РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 387/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 19 април 2012 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета за Европейския фонд за рибарство по отношение на някои разпоредби относно финансовото управление за определени държави-членки, които изпитват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност или са застрашени от такива затруднения
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Безпрецедентната световна финансова криза и безпрецедентният икономически спад сериозно нарушиха икономическия растеж и финансовата стабилност и доведоха до силно влошаване на финансовите и икономическите условия в редица държави-членки. По-специално някои държави-членки изпитват сериозни затруднения или са застрашени от подобни затруднения, особено във връзка с проблеми, които се отнасят до техния икономически растеж и финансова стабилност и до влошаването на техния дефицит и дългови позиции, което се дължи на международната икономическа и финансова обстановка.
(2)
Въпреки че вече бяха предприети важни действия за намаляване на отрицателното въздействие на кризата, включително изменения на законодателната рамка, въздействието на финансовата криза върху реалната икономика, пазара на труда и гражданите се проявява в широк мащаб. Натискът върху националните финансови ресурси нараства и следва да бъдат предприети допълнителни мерки, за да се облекчи този натиск чрез максимално и оптимално използване на финансирането от Европейския фонд за рибарство.
(3)
В съответствие с член 122, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, с който се предвижда възможността за предоставяне на финансова помощ от Съюза на държава-членка, която изпитва трудности или е сериозно застрашена от тежки трудности, причинени от извънредни обстоятелства извън нейния контрол, с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета (3) бе създаден европейски механизъм за финансово стабилизиране с оглед запазването на финансовата стабилност на Съюза.
(4)
С Решение за изпълнение 2011/77/ЕС на Съвета (4) и Решение за изпълнение 2011/344/ЕС на Съвета (5) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Ирландия и Португалия.
(5)
Гърция вече изпитваше сериозни затруднения по отношение на финансовата си стабилност още преди влизането в сила на Регламент (ЕС) № 407/2010. Поради това не беше възможно финансовата помощ за Гърция да се предостави въз основа на посочения регламент.
(6)
Споразумението между кредиторите и кредитното споразумение за Гърция, подписани на 8 май 2010 г., влязоха в сила на 11 май 2010 г. Споразумението между кредиторите трябва да остане в сила и да продължи да поражда правно действие за тригодишен програмен период, докато има неизплатени суми в рамките на кредитното споразумение.
(7)
С Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (6) се предвижда Съветът да предоставя средносрочна финансова помощ в случаите, когато държава-членка, която не е приела еврото, изпитва затруднения или е сериозно застрашена от затруднения във връзка с платежния си баланс.
(8)
С Решение 2009/102/ЕО на Съвета (7), Решение 2009/290/ЕО на Съвета (8) и Решение 2009/459/ЕО на Съвета (9) такава финансова помощ от Съюза бе предоставена съответно на Унгария, Латвия и Румъния.
(9)
Срокът, за който финансовата помощ е предоставена на Ирландия, Унгария, Латвия, Португалия и Румъния, е определен в съответните решения на Съвета. Срокът, за който финансовата помощ беше предоставена на Унгария, изтече на 4 ноември 2010 г.
(10)
Срокът, за който финансовата помощ в рамките на Споразумението между кредиторите и Кредитното споразумение се предоставя на Гърция, е различен за всяка държава членка, участваща в тези инструменти.
(11)
Вследствие решението на Европейския съвет от 25 март 2011 г. финансовите министри на 17-те държави-членки от еврозоната подписаха Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност на 11 юли 2011 г. След решенията на държавните и правителствени ръкъводители на държавите от еврозоната от 21 юли и 9 декември 2011 г. Договорът беше изменен с цел подобряване ефективността на механизма и подписан на 2 февруари 2012 г. По силата на този договор Европейският механизъм за стабилност ще поеме до 2013 г. задачите, които понастоящем изпълняват Европейският инструмент за финансова стабилност и Европейският механизъм за финансово стабилизиране. Следователно този бъдещ механизъм следва вече да бъде взет под внимание в настоящия регламент.
(12)
В заключенията си от 23 и 24 юни 2011 г. Европейският съвет приветства намерението на Комисията да задълбочи полезното взаимодействие между програмата за отпускане на заем на Гърция и средствата на Съюза и подкрепи усилията за увеличаване на капацитета на Гърция за усвояване на средства от Съюза с цел да се стимулират растежът и заетостта, като се пренасочи вниманието към подобряване на конкурентоспособността и създаването на работни места. Наред с това Европейският съвет приветства и подкрепи подготовката, от страна на Комисията, заедно с държавите членки, на широкообхватна програма за техническа помощ за Гърция. Настоящият регламент допринася за тези усилия към увеличаване на взаимодействието.
(13)
С цел да се улесни управлението на финансирането от Съюза, да се ускори темпът на инвестициите в държавите-членки и регионите и да се увеличи въздействието на финансрането върху икономиката е необходимо да се позволи, в обосновани случаи, временно и без това да засяга програмния период 2014-2020 г., увеличаване на междинните плащания от Европейския фонд за рибарство за държави-членки със сериозни затруднения във връзка с финансовата стабилност и които са поискали да се възползват от тази мярка, водеща до съответно намаляване на националното участие, с размер, съответстващ на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране, приложима за всяка приоритетна ос. Поради временния характер на увеличението и с цел да се запазят първоначалните процентни ставки на съфинансиране като отправна точка за изчисляване на временно увеличените суми, промените, произтичащи от прилагането на механизма, не следва да бъдат отразени във финансовия план, включен в оперативните програми. Въпреки това, следва да бъде възможно оперативните програми да се актуализират с цел съсредоточаване на средствата за конкурентоспособност, растеж и заетост и привеждане на краткосрочните и дългосрочните цели в съответствие с намалението на наличното общо финансиране.
(14)
Държава членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва да предостави цялата информация, необходима на Комисията за установяване въз основа на данните относно макроикономическото и фискалното положение на въпросната държава членка, че не са налични средства за националното участие. Искането следва също да показва, че е необходимо увеличаване на плащанията в резултат на предоставянето на дерогацията с цел гарантиране на трайното изпълнение на оперативните програми, и че проблемите с капацитета за усвояване продължават да съществуват, въпреки че се използват максималните тавани, които се прилагат за процентните ставки на съфинансиране, определени в член 53, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1198/2006 на Съвета (10).
(15)
Държавата членка, която отправя искане до Комисията за ползване на дерогация по настоящия регламент, следва също така да се позове на съответното решение на Съвета или на друг правен акт, съгласно който тя отговаря на критериите за ползване на дерогацията. Необходимо е Комисията да разполага с подходящ период от време, започващ от подаването на искането на държавата членка, през който да провери точността на подадената информация и да повдигне възражение. С цел дерогацията да бъде ефективна и оперативна, следва да съществува презумпцията, че подобно искане е основателно, ако Комисията не повдигне никакво възражение. В случай че Комисията повдигне възражение във връзка с искането на държавата членка, Комисията следва посредством акт за изпълнение да приеме решение за това, като посочи основанията.
(16)
Правилата за изчисляване на междинните плащания и за плащането на окончателното салдо за оперативните програми през периода, през който държавите-членки получават финансова помощ от Съюза за преодоляване на сериозни затруднения относно финансовата им стабилност, следва да бъдат съответно преразгледани.
(17)
Необходимо е да се гарантира, че държавите членки, които ползват временно увеличение на междинните плащания в съответствие с настоящия регламент, докладват надлежно относно използването на увеличените суми, които са им предоставени.
(18)
След края на периода на предоставяне на финансова помощ може да се окаже необходимо при оценките, извършвани в съответствие с член 18, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1198/2006, наред с останалото, да се провери дали намаляването на националното съфинансиране не води до значителни отклонения от първоначално поставените цели. Тези оценки могат да доведат до преразглеждане на оперативната програма.
(19)
Тъй като безпрецедентната криза, засягаща международните финансови пазари, и безпрецедентният икономическият спад, които сериозно нарушиха финансовата стабилност на редица държави-членки, изискват бърза реакция в отговор на въздействието им върху икономиката като цяло, настоящият регламент следва да влезе в сила възможно най-скоро. Предвид извънредните обстоятелства в съответните държави членки, той следва да се прилага с обратно действие, считано от бюджетната 2010 година или от датата, на която финансовата помощ е била предоставена в зависимост от състоянието на държава членка, подала искането, за периодите, през които държавите-членки са получили финансова помощ от Съюза или от други държави-членки от еврозоната, за да преодоляват сериозни затруднения във връзка с финансовата си стабилност.
(20)
Когато е предвидено временно увеличение на междинните плащания, то следва също така да се разглежда в контекста на бюджетните ограничения, пред които са изправени всички държави членки, и тези бюджетни ограничения следва да намерят подходящо отражение в общия бюджет на Европейския съюз. В допълнение, тъй като основната цел на механизма е да се преодолеят конкретни текущи затруднения, неговото прилагане следва да бъде ограничено във времето. Следователно механизмът следва да започне да се прилага от 1 януари 2010 г. и следва да действа за ограничен срок до 31 декември 2013 г.
(21)
Поради това Регламент (ЕО) № 1198/2006 следва да бъде съответно изменен,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1198/2006 се изменя, както следва:
1)
Членове 76 и 77 се заменят със следното:
„Член 76
Правила за изчисляване на междинни плащания
1. Междинните плащания се изчисляват, като към публичното финансиране, декларирано в отчета за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по приоритетни оси и цели „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се приложи процентът на съфинансиране, определен в текущия план за финансиране за всяка приоритетна ос и всяка цел.
2. Чрез дерогация от параграф 1, в отговор на конкретно и добре обосновано искане от държавата-членка, дадено междинно плащане е сумата на платената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на приоритетната ос и на целта. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в отчета за разходите.
3. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на дадена държава-членка междинните плащания се увеличават с размер, който съответства на десет процентни пункта над процентната ставка на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите публични разходи, новодекларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, който се подава през периода, през който дадената държава-членка отговаря на едно от следните условия:
а)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Регламент (ЕС) № 407/2010 на Съвета от 11 май 2010 г. за създаване на европейски механизъм за финансово стабилизиране (11) или - преди влизането в сила на посочения регламент - от други държави-членки от еврозоната;
б)
предоставя ѝ се средносрочна финансова подкрепа в съответствие с Регламент (ЕО) № 332/2002 на Съвета от 18 февруари 2002 г. за установяване на механизъм, осигуряващ средносрочна финансова подкрепа за платежния баланс на държавите-членки (12);
в)
предоставя ѝ се финансова помощ в съответствие с Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност, подписан на 2 февруари 2012 г.
4. За изчисляване на междинните плащания, подадени след като държавата-членка вече не се възползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
За целите на член 79, параграф 1 обаче тези суми се вземат предвид.
5. Увеличените междинни плащания, произтичащи от прилагането на параграф 3, се предоставят във възможно най-кратък срок на управителния орган и се използват само за плащания, свързани с изпълнението на оперативната програма.
6. В контекста на годишните доклади в съответствие с член 67, параграф 1, държавите членки предоставят на Комисията подходяща информация относно използването на дерогацията, посочена в параграф 3 от настоящия член, като показват по какъв начин увеличеният размер на помощта е допринесъл за насърчаване на конкурентоспособността, растежа и работните места в съответната държава членка. Тази информация се взема предвид от Комисията при изготвянето на годишния доклад, предвиден в член 68, параграф 1.
Член 77
Правила за изчисляване на плащането на окончателното салдо
1. Плащането на окончателното салдо се ограничава до една от следните две суми, в зависимост от това коя е по-малка:
а)
сумата, изчислена, като към публичното финансиране, декларирано в окончателния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращия орган с разбивка по всяка приоритетна ос и всяка цел „Сближаване“/„извън цел „Сближаване“, се прилага процентната ставка на съфинансиране, определена в текущия план за финансиране за тази приоритетна ос и тази цел;
б)
сумата на изплатената помощ от Съюза или сумата, дължима за плащане към бенефициерите по отношение на всяка приоритетна ос и на всяка цел. Тази сума трябва да бъде посочена от държавата-членка в последния отчет за разходите, сертифициран от сертифициращ орган по отношения на всяка приоритетна ос и за всяка цел.
2. Чрез дерогация от член 53, параграф 3, по искане на държава-членка плащането на окончателното салдо се увеличава с размер, който съответства на десет процентни пункта над процента на съфинансиране за всяка приоритетна ос, но без да се надвишават 100 %, и който се прилага за сумата на допустимите разходи, последно декларирани във всеки сертифициран отчет за разходите, подаден през периода, през който дадената държава-членка отговаря на еднo от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. За целите на изчисляване на плащането на окончателното салдо след като държавата-членка престане да се ползва от финансовата помощ от Съюза, посочена в член 76, параграф 3, Комисията не взема предвид увеличените суми, изплатени съгласно посочения параграф.
2)
Вмъква се следният член:
„Член 77а
Ограничаване на участието на Съюза в рамките на междинни плащания и плащането на окончателното салдо
1. Без да се засягат разпоредбите на член 76, параграф 3 и член 77, параграф 2, участието на Съюза посредством междинни плащания и плащания на окончателното салдо не може да надвишава публичното участие и максималния размер на помощта от ЕФР за всяка приоритетна ос и всяка цел, както са определени в решението на Комисията за одобряване на оперативната програма.
2. Дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, се предоставя от Комисията при писмено искане от държава членка, която отговаря на едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в). Искането се представя до 17 юли 2012 г. или в рамките на два месеца, считано от датата, на която въпросната държава членка изпълни едно от условията, предвидени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в).
3. В искането си до Комисията държавата членка обосновава необходимостта от дерогацията, посочена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, като предоставя информацията, необходима, за да се установи, че:
а)
не са налични средства за националното участие, чрез данни относно нейното макроикономическо и фискално положение;
б)
увеличаването на плащанията, посочени в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, е необходимо, за да се продължи изпълнението на оперативните програми;
в)
проблемът продължава да съществува дори ако се използват максималните тавани, приложими за процентите на съфинансиране по член 53, параграф 3;
г)
отговаря на едно от условията, посочени в член 76, параграф 3, букви а), б) и в), което се обосновава посредством позоваване на решение на Съвета или друг правен акт, както и конкретната дата, считано от която финансовата помощ е била предоставена на държавата членка.
Комисията проверява дали подадената информация обосновава предоставянето на дерогация. Комисията може да повдигне възражение във връзка с тази информация в рамките на 30 дни, считано от деня на подаване на искането. Ако Комисията реши да повдигне възражение относно искането на дадената държава членка, тя приема решение за това посредством акт за изпълнение и посочва мотивите си.
Ако Комисията не повдигне възражение относно искането на държавата членка, искането се счита за основателно.
4. В искането си държавата членка също така подробно описва как възнамерява да използва дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, и представя информация относно допълнителните мерки, предвидени с цел съсредоточаване на средства за конкурентоспособност, растеж и заетост, включително по целесъобразност за промяна на оперативните програми.
5. Дерогацията, предвидена в член 76, параграф 3 и в член 77, параграф 2, не се прилага за отчети за разходи, подадени след 31 декември 2013 г.“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
За следните държави-членки обаче той се прилага с обратно действие:
а)
за Ирландия, Гърция и Португалия, считано от деня, в който финансовата помощ е предоставена на тези държави членки в съответствие с член 76, параграф 3;
б)
за Унгария, Латвия и Румъния - считано от 1 януари 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 19 април 2012 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 387/2012
2012 m. balandžio 19 d.
kuriuo iš dalies keičiamos tam tikros Tarybos reglamento (EB) Nr. 1198/2006 dėl Europos žuvininkystės fondo nuostatos, susijusios su tam tikrų valstybių narių, kurios turi didelių finansinio stabilumo sunkumų arba kurioms gresia tokie sunkumai, finansų valdymu
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 43 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
perdavus teisėkūros procedūra priimamo akto projektą nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
beprecedentė pasaulinė finansų krizė ir beprecedentis ekonomikos nuosmukis labai pakenkė ekonomikos augimui bei finansiniam stabilumui ir labai pablogino kelių valstybių narių finansinę ir ekonominę padėtį. Tam tikros valstybės narės turi didelių sunkumų arba joms gresia dideli sunkumai; visų pirma joms kyla ekonomikos augimo ir finansinio stabilumo problemų, blogėja jų deficito ir skolos būklė, o tą lemia tarptautinė ekonominė ir finansų aplinka;
(2)
nors neigiamiems krizės padariniams švelninti jau imtasi svarbių priemonių, įskaitant teisės aktų sistemos pakeitimus, finansų krizės poveikis realiajai ekonomikai, darbo rinkai ir piliečiams yra labai juntamas. Spaudimas nacionaliniams finansiniams ištekliams vis didėja, todėl turėtų būti imtasi tolesnių veiksmų tam spaudimui mažinti maksimaliai ir optimaliai panaudojant Europos žuvininkystės fondo lėšas;
(3)
remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 122 straipsnio 2 dalimi, kuria numatoma galimybė Sąjungos finansinę paramą suteikti valstybei narei, kuri patiria sunkumų arba kuriai gresia dideli sunkumai dėl, inter alia, išimtinių jos nekontroliuojamų aplinkybių, Tarybos reglamentu (ES) Nr. 407/2010 (3) buvo nustatyta Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė, siekiant išsaugoti Sąjungos finansinį stabilumą;
(4)
Tarybos įgyvendinimo sprendimais 2011/77/ES (4) ir 2011/344/ES (5) tokia Sąjungos finansinė parama atitinkamai suteikta Airijai ir Portugalijai;
(5)
Graikija jau turėjo didelių finansinio stabilumo sunkumų prieš įsigaliojant Reglamentui (ES) Nr. 407/2010. Todėl finansinė parama Graikijai negalėjo būti grindžiama tuo reglamentu;
(6)
2010 m. gegužės 8 d. pasirašytas Kreditorių susitarimas ir Susitarimas dėl paskolos Graikijai įsigaliojo 2010 m. gegužės 11 d. Kreditorių susitarimas lieka visas galioti trejų metų programos laikotarpiu, kol yra pagal Susitarimą dėl paskolos priemonės mokėtinų sumų;
(7)
2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo (6) nustatyta, kad Taryba turi suteikti savitarpio pagalbą, jei euro neįsivedusi valstybė narė susiduria su mokėjimų balanso sunkumais ar jai kyla didelė mokėjimų balanso sunkumų grėsmė;
(8)
tokia Sąjungos finansinė parama suteikta Vengrijai, Latvijai ir Rumunijai atitinkamai Tarybos sprendimais 2009/102/EB (7), 2009/290/EB (8) ir 2009/459/EB (9);
(9)
laikotarpis, kuriuo Airija, Vengrija, Latvija, Portugalija ir Rumunija gali gauti finansinę paramą, nustatytas atitinkamuose Tarybos sprendimuose. Finansinės paramos Vengrijai laikotarpis baigėsi 2010 m. lapkričio 4 d.;
(10)
laikotarpis, kuriuo Graikija gali gauti finansinę paramą pagal Kreditorių susitarimą ir Susitarimą dėl paskolos, yra skirtingas, atsižvelgiant į kiekvieną tose priemonėse dalyvaujančią valstybę narę;
(11)
priėmus 2011 m. kovo 25 d. Europos Vadovų Tarybos sprendimą, septyniolikos euro zonos valstybių narių finansų ministrai 2011 m. liepos 11 d. pasirašė Europos stabilumo mechanizmo kūrimo sutartį. Priėmus euro zonos valstybių ir Vyriausybių vadovų 2011 m. liepos 21 d. ir gruodžio 9 d. sprendimus, sutartis buvo iš dalies pakeista, siekiant pagerinti mechanizmo veiksmingumą, ir pasirašyta 2012 m. vasario 2 d. Pagal šią sutartį ne vėliau kaip 2013 m. Europos stabilumo mechanizmui bus perduotos dabartinės Europos finansinio stabilumo fondo ir Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonės užduotys. Todėl šiame reglamente jau reikėtų atsižvelgti į šį būsimą mechanizmą;
(12)
savo 2011 m. birželio 23 ir 24 d. išvadose Europos Vadovų Taryba palankiai įvertino Komisijos ketinimą didinti sąveiką tarp Graikijai skirtos paskolų programos ir Sąjungos fondų ir parėmė pastangas didinti Graikijos pajėgumą panaudoti Sąjungos lėšas, kad būtų skatinamas augimas ir užimtumas, dėmesį vėl skiriant konkurencingumo didinimui ir darbo vietų kūrimui. Be to, ji palankiai įvertino ir parėmė tai, kad Komisija kartu su valstybėmis narėmis parengė išsamią techninės paramos Graikijai programą. Šiuo reglamentu prisidedama prie tokių sąveikos stiprinimo pastangų;
(13)
siekiant palengvinti Sąjungos finansavimo valdymą, padėti spartinti investicijas valstybėse narėse ir regionuose ir didinti finansavimo poveikį ekonomikai, būtina leisti pagrįstais atvejais, laikinai ir nedarant poveikio 2014-2020 m. programavimo laikotarpiui tarpinius mokėjimus iš Europos žuvininkystės fondo padidinti suma, kuri atitiktų kiekvienos prioritetinės krypties taikomos bendro finansavimo normos padidinimą dešimčia procentinių punktų, valstybėms narėms, kurios patiria didelių finansinio stabilumo sunkumų ir kurios paprašė pasinaudoti šia priemone, atitinkamai sumažinant nacionalinį įnašą. Atsižvelgiant į laikiną to padidinimo pobūdį ir siekiant išlaikyti pirmines bendro finansavimo normas, kuriomis remiantis būtų apskaičiuojamos laikinai padidintos sumos, dėl mechanizmo taikymo atsiradę pokyčiai neturėtų būti atspindėti į veiksmų programas įtrauktame finansiniame plane. Tačiau turėtų būti suteikta galimybė veiksmų programas atnaujinti siekiant sutelkti lėšas konkurencingumo, augimo ir užimtumo sritims ir suderinti jų tikslinius rodiklius ir tikslus su galimo viso finansavimo sumažinimu;
(14)
valstybė narė, pateikdama Komisijai prašymą pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata pagal šį reglamentą, turėtų pateikti visą informaciją, reikalingą, kad Komisija galėtų pagal valstybės narės makroekonominės ir fiskalinės padėties duomenis nustatyti, jog nėra išteklių nacionaliniam įnašui finansuoti. Ji taip pat turėtų įrodyti, kad su nukrypti leidžiančios nuostatos taikymu susijęs mokėjimų padidinimas būtinas siekiant užtikrinti veiksmų programų įgyvendinimo tęstinumą ir kad lėšų panaudojimo pajėgumo problemos neišsprendžiamos net jei naudojamos didžiausios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1198/2006 (10) 53 straipsnio 3 dalyje nustatytos bendro finansavimo normoms taikomos viršutinės ribos;
(15)
valstybė narė, pateikdama Komisijai prašymą pasinaudoti nukrypti leidžiančia nuostata pagal šį reglamentą, taip pat turėtų pateikti nuorodą į atitinkamą Tarybos sprendimą arba kitą teisės aktą, pagal kurį ji atitinka nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo reikalavimus. Būtina suteikti Komisijai tinkamos trukmės laikotarpį nuo valstybės narės prašymo pateikimo dienos, kad Komisija galėtų patikrinti, ar pateikta informacija yra teisinga, ir pareikšti prieštaravimą. Tam, kad nukrypti leidžianti nuostata būtų veiksminga ir veiktų, turėtų būti remiamasi prezumpcija, kad toks prašymas pagrįstas, jei Komisija nepareiškia prieštaravimo. Jei Komisija pareiškia prieštaravimą dėl valstybės narės prašymo, Komisija įgyvendinimo aktais turėtų priimti atitinkamą sprendimą ir nurodyti priežastis;
(16)
reikėtų atitinkamai peržiūrėti tarpinių mokėjimų ir galutinio likučio mokėjimų apskaičiavimo taisykles, taikomas veiksmų programoms laikotarpiu, kuriuo valstybės narės gauna Sąjungos finansinę paramą dideliems finansinio stabilumo sunkumams įveikti;
(17)
būtina užtikrinti, kad būtų tinkamai teikiamos ataskaitos dėl to, kaip naudojamos padidintos sumos, kurias gali gauti laikinu tarpinių mokėjimų padidinimu pagal šį reglamentą besinaudojančios valstybės narės;
(18)
pasibaigus finansinės paramos teikimo laikotarpiui, pagal Reglamento (EB) Nr. 1198/2006 18 straipsnio 2 dalies nuostatas atliekant vertinimus galėtų prireikti įvertinti, inter alia, ar dėl sumažėjusios nacionalinės bendro finansavimo dalies iš esmės nukrypstama nuo pirminių tikslų. Atlikus tokius vertinimus veiksmų programa gali būti peržiūrėta;
(19)
kadangi dėl beprecedentės krizės, darančios neigiamą poveikį tarptautinėms finansų rinkoms, ir dėl beprecedenčio ekonomikos nuosmukio, kurie gerokai pakenkė kelių valstybių narių finansiniam stabilumui, reikia imtis skubių veiksmų, kad būtų neutralizuotas poveikis visai ekonomikai, šis reglamentas turėtų įsigalioti kuo greičiau. Atsižvelgiant į atitinkamų valstybių narių išimtines aplinkybes, jis turėtų būti taikomas atgaline data, pradedant nuo 2010 biudžetinių metų arba nuo tos dienos, kurią buvo galima gauti finansinę paramą, atsižvelgiant į prašančios valstybės narės padėtį, ir taikomas laikotarpiams, kuriais valstybės narės gavo Sąjungos arba kitų euro zonos valstybių narių finansinę paramą dideliems savo finansinio stabilumo sunkumams įveikti;
(20)
jei numatomas laikinas tarpinių mokėjimų padidinimas, tą laikiną padidinimą reikėtų svarstyti atsižvelgiant ir į visoms valstybėms narėms aktualius biudžeto apribojimus, o tie biudžeto apribojimai turėtų būti tinkamai atspindėti Europos Sąjungos bendrajame biudžete. Be to, kadangi pagrindinis šio mechanizmo tikslas yra įveikti konkrečius esamus sunkumus, jo taikymas turėtų būti ribotas laiko atžvilgiu. Todėl mechanizmas turėtų būti pradėtas taikyti 2010 m. sausio 1 d. ir jis turėtų veikti ribotą laikotarpį iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
(21)
todėl Reglamentas (EB) Nr. 1198/2006 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 1198/2006 iš dalies keičiamas taip:
1)
76 ir 77 straipsniai pakeičiami taip:
„76 straipsnis
Tarpinių mokėjimų apskaičiavimo taisyklės
1. Tarpiniai mokėjimai apskaičiuojami tvirtinančios institucijos patvirtintoje išlaidų ataskaitoje pagal kiekvieną prioritetinę kryptį ir pagal kiekvieną konvergencijos/ne konvergencijos tikslą deklaruotam valstybės finansiniam įnašui taikant bendro finansavimo normą, nustatytą tai prioritetinei krypčiai ir tam tikslui pagal galiojantį finansavimo planą.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, valstybei narei pateikus konkretų ir tinkamai pagrįstą prašymą tarpinis mokėjimas apskaičiuojamas kaip Sąjungos paramos suma, sumokėta ar mokėtina paramos gavėjams pagal prioritetinę kryptį ir tikslą. Šią sumą valstybė narė turi nurodyti išlaidų ataskaitoje.
3. Nukrypstant nuo 53 straipsnio 3 dalies, valstybės narės prašymu tarpiniai mokėjimai padidinami suma, atitinkančia kiekvienos prioritetinės krypties esamos bendro finansavimo normos padidinimą dešimčia procentinių punktų (neviršijant 100 %), kuri turi būti taikoma reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų sumai, naujai deklaruotai kiekvienoje patvirtintoje išlaidų ataskaitoje, pateiktoje laikotarpiu, kuriuo valstybė narė atitinka vieną iš šių sąlygų:
a)
finansinė parama jai teikiama pagal 2010 m. gegužės 11 d. Tarybos reglamentą (ES) Nr. 407/2010, kuriuo nustatoma Europos finansinės padėties stabilizavimo priemonė (11), arba jai teikiama kitų euro zonos valstybių narių prieš įsigaliojant tam reglamentui;
b)
vidutinės trukmės finansinė parama jai teikiama pagal 2002 m. vasario 18 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 332/2002 dėl priemonės, teikiančios vidutinės trukmės finansinę pagalbą valstybių narių mokėjimų balansams, sukūrimo (12);
c)
finansinė parama jai teikiama pagal 2012 m. vasario 2 d. pasirašytą Europos stabilumo mechanizmo kūrimo sutartį.
4. Skaičiuodama tarpinius mokėjimus po to, kai valstybė narė nustoja naudotis 3 dalyje nurodyta Sąjungos finansine parama, Komisija neatsižvelgia į padidintas sumas, išmokėtas pagal tą dalį.
Tačiau į tas sumas atsižvelgiama taikant 79 straipsnio 1 dalį.
5. Galimybė panaudoti taikant 3 dalį padidintus tarpinius mokėjimus per kuo trumpesnį laikotarpį suteikiama valdymo institucijai ir jie naudojami tik mokėjimams įgyvendinant veiksmų programą vykdyti.
6. Teikdamos metines ataskaitas pagal 67 straipsnio 1 dalį valstybės narės pateikia Komisijai tinkamą informaciją apie šio straipsnio 3 dalyje nurodytos nukrypti leidžiančios nuostatos naudojimą, iš kurios matyti, kaip padidinta paramos suma atitinkamoje valstybėje narėje buvo naudinga skatinant konkurencingumą, augimą ir darbo vietų kūrimą. Į šią informaciją Komisija atsižvelgia rengdama 68 straipsnio 1 dalyje numatytą metinę ataskaitą.
77 straipsnis
Likučio mokėjimų apskaičiavimo taisyklės
1. Likučio mokėjimų suma yra mažesnioji iš šių dviejų sumų:
a)
suma, apskaičiuota tvirtinančios institucijos patvirtintoje galutinėje išlaidų ataskaitoje pagal kiekvieną prioritetinę kryptį ir pagal kiekvieną konvergencijos/ne konvergencijos tikslą deklaruotam valstybės finansiniam įnašui taikant bendro finansavimo normą, nustatytą tai prioritetinei krypčiai ir tam tikslui pagal galiojantį finansavimo planą;
b)
Sąjungos paramos suma, sumokėta ar mokėtina paramos gavėjams pagal kiekvieną prioritetinę kryptį ir kiekvieną tikslą. Šią sumą valstybė narė turi nurodyti tvirtinančios institucijos patvirtintoje galutinėje kiekvienos prioritetinės krypties ir kiekvieno tikslo išlaidų ataskaitoje.
2. Nukrypstant nuo 53 straipsnio 3 dalies, valstybės narės prašymu galutinio likučio mokėjimai padidinami suma, atitinkančia kiekvienos prioritetinės krypties taikytinos bendro finansavimo normos padidinimą dešimčia procentinių punktų (neviršijant 100 %), kuri turi būti taikoma reikalavimus atitinkančių viešųjų išlaidų sumai, naujai deklaruotai kiekvienoje patvirtintoje išlaidų ataskaitoje, pateiktoje laikotarpiu, kuriuo valstybė narė atitinka vieną iš 76 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose nustatytų sąlygų.
3. Skaičiuodama galutinio likučio mokėjimą po to, kai valstybė narė nustoja naudotis 76 straipsnio 3 dalyje nurodyta Sąjungos finansine parama, Komisija neatsižvelgia į padidintas sumas, išmokėtas pagal tą dalį.
2)
įterpiamas šis straipsnis:
„77a straipsnis
Sąjungos įnašo - tarpinių mokėjimų ir likučio mokėjimų - riba
1. Neatsižvelgiant į 76 straipsnio 3 dalį ir 77 straipsnio 2 dalį, Sąjungos įnašas tarpiniais mokėjimais ir galutinio likučio mokėjimais neviršija valstybės įnašo ir didžiausios EŽF paramos sumos kiekvienai prioritetinei krypčiai ir tikslui, kaip nustatyta veiksmų programą patvirtinančiame Komisijos sprendime.
2. Komisija suteikia leidimą taikyti 76 straipsnio 3 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje nurodytą nukrypti leidžiančią nuostatą valstybei narei, atitinkančiai vieną iš 76 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose nustatytų sąlygų, pateikus raštišką prašymą. Tas prašymas pateikiamas ne vėliau kaip 2012 m. liepos 17 d. arba per du mėnesius nuo dienos, kurią valstybė narė atitinka vieną iš 76 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose nustatytų sąlygų.
3. Komisijai pateiktame prašyme valstybė narė pagrindžia 76 straipsnio 3 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje nurodytos nukrypti leidžiančios nuostatos būtinybę pateikdama informaciją, reikalingą nustatant:
a)
kad nėra išteklių nacionaliniam įnašui finansuoti pagal jos makroekonominės ir fiskalinės padėties duomenis;
b)
kad padidinti mokėjimus, kaip nurodyta 76 straipsnio 3 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje, reikia siekiant užtikrinti veiksmų programų įgyvendinimo tęstinumą;
c)
kad problemos neišsprendžiamos net jei naudojamos didžiausios 53 straipsnio 3 dalyje numatytos bendro finansavimo normoms taikomos viršutinės ribos;
d)
kad tenkinama viena iš sąlygų, nurodytų 76 straipsnio 3 dalies a, b ir c punktuose, pagrindžiant tai nuoroda į Tarybos sprendimą arba kitą teisės aktą ir nurodant konkrečią datą, nuo kurios valstybė narė galėjo gauti finansinę paramą.
Komisija patikrina, ar pateikta informacija pagrindžia leidimą taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą. Per 30 dienų nuo prašymo pateikimo dienos Komisija pareiškia prieštaravimus dėl tos informacijos. Jei Komisija nusprendžia pareikšti prieštaravimą dėl valstybės narės prašymo, ji įgyvendinimo aktais priima atitinkamą sprendimą ir nurodo priežastis.
Jei Komisija nepareiškia prieštaravimo dėl valstybės narės prašymo, tas prašymas laikomas pagrįstu.
4. Be to, valstybės narės prašyme išsamiai aprašomas numatomas 76 straipsnio 3 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos naudojimas ir pateikiama informacija apie papildomas priemones, numatytas siekiant sutelkti lėšas konkurencingumo, augimo ir užimtumo sritims, be kita ko, jeigu reikia, iš dalies keičiant veiksmų programas.
5. 76 straipsnio 3 dalyje ir 77 straipsnio 2 dalyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata netaikoma po 2013 m. gruodžio 31 d. pateiktoms išlaidų ataskaitoms.“
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Tačiau šioms valstybėms narėms jis taikomas atgaline data:
a)
Airijai, Graikijai ir Portugalijai nuo tos dienos, kada toms valstybėms narėms pagal 76 straipsnio 3 dalį buvo suteikta finansinė parama;
b)
Vengrijai, Latvijai ir Rumunijai nuo 2010 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2012 m. balandžio 19 d.