РЕШЕНИЕ № 661/2010/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
относно насоките на Съюза за развитието а трансевропейската транспортна мрежа
(преработена версия)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 172, първа алинея от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Решение № 1692/96/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 юли 1996 г. относно общностните насоки за развитието на трансевропейска транспортна мрежа (3) е било неколкократно съществено изменяно (4). Поради необходимостта от по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посоченото решение следва да бъде преработено.
(2)
Изграждането и развитието на трансевропейските мрежи допринасят за постигането на основни цели на Съюза като например доброто функциониране на вътрешния пазар и засилването на икономическото и социално сближаване.
(3)
Изграждането и развитието на трансевропейски мрежи в областта на транспорта на цялата територия на Съюза имат също така за специфична цел да осигурят трайна мобилност на пътници и товари при най-добри социални, екологични и безопасни условия, както и да обединят всички видове транспорт, като отчитат сравнителните предимства на всеки един от тях. Развитието на трансевропейските мрежи може да има като последица създаването на работни места.
(4)
Увеличаването на трафика, и в частност нарастващият дял на тежкотоварните превозни средства, води до повишена натовареност и до по-голям брой стеснени участъци по коридорите на международния транспорт. Следователно, за да се гарантира международната мобилност на стоките и на хората, е необходимо да се подобри капацитетът на трансевропейската транспортна мрежа.
(5)
Плаването на кратки разстояния може, inter alia, да облекчи натовареността на вътрешните пътища.
(6)
Интеграцията на мрежите на европейско равнище може да се развива само постепенно, въз основа на свързването на различни видове транспорт с цел по-доброто използване на предимствата, присъщи на всеки един от тях.
(7)
Наличието на свързващи точки, включително морски пристанища, вътрешни пристанища и интермодални терминали, е предварително условие за интегрирането на различни видове транспорт в мултимодална мрежа.
(8)
Тъй като целите на предлаганото действие, а именно определяне на основните насоки и приоритети в областта на трансевропейските транспортни мрежи, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно, поради необходимостта от координиране на целите, могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящото решение не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(9)
Необходимо е да се набележат проекти от общ интерес, които допринасят за постигане на тези цели и съответстват на приоритетите на действието, които са установени по този начин. Следва да се вземат под внимание само проекти, които са потенциално икономически жизнеспособни.
(10)
Необходимо е приоритетните проекти да се обявят за проекти от европейски интерес, да се съсредоточи финансирането от Съюза върху тези проекти и да се въведат механизми за насърчаване на координацията между държавите-членки с цел улесняването на изпълнението на проектите съгласно желаните графици.
(11)
В съответствие с член 170 от Договора за функционирането на Европейския съюз политиката в областта на трансевропейските мрежи следва да допринесе за засилването на икономическото и социалното сближаване в Съюза. За постигането на тази цел следва да се търси максимална съгласуваност между насоките на Съюза в областта на трансевропейските мрежи и програмирането на наличните финансови инструменти на равнището на Съюза.
(12)
Последващата оценка на приоритетните проекти следва да улесни бъдещото преразглеждане на насоките и на списъка на приоритетните проекти и следва да допринесе за подобряването на методите на предварителна оценка, които вече се използват в държавите-членки.
(13)
Разрешение за някои публични и частни проекти, които вероятно биха имали сериозно въздействие върху околната среда, следва да се дава само след предварителна оценка на това потенциално въздействие при спазване на действащите правила на Съюза.
(14)
Изискванията, свързани с опазването на околната среда, следва да бъдат включени в определянето и прилагането на политиката на Съюза относно трансевропейските мрежи в съответствие с член 11 от Договора за функционирането на Европейския съюз. Това налага насърчаването на приоритетно развитието на инфраструктурите при тези видове транспорт, които вредят най-малко на околната среда, а именно железопътния, морския транспорт на къси разстояния вътрешното корабоплаване.
(15)
Оценката на въздействието върху околната среда съгласно Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 г. относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (5) следва да се прилага в бъдеще за всички планове и програми, които водят до проекти от общ интерес. Финансирането на транспортните инфраструктури следва да бъде подчинено също така на спазването на разпоредбите на разпоредбите на Съюза в областта на околната среда, и по-специално на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (6), на Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазването на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (7) и на Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно опазването на дивите птици (кодифицирана версия) (8).
(16)
В рамките на общата цел, чиято същност е да гарантира устойчива мобилност на хората и стоките, следва да се приложат механизми за поддържане на развитието на морски магистрали между държавите-членки, за да се намали натовареността на шосетата и/или да се подобри достъпът до периферните или островните държави и региони. Установяването на такива механизми, допълнени, inter alia, от тръжни процедури, следва да бъде прозрачно, да отговаря на потребностите и не следва по никакъв начин да накърнява правилата на Съюза в областта на конкуренцията и на обществените поръчки.
(17)
За да се подобри рентабилността на инвестициите и да се улесни тяхното съгласуване и структурирането им във финансов пакет, може да се окаже необходимо засилването на сътрудничеството между държавите, участващи в проекти, разположени по една и съща ос.
(18)
Комисията следва да представя на всеки две години доклад за изпълнението на настоящото решение, а до 2010 г. - да изготви доклад за напредъка по приоритетните проекти и, при необходимост, да предложи изменения в списъка с приоритетните проекти.
(19)
Следва да се предоставят правомощия на комитет, който по-специално да подпомага Комисията, когато тя разглежда прилагането и развитието на насоките, установени с настоящото решение.
(20)
С оглед постигане на яснота приложение I към Решение № 1692/96/ЕО следва да бъде заменено с ново приложение, което да съдържа картите за всички държави-членки; по този начин ще се гарантира, че картите, които вече се съдържат в посоченото решение, последно изменено с Регламент (ЕО) № 1791/2006 (9), са допълнени с картите, които се съдържат в Акта за присъединяване от 2003 г. Освен това 2020 г. е целеви срок за схемата за всички държави-членки,
ПРИЕХА НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
РАЗДЕЛ 1
ОБЩИ ПРИНЦИПИ
Член 1
Предмет
1. Настоящото решение има за цел да установи насоките относно целите, приоритетите, както и основните направления на предвидените мерки в областта на трансевропейските транспортни мрежи. Тези насоки позволяват да се набележат проектите от общ интерес, чието изпълнение ще допринесе за развитието на мрежата в целия Съюз.
2. Насоките, посочени в параграф 1, очертават обща референтна рамка, предназначена да насърчава държавите-членки, а при необходимост - Съюза, с цел изпълнение на проектите от общ интерес, които имат за цел осигуряването на единство, взаимно свързване и оперативна съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, както и на достъп до тази мрежа. Тези насоки имат също така за цел да улеснят приобщаването на частния сектор.
3. Съществените изисквания за оперативната съвместимост на трансевропейската транспортна мрежа, за телематичните приложения в транспорта и за допълнителните услуги към тях се определят в съответствие с Договорите в Директива 2008/57/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно оперативната съвместимост на железопътната система в рамките на Общността (10), отделно от настоящото решение.
Член 2
Цели
1. Трансевропейската транспортна мрежа се изгражда постепенно до 2020 г. в целия Съюз, като интегрира сухоземни, морски и въздушни транспортни инфраструктурни мрежи, съгласно схемите в картите, включени в приложение I, и/или съгласно спецификациите, предвидени в приложение II.
2. Мрежата трябва:
а)
да осигури трайна мобилност на хората и стоките в пространство без вътрешни граници при най-добрите условия по отношение на социалните условия и безопасността, като същевременно подпомага постигането на целите на Съюза, по-специално във връзка с околната среда и конкуренцията, и допринася за засилването на икономическото и социалното сближаване;
б)
да предложи на потребителите висококачествени инфраструктури при приемливи икономически условия;
в)
да включва всички видове транспорт, като отчита техните сравнителни предимства;
г)
да позволи оптималното използване на наличния капацитет;
д)
да се характеризира, доколкото е възможно, с оперативна съвместимост между видовете транспорт и да спомага за интермодалността между различните видове транспорт;
е)
да бъде, доколкото е възможно, икономически жизнеспособна;
ж)
да обхваща цялата територия на държавите-членки, така че да улесни достъпа като цяло, да свърже островните региони, регионите анклави и периферните региони с централните региони и да свърже помежду им големите градски зони и регионите на Съюза без стеснени участъци;
з)
да може да бъде свързана с мрежите на държавите от Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), на държавите от Централна и Източна Европа и на средиземноморските държави, като същевременно насърчава оперативната съвместимост и достъпа до тези мрежи, доколкото това съответства на интересите на Съюза.
Член 3
Обхват на мрежата
1. Трансевропейската мрежа обхваща транспортните инфраструктури, както и системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация.
2. Транспортните инфраструктури включват пътна и железопътна мрежа, мрежа на вътрешните водни пътища, морски магистрали, пристанища за вътрешно и морско корабоплаване, летища, както и други свързващи точки между отделните видове мрежи.
3. Системите за управление на трафика и системите за позициониране и навигация включват техническото, информационното и телекомуникационното оборудване, необходимо за съгласуваното функциониране на мрежата и за ефикасното управление на трафика.
Член 4
Основни направления на мерките
Основните направления на действие на Съюза се отнасят до:
а)
изготвянето и преразглеждането на схемите на мрежата;
б)
набелязването на проектите от общ интерес;
в)
адаптирането на съществуващата мрежа;
г)
насърчаването на оперативната съвместимост на мрежата;
д)
оптималното комбиниране на видовете транспорт чрез създаването, inter alia, на центрове за взаимно свързване, които би трябвало да се намират по възможност - за товарните превози -извън градските центрове, за да се осигури ефикасното функциониране на интермодалния транспорт;
е)
стремежа към съгласуваност и взаимна допълняемост на финансовите помощи, при спазване на правилата, приложими по отношение на всеки финансов инструмент;
ж)
научноизследователска и развойна дейност;
з)
сътрудничеството и сключването на подходящи договори с трети държави, заинтересовани от развитието на мрежата;
и)
насърчаването на държавите-членки и на международните организации да подпомагат и да се стремят към постигането на целите, определени от Съюза;
й)
насърчаването на постоянното сътрудничество на заинтересованите лица;
к)
всякакви други мерки, които са необходими, за да се постигнат целите, посочени в член 2, параграф 2.
Член 5
Приоритети
Като се вземат предвид целите, предвидени в член 2, параграф 2, и основните направления на мерките, предвидени в член 4, приоритетите са следните:
а)
изграждането и развитието на ключовите връзки и свързващите звена между отделните мрежи, необходими за премахване на стеснените участъци в мрежите, изграждане на липсващите отсечки и довършването на основните трасета, в частност по техните трансгранични отсечки, преодоляването на естествените прегради и подобряването на оперативната съвместимост на основните трасета;
б)
изграждането и развитието на инфраструктури, които ще насърчават взаимното свързване на националните мрежи с цел по-лесно свързване на островните региони или регионите, приравнявани към острови, както и на регионите анклави, периферните и най-отдалечените региони, от една страна, с централните региони на Съюза, от друга страна, по-специално с оглед намаляването на значителните транспортни разходи в тези региони;
в)
мерките, необходими за постепенното въвеждане в действие на оперативно съвместима железопътна мрежа, която включва, когато това е осъществимо, трасета, приспособени за товарни превози;
г)
мерките, необходими за повишаване ефективността на морския транспорт на дълги и на къси разстояния и на вътрешното корабоплаване;
д)
мерките, необходими за интегриране на железопътния и въздушния транспорт, по-специално посредством железопътен достъп до летищата, когато е уместно, както и необходимите инфраструктури и съоръжения;
е)
подобряването на капацитета и на ефикасността на действащите и новите инфраструктури, насърчаването на интермодалния транспорт и повишаването на безопасността и надеждността на мрежата чрез изграждането и подобряването на интермодални терминали и свързаната с тях инфраструктура за достъп и/или чрез развитието на интелигентни системи;
ж)
отчитането на въпросите на безопасността и на грижата за околната среда при проектирането и реализацията на трансевропейската транспортна мрежа;
з)
развитието на устойчива мобилност на хората и стоките в съответствие със стратегическите цели на Съюза в областта на устойчивото развитие.
Член 6
Мрежи на трети държави
За насърчаването от страна на Съюза на проекти от общ интерес, както и на взаимната свързаност и на оперативната съвместимост на мрежите с цел свързване на мрежите на трети държави с трансевропейската транспортна мрежа, се взема решение за всеки отделен случай в съответствие със съответните процедури по Договорите.
Член 7
Проекти от общ интерес
1. Проектите от общ интерес представляват една обща цел, постигането на която зависи от степента на тяхната зрялост и от финансовото им обезпечаване, без с това да се предопределят финансовите ангажименти на дадена държава-членка или на Съюза.
2. При спазване на правилата на Договорите, и по-специално относно въпросите на конкуренцията, за проект от общ интерес се счита всеки проект, който:
а)
е насочен към постигане на целите, предвидени в член 2, параграф 2;
б)
е свързан с мрежата, описана в член 3, параграф 1;
в)
съответства на един или повече от приоритетите, предвидени в член 5; и
г)
е потенциално икономически жизнеспособен, като това е обосновано с анализ на социално-икономическите разходи и ползи.
3. Всеки проект се отнася до един елемент от мрежата, така както е описан в членове 9 - 18, и по-специално:
а)
отнася се до трасетата, определени в картите от приложение I; и/или
б)
съответства на спецификациите или критериите в приложение II.
4. Държавите-членки вземат всички мерки, които считат за необходими, в рамките на принципите, установени в член 1, параграф 2.
Член 8
Опазване на околната среда
1. При планирането и изпълнението на проектите държавите-членки трябва да вземат предвид опазването на околната среда, като извършват оценки на въздействието върху околната среда на проектите от общ интерес, които предстои да бъдат изпълнени съгласно Директива 85/337/ЕИО, и като прилагат директиви 92/43/ЕИО и 2009/147/ЕО.
Считано от 21 юли 2004 г. държавите-членки извършват съгласно Директива 2001/42/ЕО оценка на околната среда за плановете и програмите, които водят до тези проекти, особено когато те се отнасят до новите трасета или други важни форми на развитие на ключовите инфраструктури.
При подготовката на въпросните планове и програми държавите-членки вземат предвид резултатите от оценката за околната среда в съответствие с член 8 от Директива 2001/42/ЕО.
2. Преди 21 юли 2004 г. Комисията разработва, съгласувано с държавите-членки, подходящите методи за прилагането на стратегическата оценка на въздействието върху околната среда, като целта е, inter alia, осигуряването на добра координация, избягването на двойните усилия и постигането на опростено и ускорено провеждане на процеса на планиране на трансграничните проекти и коридори.
Резултатите от тези дейност и от оценката на въздействието върху околната среда на проектите за трансевропейски мрежи, извършена от държавите-членки съгласно Директива 2001/42/ЕО, се вземат предвид, когато е целесъобразно, от Комисията в нейния доклад за насоките и в евентуалните законодателни предложения за преразглеждане на насоките, съгласно предвиденото в член 22 от настоящото решение.
РАЗДЕЛ 2
ПЪТНА МРЕЖА
Член 9
Характеристики
1. Трансевропейската пътна мрежа обхваща магистрали и висококачествени пътища, налични, нови или изискващи адаптиране, които:
а)
са от важно значение за трафика на далечни разстояния, или
б)
позволяват, по определените в рамките на мрежата трасета, да се заобиколят основните градски центрове, или
в)
осигуряват взаимната свързаност с други видове транспорт, или
г)
свързват регионите анклави и периферните региони с централните региони на Съюза.
2. Мрежата гарантира на ползвателите високо, сходно и постоянно ниво на услуги, удобство и безопасност.
3. Мрежата включва също така инфраструктурата за управление на трафика, информацията за ползвателите, управлението на произшествията и на спешните случаи и плащането на таксите по електронен път; тя се основава на активното сътрудничество между системите за управление на трафика на европейско, национално и регионално равнище и доставчиците на информационни услуги относно пътуванията и трафика и на услуги с добавена стойност, като се осигурява необходимото допълване с приложенията, чието разполагане е улеснено в рамките на програмата за трансевропейските телекомуникационни мрежи.
РАЗДЕЛ 3
ЖЕЛЕЗОПЪТНА МРЕЖА
Член 10
Характеристики
1. Железопътната мрежа е съставена от високоскоростна и от конвенционална железопътна мрежа.
2. Високоскоростната железопътна мрежа, без оглед на това дали използва съществуващи или нови технологии, е съставена от:
а)
специално изградени за висока скорост линии, оборудвани за скорости, по правило равни или по-високи от 250 km/h;
б)
специално преустроени за висока скорост линии, оборудвани за скорости от порядъка на 200 km/h;
в)
специално преустроени за висока скорост линии или специално изградени за висока скорост линии, свързани с високоскоростната железопътна мрежа, които притежават специфични характеристики поради топографски ограничения или поради особености на околната среда, релефа или градоустройството и по които скоростта трябва да бъде адаптирана в зависимост от конкретния случай.
Високоскоростната железопътна мрежа е съставена от линиите, посочени в раздел 3 на приложение I. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, които се прилагат за високоскоростните железопътни линии, използващи съществуващи технологии, се определят съгласно Директива 96/48/ЕО на Съвета от 23 юли 1996 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската железопътна система за високоскоростни влакове (11). Държавите-членки уведомяват предварително Комисията за откриването на високоскоростни линии и за техните технически характеристики.
3. Конвенционалната железопътна мрежа е съставена от линии за конвенционален железопътен превоз на пътници и товари, включително от железопътните участъци при комбинираните превози, посочени в член 15, достъпа до морските пристанища и до вътрешните пристанища от общ интерес, както и товарните терминали, отворени за всички оператори. Съществените изисквания и техническите спецификации за оперативна съвместимост, приложими за конвенционалните железопътни линии, се определят в съответствие с Директива 2001/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 март 2001 г. относно оперативната съвместимост на трансевропейската конвенционална железопътна система (12).
4. Железопътната мрежа включва инфраструктура и съоръжения, които позволяват интегрирането на железопътните и автомобилните транспортни услуги, както и, при необходимост, въздушните и морските. Във връзка с това се отделя особено внимание на свързването на регионалните летища с мрежата.
5. Железопътната мрежа изпълнява най-малко една от следните функции:
а)
да е от важно значение за железопътния пътнически трафик на големи разстояния;
б)
да позволява, където е уместно, връзка с летищата;
в)
да позволява достъп до регионалните и локалните железопътни мрежи;
г)
да улеснява превоза на товари, като определя и развива основните трасета, запазени за превози на товари, или трасетата, по които товарните влакове имат приоритет;
д)
да е от важно значение за комбинираните превози;
е)
да позволява взаимната свързаност, посредством пристанища от общ интерес, на морския транспорт на къси разстояния и вътрешните водни пътища.
6. Железопътната мрежа предлагана ползвателите високо ниво на качество и на безопасност чрез непрекъснатост и постепенно въвеждане на оперативна съвместимост на мрежата, по-специално посредством техническото хармонизиране и хармонизираната система за контрол и управление ERTMS, препоръчана за европейската железопътна мрежа. За тази цел Комисията, като се консултира с държавите-членки, съставя план за разполагане, който е съгласуван с националните планове.
РАЗДЕЛ 4
МРЕЖА НА ВЪТРЕШНИТЕ ВОДНИ ПЪТИЩА И ВЪТРЕШНИ ПРИСТАНИЩА
Член 11
Характеристики
1. Трансевропейската мрежа на вътрешните водни пътища обхваща реките, каналите, както и различните ръкави и връзки помежду им. Тя позволява свързването между промишлените региони и големите градове, както и връзката им с пристанищата.
2. Минималните технически характеристики за плавателните пътища на мрежата са предвидените за габарит от клас IV, който позволява преминаването на кораб или тласкан състав от плавателни съдове с дължина от 80 до 85 m и ширина 9,50 m. В случай на модернизация или изграждане на нов плавателен път, който е част от мрежата, техническите спецификации следва да съответстват най-малко на клас IV и да позволят впоследствие да се достигне до клас Vа/Vb, както и да позволяват преминаването по приемлив начин на кораби, използвани за комбинирания транспорт. Клас Vа позволява плаването на кораб или тласкан състав с дължина 110 m и ширина 11,40 m, а клас Vb - на тласкан състав с дължина от 172 до 185 m и ширина 11,40 m.
3. Вътрешните пристанища представляват част от мрежата, по-специално като свързващи точки между водните пътища, посочени в параграф 2 и член 15, и други видове транспорт.
4. Мрежата включва вътрешните пристанища, които са:
а)
отворени за търговски трафик;
б)
разположени в мрежата на вътрешните водни пътища, както е показано в схемата в раздел 4 на приложение I;
в)
свързани с други трансевропейски маршрути, както е посочено в приложение I; и
г)
оборудвани със съоръжения за претоварване, предназначени за интермодален транспорт, или с годишен товарооборот най-малко 500 000 тона.
Вътрешните пристанища, посочени в буква г), са показани в приложение I.
5. Мрежата обхваща също така и инфраструктурата за управление на трафика. Това предполага по-специално изграждането на оперативно съвместима и интелигентна система за трафика и за транспорта, наречена „Система за речни информационни услуги“, с което се цели оптимизирането на наличния капацитет и повишаването на безопасността на мрежата за вътрешните водни пътища, както и подобряването на оперативната съвместимост с другите видове транспорт.
РАЗДЕЛ 5
МОРСКИ ПРИСТАНИЩА
Член 12
Характеристики
1. Морските пристанища позволяват развитието на морския транспорт и представляват точки за обслужване на островите чрез кораби и свързващи точки между морския транспорт и други видове транспорт. Чрез тях се предоставят оборудване и услуги на транспортните оператори. Чрез тяхната инфраструктура се предоставя гама от услуги за превоз на пътници и стоки, включително фериботни услуги, превозване с кораб на къси и дълги разстояния, включително крайбрежно плаване, в рамките на Съюза и между Съюза и трети държави.
2. Морските пристанища, включени в трансевропейската транспортна мрежа, съответстват на една от категориите А, Б или В, както са определени по-долу:
А
:
международни морски пристанища: пристанища с общ обем на годишния трафик не по-малко от 1,5 милиона тона товаропоток или 200 000 души пътникопоток, които - освен ако това е невъзможно, са свързани с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и следователно са от важно значение за международния морски транспорт;
Б
:
морски пристанища на Съюза, които не са включени в категория А: тези пристанища имат общ обем на годишния трафик не по-малко от 0,5 милиона тона товаропоток или между 100 000 и 199 999 души пътникопоток, които са свързани - освен ако това е невъзможно, с наземните части от трансевропейската транспортна мрежа и са снабдени с необходимите съоръжения за претоварване за морско плаване на къси разстояния;
В
:
регионални пристанища: тези пристанища не отговарят на критериите за категории А и B, но са разположени в островни, периферни или най- отдалечени региони, като ги свързват по море и/или свързват такива региони с централните региони на Съюза.
Морските пристанища от категория А са означени на примерните карти в схемите от раздел 5 на приложение I въз основа на най-актуалните данни за пристанището.
3. В допълнение към критериите, предвидени в член 7, пристанищните проекти от общ интерес, които се отнасят за морски пристанища, включени в трансевропейската морска пристанищна мрежа, трябва да отговарят на критериите и спецификациите в приложение II.
Член 13
Морски магистрали
1. Трансевропейската мрежа на морските магистрали има за цел концентрирането на товаропотоците по морски пътища с логистично предназначение, за да се подобрят съществуващите жизнеспособни връзки по море, които се ползват редовно и често за превоз на стоки между държавите-членки, или за да бъдат създадени нови, така че да се намали натовареността по пътищата и/или да се подобри обслужването на периферните и островните държави и региони. Не следва да се изключва комбинираният превоз на пътници и товари по морските магистрали, при условие че преобладава превозът на товари.
2. Трансевропейската мрежа на морските магистрали е съставена от съоръженията и инфраструктурите на най-малко две пристанища, разположени в две различни държави-членки. Тези съоръжения и инфраструктури включват най-малко в една държава-членка елементи като пристанищни съоръжения, електронни системи за логистично управление, процедури за безопасност и сигурност и административни и митнически процедури, както и инфраструктури за пряк достъп по суша и море, включително средства за осигуряване на корабоплаването през цялата година, по-специално чрез предоставяне на разположение на драгажно оборудване и чрез създаване на условия за достъп през зимата с помощта на ледоразбивачи.
3. Вътрешните водни пътища или каналите, определени в раздел 4 на приложение I, които свързват две европейски морски магистрали или два участъка от тях и които допринасят значително за скъсяването на морските трасета, като увеличават ефективността и намаляват времето за превоз, са част от трансевропейската мрежа на морските магистрали.
4. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се предлагат от най-малко две държави-членки и трябва да отговарят на съществуващите нужди. Предложените проекти трябва по правило да включват участие на публичния и частния сектор в съответствие с процедури, които предвиждат - преди помощите от националните бюджети да могат да бъдат допълнени, ако е необходимо, от помощи от Съюза - тръжни процедури в една от следните форми:
а)
чрез публични покани за представяне оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки, които имат за цел установяването на нови връзки от пристанище от категория А по смисъла на член 12, параграф 2, което те подбират предварително за всяка морска зона, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III;
б)
доколкото местоположението на пристанищата е сравнимо - чрез публични покани за представяне на оферти, организирани съвместно от заинтересованите държави-членки и насочени към консорциуми, които обединяват най-малко корабните дружества и пристанищата, разположени в една от морските зони, както е предвидено в проект № 21, посочен в приложение III.
5. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа от морски магистрали:
а)
имат за предмет най-вече съоръженията и инфраструктурите, които съставляват мрежата от морски магистрали;
б)
могат да включват, без да се засягат членове 107 и 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз, стартови помощи, ако вследствие на тръжните процедури, посочени в параграф 4, бъде преценено, че е необходима публично подпомагане за осигуряване на финансовата жизненоспособност на проекта; стартовите помощи са ограничени до две години и се предоставят единствено за подпомагане на покриването на надлежно оправданите инвестиционни разходи; те не могат да надвишават минималната сума, оценена като необходима за стартирането на съответните връзки; помощите не трябва да водят до нарушаване на конкуренцията в съответните пазари в противоречие с общия интерес;
в)
могат да включват също така и дейности, ползите от които са по-разнообразни и които не са свързани с конкретни пристанища, като например предоставянето на оборудване за операции по разбиване на лед и драгажни операции, както и информационни системи, включително системи за управление на трафика и електронни системи за докладване.
6. Проектите от общ интерес за трансевропейската мрежа на морските магистрали се представят за одобрение на Комисията.
7. В тригодишен срок Комисията представя на комитета, посочен в член 21, параграф 1, първоначален списък на конкретните проекти от общ интерес, като по този начин тя изразява в конкретна форма концепцията за морски магистрали.
Този списък се съобщава и на Европейския парламент.
РАЗДЕЛ 6
ЛЕТИЩА
Член 14
Характеристики
1. Трансевропейската летищна мрежа обхваща летищата, които са разположени на територията на Съюза и които са открити за търговски въздушен трафик, при условие че отговарят на критериите, предвидени в раздел 6 на приложение II. Тези летища се класифицират в зависимост от обема и вида въздушен трафик и в зависимост от функциите, които изпълняват в рамките на мрежата. Те позволяват да се развиват въздушните връзки и взаимната свързаност между въздухоплавателния транспорт и други видове транспорт.
2. Международните свързващи точки и свързващите точки в Съюза са ядрото на трансевропейската летищна мрежа. Връзките между Съюза и останалата част от света се осигуряват, в голямата си част, от международните свързващи точки. Свързващите точки в Съюза осигуряват предимно свързването в рамките на Съюза, като обслужването извън Съюза все още представлява малка част от дейността им. Регионалните свързващи точки и точки за достъп осигуряват достъп до централната част на мрежата или допринасят за предотвратяване на крайната изолация на периферните и изолираните региони.
3. Международните и вътрешните за Съюза свързващи точки се свързват постепенно с високоскоростните линии на железопътната мрежа, когато това е уместно. Мрежата включва инфраструктурите и съоръженията, които позволяват интегрирането на въздушните и железопътни транспортни услуги и, когато е уместно, морските транспортни услуги.
РАЗДЕЛ 7
МРЕЖА НА КОМБИНИРАНИЯ ТРАНСПОРТ
Член 15
Характеристики
Трансевропейската мрежа на комбинирания транспорт включва:
а)
железопътни линии и вътрешни водни пътища, подходящи за комбиниран транспорт и корабоплаване, които, комбинирани, когато е уместно, с най-късото трасе за автомобилен превоз на товари в началото или края на пътуването, позволяват превоз на стоки на дълги разстояния;
б)
интермодални терминали, оборудвани със съоръжения, позволяващи претоварване между железопътни линии, вътрешни водни и морски пътища и шосета;
в)
подходящ подвижен състав - на временна основа, когато все още неадаптираните характеристики на инфраструктурата го изискват.
РАЗДЕЛ 8
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ И ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО МОРСКИЯ ТРАФИК
Член 16
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление и информация относно морския трафик обхваща:
а)
системите за управление на морския брегови или пристанищен трафик;
б)
системите за позициониране на корабите;
в)
системите за докладване относно корабите, пренасящи опасни или замърсяващи товари;
г)
системите за комуникация при бедствие и за безопасност в морето.
РАЗДЕЛ 9
МРЕЖА ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ВЪЗДУШНИЯ ТРАФИК
Член 17
Характеристики
Трансевропейската мрежа за управление на въздушния трафик обхваща въздушното пространство, предназначено за общо въздухоплаване, въздушните пътища, помощните средства за въздушна навигация, системите за планиране и управление на трафика и системата за контрол на въздушния трафик (контролни центрове, средства за проследяване и за комуникация), необходими за сигурното и ефикасно въздухоплаване в европейското въздушно пространство.
РАЗДЕЛ 10
МРЕЖА ЗА ПОЗИЦИОНИРАНЕ И НАВИГАЦИЯ
Член 18
Характеристики
Трансевропейската мрежа за позициониране и навигация включва системите за позициониране и навигация чрез спътници и системите, определени в рамките на бъдещия европейски план за радионавигация. Тези системи предлагат ефикасна и надеждна услуга за позициониране и навигация за всички видове транспорт.
РАЗДЕЛ 11
КООРДИНАЦИЯ МЕЖДУ ДЪРЖАВИТЕ-ЧЛЕНКИ
Член 19
Европейски координатор
1. За улесняване на съгласуваното изпълнение на някои проекти, в частност трансграничните проекти, или на части от трансгранични проекти измежду проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в член 25, Комисията, със съгласието на заинтересованите държави-членки и след консултация с Европейския парламент, може да определи лице, наречено „европейски координатор“.
2. Европейският координатор се избира по-специално в зависимост от неговия опит с европейските институции и познанията му по въпросите, свързани с финансирането и социално-икономическата и екологична оценка на големи проекти.
3. Решението на Комисията за определяне на европейски координатор посочва по какъв начин последният ще изпълнява задачите, посочени в параграф 5.
4. Европейският координатор действа от името и за сметка на Комисията. Обикновено европейският координатор е компетентен по отношение на отделен проект, по-специално при трансгранични проекти, но при необходимост неговата компетентност може да бъде разширена до всички проекти по дадена основна ос. Европейският координатор изготвя работен план за своята дейност съвместно със заинтересованите държави-членки.
5. Европейският координатор:
а)
в сътрудничество със заинтересованите държави-членки насърчава използването на съвместни методи на оценка на проектите и съветва, когато е уместно, вносителите на проектите във връзка с финансовите пакети на проектите;
б)
всяка година изготвя за Европейския парламент, Комисията и заинтересованите държави-членки доклад за напредъка по проектите, за които той отговаря, за последните развития в нормативната или друга област, които може да се отразят върху характеристиките на проектите, както и за евентуалните трудности и препятствия, които могат да доведат до сериозно закъснение спрямо датите, посочени в приложение III;
в)
консултира се, съвместно със заинтересованите държави-членки, с регионалните и местните власти, операторите и ползвателите на превозните средства, както и с представителите на гражданското общество, за да придобие по-точна представа за търсенето на транспортни услуги, възможностите за финансиране на инвестициите и вида услуги, които трябва да се предоставят с оглед улесняване на достъпа до това финансиране.
6. Заинтересованите държави-членки си сътрудничат с европейския координатор и му предоставят информацията, необходима за изпълнението на задачите, посочени в параграф 5.
7. Без да се засягат приложимите процедури, установени в правото на Съюза или в националното право, Комисията може да поиска становището на европейския координатор по време на разглеждането на заявленията за финансиране от страна на Съюза на проекти или групи проекти, по отношение на които европейският координатор е компетентен.
РАЗДЕЛ 12
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Национални планове и програми
Държавите-членки предоставят на Комисията обобщения на националните планове и програми, изготвени от тях с оглед развитието на трансевропейската транспортна мрежа, по-специално относно проектите, обявени за проекти от европейски интерес, посочени в членове 24-27. След изготвянето на националните планове и програми държавите-членки ги предават на Комисията за сведение.
Член 21
Комитет за мониторинг на насоките и за обмен на информация
1. Комисията се подпомага от Комитета за мониторинг на насоките и обмен на информация, наричан по-долу „Комитетът“, съставен от представители на държавите-членки и председателстван от представител на Комисията.
2. Комитетът осъществява обмена на информация по плановете и програмите, изпратени от държавите-членки, и може да разглежда всякакви въпроси, свързани с развитието на трансевропейската транспортна мрежа.
Член 22
Доклад
Веднъж на всеки две години Комисията представя пред Европейския парламент, Съвета, Европейския икономически и социален комитет и Комитета на регионите доклад за прилагането на насоките, описани в настоящото решение.
Комитетът подпомага Комисията при изготвянето на този доклад.
Докладът бива придружен, когато е необходимо, от законодателни предложения за преразглеждане на насоките. Когато е уместно, той включва изменения на списъка на приоритетните проекти в приложение III или допълнения на този списък с проекти, съответстващи на член 23, параграф 1. При преразглеждането се вземат предвид по-специално проектите, допринасящи за териториалното сближаване в рамките на Съюза в съответствие с член 23, параграф 1, буква д).
Член 23
Приоритетни проекти
1. Приоритетните проекти са проекти от общ интерес, посочени в член 7, чието проучване потвърждава, че:
а)
имат за цел да премахнат стеснен участък или да попълнят липсващо звено по основно трасе на трансевропейската мрежа, по-специално проекти, които са трансгранични проекти, които преминават през естествени препятствия или които включват трансгранична отсечка;
б)
са в такъв мащаб, че дългосрочното планиране на европейско равнище ще допринесе за значителна добавена стойност;
в)
предоставят като цяло потенциални чисти социално-икономически ползи, както и други социално-икономически предимства;
г)
подобряват в значителна степен мобилността на стоките и хората между държавите-членки и по такъв начин допринасят и за оперативната съвместимост на националните мрежи;
д)
допринасят за териториалното сближаване в рамките на Съюза, като интегрират мрежите на новите държави-членки и като подобряват връзките с периферните и островните региони;
е)
допринасят за устойчивото развитие на транспорта, като повишават безопасността и като намаляват вредите, нанасяни от транспорта на околната среда, по-специално като допринасят за преминаването към определени видове транспорт: железопътния транспорт, интермодалния транспорт, вътрешното корабоплаване и морския транспорт;
ж)
свидетелстват за ангажимента на заинтересованите държави-членки за навременното извършване на проучвания и на процедури за оценка с оглед приключването на работите в предварително определения срок, въз основа на националните планове или всякакви други равностойни документи, отнасящи се до въпросния проект.
2. Приоритетните проекти, работите по които е трябвало да започнат преди 2010 г., участъците от тях, както и определените срокове за приключване на работите, посочени в параграф 1, буква ж), са предвидени в приложение III.
3. До 2010 г. Комисията изготвя доклад за напредъка и, когато е уместно, предлага изменения на списъка на приоритетните проекти, набелязани в приложение III и съответстващи на параграф 1.
Член 24
Декларация за европейски интерес
Приоритетните проекти, набелязани в приложение III, се обявяват за проекти от европейски интерес. Тази декларация се прави само в съответствие с процедурата, установена в Договорите и свързаните с тях законодателни актове.
Член 25
Проекти с обявен европейски интерес
1. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, държавите членки:
а)
по време на представянето на своите проекти по Кохезионния фонд в съответствие с Регламент (ЕО) № 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 г. за създаване на Кохезионен фонд (13), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес;
б)
при представянето на своите проекти с оглед бюджета за трансевропейските мрежи, в съответствие с членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) № 680/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 20 юни 2007 г. за установяване на общи правила за отпускане на финансова помощ от Общността в областта на трансевропейските транспортни и енергийни мрежи (14), дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
2. Без да се засяга правната основа на съответните финансови инструменти на Съюза, Комисията:
а)
насърчава държавите-членки да вземат предвид проектите, обявени за проекти от европейски интерес, при планирането на своите структурни фондове, по-специално в регионите, обхванати от цел „Сближаване“, като се вземат предвид националните транспортни схеми, които попадат в приложното поле на наличните рамки за подпомагане на Съюза;
б)
следи държавите-бенефициери по Инструмента за предприсъединителна помощ (ИПП), по време на представянето на техните проекти в рамките на този инструмент и в съответствие с Регламент (ЕО) № 1085/2006 на Съвета от 17 юли 2006 г. за създаване на Инструмент за предприсъединителна помощ (ИПП) (15), да дават съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
3. При планирането на своите финансови потребности Комисията дава съответното предимство на проектите, обявени за проекти от европейски интерес.
Член 26
Закъснение при приключването на проектите, обявени за проекти от европейски интерес
1. В случай на значително закъснение спрямо крайния срок 2010 г. в започването на работата по някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, Комисията изисква от заинтересованите държави-членки да посочат в тримесечен срок причините за това закъснение. Въз основа на дадения отговор Комисията се консултира с всички заинтересовани държави-членки, за да реши проблема, който е довел до закъснението.
Комисията може да предприеме съответните мерки, като се консултира с комитета и в рамките на активно наблюдение на изпълнението на проекта, обявен за проект от европейски интерес, и при надлежно отчитане на принципа за пропорционалност. На заинтересованите държави-членки се дава възможност да представят становище по тези мерки преди тяхното приемане.
Европейският парламент бива информиран незабавно за всяка предприета мярка.
При приемането на тези мерки Комисията надлежно взема предвид отговорността на всяка от заинтересованите държави-членки за закъснението и се въздържа от предприемането на мерки, които могат да навредят на изпълнението на проекта в държава-членка, която не е отговорна за това закъснение.
2. Когато някой от проектите, обявени за проекти от европейски интерес, не е приключен в голямата си част в разумен срок след очакваната крайна дата за неговото приключване, посочена в приложение III, и всички заинтересовани държави-членки са отговорни за закъснението, Комисията преразглежда проекта в съответствие с процедурата, посочена в параграф 1, с цел проектът да престане да бъде класифициран като проект от европейски интерес по реда на процедурата за преразглеждане, посочена в член 22, трета алинея.
Във всички случаи Комисията преразглежда проекта в края на период от 15 години след датата, на която проектът е бил обявен за проект от европейски интерес по смисъла на настоящото решение.
Член 27
Оценки на социално-икономическото въздействие и на въздействието върху околната среда
1. Пет години след приключването на проект, обявен за проект от европейски интерес, или на някоя от неговите отсечки, заинтересованите държави-членки извършват оценка на социално-икономическото му въздействие и въздействието му върху околната среда, включително въздействието му върху търговията и свободното движение на хора и стоки между държавите-членки, върху териториалното сближаване и върху устойчивото развитие. Държавите-членки информират Комисията за резултатите от тази оценка.
2. Когато проект от европейски интерес включва трансгранична отсечка, която е неделима технически и финансово, заинтересованите държави-членки координират своите процедури на оценка на социално-икономическото въздействие на проекта и полагат усилия да проведат трансгранична анкета, преди да дадат разрешение за изграждането и при отчитане на съществуващата рамка.
3. Другите отсечки на проекти от европейски интерес се координират двустранно или многостранно от държавите-членки, в зависимост от конкретния случай.
4. Съгласуваните действия или трансграничните анкети, посочени в параграф 2, се прилагат, без да се засягат задълженията, произтичащи от законодателството на Съюза в областта на опазването на околната среда, и по-специално задълженията във връзка с оценката на въздействието върху околната среда. Заинтересованите държави-членки информират Комисията за започването и за резултата от тези съгласувани действия или трансгранични анкети. Комисията включва тази информация в доклада, посочен в член 22.
Член 28
Трансгранични отсечки
Трансграничните отсечки между две държави-членки в рамките на определени приоритетни проекти, включително морски магистрали, се определят от въпросните държави въз основа на критерии, определени от Комитета, като Комисията се уведомява за тях.
Това са по-специално отсечките, които са неделими технически и финансово или за които заинтересованите държави-членки се ангажират съвместно и създават обща структура.
Член 29
Отмяна
Решение № 1692/96/ЕО се отменя.
Позоваванията на отмененото решение се считат за позовавания на настоящото решение и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение V.
Член 30
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 31
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 7 юли 2010 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS SPRENDIMAS Nr. 661/2010/ES
2010 m. liepos 7 d.
dėl Sąjungos transeuropinio transporto tinklo plėtros gairių
(nauja redakcija)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 172 straipsnio pirmą dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
1996 m. liepos 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 1692/96/EB, pateikiantis Bendrijos gaires dėl transeuropinio transporto tinklo plėtros (3), buvo keletą kartų iš esmės keičiamas (4). Kadangi bus daromi nauji pakeitimai, aiškumo tikslais jis turėtų būti išdėstytas nauja redakcija.
(2)
Transeuropinių tinklų kūrimas ir plėtojimas prisideda prie pagrindinių Sąjungos tikslų, pvz., sklandaus vidaus rinkos veikimo ir ekonominės bei socialinės sanglaudos stiprinimo įgyvendinimo.
(3)
Kuriant ir plėtojant transeuropinius transporto tinklus visoje Sąjungos teritorijoje taip pat siekiama konkrečių tikslų, kad būtų užtikrintas tvarus asmenų ir prekių mobilumas geriausiomis įmanomomis socialinėmis, aplinkosaugos ir saugos sąlygomis sujungiant visas transporto rūšis, atsižvelgiant į jų lyginamuosius pranašumus. Darbo vietų kūrimas - tai galima papildoma transeuropinio tinklo teikiama nauda.
(4)
Transporto priemonių skaičiaus didėjimo, ypač sunkiasvorius krovinius pervežančių transporto priemonių dalies išaugimo padarinys - suintensyvėjęs transporto priemonių srautas ir sumažėjęs tarptautinių transporto koridorių pralaidumas. Siekiant užtikrinti tarptautinį prekių ir asmenų mobilumą, būtina optimizuoti transeuropinio transporto tinklo pajėgumus.
(5)
Artimojo susisiekimo laivyba gali, inter alia, padėti mažinti sausumos transporto kelių apkrovą.
(6)
Tinklai Europos lygiu gali būti sujungti palaipsniui, susiejant įvairias transporto rūšis, kad būtų geriau pasinaudojama kiekvienos jų pranašumais.
(7)
Sujungimo vietos, įskaitant jūrų uostus, vidaus vandenų uostus ir intermodalaus transporto terminalus, yra būtinos siekiant sujungti skirtingas transporto rūšis į multimodalaus transporto tinklą.
(8)
Kadangi siūlomų veiksmų tikslų, t. y. pagrindinių krypčių ir prioritetų nustatymo transeuropinio transporto tinklo srityje, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl būtinybės koordinuoti šiuos tikslus jų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo sprendimu neviršijama to, kas būtina tiems tikslams pasiekti.
(9)
Būtina nustatyti bendro intereso projektus, padedančius įgyvendinti tuos tikslus ir atitinkančius nustatytus veiksmų prioritetus. Turėtų būti atsižvelgta tik į ekonomiškai perspektyvius projektus.
(10)
Būtina nurodyti, kad prioritetiniai projektai yra Europos intereso projektai tam, kad būtų koncentruojamos Sąjungos lėšos tokiems projektams ir įdiegimui tokių mechanizmų, kurie skatintų koordinavimą tarp valstybių narių, siekiant palengvinti projektų užbaigimą pagal numatytą grafiką.
(11)
Vadovaujantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 170 straipsniu, transeuropinio tinklo politika turėtų padėti stiprinti Sąjungos ekonominę ir socialinę sanglaudą. Siekiant šio tikslo, reikėtų dėti pastangas, kad Sąjungos transeuropinio transporto tinklo gairės ir atitinkamų Sąjungos lygiu prieinamų finansinių priemonių programavimo galimybės tarpusavyje kuo labiau derėtų.
(12)
Prioritetinių projektų a posteriori vertinimas turėtų ateityje palengvinti gairių peržiūras ir prioritetinių projektų sąrašo sudarymą bei padėti patobulinti valstybių narių naudojamus a priori vertinimo metodus.
(13)
Leidimas įgyvendinti tam tikrus valstybės ir privačius projektus, galinčius daryti didelį poveikį aplinkai, pagal galiojančias Sąjungos taisykles turėtų būti išduodamas tik iš anksto įvertinus tą galimą poveikį.
(14)
Laikantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 11 straipsnio, į Sąjungos politikos transeuropinio transporto tinklo srityje apibrėžtį ir įgyvendinimą turėtų būti integruojami aplinkos apsaugos reikalavimai. Tai reiškia, kad skatinama teikti prioritetą mažiau aplinkai kenkiančių transporto rūšių infrastruktūrai, konkrečiai: geležinkelių transportui, artimojo susisiekimo laivybai ir vidaus vandenų laivybai.
(15)
Ateityje poveikio aplinkai vertinimas pagal 2001 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/42/EB dėl tam tikrų planų ir programų pasekmių aplinkai vertinimo (5) bus atliekamas visiems planams ir programoms, susijusioms su bendro intereso projektais. Transporto infrastruktūra taip pat turėtų būti finansuojama, tik jei laikomasi Sąjungos aplinkosaugos teisės aktų, visų pirma 1985 m. birželio 27 d. Tarybos direktyvos 85/337/EEB dėl tam tikrų valstybės ir privačių projektų poveikio aplinkai vertinimo (6), 1992 m. gegužės 21 d. Tarybos direktyvos 92/43/EEB dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos (7) ir 2009 m. lapkričio 30 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2009/147/EB dėl laukinių paukščių apsaugos (kodifikuota redakcija) (8) nuostatų.
(16)
Siekiant bendrojo tikslo - užtikrinti tvarų asmenų ir prekių mobilumą, reikėtų priimti priemones, kurios skatintų greitojo susisiekimo tarp valstybių narių jūra plėtrą ir tokiu būdu mažintų grūstis keliuose ir (arba) gerintų prieigą prie periferinių ir salų regionų bei valstybių. Tokių mechanizmų sukūrimas, paremtas, inter alia, konkursų tvarka, turėtų būti skaidrus ir pritaikytas konkretiems poreikiams tenkinti ir neturėtų daryti poveikio Sąjungos konkurencijos ar viešųjų pirkimų taisyklėms.
(17)
Siekiant pagerinti investicijų grąžą ir sutelkti visas projektui skiriamas lėšas, gali prireikti glaudesnio su ta pačia susisiekimo linija susijusiuose projektuose dalyvaujančių valstybių narių veiklos koordinavimo.
(18)
Komisija kas dveji metai turėtų pateikti ataskaitą apie šio sprendimo įgyvendinimą ir ne vėliau kaip 2010 m. Komisija turėtų parengti prioritetinių projektų pažangos ataskaitą ir, prireikus, pasiūlyti prioritetinių projektų sąrašo pakeitimus.
(19)
Komitetui reikėtų suteikti įgaliojimus visų pirma teikti pagalbą Komisijai, kai ji tiria šiuo sprendimu nustatytų gairių įgyvendinimą ir plėtojimą.
(20)
Siekiant aiškumo Sprendimo Nr. 1692/96/EB I priedas turėtų būti pakeistas nauju priedu, kuriame būtų pateikiami visų valstybių narių žemėlapiai; taip būtų užtikrinama, kad žemėlapius, jau esančius tame sprendime su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1791/2006 (9), papildo žemėlapiai, pateikti 2003 m. Stojimo akte. Be to, transeuropinio transporto tinklo sukūrimo data visoms valstybėms narėms yra 2020 m.,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 SKIRSNIS
BENDRIEJI PRINCIPAI
1 straipsnis
Dalykas
1. Šio sprendimo paskirtis - pateikti gaires, apimančias transeuropinio transporto tinklo srityje numatytų priemonių tikslus, prioritetus ir bendrąsias kryptis. Šios gairės nustato bendro intereso projektus, kurių įgyvendinimas turėtų padėti plėtoti tinklą visoje Sąjungoje.
2. 1 dalyje nurodytos gairės - tai bendra nuorodų sistema, skirta valstybėms narėms ir prireikus Sąjungai skatinti įgyvendinti bendro intereso projektus, kurių tikslas - užtikrinti transeuropinio transporto tinklo sanglaudą, tarpusavio ryšį ir sąveiką, taip pat prieigą prie to tinklo. Šios gairės taip pat turi padėti įtraukti privatų sektorių.
3. Pagrindiniai reikalavimai, susiję su transeuropinio transporto tinklo sąveika, su transporto telematikos ir susijusiomis paslaugomis, 2008 m. birželio 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2008/57/EB dėl geležinkelių sistemos sąveikos Bendrijoje (10) apibrėžiami pagal Sutarčių nuostatas ir neatsižvelgiant į šį sprendimą.
2 straipsnis
Tikslai
1. Transeuropinis transporto tinklas palaipsniui sukuriamas ne vėliau kaip 2020 m., sujungiant sausumos, jūrų ir oro transporto infrastruktūros tinklus visoje Sąjungoje pagal bendruosius planus, nurodytus I priedo žemėlapiuose ir (arba) II priedo specifikacijose.
2. Tinklas turi:
a)
užtikrinti tvarų asmenų ir prekių mobilumą vidaus sienų neturinčioje erdvėje geriausiomis įmanomomis socialinėmis bei saugos sąlygomis ir padėti pasiekti Sąjungos tikslus, ypač aplinkos ir konkurencijos srityse, bei prisidėti prie ekonominės ir socialinės sanglaudos stiprinimo;
b)
pasiūlyti vartotojams aukštos kokybės infrastruktūrą priimtinomis ekonominėmis sąlygomis;
c)
apimti visas transporto rūšis atsižvelgiant į jų lyginamuosius pranašumus;
d)
užtikrinti optimalų esamų pajėgumų panaudojimą;
e)
kiek įmanoma užtikrinti transporto rūšių sąveiką ir skatinti įvairių transporto rūšių intermodalumą;
f)
kiek įmanoma būti ekonomiškai perspektyvus;
g)
apimti visą valstybių narių teritoriją, kad iš esmės palengvėtų susisiekimas ir kad salos, regionai, neturintys prieigos prie jūros, ir periferiniai regionai būtų sujungti su centriniais regionais, ir kad pagrindinės aglomeracijos būtų sklandžiai sujungtos su Sąjungos regionais tarpusavyje;
h)
būti pritaikytas sujungimui su Europos laisvosios prekybos asociacijos (toliau - ELPA) valstybių, Vidurio ir Rytų Europos bei Viduržemio jūros valstybių tinklais ir kartu skatinti šių tinklų sąveiką ir prieigą prie jų, jeigu tai atitinka Sąjungos interesus.
3 straipsnis
Tinklo apimtis
1. Transeuropinį tinklą sudaro transporto infrastruktūra, eismo valdymo sistemos, padėties nustatymo ir navigacinės sistemos.
2. Transporto infrastruktūra - tai kelių, geležinkelių ir vidaus vandenų kelių tinklai, „jūrų greitkeliai“, jūrų ir vidaus vandenų uostai, oro uostai bei kitos modaliojo transporto tinklų sujungimo vietos.
3. Eismo valdymo sistemos bei padėties nustatymo ir navigacinės sistemos apima būtinus techninius įrenginius ir informacines bei telekomunikacijų sistemas, kad būtų užtikrintas darnus tinklo veikimas ir veiksmingas eismo valdymas.
4 straipsnis
Bendrosios priemonių kryptys
Sąjungos priemonių bendrosios kryptys apima:
a)
tinklo bendrųjų planų rengimą ir peržiūrą;
b)
bendro intereso projektų nustatymą;
c)
esamo tinklo pritaikymą;
d)
tinklo sąveikos skatinimą;
e)
optimalų transporto rūšių derinimą, inter alia, sukuriant transporto mazgus, sujungiančius kelias transporto rūšis, kurie krovinių atveju turėtų būti išdėstyti kuo toliau nuo miesto centro, norint užtikrinti veiksmingą įvairių transporto rūšių panaudojimą;
f)
finansinės pagalbos teikimą, grindžiamą nuoseklumo ir papildomumo principais, vadovaujantis kiekvienai finansinei priemonei taikomomis taisyklėmis;
g)
tyrimus ir plėtrą;
h)
bendradarbiavimą su tinklo plėtra suinteresuotomis trečiosiomis šalimis ir tinkamų susitarimų su jomis sudarymą;
i)
valstybėms narėms ir tarptautinėms organizacijoms skirtas skatinamąsias priemones, padedančias įgyvendinti Sąjungos tikslus;
j)
suinteresuotųjų šalių nuolatinio bendradarbiavimo skatinimą;
k)
bet kokias kitas priemones, kurios yra būtinos siekiant 2 straipsnio 2 dalyje nurodytų tikslų.
5 straipsnis
Prioritetai
Atsižvelgiant į 2 straipsnio 2 dalyje išvardytus tikslus ir platų 4 straipsnyje išdėstytų bendrųjų priemonių spektrą, prioritetai yra šie:
a)
sukurti ir plėtoti pagrindines susisiekimo linijas ir transporto mazgus, būtinus, kad būtų pašalinti transporto kamščiai, parengtos trūkstamos atkarpos ir užbaigti pagrindiniai maršrutai, visų pirma tarpvalstybinėse atkarpose, gamtines kliūtis kertančiose atkarpose bei pagerinti pagrindinių maršrutų sąveiką;
b)
sukurti ir vystyti infrastruktūrą, skatinančią nacionalinių tinklų transporto mazgus, kad būtų palengvintas salų arba panašių į salas teritorijų, neturinčių prieigos prie jūros, periferinių ir atokiausių regionų susisiekimas su centriniais Sąjungos regionais, visų pirma sumažinant aukštas tų teritorijų susisiekimo kainas;
c)
laipsniško geležinkelio tinklo sudedamųjų dalių sąveikai pasiekti reikalingos priemonės, įskaitant, kur tikslinga, maršrutų pritaikymą kroviniams vežti;
d)
tolimojo susisiekimo, artimojo susisiekimo ir vidaus vandenų laivybai skatinti reikalingos priemonės;
e)
geležinkelių ir oro transportui integruoti būtinos priemonės, ypač, kur tinka, per geležinkelių prieigą prie oro uostų, bei būtina infrastruktūra ir įrenginiai;
f)
esamos ir naujos infrastruktūros pajėgumo ir efektyvumo optimizavimas, intermodalumo skatinimas bei tinklo saugos ir patikimumo gerinimas, kuriant ir tobulinant intermodalaus transporto platformas ir jų prieigos infrastruktūrą ir (arba) plėtojant protingąsias sistemas;
g)
saugos ir aplinkosauginių aspektų integravimas į transeuropinio transporto tinklo projektavimą ir įgyvendinimą;
h)
tvaraus asmenų ir prekių mobilumo plėtra, vadovaujantis Sąjungos tvarios plėtros tikslais.
6 straipsnis
Trečiųjų šalių tinklai
Kiekvienu atskiru atveju, laikydamasi Sutartyse nurodytos atitinkamos tvarkos, Sąjunga remia bendro intereso projektus ir tinklų tarpusavio ryšį bei sąveiką, siekdama užtikrinti trečiųjų šalių tinklų suderinamumą su transeuropiniu transporto tinklu.
7 straipsnis
Bendro intereso projektai
1. Bendro intereso projektai - tai bendras tikslas, kurio pasiekimas priklauso nuo jų išbaigtumo laipsnio ir nuo turimų finansinių išteklių, nedarant poveikio valstybės narės arba Sąjungos finansiniams įsipareigojimams.
2. Pagal Sutarčių taisykles, ypač susijusias su konkurencijos klausimais, bendro intereso projektu laikomas projektas, kuris:
a)
siekia 2 straipsnio 2 dalyje nustatytų tikslų;
b)
susijęs su 3 straipsnio 1 dalyje aprašytu tinklu;
c)
atitinka vieną arba daugiau prioritetų, išdėstytų 5 straipsnyje; ir
d)
pagal socialinių ir ekonominių sąnaudų bei naudos analizę yra ekonomiškai perspektyvus.
3. Projektai yra susiję su tinklo sudedamosiomis dalimis, aprašytomis 9-18 straipsniuose, ir ypač:
a)
susiję su susisiekimo linijomis, nurodytomis I priedo žemėlapiuose; ir (arba)
b)
atitinka II priede nurodytas specifikacijas arba kriterijus.
4. Valstybės narės, laikydamosi 1 straipsnio 2 dalyje nustatytų principų, imasi bet kokių jų manymu būtinų priemonių.
8 straipsnis
Aplinkos apsauga
1. Kai projektai rengiami ir įgyvendinami, valstybės narės turi atsižvelgti į aplinkos apsaugą ir atlikti bendro intereso projektų, kurie turi būti įgyvendinti, poveikio aplinkai vertinimus pagal Direktyvos 85/337/EEB nuostatas ir taikydamos direktyvas 92/43/EEB ir 2009/147/EB.
Nuo 2004 m. liepos 21 d. planų ir programų, susijusių su tokiais projektais, poveikio aplinkai vertinimas, visų pirma kai kalbama apie naujas susisiekimo linijas ar kitokią svarbią modalaus transporto infrastruktūros plėtrą, valstybių narių atliekamas vadovaujantis Direktyva 2001/42/EB.
Rengdamos atitinkamus planus ir programas valstybės narės atsižvelgia į šio poveikio aplinkai vertinimo rezultatus, kaip numatyta Direktyvos 2001/42/EB 8 straipsnyje.
2. Anksčiau nei 2004 m. liepos 21 d. Komisija, valstybėms narėms sutikus, sukuria tinkamus poveikio aplinkai strateginio vertinimo metodus, užsibrėždama tikslą užtikrinti, inter alia, tinkamą koordinavimą, kad būtų išvengta pastangų dubliavimo ir siekdama supaprastinti ir pagreitinti tarpvalstybinių projektų ir koridorių planavimo procesus.
Šio sprendimo 22 straipsnyje numatytoje gairių įgyvendinimo ataskaitoje ir teisės aktų pasiūlymuose dėl gairių pataisų, kurie gali būti pateikti kartu su ja, Komisija atsižvelgia į šio darbo rezultatus ir valstybių narių pagal Direktyvą 2001/42/EB įvykdytų transeuropinių tinklų projektų poveikio aplinkai vertinimą.
2 SKIRSNIS
KELIŲ TINKLAS
9 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis kelių tinklas - tai esami, nauji arba pritaikytini greitkeliai ir geros kokybės keliai, kurie:
a)
yra svarbūs tolimojo susisiekimo transportui; arba
b)
aplenkia pagrindinių miestų centrus tais maršrutais, kurie priskiriami tinklui; arba
c)
užtikrina tarpusavio ryšį su kitų rūšių transportu; arba
d)
jungia regionus, neturinčius prieigos prie jūros, ir periferinius regionus su centriniais Sąjungos regionais.
2. Tinklas užtikrina vartotojams aukštą, vienodą ir tolygų paslaugų, patogumo ir saugos lygį.
3. Tinklas taip pat apima eismo valdymo ir vartotojų informavimo infrastruktūrą, kuria valdomos avarijos ir nelaimingi atsitikimai ir elektroninis mokesčio surinkimas, tokią infrastruktūrą grindžiant aktyviu eismo valdymo sistemų bendradarbiavimu Europos, nacionaliniu ir regioniniu lygiu ir kelionių ir eismo informacijos bei pridėtinės vertės paslaugų tiekėjais, kas užtikrina būtiną papildomumą toms taikomosioms programoms, naudojimąsi kuriomis palengvina transeuropinio telekomunikacijų tinklo programa.
3 SKIRSNIS
GELEŽINKELIŲ TINKLAS
10 straipsnis
Charakteristikos
1. Geležinkelių tinklas - tai greitųjų ir paprastųjų geležinkelių tinklai.
2. Greitųjų geležinkelių tinklas, naudojant dabartines ar naujas technologijas - tai:
a)
specialiai nutiestos greitojo geležinkelio linijos, pritaikytos 250 km/h arba didesniam greičiui;
b)
specialiai patobulintos greitojo geležinkelio linijos, pritaikytos maždaug 200 km/h greičiui;
c)
specialiai patobulintos greitojo geležinkelio linijos arba specialiai nutiestos greitojo geležinkelio linijos, sujungtos su greitojo geležinkelio tinklu, kuriam būdingos specialios ypatybės, atsiradusios dėl topografinių ar aplinkos, reljefo ar miestų planavimo suvaržymų, kuriomis naudojantis greitis turi būti pritaikytas kiekvienam atskiram atvejui.
Greitųjų geležinkelių tinklą sudaro I priedo 3 skirsnyje nurodytos linijos. Pagrindiniai reikalavimai ir techninės specifikacijos sąveikai, taikomi greitinių geležinkelių linijoms, naudojant dabartinę technologiją, apibrėžiami vadovaujantis 1996 m. liepos 23 d. Tarybos direktyva 96/48/EB dėl transeuropinės greitųjų geležinkelių sistemos sąveikos (11). Valstybės narės iš anksto praneša Komisijai apie naujos greitojo geležinkelio linijos nutiesimą bei linijos technines charakteristikas.
3. Paprastųjų geležinkelių tinklas - tai paprastųjų geležinkelių linijos, skirtos keleiviams ir kroviniams vežti, įskaitant 15 straipsnyje nurodytas transeuropinio kombinuotojo transporto tinklo geležinkelių atkarpas, bendro intereso prieigos prie jūros ir vidaus vandenų uostų linijas bei tuos krovinių terminalus, kuriais gali naudotis visi veiklos vykdytojai. Pagrindiniai reikalavimai ir techninės specifikacijos sąveikai, taikomi paprastųjų geležinkelių linijoms, apibrėžiami vadovaujantis 2001 m. kovo 19 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/16/EB dėl transeuropinės paprastųjų geležinkelių sistemos sąveikos (12).
4. Į geležinkelių tinklą įeina infrastruktūra ir įrenginiai, būtini integruoti vežimą geležinkeliu ir keliais, bei, prireikus, jūra ir oru. Šia prasme ypatingas dėmesys skiriamas regioninių oro uostų prijungimui prie tinklo.
5. Geležinkelių tinklas atlieka bent vieną iš toliau išvardytų funkcijų:
a)
yra svarbus tolimojo susisiekimo keleivių vežimui;
b)
tam tikrais atvejais užtikrina sujungimus su oro uostais;
c)
užtikrina prieigą prie regioninių bei vietinių geležinkelių tinklų;
d)
nustatant ir plėtojant kroviniams skirtas magistralines linijas arba kelius, kuriuose krovininiams traukiniams teikiama pirmenybė, palengvina krovinių transportą;
e)
yra svarbus kombinuotam vežimui;
f)
per bendro intereso jūrų uostus užtikrina jungtis su artimojo susisiekimo laivybos ir vidaus vandenų maršrutais.
6. Geležinkelių tinklas siūlo vartotojams aukštą kokybės ir saugos lygį, nes dėl Europos geležinkelių tinklui rekomenduojamo techninio suderinamumo ir suderintos valdymo bei kontrolės sistemos (ERTMS) tinklas yra nenutrūkstamas, ir palaipsniui užtikrinama jo sąveika su kitais tinklais. Todėl pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, Komisija nustato suderintą su nacionaliniais planais geležinkelių tinklo įgyvendinimo planą.
4 SKIRSNIS
VIDAUS VANDENŲ KELIŲ TINKLAS IR VIDAUS VANDENŲ UOSTAI
11 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis vidaus vandenų kelių tinklas - tai upės, kanalai ir įvairios juos sujungiančios atšakos bei jungtys. Jis visų pirma užtikrina pramoninių regionų bei pagrindinių aglomeracijų tarpusavio ryšį ir jungia juos su uostais.
2. Minimalūs techniniai reikalavimai, taikomi vandenų keliams, kurie yra tinklo dalis - tai IV klasės vandenų keliams nustatyti reikalavimai, pagal kuriuos vandenų keliais gali plaukti 80-85 m ilgio ir 9,50 m pločio laivai arba stumiamos laivų vilkstinės. Jeigu tinklo dalį sudarantys vandenų keliai yra modernizuojami arba statomi, jiems turėtų būti taikomi bent IV klasės techniniai reikalavimai, leidžiantys vėliau taikyti Va/Vb klasės techninius reikalavimus ir suteikiantys pakankamą galimybę plaukti laivams, naudojamiems kombinuotam transportui. Va klasės keliais gali plaukti 110 m ilgio ir 11,40 m pločio laivai arba stumiamos laivų vilkstinės, o Vb klasės keliais gali plaukti 172-185 m ilgio ir 11,40 m pločio stumiamos laivų vilkstinės.
3. Vidaus vandenų uostai sudaro tinklo dalį, ypač kaip 2 dalyje ir 15 straipsnyje nurodytų vandenų kelių ir kitų transporto rūšių sujungimo vietos.
4. Tinklas apima vidaus uostus:
a)
naudojamus komerciniam vežimui;
b)
išdėstytus vidaus vandenų kelių tinkle taip, kaip parodyta I priedo 4 skirsnio schemoje;
c)
tarpusavyje sujungtus su kitais transeuropinio transporto maršrutais taip, kaip parodyta I priede; ir
d)
turinčius intermodaliajam transportui skirtus perkrovimo įrenginius arba kuriuose per metus perkraunama ne mažiau nei 500 000 tonų krovinių.
Vidaus uostai, nurodyti d punkte, nurodomi I priede.
5. Tinklui taip pat priklauso eismo valdymo infrastruktūra. Tai visų pirma apima sąveikaujančios, protingos eismo ir transporto sistemos, žinomos kaip „Upių informacinė sistema“, skirtos optimizuoti dabartinius vidaus vandenų kelių tinklo pajėgumus ir saugą, bei gerinti sujungimą su kitais vežimo būdais, įdiegimą.
5 SKIRSNIS
JŪRŲ UOSTAI
12 straipsnis
Charakteristikos
1. Jūrų uostai sudaro galimybes jūrų transporto plėtrai, palaiko laivybos ryšius su salomis, yra jūrų bei kitų rūšių transporto jungties vieta. Jie transporto veiklos vykdytojams teikia įrangą ir paslaugas. Jų infrastruktūra užtikrina įvairias paslaugas, susijusias su keleivių ir krovinių vežimu, įskaitant keltų bei artimojo ar tolimojo susisiekimo laivybos paslaugas, įskaitant pakrantės laivybą, Sąjungoje bei tarp Sąjungos ir trečiųjų šalių.
2. Transeuropiniam transporto tinklui priklausantys jūrų uostai atitinka A, B arba C kategoriją, apibrėžtą taip:
A
:
tarptautiniai jūrų uostai: uostai, per kuriuos per metus pervežama ne mažiau nei 1,5 milijono tonų krovinių arba 200 000 keleivių ir kurie, išskyrus, jei tai neįmanoma, yra susiję su transeuropinio transporto tinklo sausumos transportu ir dėl šios priežasties yra ypač svarbūs tarptautiniam jūrų transportui;
B
:
Sąjungos jūrų uostai, nepatenkantys į A kategoriją: per šiuos uostus per metus pervežama ne mažiau nei 0,5 milijono tonų krovinių arba 100 000-199 999 keleivių, ir kurie, išskyrus, jei tai yra neįmanoma, turi jungčių su transeuropinio transporto tinklo sausumos transportu bei turi būtiną artimojo susisiekimo jūrų laivybos perkrovimo įrangą;
C
:
regioniniai uostai: uostai, kurie neatitinka A ir B kategorijoms keliamų reikalavimų, tačiau yra salose, periferiniuose arba atokiuose regionuose ir tokius regionus jungia jūra ir (arba) jungia juos su Sąjungos centriniais regionais.
A kategorijai priklausantys jūrų uostai, remiantis naujausiais uostų duomenimis, pažymimi orientaciniuose žemėlapiuose, nurodytuose I priedo 5 skirsnio planuose.
3. Be 7 straipsnyje išvardytų kriterijų, bendro intereso jūrų uostų projektai, susiję su jūrų uostais, įtrauktais į transeuropinį jūrų uostų tinklą, atitinka II priede pateiktus kriterijus ir specifikacijas.
13 straipsnis
Jūrų greitkeliai
1. Transeuropinis „jūros greitkelių“ tinklas skirtas jūros logistikos maršrutais vežamų krovinių srautams koncentruoti tokiu būdu, kad būtų pagerintos dabartinės susisiekimo jūra linijos, kurios yra gyvybingos, reguliaraus ir dažno susisiekimo, arba būtų sukuriamos naujos tokios linijos kroviniams tarp valstybių narių vežti, kad būtų sumažintos grūstys keliuose ir (arba) pagerinta prieiga prie periferinių ar salų regionų ar atokių valstybių. „Jūros greitkeliai“ labiausiai skirti kroviniams vežti, bet taip pat turėtų būti naudojami kombinuotam asmenų ir prekių vežimui.
2. Transeuropinį „jūros greitkelių“ tinklą sudaro mažiausiai dviejų jūros uostų, esančių skirtingose valstybėse narėse, įrenginiai ir infrastruktūra. Į įrenginius ir infrastruktūrą įeina tokie bent vienos valstybės narės elementai, kaip uosto renginiai, elektroninės logistikos valdymo sistemos, saugos, apsaugos, administravimo ir muitinės procedūros, taip pat tiesioginei prieigai prie kranto ir jūros reikalinga infrastruktūra, įskaitant visus metus navigaciją užtikrinantys būdai, visų pirma gilinimo ir dugno valymo įrenginiai ir ledlaužiai prieigai žiemą užtikrinti.
3. Vandenų keliai arba kanalai, kaip nurodyta I priedo 4 skirsnyje, sujungiantys du Europos „jūros greitkelius“ arba dvi jų atkarpas, ir labai sutrumpinantys jūrų susisiekimo maršrutus, padidinantys veiksmingumą ir sutrumpinantys kelionės vandens keliais trukmę, sudaro transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo dalį.
4. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektus siūlo mažiausiai dvi valstybės narės ir jie pritaikomi faktiniams poreikiams. Siūlomi projektai bendrai turi apimti tiek valstybės, tiek privatų sektorius; iš nacionalinių biudžetų gautas lėšas papildant, prireikus, Sąjungos lėšomis, vadovaujantis dalyvavimo konkurse nustatytų procedūrų viena iš toliau išvardytų formų:
a)
viešas kvietimas dalyvauti konkurse, kurį bendrai skelbia susijusios valstybės narės; konkurso reikalavimas - nutiesti naujus susisiekimo kelius nuo A kategorijos uosto, kaip apibrėžta 12 straipsnio 2 dalyje, kurie kiekvienoje atskiroje jūros teritorijoje, kaip numatyta III priede nurodytame projekte Nr. 21, pasirenkami iš anksto;
b)
jei uostų vieta yra palyginama, viešuose kvietimuose dalyvauti konkursuose, kuriuos bendrai organizuoja susijusios valstybės narės ir kuriuose norima pritraukti dalyvauti konsorciumus, kurių sudėtyje būtų bent jau laivininkystės bendrovės ir uostai, esantys vienoje iš III priede nurodytame projekte Nr. 21 numatytų jūros teritorijų.
5. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektuose:
a)
didelis dėmesys skiriamas transeuropinį „jūros greitkelių“ tinklą sudarantiems įrenginiams ir infrastruktūrai;
b)
nedarant poveikio Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 ir 108 straipsnių taikymui, į juos gali būti įtraukiama pradinė pagalba, jeigu, organizuojant 4 dalyje nurodytą dalyvavimo konkurse procesą, pasirodo, kad projekto finansiniam gyvybingumui užtikrinti bus reikalinga valstybės pagalba; pradinė pagalba skiriama ne ilgiau kaip dvejus metus ir ji skiriama tiktai kaip papildomos tinkamai pagrįstų kapitalo sąnaudų lėšos; pagalba negali viršyti minimalios aptariamų susisiekimo linijų tiesimui reikalingos numatytos sumos; dėl pagalbos suteikimo neturi būti iškraipoma atitinkamų rinkų konkurencija, nes tai pakenktų bendrajam interesui;
c)
į juos taip pat gali būti įtraukiama platesnė, su konkrečiais uostais nesusijusi veikla, tokia kaip ledui laužyti ar dugno valymo ir gilinimo darbams atlikti reikalingų įrenginių tiekimas, taip pat aprūpinimas informacinėmis sistemomis, įskaitant eismo valdymo ir elektronines duomenų teikimo sistemas.
6. Transeuropinio „jūros greitkelių“ tinklo bendro intereso projektai teikiami Komisijai patvirtinti.
7. Per trejus metus Komisija 21 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui pateikia pradinį konkrečių bendro intereso projektų sąrašą kartu konkrečiai apibrėždama „jūros greitkelių“ koncepciją.
Šis sąrašas taip pat perduodamas Europos Parlamentui.
6 SKIRSNIS
ORO UOSTAI
14 straipsnis
Charakteristikos
1. Transeuropinis oro uostų tinklas - tai Sąjungos teritorijoje esantys oro uostai, naudojami komerciniam oro eismui ir atitinkantys II priedo 6 skirsnyje išdėstytus kriterijus. Šie oro uostai skirstomi įvairiai pagal jų eismo intensyvumą ir tipą bei pagal savo funkcijas tinkle. Oro uostai užtikrina oro susisiekimo kelių plėtrą ir oro bei kitų transporto rūšių tarpusavio ryšį.
2. Transeuropinių oro uostų tinklo centras - tai tarptautiniai susisiekimo taškai ir Sąjungos susisiekimo taškai. Sąjungos ryšiai su kitomis pasaulio dalimis daugiausia palaikomi per tarptautinius susisiekimo taškus. Sąjungos maršrutus aptarnaujantys susisiekimo taškai užtikrina oro susisiekimą Sąjungoje, o jų už Sąjungos ribų teikiamos papildomos paslaugos sudaro tik nedidelę jų veiklos dalį. Regioniniai susisiekimo ir prieigos taškai palengvina prieigą prie tinklo centro arba padeda susisiekti su periferiniais arba izoliuotais regionais.
3. Tam tikrais atvejais tarptautinės ir Sąjungos susisiekimo taškai palaipsniui prijungiami prie greitųjų geležinkelių tinklo linijų. Tinklas tai - infrastruktūra ir įrenginiai, kurie leidžia sujungti vežimą oro ir geležinkelių transportu ir, tam tikrais atvejais, jūrų transportu.
7 SKIRSNIS
KOMBINUOTOJO TRANSPORTO TINKLAS
15 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis kombinuotojo transporto tinklas apima:
a)
geležinkelius ir vidaus vandenų kelius, tinkamus kombinuotajam transportui ir laivybai, kuriais, prireikus derinant su trumpiausiu įmanomu krovinių vežimu keliais į terminalus ir (arba) su vežimu iš vieno terminalo į kitą, sudaromos sąlygos tolimojo susisiekimo krovinių vežimui;
b)
intermodaliojo transporto terminalus su įranga, kuri leidžia atlikti perkrovimus tarp geležinkelių, vidaus vandenų kelių, laivybos maršrutų ir kelių;
c)
tinkamus riedmenis laikinam naudojimui, kai jie būtini dėl dar nepritaikytos infrastruktūros charakteristikų.
8 SKIRSNIS
LAIVYBOS VALDYMO IR INFORMACIJOS TINKLAS
16 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis laivybos valdymo ir informacijos tinklas yra susijęs su:
a)
pakrantės ir uosto laivybos valdymo sistemomis;
b)
laivo padėties nustatymo sistemomis;
c)
pranešimo apie laivus, vežančius pavojingus ar aplinką teršiančius krovinius, sistemomis;
d)
jūrų avarinio ryšio ir saugumo sistemomis.
9 SKIRSNIS
ORO EISMO VALDYMO TINKLAS
17 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis oro eismo valdymo tinklas - tai bendroms aviacijos reikmėms skirta oro erdvė, oro keliai, oro navigacijos įranga, eismo planavimo ir valdymo sistemos bei oro eismo valdymo sistemos (valdymo centrai, kontrolės ir ryšių įrenginiai), reikalingi, kad Europos oro erdvėje būtų užtikrinta saugi ir efektyvi aviacija.
10 SKIRSNIS
PADĖTIES NUSTATYMO IR NAVIGACIJOS TINKLAS
18 straipsnis
Charakteristikos
Transeuropinis padėties nustatymo ir navigacijos sistemų tinklas - tai palydovinės padėties nustatymo ir navigacijos sistemos bei būsimajame Europos radijo navigacijos plane apibrėžtinos sistemos. Šios sistemos teikia patikimas ir efektyvias padėties nustatymo ir navigacijos paslaugas, kuriomis gali naudotis visos transporto rūšys.
11 SKIRSNIS
VALSTYBIŲ NARIŲ KOORDINAVIMAS
19 straipsnis
Europos koordinatorius
1. Siekdama palengvinti koordinuotą konkrečių projektų, ypač 25 straipsnyje nurodytų Europos intereso projektais laikomų tarpvalstybinių projektų ar jų dalių, įgyvendinimą, Komisija gali paskirti, susijusioms valstybėms narėms sutinkant ir pasikonsultavusi su Europos Parlamentu, asmenį, vadinamą „Europos koordinatoriumi“.
2. Europos koordinatorius renkamas, visų pirma remiantis jo turima darbo Europos institucijose patirtimi bei turimomis žiniomis apie finansavimą, stambių projektų socialinio ekonominio bei aplinkos apsaugos poveikio vertinimu.
3. Komisijos sprendime, kuriuo paskiriamas Europos koordinatorius, nurodoma kaip jis turėtų atlikti 5 dalyje nurodytas užduotis.
4. Komisijos įgaliotas Europos koordinatorius veikia jos vardu. Europos koordinatoriaus įgaliojimai paprastai susiję su vienu projektu, ypač, jei tai tarpvalstybinis projektas, tačiau, jei būtina, gali būti išplečiami, kad apimtų visą pagrindinę liniją. Europos koordinatorius kartu su susijusiomis valstybėmis narėmis rengia savo darbų planą.
5. Europos koordinatorius:
a)
kartu su atitinkamomis valstybėmis narėmis skatina naudotis bendrais projektų vertinimo metodais ir, prireikus, pataria projektų rengėjams dėl projektų finansavimo planų parengimo;
b)
kiekvienais metais rengia ataskaitą Europos Parlamentui, Komisijai ir atitinkamoms valstybėms narėms apie pasiektą projekto (-ų), už kurį (-iuos) jis atsakingas, įgyvendinimo pažangą, naujus teisės aktus ir kitus pokyčius, kurie gali daryti kokį nors poveikį projektų charakteristikoms, ir apie visus sunkumus ir kliūtis, dėl kurių galimas didelis atsilikimas nuo III priede nurodytų terminų;
c)
kartu su atitinkamomis valstybėmis narėmis tariasi su regioninėmis ir vietos valdžios institucijomis, veiklos vykdytojais, transporto priemonių naudotojais ir visuomenės atstovais, siekiant geriau suprasti, kokia yra vežimo paslaugų paklausa, investicijų finansavimo galimybės ir teiktinų paslaugų pobūdis, siekiant padidinti prieigą prie tokio finansavimo.
6. Atitinkamos valstybės narės bendradarbiauja su Europos koordinatoriumi ir jam teikia 5 dalyje nurodytoms užduotims atlikti reikalingą informaciją.
7. Nedarant poveikio Sąjungos ir nacionalinėje teisėje nustatytoms taikomoms procedūroms, Komisija gali paprašyti Europos koordinatoriaus nuomonės, tikrindama Sąjungos lėšų panaudojimą projektams ar projektų grupėms, už kuriuos Europos koordinatorius yra atsakingas.
12 SKIRSNIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
Nacionaliniai planai ir programos
Valstybės narės pateikia Komisijai rengiamų nacionalinių planų ir programų, kurias jos rengia plėtodamos transeuropinio transporto tinklą, santrauką, visų pirma teikdamos informaciją, susijusią su 24-27 straipsniuose nurodytais Europos intereso projektais. Patvirtinusios planus ir programas, valstybės narės informavimo tikslais juos pristato Komisijai.
21 straipsnis
Gairių monitoringo ir keitimosi informacija komitetas
1. Komisijai padeda Gairių monitoringo ir keitimosi informacija komitetas (toliau - komitetas), kurį sudaro valstybių narių atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komitetas keičiasi informacija apie planus ir programas, apie kurias pranešė valstybės narės, ir gali svarstyti kiekvieną klausimą, susijusį su transeuropinio transporto tinklo plėtojimu.
22 straipsnis
Ataskaita
Kas dvejus metus Komisija Europos Parlamentui, Tarybai, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Regionų komitetui pateikia ataskaitą apie šiame sprendime aprašytų gairių įgyvendinimą.
Komitetas padeda Komisijai rengti ataskaitą.
Kartu su ataskaita prireikus pateikiami teisės aktų pasiūlymai dėl gairių persvarstymo; į šiuos teisės aktų pasiūlymus prireikus galima įtraukti pakeitimus, kurie turėtų būti daromi III priede pateiktame prioritetinių projektų sąraše arba papildyti tą sąrašą 23 straipsnio 1 dalies nuostatas atitinkančiais projektais. Persvarstant ypatingas dėmesys atkreipiamas į projektus, kuriais prisidedama prie teritorinės Sąjungos sanglaudos, remiantis 23 straipsnio 1 dalies e punktu.
23 straipsnis
Prioritetiniai projektai
1. Prioritetiniai projektai - tai 7 straipsnyje nurodyti bendro intereso projektai, kuriuos išnagrinėjus patvirtinama, kad:
a)
jie skirti transporto kamščiams pašalinti arba nutiesti trūkstamas transeuropinio transporto tinklo kokios nors pagrindinės susisiekimo linijos atkarpas; visų pirma šie projektai yra tarpvalstybiniai projektai, kuriuose numatytos atkarpos, kertančios gamtines kliūtis, arba tarpvalstybinės atkarpos;
b)
tai tokio masto projektai, kurių ilgalaikis planavimas Europos lygiu labai padėtų juos vykdant;
c)
jie suteikia bendrą, potencialią, socialinę ekonominę grynąją naudą ir kitokius socialinius ekonominius privalumus;
d)
jie labai pagerina valstybių narių prekių ir asmenų mobilumą ir taip prisideda prie nacionalinių tinklų sąveikos;
e)
jungiant naujų valstybių narių tinklus ir gerinant susisiekimą su periferiniais ir salų regionais, šiais projektais prisidedama prie teritorinės Sąjungos sanglaudos;
f)
gerindami saugą ir mažindami transporto daromą žalą aplinkai, visų pirma skatindami modalinį perėjimą prie geležinkelių, intermodaliojo transporto, vidaus vandenų kelių ir jūrų transporto, jie prisideda prie tvarios transporto plėtros;
g)
jais rodomas susijusių valstybių narių įsipareigojimas laiku vykdyti tyrimus ir atlikti vertinimo procedūras, kad darbas būtų užbaigtas iš anksto numatytą dieną (termino nustatymas pagrįstas nacionaliniais planais arba kitais susijusiais su atitinkamu projektu lygiaverčiais dokumentais).
2. Prioritetinių projektų, kurių įgyvendinimas turėjo prasidėti anksčiau nei 2010 m., atkarpos ir darbų užbaigimo datos, nurodytos 1 dalies g punkte, dėl kurių susitarta, yra išdėstytos III priede.
3. Ne vėliau kaip 2010 m. Komisija parengia ataskaitą apie pasiektą pažangą ir, jei reikia, pasiūlo pakeitimus, kuriuos reikėtų padaryti III priede pateiktame prioritetinių projektų sąraše, suderinant juos su 1 dalimi.
24 straipsnis
Europos intereso nustatymas
Nustatoma, kad III priede nurodyti prioritetiniai projektai yra Europos intereso projektai. Tai atliekama privalomai laikantis Sutartyse nustatytos tvarkos ir Sutartimis grindžiamų teisės aktų.
25 straipsnis
Projektai, laikomi Europos intereso projektais
1. Nedarydamos poveikio atitinkamam Sąjungos finansinių priemonių teisiniam pagrindui, valstybės narės:
a)
pateikdamos Sanglaudos fondo projektus, laikantis 2006 m. liepos 11 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1084/2006, įsteigiančio Sanglaudos fondą (13), deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais;
b)
pateikdamos iš transeuropinio transporto tinklui numatyto biudžeto finansuojamus projektus, laikantis 2007 m. birželio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 680/2007, nustatančio bendrąsias taisykles dėl Bendrijos finansinės paramos teikimo transeuropinių transporto ir energetikos tinklų srityse (14), 5 ir 9 straipsnių, deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais.
2. Nedarydama poveikio atitinkamam Sąjungos finansinių priemonių teisiniam pagrindui, Komisija:
a)
skatina valstybes nares atsižvelgti į projektus, laikomus Europos intereso projektais, planuojant Struktūrinių fondų programavimą, visų pirma tuose regionuose, kuriuos apima „Konvergencijos“ tikslo įgyvendinimas, atsižvelgus į nacionalinius transporto planus, patenkančius į esamą Sąjungos paramos programų taikymo sritį;
b)
užtikrina, kad šalys, kurioms taikoma Pasirengimo narystei pagalbos priemonė (PNPP), pateikdamos projektus pagal tą priemonę, laikydamosi 2006 m. liepos 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1085/2006, nustatančio Pasirengimo narystei pagalbos priemonę (IPA) (15), projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais, teiktų deramą pirmenybę.
3. Planuodama savo finansinius poreikius, Komisija deramai pirmenybę teikia projektams, kurie laikomi Europos intereso projektais.
26 straipsnis
Vėlavimas užbaigti projektus, laikomus Europos intereso projektais
1. Jei paaiškėja, kad iki nustatyto galutinio termino - 2010 m., nepavyksta ar nepavyks pradėti vieno iš projektų, laikomų Europos intereso projektu, darbų, Komisija prašo atitinkamas valstybes nares per tris mėnesius nurodyti vėlavimo priežastis. Remdamasi gautu atsakymu, Komisija tariasi su visoms atitinkamoms valstybėms narėms, kad vėlavimo priežastimi tapusi problema būtų išspręsta.
Pasikonsultavusi su komitetu ir iš dalies vykdydama aktyvų projekto, laikomo Europos intereso projektu, įgyvendinimo monitoringą ir tinkamai atsižvelgdama į proporcingumo principą, Komisija gali nuspręsti priimti atitinkamas priemones. Prieš tokių priemonių priėmimą atitinkamoms valstybėms narėms suteikiama galimybė pateikti savo pastabas apie jas.
Apie priimtas priemones nedelsiant pranešama Europos Parlamentui.
Priimdama šias priemones, Komisija tinkamai atsižvelgia į kiekvienos atitinkamos valstybės narės atsakomybės dėl vėlavimo dalį ir susilaiko nuo bet kokių priemonių, kurios turėtų neigiamą poveikį projekto vykdymui toje valstybėje narėje, kuri nėra atsakinga dėl vėlavimo, priėmimo.
2. Jei Europos intereso projektu laikomas projektas didele dalimi nėra užbaigtas nuo III priede numatytos jo užbaigimo datos praėjus pagrįstai protingam laikotarpiui, o už vėlavimą atsakingos visos atitinkamos valstybės narės, 1 dalyje nurodyta tvarka Komisija peržiūri projektą, naudodamasi pakeitimų darymo tvarka, nurodyta 22 straipsnio trečioje pastraipoje, siekdama perkvalifikuoti Europos intereso projektą.
Bet kokiu atveju praėjus 15 metų laikotarpiui nuo tada, kai nuspręsta, kad projektas laikytinas Europos intereso projektu, kaip apibrėžta šiame sprendime, Komisija projektą peržiūri.
27 straipsnis
Socialinio ekonominio poveikio bei poveikio aplinkai įvertinimas
1. Nuo projekto, laikomo Europos intereso projektu, ar vienos iš jo atkarpų užbaigimo praėjus penkeriems metams atitinkamos valstybės narės atlieka jo socialinio ekonominio poveikio bei poveikio aplinkai, įskaitant poveikio valstybių narių prekybai bei asmenų ir prekių laisvam judėjimui įvertinimą, poveikio teritorinei sanglaudai ir tvariai plėtrai įvertinimą. Šalys narės praneša Komisijai šio įvertinimo rezultatus.
2. Jei į Europos intereso projektu laikomą projektą įeina tarpvalstybinė atkarpa, kurios techniškai ir finansiškai negalima atskirti, atitinkamos valstybės narės koordinuoja socialinio ekonominio poveikio įvertinimui naudojamas procedūras ir deda visas pastangas, kad prieš išduodant leidimą statybai, pagal galiojančią teisinę sistemą, būtų atliekamas tarpvalstybinis tyrimas.
3. Kitos Europos intereso projekto atkarpos yra koordinuojamos valstybių narių kiekvienu konkrečiu atveju remiantis dvišaliu ar daugiašaliu principu.
4. 2 dalyje nurodyti koordinuoti veiksmai ar tarpvalstybiniai tyrimai atliekami nedarant poveikio Sąjungos teisės aktų aplinkos apsaugos srityje nustatytiems įpareigojimams, visų pirma susijusiems su poveikio aplinkai vertinimu. Atitinkamos valstybės narės praneša Komisijai apie tokių koordinuotų veiksmų ar tarpvalstybinių tyrimų pradžią bei jų rezultatus. Tą informaciją Komisija panaudoja 22 straipsnyje nurodytoje ataskaitoje.
28 straipsnis
Tarpvalstybinės atkarpos
Tam tikrų prioritetinių projektų tarpvalstybines atkarpas tarp dviejų valstybių narių, įskaitant „jūrų greitkelius“ valstybės narės nustato, remdamosi komiteto apibrėžtais kriterijais ir praneša apie tai Komisijai.
Tai daugiausiai bus techniškai ir finansiškai nedalijamos atkarpos arba kurias tiesti atitinkamos valstybės narės yra bendrai įsipareigojusios ir dėl kurių sukuria vieningą struktūrą.
29 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas Nr. 1692/96/EB yra panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą sprendimą laikomos nuorodomis į šį sprendimą ir skaitomos pagal V priede pateiktą atitikmenų lentelę.
30 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
31 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. liepos 7 d.