimu, bet kuris bankas turi turėti galimybę gauti įprastą maržą, net ir iš kaupiamų lėšų, dėl kurių nepatiriama jokių nuosavų lėšų sąnaudų pagal teisės aktuose pateikiamą siaurą mokumo santykio apibrėžtį.
(66)
Komisija taip pat tinkamai neatsižvelgė į sąnaudas, patirtas dėl kitos visuotinės svarbos užduoties, kurią, Crédit Mutuel nuomone, jis vykdo, - filialų išlaikymo kaimuose siekiant skatinti gyventojus taupyti visoje teritorijoje, suteikiant galimybę kuo daugiau gyventojų naudotis bankų paslaugomis.
(67)
Galiausiai Crédit Mutuel atmeta argumentą, kad gali būti daromas „pigios prekės“ poveikis. Jis primena, kad panaikintame sprendime Komisija pripažino, jog šis „pigios prekės“ poveikis oficialiai nebuvo įrodytas, ir mano, kad nuo tada nebuvo pateikta jokia nauja informacija.
(68)
Aptardamas procedūros klausimą Crédit Mutuel nurodo kelis Bendrijos teisės bendruosius principus, visų pirma teisėtų lūkesčių ir pagrįsto termino laikymosi principus, siekdamas atmesti galimybę susigrąžinti bet kokią galimą pagalbą.
6. PRANCŪZIJOS PASTABOS
(69)
Prancūzija mano, kad Sprendime Altmark nurodytos sąlygos yra įgyvendintos:
a)
aptardama pirmąją sąlygą ji pabrėžia, jog Komisija pripažino, kad bankui Crédit Mutuel buvo pavesta užduotis teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą - rinkti socialiniam būstui finansuoti skirtus indėlius. Ji primena, jog Komisija savo sprendime išplėsti procedūrą nurodė, kad filialų išlaikymas kaimuose siekiant teritorijos planavimo tikslų taip pat gali būti laikomas visuotinės ekonominės svarbos paslauga (28), bet nesutinka su sprendime išplėsti procedūrą Komisijos išdėstytais argumentais, kad pirmoji Sprendimo Altmark sąlyga neįgyvendinta, nes nėra nacionalinių įstatymų ar kitų nacionalinės teisės aktų, kuriais pakankamai aiškiai pavedama vykdyti užduotį pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį (29);
b)
dėl antrosios sąlygos Prancūzija mano, kad kompensacijos kriterijai buvo iš anksto objektyviai ir skaidriai nustatyti;
c)
dėl trečiosios sąlygos ji pabrėžia, kad kompensacijos suma (tarpininkavimo komisiniai) neviršijo sumos, būtinos sistemos sąnaudoms padengti, ir nurodo 1999-2005 m. analitinę Crédit Mutuel taupomosios knygelės Livret bleu pelno ir nuostolio ataskaitą;
d)
Prancūzijos teigimu, ketvirtoji sąlyga taip pat įgyvendinta, nes Crédit Mutuel valdymas atitinka būtinus veiksmingumo kriterijus (30).
(70)
Aptardama su pagalba susijusias sąlygas Prancūzija nurodo argumentus, pateiktus prieš panaikinant 2002 m. sprendimą:
a)
su valstybės ištekliais susijusi sąlyga nėra įgyvendinta, nes pelnas, kurį Crédit Mutuel gavo iš CDC nekaupiamų santaupų (savo nuožiūra naudojamų lėšų ir visuotinės svarbos reikmėms skirtų lėšų), yra susijęs su privačiomis lėšomis (indėlininkų indėlių lėšomis) ir juo valdžios institucijos nesinaudojo;
b)
poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai negalėjo būti daromas iki 1993 m. sausio 1 d., kai buvo baigta kurti bendroji bankų ir finansinės veiklos rinka priėmus 1989 m. gruodžio 15 d. Antrąją Tarybos direktyvą 89/646/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo ir iš dalies keičiančią Direktyvą 77/780/EEB (toliau - Antroji bankų direktyva) (31). Prancūzijos institucijų nuomone, nuo šios dienos Crédit Mutuel filialai veiklos užsienyje nevykdė, nes nebuvo priimtas Europos kooperatinės bendrovės statutas, ir dėl šios padėties kooperatyvo statusą turinčių bendrovių, tokių kaip Crédit Mutuel, tarptautinė plėtra buvo ribota. Be to, nerezidentams atidarytose Livret bleu sąskaitose buvo laikoma mažiau negu 0,1 % santaupų. Prancūzijos institucijos taip pat pareiškė nuomonę, kad užsienio bankai Prancūzijoje siekė užimti visiškai kitą rinką negu ta, kurią užėmė Crédit Mutule;
c)
tarpininkavimo komisiniai, kuriuos CDC bankui Crédit Mutuel mokėjo nuo kaupiamų Livret bleu santaupų, negali būti pagalba, o tik komisiniai už banko teikiamą paslaugą, kurių dydis - 1,3 % - pagal sutartį buvo nustatytas 1991 m. Prancūzijos institucijos pabrėžė, kad Livret bleu administravimo sąnaudos didelės, nes yra daug knygelių, kurių santaupos mažesnės negu 5 000 FRF (762 EUR). Siekdamos padaryti išvadą, kad ši komisinių suma visiškai pagrįsta, jos rėmėsi Crédit Mutuel analitine apskaita (parengta įvedus aptariamą priemonę). Prancūzijos institucijos pabrėžė, kad visa dėl Livret bleu banko Crédit Mutuel gauta nauda turėtų būti nagrinėjama atsižvelgiant į išlaidas, susijusias su visuotinės ekonominės svarbos tikslu. Šiuo klausimu jos atkreipė Komisijos dėmesį į tai, kad vis daugiau knygelės santaupų buvo skiriama visuotinės svarbos reikmėms finansuoti: 1975-1983 m. tam skirta 50 % Livret bleu santaupų, 1983-1991 m. ši dalis padidėjo iki 65 %, o 1998 m. - iki 100 % CDC kaupiamų santaupų;
d)
darant prielaidą, kad iš tikrųjų buvo suteikta pagalba, ši pagalba bet kokiu atveju būtų esama pagalba, nes Livret bleu schema įdiegta prieš liberalizuojant bankų rinką 1993 m. sausio 1 d. (šią dieną baigėsi Antrosios bankų direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas).
(71)
Savo 2001 m. spalio 26 d. pranešime Prancūzijos institucijos nurodo, kodėl pagalba bet kokiu atveju būtų suderinama su vidaus rinka pagal SESV 106 straipsnio 3 dalį, jeigu Komisija priemonę priskirtų pagalbai. Jos kaltina Komisiją, kad skaičiuodama bendras pajamas pagal Livret bleu pelno (nuostolio) ataskaitą ji padarė klaidų, nes nesilaikė Crédit Mutuel konsultanto rekomenduoto metodo (32). Jos taip pat pabrėžia, kad Komisija turi atsižvelgti į pagrįstą pelną, kurį jos vertina […] (33).
(72)
Be to, savo pastabose dėl sprendimo išplėsti procedūrą Prancūzijos institucijos kaltina Komisiją, kad ši laikėsi neteisingo požiūrio - metų, kuriais gauta kompensacijos permoka (1991, 1992, 1993 ir 1998 m.), sumų nekompensavo metų, kuriais kompensacija buvo per maža (1994-1997 m.), sumomis ir į sprendimo išplėsti procedūrą I priedą įtraukė visas savo konsultanto išvadas dėl trijų klausimų, kuriais Komisijos ir Prancūzijos nuomonės išsiskyrė. Prancūzija nurodė, kad visu 1999-2005 m. laikotarpiu Livret bleu sistemai skirta valstybės kompensacija buvo per maža. Todėl tarpininkavimo komisinių suma neviršijo sumos, būtinos Livret bleu platinimo sąnaudoms, nurodytoms Livret bleu analitinėje apskaitoje, kuri parengta kartu su Komisija (išskyrus du pakeitimus (34)) ir atitinka 1980 m. birželio 25 d. Komisijos direktyvos 80/723/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo ir dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse (35) reikalavimus, padengti. Prancūzija taip pat paaiškino, kad tarpininkavimo komisiniai neseniai sumažinti daugiausia tenkinant socialinį būstą finansuojančių subjektų poreikius (36).
(73)
Prancūzijos institucijos nurodo, kad galimos kompensacijos permokos grąžinimo mechanizmas taikomas nuo 1999 m.
(74)
Prancūzija taip pat paaiškino, kad Crédit Mutuel patyrė vieno mėnesio nelikvidumo riziką, o CDC - ilgesnę negu vieno mėnesio nelikvidumo riziką. Ji patikslino, kad apskaičiuojant mokumo atsargoms būtinų nuosavų lėšų poreikius rizikos koeficientas, susijęs su pagal taupomąją knygelę Livret bleu surinktomis sumomis, buvo lygus nuliui. Prancūzija nurodė, kad tenkinant Crédit Mutuel nuosavų lėšų poreikius rizikos koeficientas, susijęs ne su Livret bleu, o su kitais taupymo produktais ir kitais ištekliais, 1999-2005 m. buvo […]-[…] %. Prancūzijos institucijos pažymėjo, jog atsižvelgdamas į tai, kad Europos mokumo koeficientas taikomas netinkamai nuo tada, kai 1999 m. visos santaupos pradėtos kaupti įmonėje CDC, Crédit Mutuel, siekdamas apskaičiuoti su Livret bleu susijusį pagrįstą pelną, įtraukė pagal kitų taupymo produktų ir kitų išteklių sąnaudas nustatytas nuosavų lėšų sąnaudas, kartu jas sumažindamas (1999-2005 m. jos siekė […]-[…] %). Komisijos prašymu Prancūzija taip pat pateikė paaiškinimus dėl kompensacijos, susijusios su privalomo rezervo sudarymu Prancūzijos banke, dydžio.
7. VERTINIMAS
7.1. Esama pagalba
(75)
Sprendime išplėsti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę, kad vienintelė nagrinėjama priemonė, kuri gali būti pagalba, - tai bankui Crédit Mutuel CDC mokami tarpininkavimo komisiniai (37).
(76)
Pagalba, kuri gali būti suteikta mokant tarpininkavimo komisinius, pradėta taikyti 1991 m. rugsėjo 27 d. tos pačios dienos nutarimu ir šiame sprendime nagrinėjama iki 2009 m. sausio 1 d., kai buvo liberalizuotas taupomosios knygelės Livret A platinimas ir taupomoji knygelė Livret A suderinta su taupomąja knygele Livret bleu (38).
7.1.1. Sprendimo Altmark sąlygos nėra įgyvendintos
(77)
Pažymėtina, kad pagal Sprendimą Altmark (39) kompensacijos, mokamos už su viešąja paslauga susijusias užduotis, nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, jeigu yra įgyvendintos keturios bendrai vertinamos sąlygos.
(78)
Savo pastabose, pateiktose atsakant į sprendimą išplėsti procedūrą, Prancūzijos institucijos ir Crédit Mutuel nurodo, kad teikiamos dvi visuotinės ekonominės svarbos paslaugos - išlaikoma daug filialų kaimuose siekiant teritorijos planavimo tikslų ir renkami socialiniam būstui finansuoti skirti indėliai.
(79)
Tačiau net prieš įvedant aptariamą priemonę Crédit Mutuel nebebuvo taikoma jokia prievolė išlaikyti filialus kaimuose, nes 1987 m. panaikintas Bankų filialų atidarymo ir uždarymo įstatymas, o 1991 m. liepos 1 d. - kontrolės schema (kuri bankui Crédit Mutuel buvo palikta galioti 1987-1991 m.) (40). Be to, Prancūzijos institucijos ir Crédit Mutuel neprieštaravo sprendime išplėsti procedūrą pateiktai išvadai, kad „nuo 1991 m. [t. y. nuo 1991 m. liepos 1 d.] netaikomas joks teisės aktas, pagal kurį bankui Crédit Mutuel būtų pavesta vykdyti šio sprendimo 24 dalies iii punkte nurodytą užduotį [filialų išlaikymas kaimuose siekiant teritorijos planavimo tikslų], laikantis EB sutarties 86 straipsnio [dabar SESV 106 straipsnis]“ (41).
(80)
Todėl tai, ar Sprendimas Altmark yra taikomas, reikėtų tikrinti atsižvelgiant tik į užduotį rinkti socialiniam būstui finansuoti skirtus indėlius.
(81)
Komisija primena, kad valstybėms narėms suteikta didelė veiksmų laisvė nustatyti paslaugų, kurios gali būti laikomos visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis, pobūdį. Ji mano, kad nutarimais dėl Taisomojo 1975 m. finansų įstatymo (42) 9 straipsnio nuostatų taikymo ir dėl Taisomojo 1982 m. finansų įstatymo (43) 24 straipsnio nuostatų taikymo, visų pirma 1991 m. rugsėjo 27 d. nutarimu, bankui Crédit Mutuel aiškiai pavedama vykdyti užduotį rinkti lėšas, kurios turi būti pervedamos įmonei CDC suteikiant jai galimybę finansuoti socialinį būstą (užduotis nustatyta Statybos ir būsto kodekso R323-10 ir R331-14 straipsniuose). Komisija mano, kad Prancūzija, laikydama šią užduotį visuotinės ekonominės svarbos paslauga, akivaizdžios vertinimo klaidos nepadarė.
(82)
Ketvirtojoje Sprendimo Altmark sąlygoje nurodoma, kad, „kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, kiekvienu konkrečiu atveju nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, kuri leistų pasirinkti paraišką pateikusią organizaciją, galinčią teikti šias paslaugas mažiausiomis visuomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų analize, kurių tipinė įmonė, gerai valdoma […], kad galėtų atitikti būtinus viešosios paslaugos reikalavimus, būtų patyrusi vykdydama šias pareigas, atsižvelgiant į atitinkamas gaunamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu“ (44).
(83)
Komisija mano, kad atsižvelgiant į užduotį rinkti CDC kaupiamus indėlius, skirtus socialiniam būstui finansuoti, ketvirtoji sąlyga nėra įgyvendinta. Pažymėtina, kad valstybė šią užduotį pavedė vykdyti ne geriausią pasiūlymą pateikusiam subjektui viešojo pirkimo tvarka, o vykdydama tiesiogines derybas su Crédit Mutuel. Tarpininkavimo komisinių dydis nebuvo nustatytas remiantis gerai valdomos tipinės įmonės patirtomis sąnaudomis, susijusiomis su visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimu. Iš tikrųjų tarpininkavimo komisinių dydis - 1,3 % - negalėjo būti pagrįstas faktinėmis sąnaudomis, kurias Crédit Mutuel patyrė teikdamas visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, nes 1991 m. rugsėjo mėn. nebuvo tvarkoma atskira taupomosios knygelės Livret bleu apskaita, pagal kurią banko apskaitoje būtų galima nustatyti konkrečiai su Livret bleu susijusias nurodytas sąnaudas. Atskira Livret bleu apskaita buvo parengta praėjus keletui metų, o laikotarpio iki 1991 m. apskaita iš naujo parengta atgaline data. Todėl nėra informacijos, kad tarpininkavimo komisinių dydis nustatytas remiantis gerai valdomos tipinės įmonės, vykdančios aptariamą visuotinės svarbos užduotį, sąnaudomis. Prancūzijos institucijos pažymi, kad Crédit Mutuel apskritai yra gerai valdoma įmonė. Tačiau šio teiginio jos nepagrindžia faktiškai ir daugiausia mini sprendimo išplėsti procedūrą 13 konstatuojamąją dalį, kurioje Komisija tik nurodo 2004 m. Crédit Mutuel bendrus finansinius rezultatus (balanso dydį, grynąsias pajamas, pelno ir nuostolio santykį, nuosavas lėšas ir mokumo koeficientą). Bet kokiu atveju, jeigu valstybė narė kompensacijos dydį nustatė remdamasi gerai valdomos tipinės įmonės sąnaudų analize, visiškai neturėtų būti sunku tai įrodyti Komisijai ir jai išdėstyti taikytą metodiką, o Prancūzija šiuo atveju to nepadarė. Galiausiai tai, kad 2009 m. sausio 1 d. liberalizavus taupomųjų knygelių Livret A ir Livret bleu platinimą Crédit Mutuel tarpininkavimo komisiniai nuo 1,1 % sumažėjo iki 0,6 %, veikiausiai rodo, kad šie komisiniai buvo didesni negu tie, kurie būtų buvę nustatyti remiantis gerai valdomos tipinės įmonės, vykdančios tokią pat visuotinės svarbos užduotį, sąnaudomis.
(84)
Kadangi Sprendimo Altmark sąlygos vertinamos bendrai, užtenka neįgyvendinti vienos iš sąlygų, kad šis sprendimas nebūtų taikomas ir kad aptariama priemonė galėtų būti valstybės pagalba. Remiantis tuo, kas išdėstyta, pažymėtina, kad aptariama priemonė ketvirtosios Sprendimo Altmark sąlygos neatitinka. Todėl Sprendimas Altmark netaikomas ir reikėtų nagrinėti, ar priemonė iš tikrųjų yra valstybės pagalba (45) (46).
7.1.2. Su esama pagalba susijusios sąlygos yra įgyvendintos
(85)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nurodoma, kad valstybių arba iš valstybės išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuria, palaikant tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipoma arba gali būti iškraipyta konkurencija, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
7.1.2.1. Priskirtinumas valstybei ir valstybės ištekliams
(86)
Pagal valstybės ir Crédit Mutuel sutartį, kuria nustatomos 1991 m. rugsėjo 27 d. nutarimo įgyvendinimo taisyklės, įmonė CDC bankui Crédit Mutuel tarpininkavimo komisinius mokėjo kasmet (47). Tarpininkavimo komisinių sumą nustato valstybė siekdama kompensuoti su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus. Be to, CDC yra valstybės įmonė, kurios veiksmai priskirtini valstybei (48). Todėl priskirtinumo valstybei ir valstybės ištekliams sąlyga yra įgyvendinta.
7.1.2.2. Antrankinis pobūdis
(87)
Tarpininkavimo komisiniai buvo mokami tik bankui Crédit Mutuel kaip kompensacija už įmonėje CDC kaupiamų santaupų, skirtų socialiniam būstui finansuoti, rinkimą platinant taupomąją knygelę Livret bleu - išskirtinę teisę platinti šią knygelę turėjo Crédit Mutuel. Todėl ši priemonė buvo atrankinio pobūdžio.
7.1.2.3. Kadangi Sprendimo Altmark sąlygos netaikomos, atliekamas pranašumo, kuriuo iškraipoma konkurencija, tyrimas
(88)
Kadangi mokant tarpininkavimo komisinius valstybės ištekliai buvo pervedami tik bankui Crédit Mutuel, dėl šių komisinių banko konkurencinė padėtis pagerėjo, palyginti su jo konkurentais. Iš tikrųjų atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką tai, kad įmonės konkurencinė padėtis pagerėja gavus valstybės pagalbą, paprastai įrodo, kad iškraipoma konkurencija su kitomis panašios pagalbos negavusiomis įmonėmis (49).
7.1.2.4. Poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai
(89)
Be to, pagal nusistovėjusią teismų praktiką poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai daromas tuomet, kai pagalbą gavusi įmonė savo veiklą vykdo konkurencijai atvirame sektoriuje, kuriame vykdoma valstybių narių tarpusavio prekyba (50). Nuo 1979 m. užsienio bankų užimama rinkos dalis, susijusi su kredito veikla, siekė 8 % (4 % rinkos užėmė juridinio statuso neturintys filialai ir 4 % - Prancūzijos teisinį statusą turinčios patronuojamosios bendrovės), o su indėlių veikla susijusi šių bankų užimama rinkos dalis siekė 4,5 % (2 % rinkos užėmė juridinio statuso neturintys filialai ir 2,5 % - Prancūzijos teisinį statusą turinčios patronuojamosios bendrovės). Palyginti su visais užsienio bankais, Europos (ne Prancūzijos) bankai užėmė 50 % su kreditais susijusios rinkos ir 70 % su indėliais susijusios rinkos. Taigi nuo aštuntojo dešimtmečio Crédit Mutuel konkuravo su Prancūzijoje veikiančių užsienio bankų tinklais. Be to, bankuose laikomų likvidžių santaupų rinka, kurioje buvo naudojamos taupomosios knygelės Livret bleu, taip pat taupomosios knygelės Codevi, LEP, Livret jeune, CEL ir įprastų knygelių sąskaitos (51), atitinkamu laikotarpiu jau buvo atvira konkurencijai.
(90)
Todėl Komisija daro išvadą, kad keturios būtinos pagalbos sąlygos yra įgyvendintos.
7.1.2.5. Pagalbos priemonės neteisėtumas
(91)
Galiausiai pagalbos priemonė yra neteisėta, nes apie ją nepranešta Komisijai pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį ir ji buvo įgyvendinta po to, kai Prancūzijoje įsigaliojo Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartis.
(92)
Atsakydama į Prancūzijos institucijų argumentą, kad pagalba yra esama pagalba, nes ji patvirtinta iki 1993 m. sausio 1 d., kai baigėsi Antrosios bankų direktyvos perkėlimo į nacionalinę teisę terminas, Komisija pabrėžia, kad šios direktyvos tikslas - kredito įstaigų sektoriuje sukurti vidaus rinką užtikrinant įsisteigimo laisvę ir laisvę teikti paslaugas. Direktyva priimta ne dėl to, kad aptariama rinka nebuvo atvira konkurencijai prieš patvirtinant tarpininkavimo komisinius, bet tik dėl to, kad dar buvo tam tikrų kliūčių bankų sektoriuje užtikrinti įsisteigimo laisvę ir laisvę teikti paslaugas. 2007 m. gegužės 10 d. sprendime pažymima, kad taupomoji knygelė Livret bleu yra bankuose laikomų likvidžių santaupų rinkos dalis, - tai reiškia, kad atitinkamos veiklos sektorius yra atviras konkurencijai; jokiame sprendimo punkte nepatvirtinamas Prancūzijos institucijų argumentas, kad aptariamos veiklos sektorius konkurencijai buvo atvertas tik 1993 m. Tačiau sprendime nurodoma, kad rinka yra brandi (52).
7.2. Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
(93)
Kadangi aptariama priemonė yra valstybės pagalba, Komisija turi išnagrinėti šios priemonės suderinamumą su vidaus rinka.
(94)
Pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį „įmonėms, kurioms yra patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, […] Sutartyse nustatytos taisyklės, ypač konkurencijos taisyklės, yra taikomos, jei jų taikymas nei teisiškai, nei faktiškai netrukdo atlikti joms patikėtų specialių uždavinių. Prekybos plėtojimui neturi būti daroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Sąjungos interesams“.
(95)
Pagal Teisingumo Teismo praktiką, Komisijos praktiką ir 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas SESV 106 straipsnio 2 dalis reiškia, kad valstybės pagalba įmonei, kuriai pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, gali būti paskelbta suderinama su vidaus rinka, jeigu pagalbos priemonė atitinka šias sąlygas:
a)
teikiamai paslaugai būdingi visuotinės ekonominės svarbos paslaugos ypatumai;
b)
valstybė šią visuotinės ekonominės svarbos paslaugą įmonei faktiškai pavedė teikti vienu ar keliais oficialiais aktais;
c)
laikomasi būtinumo ir proporcingumo principų ir
d)
tarpusavio prekybos plėtojimui nedaromas toks poveikis, kuris prieštarautų Sąjungos interesams.
(96)
Dėl 81 konstatuojamojoje dalyje išdėstytų priežasčių a ir b sąlygos yra įgyvendintos.
(97)
Dėl d sąlygos Komisija neturi jokios informacijos, pagal kurią valstybių narių tarpusavio prekybai buvo daromas toks didelis poveikis, kad pagalba neatitiktų šios sąlygos. 2007 m. gegužės 10 d. sprendime visų pirma buvo prašoma panaikinti išskirtinę teisę platinti taupomąją knygelę Livret bleu, nes specialiosiomis teisėmis platinti Livret bleu buvo ribojama laisvė teikti paslaugas Bendrijoje (53). Tačiau negalima vertinti, kad tarpininkavimo komisiniai tarpusavio prekybos plėtojimui darė tokį poveikį, kuris prieštarautų Sąjungos interesams, jeigu jais nebuvo suteikta kompensacijos permoka kompensuojant su visuotinės svarbos paslauga susijusią užduotį, pavestą vykdyti bankui Crédit Mutuel.
(98)
Todėl toliau Komisija nagrinėja, ar laikomasi būtinumo ir proporcingumo principų, t. y. ar kompensacijos, kurią sudaro tarpininkavimo komisiniai, suma neviršijo sumos, būtinos vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus patirtoms sąnaudoms padengti, atsižvelgiant į susijusias pajamas ir pagrįstą pelną, gautus vykdant šiuos įsipareigojimus (54).
(99)
Tikrindama, ar negali būti suteikta kompensacijos permoka (žr. 7.2.5 skirsnį), Komisija taiko bendrąjį metodą (žr. 7.2.2 skirsnį) nagrinėdama laikotarpį nuo 1991 m. rugsėjo 27 d. (žr. 7.2.1 skirsnį) iki 2005 m. gruodžio 31 d. Ji atsižvelgia į visą su Livret bleu susijusią naudą, tačiau neįtraukia galimo „pigios prekės“ poveikio, kurio mastas negalėjo būti nustatytas (žr. 7.2.3 skirsnį). Yra įskaičiuojamas pagrįstas pelnas (žr. 7.2.4 skirsnį), taip pat susijęs ir su CDC kaupiamomis santaupomis.
7.2.1. Atitinkamo laikotarpio pradžia - 1991 m. rugsėjo 27 d.
(100)
Sprendime išplėsti procedūrą į su Livret bleu susijusias grynąsias pajamas, apskaičiuotas siekiant įvertinti, ar gali būti suteikta kompensacijos permoka, buvo įtrauktos visų 1991 m. pajamos (55). Kitaip tariant, grynosios pajamos, gautos iš savo nuožiūra naudojamų lėšų ir visuotinės svarbos reikmėms skirtų lėšų, buvo įskaičiuotos nuo 1991 m. sausio 1 d.
(101)
Kaip nurodyta 75 ir 76 konstatuojamosiose dalyse, šioje byloje nagrinėjama vienintelė priemonė yra tarpininkavimo komisiniai, kurių pagrindas nustatytas 1991 m. rugsėjo 27 d. - tą pačią dieną, kurią bankui Crédit Mutuel buvo pavesta savo santaupas kaupti įmonėje CDC, kad būtų finansuojamas socialinis būstas. Iki šios dienos nebuvo nei mokami tarpininkavimo komisiniai, nei įmonėje CDC kaupiamos santaupos. Todėl Komisija pagalbos proporcingumą turi pradėti vertinti nuo šios dienos.
(102)
Taigi su visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimu susijusios sąnaudos ir pajamos negali būti ankstesnės negu 1991 m. rugsėjo 27 d. Kitaip tariant, sąnaudas ir pajamas, susijusias su visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, finansuojamos taikant aptariamą pagalbos priemonę (mokant tarpininkavimo komisinius), teikimu, galima įskaičiuoti tik nuo tada, kai ši pagalba buvo įvesta. Todėl Komisija mano, kad sprendime išplėsti procedūrą buvo taikomas nenuoseklus metodas: pagalbos priemone laikomi tik 1991 m. rugsėjo 27 d. nustatyti tarpininkavimo komisiniai, bet toliau atsižvelgiama į 1991 m. sausio 1 d.-1991 m. rugsėjo 27 d. grynąsias pajamas, susijusias su taupomąja knygele Livret bleu.
(103)
Kadangi Crédit Mutuel gali pateikti tik metines grynąsias pajamas, susijusias su visuotinės svarbos reikmėms skirtomis lėšomis ir savo nuožiūra naudojamomis lėšomis, Komisija mano, kad vertinant 1991 m. reikėtų atsižvelgti tik į 1991 m. rugsėjo 27 d.-1991 m. gruodžio 31 d. grynąsias pajamas ir visų 1991 m. grynąsias pajamas įtraukti proporcingai atitinkamų dienų skaičiui, t. y. 96/365. 1991 m. iš CDC kaupiamų santaupų gautos grynosios pajamos gali būti įskaičiuojamos visos, nes, kaip nurodyta 101 konstatuojamojoje dalyje, šios santaupos CDC pradėtos kaupti po 1991 m. rugsėjo 27 d. ir iš esmės jokia šių pajamų dalis nepriskiriama 1991 m. sausio 1 d.-1991 m. rugsėjo 27 d. laikotarpiui.
7.2.2. Iki 2005 m. pabaigos taikytas bendrasis metodas ir vėliau taikytas metinis metodas
(104)
Sprendime išplėsti procedūrą Komisija rekomendavo taikyti metinį metodą, kad būtų įvertinta, ar gali būti suteikta kompensacijos permoka. Šis metodas taikomas pagal 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas ir skiriasi nuo anksčiau Komisijos taikytos praktikos. Iš tikrųjų kai prieš priimant 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas Komisija turėdavo vertinti, ar gali būti suteikta kompensacijos permoka, ji taikydavo metodą, kuris gali būti vadinamas bendruoju; pagal šį metodą metų, kuriais gauta kompensacijos permoka, sumos galėjo būti neribotai kompensuojamos metų, kuriais kompensacija buvo per maža, sumomis (56).
(105)
Pagal 2005 m. Bendrijos bendrųjų nuostatų 26 punktą pagalbai, apie kurią nepranešta, Komisija šias bendrąsias nuostatas taiko tuomet, jeigu pagalba suteikta Bendrijos bendrąsias nuostatas paskelbus Oficialiajame leidinyje; kitais atvejais ji taiko suteikiant pagalbą galiojusias nuostatas. Aptariama pagalba teikta kasmet (57) ir apie ją nebuvo pranešta. 2005 m. Bendrijos bendrosios nuostatos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbtos 2005 m. lapkričio 29 d. Todėl laikotarpiui iki 2006 m. reikėtų taikyti teikiant pagalbą galiojusias taisykles, o laikotarpiui nuo 2006 m. sausio 1 d. iki priemonės taikymo pabaigos 2008 m. gruodžio 31 d. - 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas.
(106)
2005 m. Bendrijos bendrosiose nuostatose rekomenduojama taikyti metinį metodą, nes galima kompensacijos permoka turi būti apskaičiuojama kasmet ir metinės kompensacijos permokos suma negali būti perkeliama į kitus metus, nebent ši suma viršija 10 % metinės kompensacijos sumos (58).
(107)
Tačiau kai prieš priimant 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas Komisija tikrindavo, ar įmonei nesuteikta kompensacijos už su viešąja paslauga susijusios užduoties vykdymą permoka, ji taikydavo bendrąjį metodą (žr. 104 konstatuojamąją dalį) (59).
(108)
Pagal bendrąjį metodą kiekvienų metų grynosios pajamos, kaupiamos pagal metus, yra diskontuojamos taikant kiekvienų metų sausio 1 d. Prancūzijai nustatomą orientacinę normą (60).
7.2.3. Nauda, į kurią atsižvelgiama
(109)
Pagal 2005 m. Bendrijos bendrųjų nuostatų 17 punkto pirmąjį sakinį „pajamos, į kurias atsižvelgiama, turi apimti bent visas pajamas, gautas teikiant bendros ekonominės svarbos paslaugas“. Todėl tikrinant, ar negali būti suteikta kompensacijos permoka, reikėtų atsižvelgti į tiriamu laikotarpiu gautas grynąsias pajamas, susijusias su visuotinės svarbos reikmėms skirtomis lėšomis ir savo nuožiūra naudojamomis lėšomis. Iš tikrųjų Komisija mano, kad šios pajamos - tai pajamos, kurias nuo 1991 m. rugsėjo 27 d. Prancūzija bankui Crédit Mutuel suteikė šiam teikiant visuotinės svarbos paslaugą (per įmonę CDC finansuojant socialinį būstą). Analitinėje apskaitoje šios lėšos susietos su konkrečiais ištekliais - indėliais, surinktais platinant taupomąją knygelę Livret bleu. Veikdamas konkurencinėmis rinkos sąlygomis (neturėdamas specialiosios teisės platinti neapmokestinamą taupymo produktą) Crédit Mutuel galbūt nebūtų galėjęs šių išteklių gauti tokiomis pat sąnaudomis, ir atitinkami ištekliai bei lėšos turi būti įskaičiuoti į pagal Livret bleu sistemą gautus bendrus finansus. Be to, Prancūzija, nurodžiusi nuo 1991 m. su šiomis lėšomis susijusias santaupas pervesti į CDC (61), tuo pati patvirtino, kad šios lėšos, Livret bleu sistema ir užduotis finansuoti socialinį būstą yra tarpusavyje susijusios. Kitaip tariant, 1991 m. rugsėjo 27 d. pavedusi bankui Crédit Mutuel teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą - rinkti įmonėje CDC kaupiamus indėlius, skirtus socialiniam būstui finansuoti, Prancūzija patvirtino, kad suteikia jam teisę platinti taupomąją knygelę Livret bleu. Todėl pajamos, gautos naudojant į taupomąsias knygeles Livret bleu įneštas lėšas, nuo šios dienos turi būti laikomos pajamomis, kurios bankui Crédit Mutuel suteiktos už visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimą.
(110)
Skundo pateikėjas ir kitos institucijos ar įstaigos (Konkurencijos taryba, parlamento narių ar mokslinių tyrimų įstaigų pranešimai (62)) mano, kad dėl išskirtinės teisės platinti taupomąją knygelę Livret bleu buvo daromas „pigios prekės“ poveikis suteikiant galimybę bankui Crédit Mutuel pritraukti klientus ir užtikrinti jų lojalumą - šiems klientams bankas ne tik platino taupomąją knygelę Livret bleu, bet ir pardavė kitus banko produktus. Sprendime išplėsti procedūrą Komisija neatmetė galimybės, kad platinant Livret bleu dėl „pigios prekės“ poveikio galėjo būti gauta netiesioginių pajamų (63), bet priminė, kad iki šiol tokių pajamų dydžio nebuvo galima nustatyti (64).
(111)
Baigdama nagrinėti šią bylą Komisija pažymi, kad, nors negalima atmesti „pigios prekės“ poveikio, remdamasi savo surinktais duomenimis šiuo atveju ji negali pakankamai patikimai nustatyti galimo „pigios prekės“ poveikio masto.
(112)
Skundo pateikėjų pateiktuose dokumentuose daroma prielaida, kad „pigios prekės“ poveikis yra, bet tai oficialiai neįrodoma ir juo labiau tiksliai neįvertinami finansiniai šio poveikio padariniai.
(113)
Aptardama M. Glais vadovaujamos įmonės tyrimus (žr. 52 ir 53 konstatuojamąsias dalis) Komisija pažymi, jog Crédit Mutuel gali teisėtai tvirtinti, kad šiuose statistikos tyrimuose nepateikiamas joks pagrįstas įrodymas dėl „pigios prekės“ poveikio, kurio mastą galima nustatyti.
(114)
Skundo pateikėjų pastabose buvo pateikti trys subjektyvūs vertinimai. Visų pirma atsižvelgdami į tai, kad kiti bankai taupomąją knygelę Livret bleu siūlė platinti už 1 % komisinius, skundo pateikėjai apytikslį „pigios prekės“ poveikio mastą įvertino apskaičiavę Crédit Mutuel gautų komisinių dydžio ir šios 1 % normos skirtumą, t. y. 0,3 % - apie 300 mln. FRF per metus. Tačiau niekaip negalima įrodyti, kad Crédit Mutuel konkurentai atitinkamu laikotarpiu šią užduotį tokiomis pat sąlygomis būtų galėję vykdyti už 1 % komisinius. Be to, pirmuoju argumentu ne įrodomas „pigios prekės“ poveikis, bet veikiau dar kartą pakartojama, kad Crédit Mutuel gavo kompensacijos permoką; kaip bus įrodyta, šios permokos bankas negavo. To, kad „pigios prekės“ poveikis atitinka tarpininkavimo komisinių ir mažiausių galimų komisinių, kuriuos Crédit Mutuel konkurentai siūlė imti už taupomosios knygelės Livret bleu platinimą, skirtumą, niekaip negalima įrodyti.
(115)
Pagal antrąjį skundo pateikėjų pasiūlytą metodą „pigios prekės“ poveikis vertinamas atsižvelgiant į Crédit Mutuel užimamų rinkos dalių augimą. Toks vertinimo metodas negali būti taikomas, nes jis pagrįstas jokiu objektyviu įrodymu nepatvirtintu teiginiu, kad rinkos dalys augo tik dėl taupomosios knygelės Livret bleu.
(116)
Trečiasis išskirtinės teisės platinti taupomąją knygelę Livret bleu vertinimas yra pagrįstas mokesčių pajamomis, prarastomis dėl taupomosios knygelės Livret bleu neapmokestinimo. Jeigu Crédit Mutuel būtų norėjęs platinti apmokestinamą taupomąją knygelę ir, neatsižvelgdamas į indėlininkų mokestinę padėtį, užtikrinti tokią pat grynąją grąžą kaip ir pagal taupomąją knygelę Livret bleu, banko faktiškai patirtų alternatyviųjų sąnaudų suma būtų lygi indėlininkų (galimai) sumokėtai sąlyginio mokesčio sumai. Skundo pateikėjų teigimu, turi būti vertinama, kad dėl 1991-1997 m. gautos bendros mokestinės 4,5 mlrd. FRF naudos Crédit Mutuel gavo tokiai pat sumai lygią naudą. Į šį argumentą negali būti atsižvelgiama, nes labai tikėtina, kad Crédit Mutuel taupomosios knygelės Livret bleu nebūtų platinęs tokiomis pat sąlygomis, jeigu būtų turėjęs patirti visas neapmokestinimo, kuris, be to, tiesiogiai naudingas visuomenės nariams, sąnaudas.
(117)
Aptariamą galimą naudą sunku įrodyti ir sunku nustatyti jos dydį. Tiesioginę ekonominę naudą, gautą platinant taupomąją knygelę Livret bleu, galima tiesiogiai įvertinti remiantis Livret bleu apskaita. Tačiau ekonominė nauda, gauta kitus produktus ar paslaugas pardavus dėl taupomosios knygelės Livret bleu lojaliais tapusiems klientams, būtų nustatoma pagal kitų tokių produktų analitinę apskaitą, jeigu iš karto būtų galima atskirti produktus, parduotus dėl taupomosios knygelės Livret bleu į banką Crédit Mutuel pritrauktiems ar lojaliais tapusiems klientams, ir produktus, parduotus dėl kitų priežasčių į Crédit Mutuel atėjusiems klientams, o to padaryti negalima. Dėl šių priežasčių Komisijos konsultantas galimo „pigios prekės“ poveikio negalėjo įvertinti pagal apskaitos metodą, taikomą siekiant įvertinti visą tiesioginę dėl Livret bleu gautą ekonominę naudą.
(118)
Sudėtingesni Komisijos konsultanto bandymai vertinti „pigios prekės“ poveikį buvo nesėkmingi. Todėl, Komisijos nuomone, tikrindama, ar negalėjo būti suteikta kompensacijos permoka, ji negali atsižvelgti į su „pigios prekės“ poveikiu susijusią galimą naudą.
7.2.4. Pagrįsto pelno apskaičiavimas
(119)
Tikrinant, ar įmonei, kuriai pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, nesuteikta kompensacijos permoka, reikėtų atsižvelgti į pagrįstą pelną (65). 2005 m. Bendrijos bendrosiose nuostatose nurodyta, kad „pagrįstas pelnas turėtų reikšti nuosavo kapitalo grąžos normą, atsižvelgiant į galimą riziką arba jos nebuvimą […]. Ši norma paprastai neturėtų viršyti tam sektoriui būdingos pastarųjų metų vidutinės normos“ (66).
(120)
Sprendime išplėsti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę (67), kad pagrįstas pelnas, gautas iš visuotinės svarbos reikmėms skirtų lėšų ir savo nuožiūra naudojamų lėšų, turi siekti vidutiniškai 6 % su šiomis lėšomis susijusių nuosavų lėšų. Ši kasmet kintanti norma, siekianti vidutiniškai 6 %, atitinka banko Crédit Mutuel iš pradžių nurodytą pelningumo normą: Crédit Mutuel kaip nuosavų lėšų sąnaudas buvo nurodęs aptariamais metais faktiškai paskirstytų dividendų sumą. Aptardama pagrįsto pelno įtraukimą tikrinant, ar negali būti suteikta kompensacijos permoka, Komisija pažymi, kad nagrinėdama savo nuožiūra naudojamas lėšas ir visuotinės svarbos reikmėms skirtas lėšas šiame sprendime ji nenutolsta nuo sprendime išplėsti procedūrą jau taikyto metodo, aprašyto 7.2.5 skyriuje.
(121)
Tačiau sprendime išplėsti procedūrą (68) Komisija pareiškė nuomonę, kad į šį pagrįstą pelną neturi būti įskaičiuojami CDC kaupiami indėliai, nes dėl šių indėlių nepatiriama jokių nuosavų lėšų sąnaudų pagal rizikos ribojimo teisės aktus, kadangi šiuos indėlius Crédit Mutuel ne investuoja, o tik perveda įmonei CDC. Atsižvelgiant į rizikos ribojimo taisykles kredito rizika, susijusi su CDC kaupiamomis santaupomis, yra laikoma lygia valstybės (Prancūzijos Respublikos) patiriamai rizikai, taigi rizikos koeficientas lygus nuliui, todėl nuosavų lėšų šiai rizikai padengti nereikia.
(122)
Neįtraukiant jokio pagrįsto pelno, susijusio su CDC kaupiamomis santaupomis, bendras pagrįstas pelnas (viena vertus, susijęs su visuotinės svarbos reikmėms skirtomis lėšomis ir savo nuožiūra naudojamomis lėšomis, kita vertus, susijęs su CDC kaupiamomis santaupomis) 1991-1999 m. mažėja ir visiškai išnyksta nuo 2000 m., kai 1999 m. visos santaupų atsargos pradėtos kaupti įmonėje CDC (69).
(123)
Prancūzijos institucijos savo 2006 m. rugsėjo 1 d. rašte, kuriame, atsakydamos į sprendimą išplėsti procedūrą, pateikė pastabas, patvirtino, kad reglamentuojamos nuosavos lėšos CDC kaupiamoms lėšoms nėra naudojamos. Tačiau, Prancūzijos institucijų teigimu, „atsižvelgdamas į tai, kad Europos mokumo koeficientas taikomas netinkamai nuo tada, kai 1999 m. visos santaupos pradėtos kaupti įmonėje CDC, Crédit Mutuel, siekdamas apskaičiuoti su Livret bleu susijusį pagrįstą pelną, [siūlo įtraukti] pagal kitų taupymo produktų ir kitų išteklių sąnaudas nustatytas nuosavų lėšų sąnaudas“. Komisija tokio metodo nelaiko tinkamu, nes pagal jį įmonėje CDC kaupiamoms lėšoms dirbtinai priskiriamas reglamentuojamo kapitalo poreikis, priklausantis nuo kito Crédit Mutuel turto, kuris visiškai nesusijęs su taupomąja knygele Livret bleu, kapitalo vidutinio poreikio.
(124)
Iš tikrųjų tai, kad nėra reglamentuojamų nuosavų lėšų poreikio, rodo, kad nėra rizikos patirti kredito nuostolį (taip yra CDC kaupiamų santaupų atveju). Dėl indėlių rinkimo CDC sąskaita veiklos taip pat nekyla likvidumo rizika (išskyrus mėnesinę riziką) ir brandžios veiklos pokyčių rizika, nes į CDC pervedama suma kiekvieną mėnesį yra tikslinama pagal indėlių pokytį ir įmonės CDC sumokėtos palūkanos tuojau pat pervedamos indėlininkams. Todėl akivaizdu, kad dėl šios visuotinės ekonominės svarbos paslaugos Crédit Mutuel kylanti rizika yra nedidelė. Tačiau kyla tam tikra kitų rūšių rizika, pavyzdžiui, operacinė rizika, ekonominė rizika (rizika, kad atlygis bus mažesnis negu patirtos sąnaudos), teisinė rizika ir rizika prarasti gerą vardą. Be to, vykdant kitą banko veiklą, pavyzdžiui, skirstant bendras lėšas, valdant turtą ar parduodant finansinius produktus (tokius kaip akcijos ir obligacijos), reglamentuojamos nuosavos lėšos nenaudojamos, tačiau ši veikla vis dėlto yra labai pelninga. Todėl reglamentuojamų nuosavų lėšų naudojimas, nustatomas pagal rizikos ribojimo taisykles, kurių konkretus tikslas jokiu būdu nėra įvertinti veiklos pelningumą, ir laukiamas veiklos pelnas tiesiogiai nėra susiję.
(125)
Tačiau reikia pažymėti, kad šiuo atveju, nors Komisija leidžia Crédit Mutuel nurodyti pagrįstą pelną, susijusį su dalimi CDC kaupiamų santaupų, ji pripažįsta, kad nustatant tinkamą šio pelno dydį atliekamas sudėtingas ekonominis vertinimas. Iš tikrųjų Livret bleu yra nestandartinis banko produktas, kuriam būdingi įvairūs taupymo produkto ir einamųjų sąskaitų ypatumai ir pagal kurį renkamas santaupas kaupia valdžios institucija. Todėl nėra produktų, kuriuos galima tiesiogiai palyginti ir kuriais remiantis būtų galima nurodyti su panašia veikla susijusį pagrįstą pelną.
(126)
Kadangi produkto, kurį galima tinkamai palyginti su Livret bleu, nėra, Komisija mano, kad šiuo atveju ji gali taikyti du rodiklius, leidžiančius įvertinti, ar su CDC kaupiamomis santaupomis susijęs konkretus pelnas gali būti laikomas pagrįstu. Šie du rodikliai yra tokie:
a)
Prancūzijos bankų sektoriaus pelno marža, t. y. pajamos iki apmokestinimo, padalytos iš apyvartos (šiuo atveju bankų apyvartą rodo jų veiklos pajamos). Taikant atitinkamo laikotarpio (nuo 1991 m. rugsėjo 27 d. iki 2008 m. pabaigos) Prancūzijos bankų sektoriaus rodiklius gaunama 23 % vidutinė metinė pelno marža;
b)
Prancūzijos bankų sektoriaus grąžos norma, t. y. pajamos iki apmokestinimo, padalytos iš turto sumos. Vidutinė metinė grąžos norma visu atitinkamu laikotarpiu yra 45 baziniai punktai (0,45 %).
(127)
Lentelėje (70) pateikiama 1993-2008 m. Prancūzijos bankų sektoriaus pelno marža ir grąžos norma (duomenų iki 1993 m. nėra).
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008 (72)
Pajamos iki apmokestinimo (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Veiklos pajamos (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Pelno marža
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Vidutinė pelno marža
22,8 %
Turtas (71)
Duomenų nėra
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Grąžos norma
Duomenų nėra
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Vidutinė grąžos norma
0,45 %
(128)
Norėdama apskaičiuoti Crédit Mutuel pelno maržą ir grąžos normą, susijusias su CDC kaupiamų indėlių rinkimo veikla, Komisija taiko šias vertes:
a)
nustatydama pelno maržos vardiklį įtraukia pajamų, gautų iš CDC kaupiamų indėlių rinkimo veiklos, sumą, t. y. metinę tarpininkavimo komisinių sumą;
b)
nustatydama grąžos normos vardiklį įtraukia įmonei CDC pervestų indėlių sumą;
c)
dėl skaitiklio, t. y. pajamų iki apmokestinimo, Komisija mano, kad kompensacijos permoka bankui Crédit Mutuel nebuvo suteikta vertinant, kad pagrįstas pelnas yra 4,2 % marža, susijusi su CDC kaupiamų indėlių rinkimo veikla, t. y. pajamos iki apmokestinimo, kurios sudaro 4,2 % iš CDC gautų tarpininkavimo komisinių (žr. 132 konstatuojamojoje dalyje pateiktą lentelę).
(129)
Dėl antrojo rodiklio (grąžos normos) Komisija pažymi, kad 5 bazinių punktų grąžos normą įtraukiant kaip su CDC kaupiamų indėlių rinkimo veikla susijusį pagrįstą pelną, t. y. įtraukiant pajamas iki apmokestinimo, lygias 0,05 % visos CDC pervestų indėlių sumos, matyti, kad administruodamas Livret bleu bankas Crédit Mutuel kompensacijos permokos atitinkamu laikotarpiu negavo.
(130)
Pagal 2005 m. Bendrijos bendrąsias nuostatas pagrįstas pelnas neturi viršyti tam sektoriui būdingos atitinkamo laikotarpio vidutinės normos. Leidžiama taikyti 4,2 % pelno marža yra mažesnė negu penktadalis bankų sektoriaus vidutinės pelno maržos (22,8 %). Kadangi, kaip nurodyta 124 konstatuojamojoje dalyje, CDC kaupiamų indėlių rinkimo veikla yra nelabai rizikinga, todėl jos grąža nedidelė, Komisija mano, kad 4,2 % pelno marža nėra akivaizdžiai per didelė ir šiuo atveju gali būti laikoma pagrįstu pelnu.
(131)
Komisija taip pat mano, kad įtraukiamas 5 bazinių punktų pelnas, susijęs su CDC kaupiamomis santaupomis, yra pagrįstas atsižvelgiant į atitinkamo laikotarpio Prancūzijos bankų sektoriaus vidutinę 45 bazinių punktų grąžos normą; tai nedidelis pelnas, kuriuo užtikrinama apsauga, ir jis šiuo atveju negali būti laikomas akivaizdžiai nepagrįstu. Be to, šis nedidelis pelnas tinkamai atspindi Crédit Mutuel patiriamą riziką, kuri susijusi su jo vykdoma CDC kaupiamų indėlių rinkimo veikla ir, kaip nurodyta 124 konstatuojamojoje dalyje, yra nedidelė.
7.2.5. Tikrinimas, ar nesuteikta kompensacijos permoka
(132)
Remdamasi išdėstytomis pastabomis Komisija patikrino, ar pagal 7.2.1-7.2.4 skirsniuose nurodytą metodą (73) nebuvo suteikta kompensacijos permoka; tikrinimo rezultatai pateikiami šioje lentelėje.
(mln. EUR)
KOMPENSACIJA
KOMPENSACIJOS PERMOKA ARBA PER MAŽA KOMPENSACIJA
Metai
Tarpininkavimo komisiniai
(metiniai)
Bendrasis metodas (74)
(iki 2005 m. pabaigos)
Metinis metodas (75)
(nuo 2006 m.)
1991 (1991 09 27-1991 12 31)
1,5
43,8
Netaikomas
(bendrasis metodas taikomas iki 2005 m., žr. 7.2.2 skirsnį)
1992
9,1
125,1
1993
16,8
184,0
1994
36,6
127,3
1995
59,5
114,5
1996
74,7
107,8
1997
82,3
88,4
1998
118,9
92,0
1999
188,9
98,3
2000
188,2
106,3
2001
181,9
91,3
2002
187,8
76,3
2003
197,7
61,2
2004
204,4
45,7
2005
196,7
15,0
2006
(…)
-39,1
2007
(…)
-24,3
2008
(…)
-6,1
(133)
Galima konstatuoti, kad 2005 m. pabaigoje kompensacijos permoka (15 mln. EUR) yra mažesnė negu 10 % 2005 m. kompensacijos (196,7 mln. EUR). Remiantis 2005 m. Bendrijos bendrųjų nuostatų 21 punktu ši suma gali būti perkelta į kitus metus. Pagal galutinius rezultatus 2008 m. pabaigoje yra gaunama -6,1 mln. EUR per maža kompensacija visu atitinkamu laikotarpiu.
(134)
Todėl Komisija gali daryti išvadą, kad kompensuojant visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, kuri bankui Crédit Mutuel buvo pavesta teikti nuo 1991 m. rugsėjo 27 d. iki 2008 m. pabaigos, kompensacijos permoka tarpininkavimo komisiniais jam nebuvo suteikta.
8. IŠVADA
(135)
Komisija pažymi, kad Prancūzijos Respublika aptariamą priemonę įgyvendino neteisėtai, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį. Tačiau pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį, nes valstybės sumokėta kompensacija neviršijo sumos, būtinos vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus patirtoms sąnaudoms padengti, atsižvelgiant į susijusias pajamas ir pagrįstą pelną, gautus vykdant šiuos įsipareigojimus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Prancūzijos Respublika bankui Crédit Mutuel suteikė pagal 1991 m. rugsėjo 27 d. nutarimą dėl Crédit Mutuel visuotinės svarbos reikmėms skirtų lėšų nustatymo, yra suderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. gegužės 24 d.