РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 13 юли 2011 година
относно държавна помощ № C 6/08 (ex NN 69/07) приведена в действие от Финландия в полза на Ålands Industrihus Ab
(нотифицирано под номер C(2011) 4905)
(само текстовете на фински и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/252/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като призова заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
Посредством жалба, подадена на 5 септември 2006 г., Комисията беше информирана относно редица мерки, предоставени от местното правителство на Оланд (наричано по-нататък „МП“) в полза на дружеството за недвижими имоти Ålands Industrihus Ab (наричано по-нататък „ÅI“). С писма от 25 октомври 2006 г. и 14 февруари 2007 г. Комисията поиска информация от Финландия, която беше предоставена с писма от 11 януари и 3 април 2007 г. Финландските власти предоставиха допълнителна информация на 31 май и на 12 юли 2007 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация през ноември 2006 г. и май 2007 г.
(2)
С писмо от 30 януари 2008 г. Комисията уведоми Финландия, че е взела решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“) (2), по отношение на помощта (наричано по-нататък „решението за откриване“).
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно помощта.
(4)
Комисията не получи мнения от заинтересованите страни.
(5)
В допълнение към решението за откриване Финландия подаде информация, заведена в Комисията на 6 май 2008 г., 21 януари 2010 г., 26 февруари 2010 г., 21 май 2010 г., 18 юни 2010 г., 18 април 2011 г., 27 юни 2011 г. и 28 юни 2011 г. На 4 юни 2010 г. се проведе среща между службите на Комисията, финландските власти и представители на ÅI.
2. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
2.1. ПОЛУЧАТЕЛ
(6)
Дружеството ÅI е регистрирано в град Мариехам, столица на Оланд, архипелаг в Балтийско море, разположен между континенталните части на Финландия и Швеция, с общо население от около 28 000 души. Оланд е провинция на Финландия, но се ползва с висока степен на автономност. Основната част от ÅI е собственост на МП (84,43 %) и на град Мариехам (15,01 %). Останалите акционери (4) са други органи на местната власт в Оланд.
(7)
Стопанската дейност на ÅI е в сферата на строителството, собствеността и предоставянето под наем на помещения за ползване за промишлени и търговски цели. Според Финландия предметът на дейност на дружеството е предоставянето на сгради на дружества в Оланд с оглед допринасяне за диверсифицирана и конкурентоспособна икономика.
(8)
До 1999 г. стопанската дейност на ÅI е била в скромни мащаби (5). Трудно може да се твърди, че стойностите по счетоводния баланс на ÅI нарастват (6). При тези условия управителният съвет на ÅI решава да започне да търси нови възможности за стопанско развитие с цел разрастване. По същото време местната стопанска общност (съставена почти изключително от малки предприятия) изразява желание за „технологичен парк“, т.e. струпване на имоти за административно ползване, където местните фирми да могат да се настанят под един покрив, така че да се улесни сътрудничеството, да се генерират нови идеи и да се насърчи предприемачеството като цяло. В окончателния си вид това трябва да се превърне в офис парк „iTiden“ (kvarteret iTiden). Възникването на проекта е обяснено по-подробно в раздел 2.2.
2.2. ПРОЕКТЪТ iTiden (7)
(9)
Обсъжданията между представители на местната стопанска общност и МП относно възможността за изграждане на „технологичен парк“ започват още през 1999 г. Осъществени са съвместни посещения с познавателна цел на подобни съоръжения в Швеция.
(10)
През 2000 г. проектът е възложен на работна група, която представя предложение на МП и на град Мариехам през пролетта на 2000 г. Проектът и плановете на МП за построяването и финансирането му са посочени в бюджета на МП за 2000 г. (8) и са утвърдени в бюджета за 2001 г., в който МП е поискало и финансиране на възможни увеличения на капитала за инфраструктурни проекти, в това число и за ÅI (подобно искане е отправено и в бюджета за 2000 г.) (9).
(11)
На 12 юли 2001 г. с помощта на увеличение на капитала ÅI купува земя в района „Västra Klinten“ на Мариехам, където се предвижда построяването на iTiden. Във връзка с тази покупка ÅI осигурява и необходимите промени за проекта iTiden в градоустройствения план.
(12)
В бюджета за 2002 г. МП посочва, че ÅI ще започне строителни работи по проекта iTiden през 2002 г. и по всяка вероятност това ще изисква увеличение на капитала (за което МП отправя искане за необходимите бюджетни кредити) (10).
(13)
В началото на 2002 г. е определена работна група за изграждането на iTiden и е ангажиран архитект. Потърсени са мнения на потенциални наематели относно техния интерес за наемане на имоти в iTiden. Подготвителните работи по терена са осъществени през пролетта на 2003 г. и строителството по етап 1 (проектът е замислен в два последователни етапа на строителство) започва през лятото на 2003 г. Първите наематели се нанасят в завършената през „етап 1“ част от iTiden на 1 декември 2004 г.
(14)
Строителството по етап 2 от iTiden стартира през есента на 2006 г. и завършва през 2007 г.
2.3. МЕРКИТЕ ЗА ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(15)
Официалното разследване на Комисията обхваща няколко капиталови инжекции („увеличения на капитала“) и гаранции по банкови заеми (наричани по-нататък „гаранции по заеми“), предоставени от МП в полза на ÅI между 1997 г. и 2007 г. Мерките са представени в таблицата по-долу (капиталовите инжекции са под номера от C-I до C-XI, а гаранциите: от G-I до G-III).
Мярка
Дата на мярката
Увеличения на капитала
(в EUR)
Гаранции по заеми
(в EUR)
C-I (11)
18.6.1997 г.
84 094,39
C-II (11)
22.6.2000 г.
340 582,27
C-III (11)
10.10.2000 г.
114 368,37
C-IV
20.7.2001 г.
353 199,00
C-V
15.8.2002 г.
599 933,73
C-VI
13.3.2003 г.
799 911,64
G-I
9.10.2003 г.
2 600 000,00
C-VII
6.5.2004 г.
515 165,97
C-VIII
30.9.2004 г.
669 896,95
G-II
2.11.2004 г.
1 160 000,00
C-IX
16.6.2005 г.
199 977,91
C-X
16.6.2005 г.
234 961,43
G-III
13.12.2005 г.
2 600 000,00
C-XI
15.2.2007 г.
1 379 998,95
ОБЩО
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
В сравнение с таблицата за мерките в точка 7 от решението за откриване гаранцията по заем в размер на 2 587 500 EUR от 26 октомври 2006 г. е заличена, тъй като тя никога не е била приведена в действие (вследствие на решение на финландските съдилища). Освен това, увеличението на капитала, посочено под номер C-XI от 12 юни 2006 г. в решението за откриване, в настоящата таблица е с дата 15 февруари 2007 г., тъй като в хода на разследването проличава, че тази мярка е била приведена в действие на по-късна дата. Решението на МП да предостави това увеличение на капитала наскоро (6 април 2011 г.) е отменено от финландския Върховен административен съд (вж. съображение 114 по-долу). При все това, тъй като капиталът е изплатен на ÅI през 2007 г. и не е възстановен, Комисията счита, че решението на националния съд не поставя тази мярка извън обхвата на разследването.
(17)
Според финландските власти всички увеличения на капитала са предназначени за финансиране на проекта iTiden, със следните изключения:
C-I) капиталова инжекция от 18 юни 1997 г. (84 094,39 EUR)
C-II) капиталова инжекция от 22 юни 2000 г. (340 582,27 EUR)
C-III) капиталова инжекция от 10 октомври 2000 г. (114 368,37 EUR)
C-VIII) капиталова инжекция от 30 септември 2004 г. (669 896,95 EUR)
C-IX) капиталова инжекция от 16 юни 2005 г. (199 977,91 EUR)
(18)
Според Финландия всички гаранции по заеми са предоставени с цел финансиране на проекта iTiden. Повече подробности относно гаранциите по заеми са представени в съображения 66-86 по-долу.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(19)
В решението за откриване Комисията поставя въпроса дали увеличенията на капитала и гаранциите по заеми са съвместими с вътрешния пазар на следните основания.
(20)
По отношение на наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС Комисията отбелязва, че за мерките са използвани държавни ресурси, тъй като са отпуснати от органите на местната власт, и че те имат избирателен характер, тъй като са предназначени за ÅI. По отношение на критерия дали мерките предоставят на дружеството „предимство, което не би получило при нормални пазарни условия“ поради факта, че частен инвеститор, воден от перспективата за рентабилност в дългосрочен план, не би предоставил същото подпомагане, Комисията не е убедена, че частен инвеститор би предоставил капитал по същия начин като МП предвид многократно отчетените от ÅI загуби или, в най-добрите случаи, скромни печалби. По-специално по отношение на гаранциите по заеми Комисията изразява съмнения, че ÅI би било в състояние да получи сходна финансова подкрепа на пазарите и че следователно му е предоставено предимство. Комисията също така счита, че такива предимства могат да нарушат конкуренцията и вътреобщностната търговия.
(21)
Комисията изразява съмнения, че мерките могат да бъдат разглеждани като съвместими с вътрешния пазар, ако бъдат счетени за държавна помощ.
(22)
На последно място, Комисията поставя под въпрос твърдението на Финландия, че мерките, ако действително се счете, че те представляват държавна помощ, са били предоставени в съответствие със схеми за помощ, които вече са се прилагали преди присъединяването на Финландия към ЕС и следователно са правомерни.
4. МНЕНИЯ НА ФИНЛАНДИЯ
4.1. МЕРКИТЕ НЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(23)
Финландия изразява становището, че МП е действало в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, т.e. че мерките са мотивирани от перспективите за възвращаемост на инвестициите на МП. Според твърденията на Финландия решенията за инвестиции са били мотивирани от програмата за нови инвестиции на дружеството и преди всичко от проекта iTiden. Следователно мерките не са били предназначени за покриване на загуби от предходни периоди, нито за подпомагане на губеща стопанска дейност. МП е получило конкретна стойност срещу своите инвестиции в нови акции на ÅI, тъй като стойността на дружеството се е покачила във връзка със записването на акции. Следователно дружеството ÅI не е получило предимство, което не би могло да получи от частен инвеститор.
(24)
Независимо от въпроса за възможни предимства, Финландия също така е изразила становище, че мерките не могат да бъдат определени като държавна помощ, тъй като не съществуват конкретни доказателства за съществено въздействие върху конкуренцията на пазара на недвижими имоти в Оланд.
4.2. АКО МЕРКИТЕ ПРЕДСТАВЛЯВАТ ДЪРЖАВНА ПОМОЩ, ТЯ Е ПРАВОМЕРНА В РАМКИТЕ НА СЪЩЕСТВУВАЩИТЕ СХЕМИ ЗА ПОМОЩ
(25)
При все това, ако се установи, че мерките съдържат елемент на държавна помощ, според Финландия би следвало помощта да се разглежда като правомерна. Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите са обхванати от съществуващи схеми за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС.
4.3. ДОРИ И АКО ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ Е НОВА, ТЯ ВСЕ ПАК Е СЪВМЕСТИМА С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(26)
Дори и ако мерките представляват неправомерна държавна помощ, независимо от това те следва да се разглеждат като съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, тъй като са предназначени за развитието на региона и разкриването на нови работни места главно чрез допринасяне за диверсификация на икономиката в региона, която в основна степен разчита на морския сектор.
4.4. ВЪЗМОЖНО ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(27)
В случай че Комисията констатира, че помощта представлява неправомерна и несъвместима помощ, която трябва да бъде възстановена, Финландия изтъква следните аргументи.
(28)
Съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (12) Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността. Това би било валидно в настоящия случай, тъй като Финландия има основателни причини да очаква горепосочените схеми, които са приети преди присъединяването, да са били и все още да са валидни и следователно всяка предоставена съгласно тези правила помощ би била правомерна.
(29)
Според Финландия, ако въпреки това Комисията счете, че помощта трябва да бъде възстановена, не е задължително елементът на помощ в увеличенията на капитала да се равнява на пълната номинална стойност на трансакциите, при които е налице държавна помощ. По отношение на гаранциите всяка помощ, подлежаща на възстановяване, не може да надвишава авансово получените от предприятието лихви в резултат на гаранцията (в сравнение с негарантираните заеми). По същия начин, във връзка с капиталовите инжекции, никоя помощ не може да превишава разходите на ÅI за получаване на равностоен капитал на пазара.
5. ОЦЕНКА
5.1. КВАЛИФИЦИРАНЕ КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(30)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(31)
За квалифицирането на мярка като държавна помощ е необходимо да са изпълнени следните условия: a) мярката трябва да е финансирана от държава-членка или чрез държавни ресурси; б) трябва да предоставя избирателно предимство, което да облагодетелства определени предприятия или производството на някои стоки; и в) да нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и да може потенциално да засегне търговията между държавите-членки. Тъй като тези условия са кумулативни, всички те трябва да бъдат налице преди дадена мярка да бъде охарактеризирана като държавна помощ.
5.1.1. ДЪРЖАВНИ СРЕДСТВА И ИЗБИРАТЕЛНОСТ
(32)
Тези два критерия са налице по причините (които не са оспорени от Финландия), посочени в решението за откриване. Мерките са предоставени с отделни решения на МП за усвояване на средства, които са отпуснати на дружеството в неговия годишен бюджет от областния съвет на Оланд. Оттук е видно, че мерките са финансирани от държавата и са насочени индивидуално към ÅI.
5.1.2. ПРЕДИМСТВО
(33)
Според твърденията на Финландия мерките не представляват държавна помощ, тъй като те не са предоставили на ÅI предимство, което дружеството не би могло да получи на пазарите от частен акционер или частен кредитор.
(34)
Според установен принцип на законодателството в областта на държавната помощ (обикновено посочван като принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика, или MEIP) инвестиция на публични органи в капитала на предприятия представлява държавна помощ, освен ако при подобни обстоятелства е било възможно частен инвеститор, като взема предвид по-специално перспективите за постигане на възвращаемост, да предостави същия капитал (13). По същия начин, съгласно точка 3.1 от Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (14) (наричано по-нататък „известието относно гаранциите“) гаранция, предоставена от публични органи, представлява държавна помощ, освен ако не е достъпен източник на финансиране при условия, които биха били приемливи за частен оператор при нормални условия на пазарна икономика.
(35)
В решението за откриване на процедурата Комисията изрази съмнения дали по отношение на капиталовите инжекции и гаранциите принципът MEIP е спазен на основание по-специално на две констатации, свързани с ÅI:
а)
многократно отчетените от ÅI загуби или незначителни печалби през годините, в които са предоставени мерките. На практика ÅI отчита загуби през всяка година от периода 2001-2005 г. Печалбите между 1998 и 2000 г. са малки и бележат спад (респективно 38 000, 28 000 и 9 000 EUR). Също така, когато през 2006 г. ÅI в крайна сметка отчита печалба, тя достига едва 557,43 EUR. Прогнозираната печалба за 2007 и 2006 г. (т.е. печалбата, очаквана към момента на вземане на решението за предоставяне на мерките) е едва 5 868,46 EUR (15).
б)
Освен това Комисията е с впечатлението, че паричните потоци на ÅI са недостатъчни за покриване на разходите на предприятието и ситуацията е такава от 2000 г. нататък, което води до предположението, че мерките са били необходими просто за покриването на недостига на парични средства (16).
(36)
Финландия отхвърля това становище. Аргументите на Финландия ще бъдат разгледани по-долу поотделно за увеличенията на капитала и за гаранциите по заемите.
5.1.2.1. Капиталовите инжекции
(37)
На първо място, Финландия отхвърля становището, че ÅI има проблем с ликвидността. В действителност, въпреки че дейностите на дружеството са ограничени като мащаб преди проекта iTiden, резултатите от дейността и ликвидността са били и са се запазили задоволителни през целия период на разследването. Следователно мерките не са били необходими за покриване на разходите за дейността. По-скоро целта на мерките е била финансиране на разширяването на дружеството и следователно те трябва да се разглеждат като инвестиции. С оглед на условията за тези инвестиции последните са обосновани съгласно принципа на инвеститор в условия на пазарна икономика и следователно не представляват държавна помощ.
(38)
В този контекст Финландия твърди, че по-голямата част от увеличенията на капитала са използвани за финансиране на проекта iTiden, докато останалите са насочени към други проекти на ÅI (вж. съображение 17 по-горе).
(39)
Комисията прави следната оценка.
(40)
Като предварителна точка Комисията подчертава, че капиталът, който даден акционер предоставя на дадено предприятие, по дефиниция не е определен за конкретна употреба, а става част от материалните активи на дружеството. Следователно е нормално когато инвестиция е предоставена като общ капитал нейното съответствие с принципа MEIP да се оценява с оглед на общите перспективи за резултатите на предприятието като цяло. Това не изключва оценката, при наличието на съответни данни, на очакваната възвращаемост на определени планирани инвестиции, разбира се при условие че тази информация е била на разположение към момента на вземане на решение за инвестицията.
(41)
Що се отнася до общите финансови резултати на ÅI, въз основа на представените в хода на разследването доказателства Комисията приема, че резултатите от дейността на ÅI системно покриват загубите на дружеството и осигуряват неговата ликвидност. Наличните доказателства не позволяват да се направи заключение, че увеличенията на капитала (или заемите, получени чрез гаранциите) са използвани за покриване на загуби от дейността на ÅI.
(42)
При все това остава фактът, че МП е предоставило на ÅI допълнителен капитал със значителен размер, който на пръв поглед през периода 1997-2006 г. е генерирал нулеви или твърде незначителни печалби. Ето защо централният въпрос - както твърди и самата Финландия - остава дали МП е имало причина да очаква възвращаемост на своя капитал, която би била достатъчна за частен инвеститор, за да направи същата инвестиция. Това трябва да се прецени въз основа на информацията, известна на МП към момента на увеличенията на капитала.
(43)
Според твърденията на Финландия основната част от увеличенията на капитала е била предназначена за финансиране на проекта iTiden, етапи 1 и 2, докато останалите увеличения на капитала са били насочени към различни други инвестиции. От съображения за яснота увеличенията на капитала, използвани за финансиране на проекта iTiden, са разгледани на първо място в представения по-долу анализ.
(44)
Финландия твърди, че всички увеличения на капитала с изключение на номера C-I, C-II, C-III, C-VIII и C-IX са направени с оглед финансиране на iTiden, който безспорно е най-големият самостоятелен проект на ÅI. Първото увеличение на капитала, предназначено за проекта iTiden, е направеното през 2001 г. (C-IV).
(45)
По отношение на условията, при които МП е направило тези увеличения на капитала, и решаващото условие между тях - очакваната към момента на решението възвращаемост - Финландия е представила следната информация:
(46)
Решенията на МП да продължи с увеличенията на капитала, свързани с iTiden, са взети въз основа на предоставената на неофициални срещи с участието на МП и представители на ÅI информация. Финландия посочва, че не са водени протоколи на тези срещи. Независимо от това Финландия е представила на Комисията презентации, направени на такива срещи и на заседания на съвета на ÅI. В тях се съдържа сбита информация относно общите данни и основните характеристики на проекта iTiden и изчисленията на рентабилността за етапи 1 и 2 на проекта. Следователно тези доказателства позволяват на Комисията да констатира каква възвращаемост е очаквало МП към момента на отпускане на увеличенията на капитала, свързани с iTiden.
(47)
На 31 януари 2002 г. ÅI провежда неофициална среща с МП, за да си осигури одобрение за започване на строителството на iTiden през 2002 г. (след закупуване на парцела през 2001 г.). На тази среща ÅI представя изчисление на рентабилността, в което е възприето предположението, че проектът ще носи печалба в размер на 3 % от собствения капитал на ÅI.
(48)
Друга неофициална среща между ÅI и МП се провежда на 4 март 2003 г. с цел подготовка на общото събрание на ÅI на 5 март 2003 г. Общото събрание е трябвало да вземе решение за започване на строителството от етап 1 на проекта iTiden, което не се е състояло през 2002 г. Представено е актуализирано изчисление на рентабилността. Според разчетите в това изчисление етап 1 е трябвало да донесе излишък от едва 700 EUR, като не се предвижда възвращаемост от собствения капитал на ÅI.
(49)
На 2 януари 2006 г. управителният съвет на ÅI се събира, за да обсъди започването на строителството по етап 2 и обявяването на покана за увеличаване на капитала, която ще бъде открита с оглед финансиране на строителството. Според изчислението на рентабилността, представено на заседанието, проектът ще достигне прага на печалба с възвращаемост на собствения капитал в размер на 3 %. Налага се обаче това изчисление да бъде преразгледано с оглед на увеличените разходи за адаптиране на сградите към нуждите на наемателя. Така на 10 януари 2006 г. е прието преразгледано изчисление, което да послужи като основа за увеличението на капитала, за което е взето решение на общото събрание на 12 юни 2006 г. (въпреки че увеличението на капитала е изплатено едва на 15 февруари 2007 г. поради технически причини - това е увеличение на капитала под номер C-XI). В това изчисление възприетата годишна възвращаемост на собствения капитал за етап 2 от iTiden се определя на 1 %.
(50)
Финландия е представила това доказателство и посочва, че това свидетелства точно за тогавашните очаквания за възвращаемост, на базата на които МП взема решение за увеличенията на капитала за проекта iTiden, т.е. C-IV, C-V, C-VI, C-VII и C-X за етап 1 и C-XI за етап 2. Тези оценки на рентабилността се основават на очакваните приходи (т.e. наеми) от iTiden. Според твърденията на Финландия възвращаемостта на инвестицията на МП трябва да отчита също и перспективата за капиталови печалби, която се изразява в увеличаване стойността на имотите с течение на времето. Финландия обаче не е представила конкретни доказателства за това. Тези съображения не са включени в изчисленията на рентабилността, което говори, че те не са отчетени при вземането на инвестиционните решения. Въз основа на горните доказателства Комисията счита, че частен инвеститор не би направил подобни инвестиции при такава очаквана възвращаемост.
(51)
Всеки инвеститор, който влага средства по проект, който съдържа известен елемент на риск (като например строителство на недвижим имот с търговска цел), ще изисква възвращаемост, която отразява в достатъчна степен присъщия на инвестицията риск. Следователно той ще очаква „рискова премия“, която надвишава известната възвращаемост, която може да получи от алтернативен безрисков актив („безрисковия лихвен процент“). Традиционен съпоставим показател за безрисковия лихвен процент са държавните облигации с по-кратък матуритет с рейтинг AAA. За целите на настоящата оценка е използвана печалбата по двугодишните финландски държавни облигации, тъй като Финландия не е емитирала облигации с по-кратък матуритет. Съответно се получава безрисков лихвен процент в размер между 2,7 и 4,2 % през 2002 г., между 2,2 и 2,7 % през 2003 г. и между 2,8 и 3,8 % през 2006 г.
(52)
При направеното сравнение с възвращаемостта на собствения капитал, очаквана от МП към момента, когато предприятието взема решение за увеличенията на капитала, свързани с iTiden, Комисията отбелязва, че МП е можело да постигне същата или дори по-голяма възвращаемост без който и да е от рисковете, свързани с проектите за собствеността. В действителност дори при най-оптимистичното тълкуване „рисковата премия“ (т.е. възвращаемостта, надвишаваща безрисковия лихвен процент) би достигнала най-много 0,3 % за увеличения на капитала под номера C-IV и C-V (т.е. увеличенията на капитала от 2001 и 2002 г.). За увеличенията на капитала, направени в резултат на решението от 2003 г. за започване на строителството по етап 1 на iTiden (и следователно въз основа на очакваната възвращаемост, представена на неофициалната среща от 4 март 2003 г., вж. съображение 48 по-горе), т.e. C-VI, C-VII и C-X, очакваната възвращаемост е нула, което означава, че е можело да се постигне далеч по-добра възвращаемост без поемане на какъвто и да е риск. По същия начин за увеличението на капитала за етап 2, C-XI, очакваната възвращаемост от 1 % е значително по-малка от наличния към този момент безрисков лихвен процент.
(53)
Безспорно е, че частен инвеститор не би бил удовлетворен от отрицателната или твърде малка рискова премия, която МП е било готово да приеме за увеличението на капитала, посочено в съображения 47-49 по-горе. При необходимост това може да се потвърди с емпирични данни относно очакваната възвращаемост на пазара на недвижима собственост в Оланд.
(54)
Според доклад (17) на KPMG от 10 юли 2007 г., възложен от Финландия и представен на Комисията на 17 юли 2007 г., изискваната от частните инвеститори възвращаемост на инвестициите в недвижими имоти, предназначени за офиси, в Оланд е 7 % (а за индустриална собственост - 8 %). При все че този доклад е съставен по-късно от разглежданите в настоящото решение инвестиционни решения на МП, той е приложим, тъй като се основава на наблюдения на минали инвестиции и няма очевидна причина да се смята, че търсената през предходните години възвращаемост е значително по-ниска. При всички случаи в него са представени убедителни данни, че очакваната от ÅI възвращаемост не би била достатъчна за частен инвеститор.
(55)
Според твърденията на Финландия въпреки ниската или нулева очаквана възвращаемост инвестициите са съвместими с MEIP, тъй като i) преди започването на строителството ÅI се е допитало до потенциалните наематели и е било уверено, че процентът на обитаване ще достигне най-малко 80 % и ii) с оглед на действителните финансови резултати на ÅI (и оттук преди всичко на проекта iTiden) през годините от 2004 нататък и на произтичащите от тях потенциални капиталови печалби инвестицията се е оказала печеливша.
(56)
В този контекст, без да е необходимо да се оценяват финансовите резултати на ÅI през последните години, е достатъчно отново да се подчертае, че въпросът не е в това дали днес резултатите на предприятието са достатъчни, а дали на базата на известните данни и това, което е можело да се предположи към момента, когато МП е взело решение да предостави държавни ресурси на ÅI (с оглед на очакваните 80 процента обитаемост), частен инвеститор, действащ според пазарните правила, би предоставил на предприятието същия капитал. Поради изложените по-горе причини Комисията счита, че частен инвеститор не би постъпил по този начин.
(57)
Следователно Комисията счита, че с увеличенията на капитала под номера C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X и C-XI на ÅI е предоставено предимство, което предприятието не би могло да получи при пазарни условия (18).
(58)
Тук Комисията ще разгледа останалите увеличения на капитала в обхвата на решението за откриване, които според Финландия не са обосновани с проекта iTiden.
(59)
Съгласно приложимите към момента на тази капиталова инжекция правила de minimis субсидии в размер под 100 000 ECU, предоставени на предприятие за период от 3 години, не представляват държавна помощ (19). Това увеличение на капитала възлиза на 84 094,39 EUR, т.е. е значително под прага de minimis от 100 000 ECU. За период от 3 години ÅI не се е ползвало от никакви други мерки (20). На това основание увеличението на капитала от 1997 г. при никакви условия не може да представлява държавна помощ, независимо от обстоятелствата, при които е осъществено.
(60)
Финландия е посочила, че мерките са предназначени за построяването на индустриална собственост в Норбьоле, за обновяването на недвижим имот в Мариехам (C-II) и за закупуване на индустриална собственост в източната част на Оланд (C-III). Следователно няма ясна връзка с проекта iTiden, който по това време все още не е ясно формулиран (това е щяло да стане през 2001 г., когато е била купена земята).
(61)
В действителност през периода 1998-2007 г. общата печалба на ÅI е скромна или отрицателна, факт е обаче, че през 2000 г. и двете предходни години дружеството реализира скромна печалба, а загубите започват през 2001 г. В хода на разследването се установява, че дружеството е покривало разходите и че ликвидността му е достатъчна. Инвестициите, които мотивират тези две увеличения на капитала, изглеждат пропорционални на мащаба и „традиционния“ модел на стопанска дейност на ÅI преди разширяването, свързано с проекта iTiden. Ето защо няма непреодолима причина да се счита, че частен инвеститор не би предприел същите увеличения на капитала и следователно няма безспорни доказателства за предимство в полза на ÅI.
(62)
До 2000 г. стопанската дейност на ÅI показва скромни, но положителни резултати (от порядъка между 9 000 и 38 000 EUR за периода 1997-2000 г.). Стопанската дейност на ÅI е в съответствие с действащия тогава план на дружеството. Съобразно с него ÅI притежава и отдава складове и офиси на територията на Оландските острови. Наличността от недвижими имоти собственост на ÅI се запазва твърде устойчива до 2000 г., с което се обясняват и стабилните финансови резултати на дружеството. Оборотът на ÅI е от порядъка на 95 000-101 000 EUR за периода 1997-2000 г. Следователно, макар и с относително малък оборот, ÅI е в състояние да извършва печеливша стопанска дейност.
(63)
Според Финландия тези увеличения на капитала са били усвоени за закупуване на индустриална собственост (C-VIII) и за изграждане на хангар на летище Jomala извън Мариехам (C-IX).
(64)
Въпреки че не са непосредствено обосновани от проекта iTiden, тези мерки са приложени при напълно различни от обстоятелствата от оказалите въздействие върху коментираните по-горе мерки C-II и C-III. Увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предприети респективно през 2004 и през 2005 г. По това време ÅI работи на загуба от 2001 г. насам. Решаващо е и обстоятелството, че тези инвестиции са направени в момент, когато МП вече е инвестирало над 2,25 млн. EUR в ÅI от 2001 г. насам с разбирането, че тази инвестиция няма да осигури възвращаемост, приемлива за пазарен инвеститор.
(65)
Недостатъчната възвращаемост по проекта iTiden неизбежно е щяла да даде отрицателно отражение върху резултатите на ÅI като цяло. Собственият капитал не е обвързан с конкретна дейност, а е заменяем и трябва да получава възвращаемост от резултатите на цялата дейност на предприятието. Следователно към момента на осъществяване на мерки C-VIII и C-IX МП трябва да е било наясно с факта, че е малко вероятно допълнително увеличение на капитала на ÅI да генерира достатъчна възвращаемост в предвидимото бъдеще. Пазарен инвеститор би бил готов да направи капиталовите инжекции, при условие че такива инвестиции ще позволят възвращаемост на пазара по отношение на резултатите от цялата дейност на предприятието (т.e. възвращаемост, която би компенсирала ниската възвращаемост на други увеличения на капитала), но нищо не предполага, че това се е очаквало в настоящия случай. Финландия не е представила конкретна информация относно тези мерки, която би могла да промени това становище. Следователно Комисията счита, че при тези обстоятелства частен инвеститор не би предоставил на ÅI допълнителен капитал. Оттук следва, че увеличения на капитала под номера C-VIII и C-IX са предоставили на ÅI предимство, което предприятието не би могло да получи на пазара.
5.1.2.2. Гаранциите по заеми
(66)
При оценката на възможно наличие на държавна помощ при гаранциите Комисията прилага принципите, установени в нейното известие за гаранциите. В раздел 3.2 от известието са определени условията, които обикновено са достатъчни за изключване на наличието на държавна помощ в гаранция, предоставена от публични органи. По отношение на гаранции под номера G-I, G-II и G-III обаче тези условия не са изпълнени (достатъчно е да се отбележи, че тези гаранции покриват 100 % от съответните заеми, вж. раздел 3.2, буква в) от известието относно гаранциите).
(67)
На първо място Комисията отбелязва, че финансовото състояние на ÅI през периода, през който са отпуснати гаранциите, е достатъчно стабилно, за да не изключва способността на предприятието да получи заеми на пазара при липса на гаранции. Предприятието не е предприятие в затруднение по смисъла на Насоките на Комисията за оздравяване и преструктуриране (21). Въз основа на наличните доказателства не може да се заключи, че ÅI е предприятие, което изобщо не би оцеляло без подкрепата на държавата. В годините, предхождащи капиталовите инжекции, т.е. преди стартирането на проекта iTiden, финансовите резултати на ÅI са стабилни и неговата стопанска дейност показва умерени положителни резултати. Причината, поради която публичните органи започват активно да инжектират капитал през 2001 г., не е оздравяването на предприятието, а финансирането на неговия растеж. При отсъствие на помощ под формата на увеличения на капитала ÅI не би изпаднало в несъстоятелност, а би останало по-малко предприятие, което при все това би имало достъп до финансовите пазари. Ето защо Комисията не може да заключи, че без гаранциите ÅI е нямало да има достъп до кредитните пазари. Тогава остава въпросът дали гаранциите са осигурили на предприятието предимство под формата на по-ниски разходи за заеми, отколкото то би плащало при пазарни условия в отсъствието на гаранции.
(68)
Въпросът, който трябва да бъде разгледан на второ място, е дали за гаранциите е наложена достатъчна премия, съпоставима с премията, която би наложил частен доставчик на гаранции. В настоящия случай Комисията не е открила частни гаранции, които позволяват пряка съпоставка. При тези обстоятелства Комисията ще сравни общия финансов разход по гарантирания заем, включително лихвения процент по заема и премията за гаранцията, с пазарната премия за подобен негарантиран заем (22).
(69)
На 9 октомври 2003 г. […] (23), търговска банка, предоставя на ÅI заем в размер на […] EUR срещу обезпечение […]. Лихвеният процент е определен на […] % годишно до 15 януари 2007 г. (24)
(70)
При все че този заем съвпада във времето с гаранция под номер G-I, Комисията не счита, че е подходящо сравнение по отношение на разхода за тази мярка. На практика между юни 2000 г. и март 2003 г. ÅI получава пет капиталови инжекции с общ размер от 2 208 595,01 EUR. Държавно подпомагане от такава величина неизбежно би повлияло на оценката на риска, проведена от […] преди отпускането на заема, и така би подобрило условията на заема, включително разходите по него, в сравнение с условията, които предприятието би могло да получи на пазарите в отсъствието на елемента на държавна помощ в увеличенията на капитала. Ето защо Комисията не може да приеме, че лихвеният процент за негарантирания заем от 2003 г. (или всички по-късни заеми) отразява коректно условията за кредитиране на ÅI в отсъствието на държавна помощ и не може да го използва като достоверен и надежден съпоставим показател за разходите по заемите, обхванати от предоставените от МП гаранции.
(71)
Комисията счита, че в отсъствието на други надеждни доказателства относно съпоставими заеми при пазарни условия Съобщението относно референтния процент (25) предлага приложим, външен за получателя, съпоставим показател за оценка дали мерки G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия. Съобщението относно референтния лихвен процент осигурява заместител за пазарния лихвен процент и за изчисляване на елемента на помощ в мерките за държавна помощ. Методиката за определяне на референтен лихвен процент се основава на следните два фактора: основния лихвен процент (в настоящия случай едногодишния EURIBOR), към който се прибавя марж на заема. Маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, зависи от два фактора: рейтинга на предприятието, което получава заема, и предложеното ниво на обезпеченост за заема. В съобщението се разграничават пет рейтинг категории (силен [AAA-A], добър [BBB], задоволителен [BB], слаб [B] и лош [CCC и по-нисък]) и три нива на обезпеченост (висока, нормална и ниска) за всяка рейтинг категория.
(72)
На 18 юни 2010 г. Финландия представи на Комисията доклад от консултантското дружество […], в който е представен годишен рейтинг на ÅI за декември всяка година. Рейтингът е изготвен ретроспективно и се основава на наличните цифри към края на финансовата година (т.е. рейтингът, даден през декември 2002 г., разглежда ретроспективно жизнеспособността на дружеството през 2002 г.). Дружеството […] представя рейтинговия доклад, в който се описва общото финансово състояние и развитието на дружеството и обхваща следните сектори на оценка: растеж, рентабилност, парични потоци, ликвидност, платежоспособност и задължения. Приложената рейтингова скала има пет рейтинг категории: отличен (A + и A), добър (A- и B+), задоволителен (B и B-), достатъчен (C + и C) и лош (C- и D), като позволява директно сравнение с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент.
(73)
През декември 2002, 2003 и 2004 г. […] класира ÅI респективно като C+, C + и C, с което поставя дружеството в категория „достатъчен“. Тази категория съответства на рейтинг категория „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. За дружество, класирано като „слабо“, маржовете на заемите, които следва да се добавят към основния лихвен процент съгласно съобщението относно референтния лихвен процент варират в зависимост от предложеното обезпечение от 220 базисни пункта при висока обезпеченост до 650 базисни пункта при ниска обезпеченост. През декември 2005 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент.
(74)
На 27 юни 2011 г. Финландия предоставя допълнителна информация относно рейтинга и обезпечеността на заемите. Рейтингът е определен от […], банката, която е отпуснала на ÅI негарантираните заеми и двата гарантирани заема. При рейтинга на […] за годините 2000-2003 се използва буквена система, която се допълва с по едно дума за всяка категория. Рейтингът може пряко да се съпоставя с рейтинговата скала на съобщението относно референтния лихвен процент. От 2005 г. нататък рейтингът се определя от […], консултантско дружество, подобно на […]. През 2003 и 2004 г. […] класира ÅI в категория B- (задоволителен) и А (задоволителен), което съответства на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Това означава, че за 2003 и 2004 г. […] класира ÅI една категория по-високо от рейтинга на […]. За 2005 г. […]класира ÅI като A (задоволителен), което отговаря на рейтинга „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент, и следователно поставя ÅI в същата категория като определената от […].
(75)
Комисията е на мнение, че при оценяването дали гаранции под номера G-I, G-II и G-III са предоставени при пазарни условия следва да се приложи рейтингът на […]. Не трябва да се забравя, че преди отпускането на първата гаранция под номер G-I през октомври 2003 г. ÅI вече е получило пет капиталови инжекции на обща стойност 2 208 595,01 EUR, тогава съществува вероятност всеки рейтинг на дружеството през 2003 г. да е повлиян от значителното по размери държавно подпомагане. Поради това Комисията счита за уместно да приложи по-консервативния рейтинг, определен от […]. Това оказва влияние за годините 2003 и 2004, тъй като за тези две години […] е класирало ÅI една категория по-ниско от […]. Следва да се отбележи, че […] е предоставило на ÅI заеми, гарантирани от МП, като същевременно е определило и рейтинга на ÅI, което би могло да се отрази на оценката. […] не е участвало във финансовите дела и следователно е по-малко вероятно неговата оценка да е пряко повлияна от незаконни съображения, свързани с държавната помощ.
(76)
Следователно Комисията приема следните рейтинги на ÅI за целите на прилагането на съобщението относно референтния лихвен процент: слаб (B) през 2003 и 2004 г. и задоволителен (BB) през 2005 г.
(77)
Що се отнася до обезпечението, ÅI е предоставило обезпечение с номиналната стойност на гаранциите под формата на ипотеки върху недвижим имот, върху който е построен проектът iTiden. Финландия не е предоставила информация, свързана със загубата в случай на неизпълнение (Loss Given Default - LGD) съгласно бележка под линия 2 на съобщението относно референтния лихвен процент. Тази информация помага да се установи нивото на обезпеченост и маржовете на заемите, които да се прибавят към основния лихвен процент. Поради това Комисията е поискала информация относно приоритета на обещаните ипотеки и стойността на имота към момента на предоставяне на гаранциите. Финландия не разполага с оценки, които показват стойността на имота към момента на гаранционните мерки. Финландските власти обаче твърдят, че стойността на имота е нараснала във времето с развитието на проекта. Според Финландия през 2010 г. имотът се оценява на […] EUR.
(78)
Що се отнася до първостепенния ранг на обезпечението, Комисията отбелязва, че по отношение на гаранции G-I и G-II обезпечението на МП е с най-първостепенен ранг от всички предоставени ипотеки върху имота. Комисията отбелязва, че търговските банки са предоставили на ÅI негарантирани заеми и са приели като обезпечение ипотеки върху същия имот, които са с по-нисък ранг (и следователно са по-несигурно обезпечение) от обезпечението, получено от МП. Предвид този факт и при отсъствието на по-подходящи доказателства Комисията приема, че нивото на обезпеченост на гаранциите е „нормално“ за целите на прилагането на известието относно гаранциите.
(79)
Въз основа на гореизложеното референтният лихвен процент ще се оценява поотделно за всяка гаранция, която ÅI е получило от МП.
(80)
Комисията отбелязва, че премиите за всички предоставени на ÅI гаранции се формират от две части: i) периодична премия, която се плаща ежегодно и се изразява като процент от неизплатената главница по заема и ii) еднократна такса, която също се изразява като процент от размера на заема, но се плаща само веднъж при издаването на гаранцията. В представената по-долу оценка общият финансов разход по гарантираните заеми включва само периодичната премия, която се плаща всяка година. В съответствие с точка 4.2 от известието относно гаранциите елементът на помощта в гаранцията трябва да бъде изчислен като разликата между пазарната цена на гаранцията (в настоящия случай референтния лихвен процент) и реално платената цена. Реално платената от ÅI цена включва периодичната премия, заплащана ежегодно, и еднократната премия, платена само веднъж. По практически причини еднократната премия ще бъде разгледана в точка 8.2 по-долу във връзка с възстановяването, тъй като е по-лесно размерът на еднократната такса да се приспадне от сумата на помощта, подлежаща на възстановяване. При всички случаи, дори ако еднократните премии се добавят към общите финансови разходи по гарантираните заеми, заключението относно наличието на помощ не би се променило. Еднократната премия оказва влияние единствено върху сумата на помощта, предоставена на ÅI.
(81)
Гаранция под номер G-I е предоставена от МП на 9 октомври 2003 г. за покриване на заем от […] в полза на ÅI в размер на […] EUR (кредит номер […]). Като обезпечение за всякакви искове по гаранцията ÅI предоставя ипотека върху недвижим имот. Лихвеният процент по заема е определен на […] % до 15 януари 2007 г. (26) Премията по гаранцията е […] % от размера на заема годишно (27). Така общият финансов разход по гарантирания заем към момента на отпускане на заема достига […]% годишно, което трябва да се сравни с референтния лихвен процент за гаранцията, изчислен на базата на основния лихвен процент и маржа, който зависи от рейтинга на ÅI и нивото на обезпеченост на заема. Основният лихвен процент (едногодишен EURIBOR) на 9 октомври 2003 г. е 2,235 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Съгласно определеното по-горе Комисията приема, че нивото на обезпеченост на заема е нормално, което означава, че маржът на заема, който трябва да се прибави към основния лихвен процент, е 400 базисни пункта. Следователно референтният лихвен процент за този заем възлиза на 6,235 %, което надвишава общия финансов разход по G-I от […] % годишно.
(82)
Освен това, считано от 6 септември 2004 г. МП е намалило премията по гаранцията за G-I на […] %. Съответно общият финансов разход по гарантирания заем е спаднал на […] %, т.е. […] базисни пункта под референтния лихвен процент, като по този начин е създадено съответно предимство за ÅI.
(83)
На 2 ноември 2004 г. ÅI взема заем в размер на […] EUR от […] (кредит номер […]). Този заем е осигурен с гаранция от МП, за която ÅI предоставя гаранция под формата на обезпечение върху недвижим имот. Лихвеният процент е определен на […]+[…] базисни пункта и гаранционна такса в размер на […] % от размера на заема годишно, което означава, че общия финансов разход по този гарантиран заем е бил […]% годишно (28).
(84)
Референтният лихвен процент за G-II трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 2 ноември 2004 г., който е бил 2,314 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „слаб“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Ако се приеме, че нивото на обезпеченост е нормално, референтният лихвен процент за този заем достига 6,314 % годишно, което е повече от общия финансов разход по G-II в размер на […]% годишно. Сравнението на разходите по този нов гарантиран заем с референтния лихвен процент показва, че общият финансов разход по заема, покрит от гаранцията G-II, е най-малко […] базисни пункта под референтния лихвен процент, с което се предоставя финансово предимство на ÅI. Според информацията, с която разполага Комисията, лихвеният процент по гарантирания заем не се е променил след издаването му.
(85)
На 13 декември 2005 г. МП издава нова гаранция в полза на ÅI. Тази гаранция е трябвало да покрие „референтния заем“, т.е. заема от 9 октомври 2003 г., който първоначално не е бил гарантиран, с което условията по този заем се променят. Лихвеният процент по заема към този момент е променен на […] % годишно. Гаранционната такса е определена на […] % от размера на заема, което означава общ финансов разход от […] % годишно (29) (приложимите от тази дата условия са еднакви с описаните по-горе приложими условия за заема, покрит от гаранция G-I, включително измененията на лихвения процент във времето.)
(86)
Референтният лихвен процент за G-III трябва да се изчисли на база едногодишния Euribor на 12 декември 2005 г., който е бил 2,769 %. Към този момент рейтингът на ÅI е „задоволителен“ по смисъла на съобщението относно референтния лихвен процент. Като се отчита нормално ниво на обезпеченост, референтният лихвен процент по този заем достига 4,969 % годишно. Това е повече от общия финансов разход по G-III в размер на […] % годишно. Следователно МП е предоставило на ÅI съответно финансово предимство от най-малко […] % годишно.
5.2. НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА И ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(87)
Финландските власти твърдят, че въпросните мерки не се отразяват на търговията между държавите-членки и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. В подкрепа на този аргумент Финландия по същество твърди, че ÅI е само едно от няколко предприятия, които осъществяват дейност на пазара на недвижими имоти, и не е най-голямото сред тях. Следователно няма доказателства, че мерките, ако се счете, че те представляват държавна помощ, биха затвърдили положението на ÅI в ущърб на конкурентите.
(88)
Комисията не може да приеме това становище. Фактът, че на ÅI е предоставено финансово предимство, което не е било достъпно за неговите конкуренти (а както потвърждава Финландия на пазара на недвижими имоти в Оланд присъстват няколко други оператори), означава, че ÅI е имало възможност да направи големи инвестиции и да разшири своята дейност при финансови условия, които са били по-благоприятни от предоставените на неговите конкуренти (които биха могли да решат да направят подобни инвестиции при отсъствие на предимството, предоставено на ÅI). Не е необходимо да се доказва, че мерките са позволили на ÅI да отнеме пазарни дялове от определен конкурент.
(89)
Също така, предоставеното на ÅI предимство е можело да засегне търговията между държавите-членки. Вярно е, че Оланд представлява малък пазар, разположен на архипелаг, до който има достъп единствено по море или въздух, и че по силата на Договора за присъединяване на Финландия към ЕС там се прилагат специални ограничения върху правото на установяване. При все това остава фактът, че няма абсолютни пречки пред чуждестранните предприятия, които осъществяват дейност в Оланд, и със сигурност няма пречки за такива предприятия, които инвестират в местния пазар на недвижими имоти. Комисията отбелязва също, че Финландия не е оспорила твърдението в решението за откриване, че в миналото в Оланд са придобивани недвижими имоти от предприятия, установени в други държави-членки. Следователно всяко предимство, предоставено на ÅI чрез тези мерки, би имало най-малкото потенциала да засегне търговията между държавите-членки чрез неоправдано засилване на позицията на ÅI спрямо потенциалните чуждестранни конкуренти или инвеститори.
5.3. ЗАКЛЮЧЕНИЕ ОТНОСНО ОПРЕДЕЛЯНЕТО КАТО ДЪРЖАВНА ПОМОЩ
(90)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че всички увеличения на капитала (с изключение на C-I, C-II и C-III) и гаранции по заеми с номера G-I, G-II и G-III представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
6. ПРЕДПОЛАГАЕМА ПРАВОМЕРНОСТ НА МЯРКАТА
(91)
Според твърденията на Финландия както капиталовите инжекции, така и гаранциите, в случай че представляват държавна помощ, са правомерни в рамките на схемите за помощ, които са били въведени преди членството на Финландия в ЕС и надлежно внесени в Надзорния орган на ЕАСТ преди присъединяването към ЕС под референтни номера 93-074 (увеличения на капитала) и 93-079 (гаранции).
(92)
Този аргумент следва да се разгледа в контекста на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 659/1999. Съгласно член 1, буква г) „схема за помощ“ означава „всеки акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ на предприятията, определени в акта по общ и абстрактен начин и всеки акт, на базата на който помощ, която не е свързана с конкретен проект, може да бъде предоставена на едно или няколко предприятия за неопределен период от време и/или в неопределен размер“. Освен това съгласно член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999 „съществуваща помощ“ означава: „i) без да се засягат членове 144 и 172 от Акта за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция всяка помощ, която съществува в съответната държава-членка преди влизането в сила на Договора, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които са били въведени в действие преди и продължават да се прилагат след влизането в сила на Договора“.
(93)
Финландия се присъедини към Европейската общност на 1 януари 1995 г. Освен това съгласно член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция „[…] държавни помощи, отпуснати от новите държави-членки през 1994 г., за които Надзорният орган на ЕАСТ не е бил нотифициран или е бил нотифициран, но помощта е била отпусната преди решението на Надзорния орган на ЕАСТ в нарушение на Споразумението за ЕИП или условията, предвидени в него, не се разглеждат в резултат на това нарушение като съществуващи държавни помощи по смисъла на член 93, параграф 1 от Договора за създаване на ЕО […]“.
(94)
Освен това съгласно член 1, буква в) от Регламент (ЕО) № 659/1999, „нова помощ“ означава всяка помощ, т.е. схеми за помощ и индивидуална помощ, които не са съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ (30).
(95)
На последно място, член 4, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (31) определя изменението на съществуваща помощ като „всякакво изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар. Увеличение на първоначалния бюджет на дадена съществуваща схема за помощ до 20 % няма да се счита за промяна на съществуваща помощ.“
(96)
От горното следва, че мярка, която предхожда присъединяването и продължава схема за държавна помощ, може да бъде счетена за съществуваща помощ, ако са изпълнени две условия. Първото е схемата да е приведена в действие преди влизането в сила на Договора за ЕО, а второто е от този момент нататък естеството на схемата да не е съществено изменено.
(97)
Комисията ще оцени аргумента на Финландия относно правомерността на мярката поотделно за всяка от предполагаемите схеми.
6.1. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА ГАРАНЦИОННА СХЕМА (93-079)
(98)
Комисията най-напред ще оцени дали тези мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(99)
Националното правно основание за гаранционната схема е провинциалният Закон относно провинциалните гаранции за промишлеността и някои други сектори на предприемачеството (ÅFS 1966:14) (32), който е приет през 1966 г. и е изменен с ÅFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 и 2002:23. По отношение на бюджета или финансовия пакет към момента на присъединяване на Финландия към ЕС провинциалният закон от 1966 г. гласи, че „размерът на неизплатените гаранции или заеми (33) в който и да е момент не може да надвишава 20 000 000 FIM“. От друга страна въпросната мярка не предвижда каквото и да е ограничение на прилагането им във времето.
(100)
Предвид гореизложеното и разпоредбите на националния закон, на пръв поглед изглежда, че мерките отговарят на определението за схема за помощ, тъй като изглежда законът позволява помощ, която не е свързана с конкретен проект, да се предостави на едно или повече предприятия за неограничен период от време. Въпросната предполагаема схема е въведена на 1 септември 1982 г., т.е. много преди 1 януари 1994 г., и е съобщена на Надзорния орган на ЕАСТ. Следователно първото условие за съществуваща помощ изглежда е удовлетворено, тъй като първоначалната схема е въведена преди влизането в сила на Договора във Финландия и дори преди 1 януари 1994 г., което означава, че в този случай член 172, параграф 5 от Договора за присъединяване на Австрия, Финландия и Швеция не е приложим.
(101)
Комисията обаче трябва да оцени и дали мерките са претърпели някакви съществени изменения от 1 януари 1994 г.
(102)
След 1 януари 1994 г. и преди отпускането на първата гаранция на 14 август 2003 г. регионалните органи са постановили най-малко три изменения на гаранционната схема (с провинциални закони 1994:29, 1996:56 и 2002:23). Тези изменения предвиждат съществено увеличаване на бюджета по схемата (т.е. увеличаване на общата сума на гаранциите, които могат да бъдат отпуснати във всеки един момент). Тъй като настоящият случай засяга предоставянето на гаранция по заем, следва да се оцени дали измененията по отношение на бюджета по схемата, въведени преди разглежданата мярка, следва да се считат за съществени и разграничими от съществуващата схема.
(103)
Както беше описано, съгласно член 4 от Регламент (ЕО) № 794/2004 изменения на бюджета над 20 % представляват промяна на съществуваща схема за помощ. Две от гореспоменатите изменения (34) са увеличили първоначалния бюджет на схемата респективно с 50 % и 150 %. Тези увеличения на бюджета представляват съществени изменения на схемата, за които Комисията не е уведомена.
(104)
Ефектът от тези съществени изменения не може да се разглежда като разграничим от предполагаемата схема, в резултат на което схемата в нейната цялост се превръща в нова схема. Първоначалната схема за помощ е ограничена единствено по отношение на общата сума на допустимите неизплатени гаранциите във всеки един момент. При тази особена конфигурация едно много съществено увеличаване на бюджета (без каквото и да е друго изменение на схемата) оказва влияние върху самото естество на съществуващите правила.
(105)
В допълнение Комисията отбелязва, че от документацията относно гаранциите, представена от Финландия, не проличава правното основание за тези гаранции да е била предполагаемата схема за помощ.
(106)
Следователно гаранциите, обхванати от настоящото решение, трябва да се считат за нова помощ. С оглед на факта, че помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.2. ПРЕДПОЛАГАЕМАТА СХЕМА ЗА ЗАПИСВАНЕ НА АКЦИИ (93-079)
(107)
Националните правила относно тази предполагаема схема са обявени пред Надзорния орган на ЕАСТ като разпоредби за помощ относно записване на акции. От представените по това време документи проличава, че като национално правно основание е посочен „годишният бюджет за Оланд“. Под заглавието „максимален допустим интензитет на помощта, която (…) може да бъде получена за който и да е проект“ Финландия е посочила „30 %“. Освен това под заглавието „Бюджет/разходи“ Финландия е посочила бюджети за годините 1992-1994, но е оставила непопълнено полето под заглавието „Общ разчетен бюджет за целия планов период по схемата“.
(108)
В процеса на разследването Финландия обясни, че формалното правно основание за предполагаемата схема е Законът за автономност на Оланд (1144/1991), който е приет през 1991 г. Съгласно точка 18, параграф 22 органите на местната власт в Оланд имат „общи правомощия“ да приемат различни видове мерки, насочени към насърчаване на икономиката на Оланд. Тези правомощия се прилагат (например чрез заеми, капиталови инжекции, гаранции) чрез разпоредби в годишния общ бюджет за МП.
(109)
Комисията отбелязва следното:
(110)
Независимо от факта, че Финландия може да квалифицира правомощията на местните органи за предоставяне на такива капиталови инжекции (в рамките на предоставените им от Закона за автономността общи правомощия) като „схема“, Комисията трябва да провери дали разпоредбите на националното законодателство, установяващи тези правомощия, отговарят на определението за „схема“ съгласно член 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 659/1999. В това отношение правно основание (точка 18, параграф 22 от Закон 1144/1991) изглежда се явяват правилата, свързани с разпределението на правомощия между различните органи в правния ред на Финландия, и изглежда те не отговарят на изискванията, за да представляват схема за помощ (която наред с останалото се определя като „… акт, на базата на който и без да се изискват допълнителни мерки за прилагане, може да се предостави индивидуална помощ …“). За всяко разпределяне на капитал за индивидуален получател първо би бил необходим бюджетен кредит в годишния бюджет на МП (гласуван по усмотрение на областния съвет на Оланд), а след това - изпълнението на решения, взети от МП. Следователно изглежда капиталовите инжекции, предоставени в рамките на тези правомощия, трябва да се разглеждат по-скоро като следствие на индивидуални решения отколкото като схема за помощ.
(111)
При всички случаи Комисията отбелязва и че предполагаемата схема се отнася единствено за годините 1992-1994, тъй като под заглавие „Бюджет/разходи“ не е посочена друга информация, въпреки че правното основание е „годишният бюджет за Оланд“.
(112)
На последно място Комисията отбелязва, че Финландия е посочила 30 % като максимален интензитет на помощта, която може „да бъде получена за който и да е проект“. При всички случаи това може да се разбира единствено в смисъл, че е предвидено капиталовите инжекции по линия на тази предполагаема схема да се използват заедно със значително частно участие (най-малко 70 %) в „проекти“, предназначени да способстват за целите на предполагаемата схема, представени като „Туризъм, промишленост, научноизследователска и развойна дейност“. Увеличенията на капитала, разглеждани в настоящото решение, не отговарят на това формално условие и следователно не могат да бъдат обхванати от националните законови разпоредби, които са представени на Надзорния орган на ЕАСТ, независимо дали тези мерки представляват същинска схема за помощ и, ако това е така, дали тя е била приложима преди 1994 г.
(113)
Следователно държавната помощ, предоставена под формата на увеличения на капитала на ÅI, представлява нова помощ. Тъй като помощта е приведена в действие без предварителното съгласие на Комисията, изисквано съгласно член 108 от ДФЕС, тя е неправомерна.
6.3. ДОПЪЛНИТЕЛЕН КОМЕНТАР ПО СКОРОШНИ РЕШЕНИЯ НА ФИНЛАНДСКИЯ ВЪРХОВЕН АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
(114)
Следва да се отбележи, че наскоро две мерки, предоставени от МП на ÅI, са отменени от национален финландски съд. Мерките са i) увеличение на капитала под номер C-XI, изплатено на ÅI през 2007 г. (вж. коментара в съображение 16 по-горе) и ii) гаранция по заем от 2006 г., която никога не е приведена в действие. С решение от 6 април 2011 г. Върховният административен съд се произнася дали решенията на МП са взети в съответствие с националните административни правила. В това свое решение обаче съдът оценява и дали е имало достатъчно признаци че мерките представляват държавна помощ, като има предвид, че местните органи е трябвало да уведомят Комисията за тях, преди да ги приведат в действие. Съдът установява, че на пръв поглед всички критерии за държавна помощ са изпълнени. Съдът анализира също твърдението на Финландия, че мерките - в случай че представляват държавна помощ - биха попаднали в обхвата на приложимите преди присъединяването национални правила и следователно отговарят на критериите за „съществуваща помощ“. При анализа Съдът прави задълбочена оценка на националните правила и констатира, че независимо дали тези правила постигат изискванията за същински схеми за държавна помощ, решенията на местните органи не отговарят на формалното изискване съгласно националните правила основно поради причините, представени по-горе от Комисията. Следователно заключенията на националния Върховен административен съд са в съгласие с тези на Комисията, че разследваната капиталова инжекция под номер C-XI включва нова държавна помощ. Върховният съд достига до същото заключение по отношение на гаранцията по заем от 2006 г. Тъй като гаранцията не е приведена в действие, тя не е разгледана в настоящото решение.
7. СЪВМЕСТИМОСТ
(115)
В общи линии Финландия твърди, че мерките, в случай че бъдат квалифицирани като държавна помощ, все пак са съвместими с вътрешния пазар, тъй като целта на дейността на ÅI, финансирана от помощта, е била улесняване на развитието на региона и разкриване на нови работни места.
(116)
Въпреки че по принцип е забранена, държавната помощ все пак ще бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар при обстоятелствата, посочени в член 107, параграф 2 от ДФЕС и е възможно да бъде счетена за съвместима, ако е използвана за постигане на посочените в член 107, параграф 3 цели. Единственото основание за съвместимост, което може да се предвижда в този случай, е член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, който разрешава помощ за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, или член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, който предвижда че държавна помощ може да се разреши с оглед улесняване на развитието на някои икономически региони.
(117)
Съгласно правилата за регионална помощ, приложими за Финландия към онзи момент (Карти на регионалните помощи за периода 2000-2006 г. и 2007-2013 г.), град Мариехам, на чиято територия се намира проектът iTiden, при всички случаи не отговаря на изискванията за регионална помощ. Това означава, че дори ако може да се твърди, че помощта е предназначена за този проект, тя не може да се счита за съвместима. Освен това Комисията отбелязва, че Финландия не е посочила изпълнение на което и да било от условията за съвместимост съгласно правилата за регионална помощ (например относно форма на помощта, допустими разходи или максимални интензитети на помощта).
(118)
Освен това помощта не може да бъде разглеждана като съвместима с вътрешния пазар съгласно които и да било от останалите насоки и съобщения, приети от Комисията във връзка с прилагането на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, нито непосредствено съгласно този член. Финландските власти не са представили конкретен аргумент или доказателство, позволяващи на Комисията да одобри тези мерки като съвместими съгласно някоя от разпоредбите на ДФЕС.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
8.1. АРГУМЕНТИ НА ФИНЛАНДИЯ
(119)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 предвижда, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя […]. Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Общността.“ Следователно естественото следствие е мерките, които представляват неправомерна държавна помощ за ÅI, да бъдат възстановени.
(120)
Финландия обаче твърди, че в този случай Комисията не следва да разпореди възстановяване, тъй като Финландия има оправдани очаквания помощта да се окаже правомерна съгласно предполагаемите схеми преди присъединяването и че възстановяването би било в противоречие с даден принцип на правото на Общността. Комисията отбелязва, че официално Финландия е изтъкнала оправдани очаквания само по отношение на МП. Оправдани очаквания не са изрично изразени по отношение на получателя.
(121)
При всички случаи Комисията не може да приеме този аргумент.
(122)
По отношение на увеличенията на капитала Комисията доказва по-горе, че независимо какво има причина да счита ÅI или който и да е друг относно правния статут на предполагаемата схема за записване на акции във връзка с правилата за държавна помощ, увеличенията не отговарят дори на формалните условия на предполагаемата схема, за която е уведомен Надзорният орган на ЕАСТ. Следователно не може да се твърди, че ÅI може да се ползва от оправдано очакване за правомерност на увеличенията на капитала, тъй като те не попадат в обхвата на националните правила, във връзка с които Финландия изтъква оправдани очаквания.
(123)
По отношение на гаранциите по заеми Комисията доказва, че гаранционната схема е била съществено изменена още преди отпускането на разглежданите в настоящото решение гаранции. Тези изменения, направени от властите на Оланд, не са съобщени на Комисията. Като следствие всички гаранции, предоставени съгласно националните правила, които формират първоначалната схема, трябва да се считат за нова помощ. Добре установен факт е, че получател на помощ не може да има оправдано очакване за правомерна да се счита помощ, която е трябвало да бъде съобщена на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, но това не е направено (35).
(124)
Накратко, както гаранциите, така и увеличенията на капитала представляват нова държавна помощ, за която Комисията е трябвало да бъде уведомена преди нейното привеждане в действие.
(125)
Според установената съдебна практика (36) държава-членка, чиито власти са предоставили помощ в нарушение на процедурните правила, установени в член 108 от ДФЕС, не може да се обоснове с оправданите очаквания на получателите на помощта, за да оправдае неизпълнението на задължението за предприемане на необходимите стъпки за изпълнение на решение на Комисията, с което се разпорежда възстановяване на помощта. Ако националните власти могат да се обосноват със собственото си неправомерно поведение, това напълно би обезсилило членове 107 и 108 от ДФЕС и би лишило от ефективност решенията на Комисията, взети в съответствие с тези разпоредби.
(126)
Същият принцип се прилага по необходимост, когато националните власти твърдят, че самите те са имали оправдано очакване относно законосъобразността на мерките, но не са уведомили Комисията за тях, въпреки че мерките представляват нова помощ (37).
(127)
По същия начин, по отношение на оправданите очаквания на ÅI Комисията отбелязва, че в съответствие с установената съдебна практика и с оглед на задължителния характер на надзора над държавната помощ от страна на Комисията съгласно член 108 от ДФЕС, предприятията, на които е отпусната помощ, като правило не могат да имат оправдано очакване помощта да е правомерна, ако тя не е предоставена в съответствие с процедурата, постановена в този член. При нормални условия добросъвестният предприемач трябва да е в състояние да установи дали тази процедура е спазена (38).
(128)
Комисията изтъква, че ÅI е предприятието с най-добри позиции да разполага с поглед върху действията на МП във връзка с предполагаемите схеми за помощ, тъй като МП е неговият главен акционер и е представен в управителния съвет на ÅI от лица, които са също и членове на изпълнителния орган на МП. Този аргумент се потвърждава от факта, че както беше показано по-горе във връзка с увеличенията на капитала, представителите на ÅI и на МП редовно обменят информация. Следователно Комисията счита, че в настоящия случай ÅI не може да претендира за оправдано очакване независимо от факта, че Финландия не изразява изрично оправдано очакване от името на получателя на помощта.
(129)
На последно място, Комисията никога не е дала конкретни гаранции на Финландия или на получателя на помощта, че разглежданите мерки не са държавна помощ или са съвместима помощ, които биха могли да създадат очаквания в този смисъл (39).
(130)
Освен това Финландия твърди, че в случай на възстановяване на помощта, предоставена като увеличения на капитала, не е задължително елементът на помощ да представлява целия размер на предоставения капитал, а по-скоро (по аналогия с изчисляването на елемента на помощ при гаранциите) да възлиза на разходите на ÅI за намиране на алтернативни инвестиции на пазарите. В този смисъл Финландия предлага цената на такова алтернативно финансиране да се установи чрез отнасяне към очакваната възвращаемост на инвестицията за административни сгради в размер на 7 %, установена в доклада на KPMG.
(131)
Комисията не може да приеме това становище.
(132)
Със сигурност е правилно общото съждение, че в даден случай държавната помощ се изразява в разликата между предимството (под формата на финансиране), което предприятието в действителност е получило от държавните ресурси, и това, което би могло да получи на капиталовите пазари. Следователно „чрез възстановяването на помощта получателят се лишава от предимството пред конкурентите си на пазара и предходното положението се възстановява“ (40).
(133)
Всеки, който осъществява инвестиция, било чрез отпускане на кредит или чрез участие в капитала на дадено предприятие, се стреми да получи съизмерима с риска възвращаемост на инвестицията си.
(134)
Когато помощта се предоставя под формата на кредит на цена под пазарните цени (какъвто е случаят с гарантиран заем, когато общият финансов разход е по-нисък от лихвения процент на заема при пазарни условия) за предприятие, което не е изключено от пазара на заеми и следователно би могло, като алтернатива на помощта, да вземе заем при пазарен лихвен процент, е видно, че коригиращата цел на възстановяването може да се постигне чрез плащане на разликата (с начислена лихва) от предприятието, което ще го приведе в равнопоставено положение с неговите конкуренти.
(135)
Положението е различно при инвестиции в собствен капитал. Тук възвращаемостта не зависи от готовността на предприятието за плащане (какъвто е случаят при заема), а е изцяло функция на присъщата рентабилност на модела на стопанска дейност на предприятието. Ако частният инвеститор не е убеден, че стопанската дейност ще донесе достатъчна доходност за присъщия ѝ риск, той няма да направи инвестицията, а ще насочи парите си другаде. С други думи Комисията не може да приеме, че за увеличаване на своя капитал дружеството е можело да спечели същите пари на капиталовия пазар, като предложи по-висока доходност, тъй като очакваните резултати не са му позволявали да предложи по-висока доходност на инвеститора в капитал. Следователно служещото за сравнение положение, т.е. положението при отсъствие на помощ, до което трябва да доведе или да се възпроизведе от възстановяването на помощта, означава липса на каквато и да е инвестиция в капитал. Следователно помощта, подлежаща на възстановяване, е пълният размер на увеличенията на капитала.
(136)
Следователно Комисията не може да приеме становището на Финландия във връзка с елемента на помощ в увеличенията на капитала.
8.2. ПОМОЩ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(137)
В резултат на това установената от Комисията неправомерна и несъвместима помощ, която Финландия трябва да си възстанови от ÅI, е както следва:
(138)
Увеличения на капитала:
а)
Увеличение на капитала C-IV: 353 199,00 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 20 юли 2001 г.
б)
Увеличение на капитала C-V: 599 933,78 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 август 2002 г.
в)
Увеличение на капитала C-VI: 799 911,64 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 март 2003 г.
г)
Увеличение на капитала C-VII: 515 165,97 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 6 май 2004 г.
д)
Увеличение на капитала C-VIII: 669 896,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 30 септември 2004 г.
е)
Увеличение на капитала C-IХ: 199 977,91 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
ж)
Увеличение на капитала C-Х: 234 961,43 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 16 юни 2005 г.
з)
Увеличение на капитала C-ХI: 1 379 998,95 EUR. Тази помощ е предоставена на ÅI на 15 февруари 2007 г.
(139)
Гаранции по заеми: съгласно точка 4.2 от известието относно гаранциите (подробни обяснения са дадени в съображения 66-80) елементът на помощ за всички гаранции се изчислява като разликата между референтния лихвен процент, приложен като съпоставим показател за разходи по заем, които дружество с финансово състояние, сравнимо с това на ÅI, би понесло без гаранцията, от една страна, и лихвения процент, получен чрез държавната гаранция, след приспадане на платените премии, от друга страна.
а)
По отношение на гаранция G-I елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 9 октомври 2003 г. (както е пояснено в съображения 81 и 82). От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 19 500 EUR (41).
б)
По отношение на гаранция G-II елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „слаб (B)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 2 ноември 2004 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 2 900 EUR (42).
в)
По отношение на гаранция G-III елементът на помощ се формира от разликата между референтния лихвен процент за заем за предприятие от рейтингова категория „задоволителен (ВB)“ при нормална обезпеченост и общия финансов разход по заема, покрит от гаранцията (който се равнява на платените премии по гаранцията плюс лихвата по заема). Тази помощ е предоставена на ÅI на 13 декември 2005 г. От тази сума трябва да се приспадне еднократната премия по гаранцията в размер на 6 500 EUR (43).
(140)
Точната обща сума на помощта, подлежаща на възстановяване, ще се определи от финландските власти в сътрудничество с Комисията в рамките на процедура по възстановяване, в съответствие с методиката, описана в съображения 138-139 по-горе. Към размера на помощта, който предстои да се определи, се прибавя лихвата от датата на предоставяне на получателя до датата на възстановяване на помощта. Комисията призовава финландските власти, в съответствие със задължението им за честно сътрудничество, да съдействат при определянето на точната сума на помощта, подлежаща на възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Увеличението на капитала в размер на 84 094,39 EUR, предоставено от Финландия в полза на Ålands Industrihus AB на 18 юни 1997 г., не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Мерките за държавна помощ, изброени в точка 8.2 от настоящото решение, неправомерно предоставени от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Ålands Industrihus AB, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 3
1. Финландия си възстановява от получателя държавната помощ, посочена в член 2.
2. Върху сумите, подлежащи на възстановяване, се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на получателя, до датата на действителното възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Финландия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 13 юли 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. liepos 13 d.
dėl valstybės pagalbos Nr. C 6/08 (ex NN 69/07), kurią Suomijai suteikė Ålands Industrihus Ab
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4905)
(Tekstas autentiškas tik suomių ir švedų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/252/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Skundu, pateiktu 2006 m. rugsėjo 5 d., Komisijai buvo pranešta apie daugybę priemonių, kurias Alandų vietos valdžia suteikė nekilnojamojo turto įmonei Ålands Industrihus Ab (toliau - ÅI). 2006 m. spalio 25 d. ir 2007 m. vasario 14 d. raštais Komisija išsiuntė Suomijai prašymą pateikti informaciją, ir ji buvo pateikta 2007 m. sausio 11 d. bei balandžio 3 d. raštais. 2007 m. gegužės 31 d. ir liepos 12 d. Suomijos valdžios institucijos pateikė daugiau informacijos. 2006 m. lapkričio mėn. ir 2007 m. gegužės mėn. papildomą informaciją pateikė skundo pateikėjas.
(2)
2008 m. sausio 30 d. raštu Komisija informavo Suomiją apie sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (2) 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl pagalbos (toliau - sprendimas pradėti procedūrą).
(3)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija ragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šios pagalbos.
(4)
Komisija negavo suinteresuotųjų šalių pastabų.
(5)
Po to, kai buvo priimtas sprendimas pradėti procedūrą, Suomija pateikė informaciją, kuri Komisijoje užregistruota 2008 m. gegužės 6 d., 2010 m. sausio 21 d., 2010 m. vasario 26 d., 2010 m. gegužės 21 d., 2010 m. birželio 18 d., 2011 m. balandžio 18 d., 2011 m. birželio 27 d. ir 2011 m. birželio 28 d.2010 m. birželio 4 d. įvyko Komisijos tarnybų, Suomijos valdžios institucijų ir ÅI atstovų susitikimas.
2. PAGALBOS APRAŠYMAS
2.1. PAGALBOS GAVĖJAS
(6)
ÅI įregistruota Marianhaminos mieste, kuris yra Alandų salyno, esančio Baltijos jūroje tarp žemyninės Suomijos ir Švedijos, sostinė, turinti maždaug 28 000 gyventojų. Alandai yra Suomijos provincija, tačiau ji turi didelį savarankiškumą. ÅI iš esmės yra valdoma vietos valdžios (84,43 %) ir Marianhaminos miesto (15,01 %). Kiti akcininkai - kitos Alandų vietos valdžios institucijos (4).
(7)
ÅI verslas susijęs su statybomis, pastatų nuosavybe ir nuomojimu pramoniniais bei komerciniais tikslais. Pasak Suomijos, šios įmonės tikslas - aprūpinti Alandų įmones pastatais, taip prisidedant prie ekonomikos įvairovės ir konkurencingumo;
(8)
Iki 1999 m. ÅI verslo veiklos apimtis buvo nedidelė (5). ÅI balansas, jei ir didėjo, didėjo labai lėtai (6). Tokiomis aplinkybėmis ÅI valdyba nusprendė pradėti ieškoti naujų verslo galimybių plėstis. Tuo pačiu metu vietos verslo bendruomenė (kurią iš esmės sudarė tik mažosios įmonės) pareiškė pageidaujanti „technologijų parko“, t. y. grupės biurų pastatų, kuriuose vietos įmonės galėtų įsikurti po vienu stogu, kad galėtų geriau bendradarbiauti ir generuoti naujas idėjas, taip būtų apskritai skatinamas verslumas. Ilgainiui tai taptų iTiden biurų parku (suom. kvarteret iTiden). Išsamiau šio projekto kilmė aiškinama 2.2 dalyje.
2.2. PROJEKTAS iTiden (7)
(9)
Dar 1999 m. vietos verslo bendruomenė ir vietos valdžios atstovai pradėjo diskutuoti dėl galimybės statyti technologijų parką. Buvo surengtos bendros kelionės į Švediją, skirtos panašiai infrastruktūrai ištirti.
(10)
2000 m. šis projektas buvo pavestas darbo grupei, kuri 2000 m. pavasarį pateikė pasiūlymą vietos valdžiai ir Marianhaminos miestui. Šis projektas ir vietos valdžios planai statyti ir finansuoti minėtą objektą buvo įtraukti į vietos valdžios 2000 m. biudžetą (8) ir patvirtinti 2001 m. biudžete; be to, tais metais vietos valdžia paprašė lėšų galimam kapitalo didinimui, skirtam infrastruktūros projektams, įskaitant ÅI projektą (panašus prašymas nurodytas 2000 m. biudžete) (9).
(11)
Padidinus kapitalą, 2001 m. liepos 12 d. ÅI nusipirko žemės Marianhaminos miesto rajone Västra Klinten, kur turėjo būti statomas iTiden. Įsigijusi šį pirkinį, ÅI dar pasirūpino, kad būtų padaryti projektui iTiden reikiami miesto plano pakeitimai.
(12)
2002 m. biudžete vietos valdžia paskelbė, kad projektą iTiden ÅI pradės įgyvendinti 2002 m. ir kad tam tikriausiai prireiks didinti kapitalą (tam vietos valdžia paprašė būtinų biudžeto asignavimų) (10).
(13)
2002 m. pradžioje paskirta iTiden statybos darbo grupė ir architektas. Paskelbta apklausa dėl galimų iTiden nuosavybės nuomotojų. 2003 m. pavasarį atlikti paruošiamieji žemės darbai, o tų pačių metų vasarą prasidėjo pirmasis statybos etapas (projektą numatyta įgyvendinti dviem nuosekliais statybos etapais). Pirmieji nuomininkai įsikėlė tada, kai baigėsi pirmasis iTiden statybos etapas, t. y. 2004 m. gruodžio 1 d.
(14)
Antrasis iTiden statybos etapas prasidėjo 2006 m. rudenį ir baigėsi 2007 m.
2.3. VALSTYBĖS PAGALBOS PRIEMONĖS
(15)
Oficialus Komisijos tyrimas apėmė kelias kapitalo injekcijas (kapitalo didinimo atvejus) ir banko paskolų garantijas (paskolų garantijas), kuriuos vietos valdžia suteikė ÅI 1997-2007 m. Priemonės nurodytos toliau pateiktoje lentelėje (kapitalo injekcijos - nuo C-I iki C-XI, garantijos - nuo G-I iki G-III).
Priemonė
Priemonės taikymo data
Kapitalo injekcijos
(EUR)
Paskolų garantijos
(EUR)
C-I (11)
1997 06 18
84 094,39
C-II (11)
2000 06 22
340 582,27
C-III (11)
2000 10 10
114 368,37
C-IV
2001 07 20
353 199,00
C-V
2002 08 15
599 933,73
C-VI
2003 03 13
799 911,64
G-I
2003 10 09
2 600 000,00
C-VII
2004 05 06
515 165,97
C-VIII
2004 09 30
669 896,95
G-II
2004 11 02
1 160 000,00
C-IX
2005 06 16
199 977,91
C-X
2005 06 16
234 961,43
G-III
2005 12 13
2 600 000,00
C-XI
2007 02 15
1 379 998,95
IŠ VISO
5 292 090,61
6 360 000,00
(16)
Palyginti su sprendimo pradėti procedūrą 7 punkte pateikta priemonių lentele, išbraukta 2006 m. spalio 26 d. suteikta 2 587 500 EUR paskolos garantija, nes jos suteikimas niekada nebuvo įgyvendintas (Suomijos teismams priėmus sprendimą). Be to, sprendime pradėti procedūrą nurodyta C-XI kapitalo didinimo data - 2006 m. birželio 12 d. - šioje lentelėje keičiama 2007 m. vasario 15 d., nes atliekant tyrimą paaiškėjo, kad ši priemonė buvo įgyvendinta vėliau. Suomijos aukščiausiasis administracinis teismas neseniai (2011 m. balandžio 6 d.) panaikino vietos valdžios sprendimą skirti šį kapitalo padidinimą (žr. toliau 114 konstatuojamąją dalį). Tačiau, kadangi šis kapitalas ÅI bendrovei buvo išmokėtas 2007 m. ir nesugrąžintas, Komisija mano, kad nacionalinio teismo sprendimas nereiškia, jog ši priemonė neturi būti įtraukta į jos tyrimo sritį.
(17)
Pasak Suomijos valdžios institucijų, visi kapitalo padidinimai buvo skirti projektui iTiden finansuoti, išskyrus šias kapitalo injekcijas:
C-I 1997 m. birželio 18 d. kapitalo injekciją (84 094,39 EUR),
C-II 2000 m. birželio 22 d. kapitalo injekciją (340 582,27 EUR),
C-III 2000 m. spalio 10 d. kapitalo injekciją (114 368,37 EUR),
C-VIII 2004 m. rugsėjo 30 d. kapitalo injekciją (669 896,95 EUR),
C-IX 2005 m. birželio 16 d. kapitalo injekciją (199 977,91 EUR).
(18)
Visos paskolų garantijos, pasak Suomijos, buvo suteiktos projektui iTiden finansuoti. Daugiau informacijos apie paskolų garantijas pateikta 66-86 konstatuojamosiose dalyse.
3. PAGRINDAS PRADĖTI SESV 108 STRAIPSNIO 2 DALYJE NURODYTĄ PROCEDŪRĄ
(19)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar minėtas kapitalo didinimas ir paskolų garantijos suderinami su vidaus rinka dėl toliau nurodytų priežasčių.
(20)
Dėl valstybės pagalbos buvimo, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, Komisija pažymėjo, kad konkrečios priemonės apėmė valstybinių išteklių naudojimą, nes jas suteikė vietos valdžia, ir kad šios priemonės yra atrankinės, nes skirtos ÅI. Kalbant apie kriterijų, ar priemonės suteikė „pranašumą, kurio ji (įmonė) nebūtų turėjusi įprastomis rinkos sąlygomis“, nes privatus investuotojas, vadovaudamasis siekiu ilgainiui gauti pelną, nebūtų suteikęs tokios pat paramos, Komisija suabejojo, kad privatus investuotojas būtų suteikęs kapitalą (kaip pasielgė vietos valdžia), atsižvelgęs į jau kurį laiką užregistruojamus nuostolius arba, geriausiu atveju, labai kuklų pelną. Konkrečiai dėl garantijų paskolų Komisija suabejojo, ar ÅI būtų galėjusi gauti panašią finansinę paramą rinkose, taigi pranašumas jai galėjo būti suteiktas. Be to, Komisija mano, kad šie pranašumai galėtų iškreipti konkurenciją ir Bendrijos vidaus prekybą.
(21)
Jei priemonės būtų laikomos valstybės pagalba, Komisija abejoja, ar jas būtų galima laikyti suderinamomis su vidaus rinka.
(22)
Galiausiai Komisija suabejojo Suomijos tvirtinimu, kad minėtos priemonės, jei iš tikrųjų būtų laikomos valstybės pagalba, buvo suteiktos pagal pagalbos schemas, kurios buvo taikomos dar prieš Suomijai įstojant į ES, todėl yra teisėtos.
4. SUOMIJOS PASTABOS
4.1. APTARIAMOS PRIEMONĖS NĖRA VALSTYBĖS PAGALBA
(23)
Suomija laikosi nuomonės, kad vietos valdžia veikė vadovaudamasi rinkos investuotojo principu, t. y. priemones ji taikė tikėdamasi susigrąžinti investiciją. Suomija teigė, kad sprendimus investuoti paskatino įmonės naujų investicijų programa, ypač projektas iTiden. Taigi priemonės nebuvo skirtos ankstesniems nuostoliams padengti arba nuostolingam verslui paremti. Vietos valdžia, investuodama į naujas ÅI akcijas, įgijo konkrečią vertę, nes šios įmonės vertė padidėjo proporcingai pasirašytoms akcijoms. Todėl ÅI negavo daugiau naudos, nei būtų gavusi iš privataus investuotojo.
(24)
Nepaisant galimo pranašumo, Suomija dar mano, kad aptariamos priemonės negali būti laikomos valstybės pagalba, nes nėra konkrečių įrodymų, jog jos turėjo pastebimą poveikį Alandų nekilnojamojo turto rinkai.
4.2. JEI TAI VALSTYBĖS PAGALBA, JI TEISĖTA PAGAL ESAMAS PAGALBOS SCHEMAS
(25)
Tačiau jeigu nustatyta, kad priemonės turi valstybės pagalbos elementų, ši pagalba, pasak Suomijos, turėtų būti laikoma teisėta. Suomijos teigimu, esamos pagalbos schemos, įdiegtos Suomijoje dar prieš jai tampant ES nare, apima ir kapitalo injekcijas, ir garantijas.
4.3. JEI TAI NAUJA VALSTYBĖS PAGALBA, JI VIS DĖLTO SUDERINAMA SU VIDAUS RINKA
(26)
Jei šios priemonės būtų neteisėta valstybės pagalba, jos vis dėlto turėtų būti laikomos suderinamomis su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, nes jomis siekta plėtoti regioną ir kurti naujas darbo vietas, daugiausia padedant įvairinti regiono ekonomiką, kuri pernelyg priklausoma nuo laivybos sektoriaus.
4.4. GALIMAS GRĄŽINIMAS
(27)
Jei Komisija nustatytų, kad pagalba yra neteisėta ir nesuderinama (su vidaus rinka) ir kad ją reikia grąžinti, Suomijos argumentai būtų tokie.
(28)
Pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (12), 14 straipsnio 1 dalį Komisija nereikalautų sugrąžinti pagalbą, jei tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui. Taip būtų šiuo atveju, nes Suomija turėjo pagrįstų priežasčių tikėtis, kad pirmiau minėtos schemos, priimtos prieš šaliai įstojant į ES, galiojo ir tebegalioja, taigi kiekviena pagal šias taisykles suteikta pagalba yra teisėta.
(29)
Jei Komisija vis dėlto manytų, kad ši pagalba turi būti sugrąžinta, Suomijos argumentas būtų toks - pagalbos elementas didinant kapitalą nebūtinai yra visa nominalioji valstybės pagalbą sudarančių sandorių suma. Dėl garantijų - grąžintina pagalba niekada negali būti didesnė už palūkanų lengvatas, kurias įmonė įgijo dėl garantijos (palyginti su paskolomis be garantijų). Panašiai yra ir su kapitalo injekcijomis - jokia pagalba negali būti didesnė už ÅI išlaidas lygiaverčiam kapitalui rinkoje įsigyti.
5. VERTINIMAS
5.1. VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMAS
(30)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(31)
Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba, ji turi atitikti šiuos reikalavimus: a) būti finansuojama valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių; b) suteikti atrankinį pranašumą, kuris gali būti palankus tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai; ir c) ji turi arba gali iškraipyti konkurenciją ir gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Kadangi būtina laikytis visų šių sąlygų, priemonė turi jas visas atitikti, kad būtų laikoma valstybės pagalba.
5.1.1. VALSTYBINIAI IŠTEKLIAI IR ATRANKUMAS
(32)
Dėl sprendime pradėti procedūrą nurodytų priežasčių (kurių Suomija neginčijo) šie du kriterijai tenkinami. Priemonės suteiktos vietos valdžiai priėmus atskirus sprendimus pasinaudoti lėšomis, kurias ji paskirstė savo metiniame biudžete Alandų regioninėje asamblėjoje. Taigi priemonės akivaizdžiai finansuojamos valstybės ir skirtos būtent ÅI.
5.1.2. PRANAŠUMAS
(33)
Suomija teigė, kad aptariamos priemonės nėra valstybės pagalba, nes ji nesuteikė ÅI pranašumo, kurio ji nebūtų galėjusi įgyti rinkose iš privataus akcininko arba iš privataus kreditoriaus.
(34)
Valstybės pagalbos teisėje nustatytas principas (paprastai vadinamas rinkos ekonomikos investuotojo principu, arba REIP), kad valdžios institucijų investavimas į įmonių kapitalą yra valstybės pagalba, jei panašiomis aplinkybėmis tokio pat kapitalo nebūtų suteikęs privatus investuotojas, kuris visų pirma siekia grąžos (13). Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (14) (toliau - pranešimas apie garantiją) 3.1 punkte valdžios institucijų suteikta garantija taip pat bus laikoma valstybės pagalba, nebent finansavimas būtų skirtas taikant sąlygas, kurios privačiam veiklos vykdytojui būtų priimtinos įprastomis rinkos ekonomikos sąlygomis.
(35)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija pareiškė abejojanti, ar suteikiant kapitalo injekcijas ir garantijas buvo laikomasi REIP principo, remdamasi visų pirma dviem pastabomis dėl ÅI:
a)
tais metais, kai buvo taikytos aptariamos priemonės, užregistruoti ilgalaikiai ÅI nuostoliai arba nedidelis pelnas. Iš tikrųjų 2001-2005 m. laikotarpiu ÅI kiekvienais metais turėjo nuostolių. 1998-2000 m. buvo gaunamas nedidelis pelnas, kuris vis mažėjo (atitinkamai 38 000, 28 000 ir 9 000 EUR). Ir kai galiausiai 2006 m. ÅI vėl užregistravo pelną, jis siekė tik 557,43 EUR. 2006 m. (t. y. po to, kai buvo priimtas sprendimas taikyti paskutines priemones) 2007 metams numatytas tik 5 868,46 EUR pelnas (15);
b)
be to, Komisijai pasirodė, kad ÅI grynųjų pinigų srautų nepakanka įmonės išlaidoms padengti ir kad tai tęsiasi nuo 2000 m., taigi Komisija spėjo, kad aptariamos priemonės buvo reikalingos tik šiam lėšų poreikiui patenkinti (16).
(36)
Suomija atmetė šią nuomonę. Jos argumentai dėl kapitalo padidinimo ir paskolų garantijų bus atskirai aptarti toliau.
5.1.2.1. Kapitalo injekcijos
(37)
Visų pirma Suomija atmeta nuomonę, kad ÅI turėjo likvidumo problemą. Iš tikrųjų, nors įmonės veiklos apimtis buvo ribota iki projekto iTiden, jos veiklos rezultatai ir likvidumas buvo patenkinamas ir toks buvo per visą tyrimo laikotarpį. Todėl minėtos priemones nebuvo reikalingos veiklos išlaidoms padengti. Šios priemonės greičiau buvo skirtos įmonės plėtrai finansuoti, todėl turėtų būti laikomos investicijomis. Atsižvelgiant į šių investicijų teikimo sąlygas, investicijos buvo pateisinamos pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą, taigi nėra valstybės pagalba.
(38)
Atsižvelgdama į tai, Suomija teigia, kad didžioji didinamo kapitalo dalis panaudota projektui iTiden finansuoti, o likusioji buvo skirta kitiems ÅI projektams (žr. 17 konstatuojamąją dalį).
(39)
Komisija daro šias išvadas.
(40)
Pirmiausia Komisija pabrėžia, kad kapitalas, kurį akcininkas suteikia įmonei, iš esmės nėra konkrečios paskirties, jis tampa įmonės materialaus nuosavo kapitalo dalimi. Todėl, kai investicijos suteikiamos kaip bendras akcinis kapitalas, normalu vertinti jo atitikimą REIP remiantis įmonės veiklos rezultatų perspektyvomis. Neatmetamas (jei yra duomenų) tikėtinos konkrečiai planuojamų investicijų grąžos vertinimas, žinoma, jei tokia informacija turėta tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas investuoti.
(41)
Dėl finansinės veiklos rezultatų apskritai Komisija, remdamasi tyrimui pateiktais įrodymais, pripažįsta, kad ÅI veiklos rezultatai nuolat kompensavo jos nuostolius ir užtikrino likvidumą. Turimi įrodymai neleidžia daryti išvados, kad kapitalo injekcijos (arba paskolos, gautos kaip garantijos) buvo naudojamos ÅI operacijų nuostoliams padengti.
(42)
Tačiau negalima atmesti to, kad vietos valdžia suteikė ÅI nemažai papildomo kapitalo, kuris 1997-2006 m. prima facie nedavė jokio pelno arba pelnas buvo labai nedidelis. Todėl svarbiausia tai (kaip teigia pati Suomija), ar vietos valdžia turėjo pagrindą tikėtis tokios savo kapitalo grąžos, kurios pakaktų privačiam investuotojui, kad jis padarytų tokią pat investiciją. Tą reikia įvertinti atsižvelgiant į tai, ką vietos valdžia žinojo tada, kai didino kapitalą.
(43)
Suomija teigė, kad didinamo kapitalo didžioji dalis buvo skirta projekto iTiden 1 ir 2 etapui finansuoti, o likusi didinamo kapitalo dalis skirta kitoms investicijoms. Aiškumo sumetimais toliau pateiktoje analizėje pirmiausia nagrinėjamas kapitalo didinimas.
(44)
Suomija teigia, kad visos kapitalo injekcijos, išskyrus C-I, C-II, C-III, C-VIII ir C-IX, buvo atliktos siekiant finansuoti iTiden, kuris buvo didžiausias ÅI atskiras projektas. Ankstesnis kapitalo didinimas, skirtas projektui iTiden, buvo atliktas 2001 m. (C-IV).
(45)
Dėl sąlygų, kuriomis vietos valdžia atliko šiuos kapitalo didinimus, ir svarbiausia dėl grąžos, kurios buvo tikimasi priimant sprendimą, Suomija pateikė šią informaciją:
(46)
Valdžios sprendimai toliau didinti su projektu iTiden susijusį kapitalą buvo priimti remiantis informacija, pateikta neoficialiuose susitikimuose, kuriuose dalyvavo vietos valdžia ir ÅI atstovai. Suomija tvirtina, kad šių posėdžių protokolų nėra. Tačiau Suomija pateikė Komisijai pranešimus, padarytus per minėtus neoficialius susitikimus ir ÅI valdybos posėdžius. Jie apima trumpas ataskaitas apie projekto iTiden aplinkybes ir pagrindines ypatybes bei šio projekto 1 ir 2 etapo pelningumo skaičiavimus. Taigi šie įrodymai leidžia Komisijai nustatyti, kokio pelno vietos valdžia tikėjosi tuo metu, kai didino iTiden skirtą kapitalą.
(47)
2002 m. sausio 31 d. ÅI surengė neoficialų susitikimą su vietos valdžia, kad užsitikrintų jos sutikimą 2002 m. pradėti iTiden statybą (po to, kai 2001 m. buvo įsigyta žemė). Šiame susitikime ÅI pateikė pelningumo apskaičiavimą, kuriame daroma prielaida, kad įgyvendinant šį projektą ÅI nuosavo kapitalo pelningumas (arba nuosavo kapitalo grąža) kasmet sieks 3 %.
(48)
2003 m. kovo 4 d. įvyko kitas neoficialus ÅI ir vietos valdžios susitikimas, skirtas ÅI generalinei asamblėjai 2003 m. kovo 5 d. surengti. Generalinė asamblėja turėjo nuspręsti dėl projekto iTiden 1 etapo statybos, kuri nebuvo pradėta 2002 m. Pateiktas atnaujintas pelningumo apskaičiavimas. Apytiksliai apskaičiuota, kad 1 etape bus gautas tik 700 EUR perviršis, tariant, kad nebus jokio pelno iš ÅI nuosavo kapitalo.
(49)
2006 m. sausio 2 d. ÅI valdyba susirinko aptarti projekto iTiden 2 etapo statybos pradžios klausimą ir prašymą padidinti kapitalą, kuris būtų skirtas šiai statybai finansuoti. Remiantis šiame posėdyje pateiktu pelningumo apskaičiavimu, aptariamas projektas sužlugtų, net jei nuosavo kapitalo pelningumas siektų 3 % Tačiau šį apskaičiavimą reikėjo patikslinti atsižvelgiant į kainą, padidėjusią pritaikant pastatus nuomininko poreikiams. Taigi 2006 m. sausio 10 d. apskaičiavimas buvo patikslintas, ir atsižvelgiant į jį 2006 m. birželio 12 d. generalinėje asamblėjoje nuspręsta padidinti kapitalą (dėl techninių priežasčių šis kapitalas buvo išmokėtas tik 2007 m. vasario 15 d. - tai C-XI kapitalo injekcija). Minėtame apskaičiavime projekto iTiden 2 etape numatytas 1 % metinis nuosavo kapitalo pelningumas.
(50)
Suomija pateikė šią informaciją ir teigia, kad joje tiksliai parodomas tuometis tikėtinas pelningumas, kuriuo remdamasi vietos valdžia nusprendė padidinti kapitalą projektui iTiden, t. y. atlikti C-IV, C-V, C-VI, C-VII ir C-X kapitalo injekcijas, skirtas 1 etapui, ir C-XI kapitalo injekciją - 2 etapui. Šie pelningumo vertinimai pagrįsti tikėtinomis pajamomis (t. y. nuomos mokesčiu) iš iTiden. Suomija tvirtino, kad, nustatant vietos valdžios investicijų grąžą, reikėtų atsižvelgti ir į perspektyvą, jog kapitalas padidės per laiką išaugus turto vertei. Tačiau konkrečių to įrodymų Suomija nepateikė. Tokie svarstymai neįtraukti į pelningumo apskaičiavimus, vadinasi, į juos nebuvo atsižvelgta priimant sprendimus dėl investavimo. Remdamasi išdėstyta informacija, Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų atlikęs panašių investicijų, remdamasis šia tikėtina grąža.
(51)
Kiekvienas investuotojas, skiriantis pinigų projektui, kuris yra tam tikru požiūriu rizikingas (pvz., komercinio nekilnojamojo turto plėtra), reikalaus grąžos, atitinkančios su šia investicija susijusią riziką. Taigi jis tikėsis rizikos priedo, viršijančio žinomą grąžą, kurią jis gali gauti iš kito, nerizikingo turto (nerizikinga norma arba nerizikingos investicijų grąžos norma). Įprastas nerizikingos normos kriterijus yra AAA kredito reitingu įvertintos trumpesnio termino Vyriausybės obligacijos. Šiame vertinime naudojamas pelnas iš 2 metų Suomijos Vyriausybės obligacijų, nes Suomija neišleido trumpesnio termino vertybinių popierių. Ir tai lemia 2,7-4,2 % nerizikingą normą 2002 m., 2,2-2,7 % - 2003 m. ir 2,8-3,8 % - 2006 m.
(52)
Palyginti su nuosavo kapitalo grąža, kurios vietos valdžia tikėjosi, priimdama sprendimus didinti su projektu iTiden susijusį kapitalą, Komisija pažymi, kad vietos valdžia galėjo gauti tokią pat ar net didesnę grąžą nepatirdama jokios su nuosavybės projektais susijusios rizikos. Iš tikrųjų netgi pagal optimistinį scenarijų didžiausias rizikos priedas (t. y. grąža, viršijanti nulinio rizikingumo priedą) būtų siekęs ne daugiau kaip 0,3 % taikant C-IV ir C-V kapitalo didinimo priemones (t. y. didinant kapitalą 2001 ir 2002 m.). Didinant kapitalą po to, kai 2003 m. buvo priimtas sprendimas pradėti projekto iTiden statybos 1 etapą (taigi remiantis tikėtina grąža, kurios skaičiavimai buvo pateikti neoficialiame 2003 m. kovo 4 d. posėdyje, žr. 48 konstatuojamąją dalį), t. y. suteikiant C-VI, C-VII ir C-X kapitalo injekcijas, grąžos nesitikėta, manant, kad gerokai didesnė grąža būtų buvusi gauta visiškai nerizikuojant. Didinant 2 etapui skirtą kapitalą, t. y. atliekant C-XI kapitalo injekciją, tikėtina 1 % grąža, panašiai kaip ir prieš tai nurodytu atveju, buvo daug menkesnė už tuo metu galiojusią nerizikingumo normą.
(53)
Akivaizdu, kad nė vieno privataus investuotojo nebūtų tenkinęs neigiamas arba nedidelis rizikos priedas, su kuriuo vietos valdžia buvo pasirengusi sutikti atlikdama 47-49 konstatuojamosiose dalyse nurodytą kapitalo didinimą. Prireikus tai būtų galima patvirtinti empiriniais duomenimis dėl tikėtinos grąžos Alandų nuosavybės rinkoje.
(54)
Remiantis KPMG 2007 m. liepos 10 d. ataskaita (17), kurią užsakė ir 2007 m. liepos 17 d. Komisijai pateikė Suomijos valdžios institucijos, privatūs investuotojai reikalavo 7 % grąžos už investicijas į biuro nuosavybę Alanduose (ir 8 % už pramoninę nuosavybę). Nors ši ataskaita parengta vėliau, nei vietos valdžia priėmė šiame sprendime ginčijamus sprendimus investuoti, ji vis dėlto svarbi, nes pagrįsta pastabomis apie ankstesnes investicijas, ir nėra aiškios priežasties manyti, kad reikalaujama grąža ankstesniais metais būtų buvusi daug mažesnė. Šiaip ar taip, ji įtikinamai rodo, kad privačiam investuotojui nebūtų pakakę grąžos, kurios tikėjosi ÅI.
(55)
Suomija tvirtino, kad, nepaisant mažos arba nulinės tikėtinos grąžos, investicijos atitiktų REIP, kadangi i) prieš pradėdama statybą ÅI susirado galimus nuomininkus ir buvo tikra, kad jie užims ne mažiau kaip 80 % pastatų; ii) atsižvelgiant į tikruosius ÅI (taigi, iš esmės į projekto iTiden) finansinius rezultatus nuo 2004 m. ir į galimą taip sukauptą kapitalo prieaugį, investicijos tapo pelningos.
(56)
Šiuo atžvilgiu, nesant būtinybės išsamiai išnagrinėti ÅI ankstesnių metų finansinius rezultatus, pakanka pakartoti, kad svarbu ne tai, ar įmonės rezultatai šiandien pakankamai geri, o tai, ar privatus investuotojas, remdamasis tuo, kas buvo žinoma arba numanoma tuo metu, kai vietos valdžia nusprendė suteikti ÅI valstybinių išteklių (atsižvelgdama į tikėtiną 80 % pastatų užimtumą), veikdamas rinkos sąlygomis, būtų suteikęs šiai įmonei tokį pat kapitalą. Dėl pirmiau paaiškintų priežasčių Komisija daro išvadą, kad privatus investuotojas nebūtų to padaręs.
(57)
Todėl Komisija mano, kad kapitalo didinimas (C-IV, C-V, C-VI, C-VII, C-X ir C-XI kapitalo injekcijos) suteikė ÅI pranašumą, kurio ji nebūtų įgijusi rinkos sąlygomis (18).
(58)
Komisija dabar peržvelgs kitus kapitalo didinimo atvejus, nurodytus sprendime pradėti procedūrą, kurie, pasak Suomijos, buvo padaryti ne dėl projekto iTiden.
(59)
Pagal de minimis taisykles, galiojusias atliekant šią kapitalo injekciją, mažesnės kaip 100 000 ECU subsidijos, įmonei suteiktos per trejus metus, nelaikomos valstybės pagalba (19). Kapitalas didintas 84 094,39 EUR, t. y. daug mažiau nei 100 000 ECU de minimis viršutinė riba. ÅI trejų metų laikotarpiu neturėjo naudos iš jokios kitos priemonės (20). Tuo remiantis 1997 m. kapitalo injekcija bet kuriuo atveju - nepaisant aplinkybių, kuriomis ji buvo atlikta - nėra valstybės pagalba.
(60)
Suomija nurodė, kad šios priemonės buvo skirtos pramoninės nuosavybės Norrböle statybai, nuosavybės Marianhaminoje renovacijai (C-II) ir pramoninės nuosavybės rytinėje Alandų dalyje įsigijimui (C-III). Taigi nėra aiškaus ryšio su projektu iTiden, kuris tuo metu dar neturėjo aiškaus pavidalo (tai įvyko 2001 m., kai buvo nupirktas žemės sklypas).
(61)
Nors ÅI bendrasis pelnas 1998-2007 m. buvo nedidelis arba jo visai nebuvo, tiesa ta, kad jis nebuvo didelis ir 2000 m., ir dar prieš dvejus metus, o 2001 m. pradėta patirti nuostolių. Tyrimas parodė, kad įmonė padengdavo savo išlaidas ir kad likvidumas buvo tinkamas. Panašu, kad investicijos, paskatinusios šiuos du kapitalo didinimo atvejus, proporcingai atitiko ÅI dydį ir tradicinį verslo modelį, taikytą iki plėtimosi, susijusį su projektu iTiden. Todėl nėra įtikinamos priežasties manyti, kad privatus investuotojas nebūtų ėmęsis tokio pat kapitalo didinimo, taigi nėra aiškių įrodymų, kad ÅI buvo suteiktas pranašumas.
(62)
Iki 2000 m. ÅI verslo operacijų rezultatai kuklūs, bet teigiami (1997-2000 m. - nuo 9 000 iki 38 000 EUR). ÅI verslo veikla atitiko tuo metu įgyvendinamą įmonės planą. ÅI Alandų salose turėjo sandėlių ir biurų, kuriuos nuomojo. ÅI valdomo nekilnojamojo turto kiekis nekito iki 2000 m., o tai patvirtina, kad įmonės finansinė padėtis buvo stabili. ÅI apyvarta 1997-2000 m. svyravo nuo 95 000 iki 101 000 EUR. Taigi ÅI sugebėjo gauti pelno iš savo veiklos, nors apyvarta buvo palyginti nedidelė.
(63)
Pasak Suomijos, šios kapitalo injekcijos buvo panaudotos pramoninei nuosavybei įsigyti (C-VIII) ir už Marianhaminos esančio Jomalos oro uosto angarui pastatyti (C-IX).
(64)
Šios priemonės, nors jos ir ne iš karto pasiteisino, turint omenyje projektą iTiden, buvo įgyvendintos visai kitomis aplinkybėmis nei tos, kurios turėjo poveikio anksčiau aptartoms C-II ir C-III priemonėms. C-VIII ir C-IX kapitalo injekcijos buvo atliktos atitinkamai 2004 ir 2005 m. Tuo metu ÅI jau kurį laiką - nuo 2001 m. - dirbo nuostolingai. Be to, labai svarbu, kad šios investicijos buvo atliktos po to, kai vietos valdžia nuo 2001 m. jau buvo investavusi į ÅI daugiau kaip 2,25 mln. EUR, suprasdama, kad ši investicija neduos rinkos investuotojui priimtinos grąžos.
(65)
Nepakankama projekto iTiden grąža neišvengiamai turėtų neigiamo poveikio ÅI rezultatams apskritai. Iš tikrųjų įmonės nuosavas kapitalas nėra paskirstomos, bet pakinta; jį turi kompensuoti bendri įmonės veiklos rezultatai. Todėl vietos valdžiai tuo metu, kai ji ėmėsi C-VIII ir C-IX priemonių, turėjo būti aišku, kad dar padidinus ÅI kapitalą vargu ar artimoje ateityje bus gauta pakankama grąža. Rinkos investuotojas šias kapitalo injekcijas būtų pasirengęs padaryti tik tada, kai tos investicijos duotų rinkos grąžą iš bendrų firmos rezultatų (t. y. grąžą, kuri būtų kompensavusi nedidelę kitų kapitalo didinimo priemonių grąžą), bet nėra įrodymų, leidžiančių spėti, kad būtent taip ir buvo. Suomija nepateikė aiškios informacijos apie šias priemones, kuri pakeistų šią nuomonę. Todėl Komisija mano, kad šiomis aplinkybėmis nė vienas privatus investuotojas nebūtų suteikęs ÅI papildomo kapitalo. Taigi C-VIII ir C-IX kapitalo injekcijos suteikė ÅI pranašumą, kurios ji nebūtų gavusi rinkoje.
5.1.2.2. Paskolų garantijos
(66)
Komisija, vertindama galimą valstybės pagalbą, suteiktą kaip garantijos, taiko Pranešime dėl garantijų nustatytus principus. Šio pranešimo 3.2 dalyje nurodytos sąlygos, kurių paprastai pakaktų atmesti faktą, kad valdžios institucijų suteikta garantija yra valstybės pagalba. Tačiau šių sąlygų nesilaikyta suteikiant G-I, G-II ir G-III garantijas (pakanka įrašyti, kad šios garantijos apėmė 100 % pagrindinių paskolų, žr. Pranešimo dėl garantijų 3.2 dalies c punktą).
(67)
Pirmiausia Komisija pažymi, kad ÅI finansinė padėtis garantijų teikimo laikotarpiu buvo pakankamai tvirta, kad įmonė būtų galėjusi gauti paskolų rinkoje be garantijų. Ši įmonė nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta Bendrijos gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (21). Iš turimos informacijos negalima daryti išvados, kad ÅI buvo įmonė, kuri nebūtų išsilaikiusi be valstybės pagalbos. Ankstesniais metais, kai dar nebuvo suteiktos kapitalo injekcijos, t. y. kai dar nebuvo pradėtas projektas iTiden, ÅI finansiniai rezultatai buvo stabilūs, o įmonės verslo veiklos rezultatai - vidutiniškai geri. Motyvas, paskatinęs valdžios institucijas 2001 m. masiškai skirti kapitalą, buvo mėginimas ne gelbėti įmonę, o finansuoti jos augimą. Negavusi pagalbos didinant kapitalą, ÅI nebūtų bankrutavusi, tik būtų tapusi mažesne įmone, kuriai finansų rinkos vis tiek būtų prieinamos. Todėl Komisija negali daryti išvados, kad kredito rinkos nebūtų buvusios ÅI prieinamos be garantijų. Tada kyla klausimas, ar minėtomis garantijomis įmonei buvo suteiktas pranašumas, turint omeny su paskolomis susijusias išlaidas, palyginti su išlaidomis, kurių ji patirtų rinkos sąlygomis, neturėdama garantijos.
(68)
Toliau reikia išnagrinėti klausimą, ar už garantijas priskaičiuojamas pakankamas priedas, palyginti su tuo, kurį būtų priskaičiavęs privatus garantijos suteikėjas. Šioje byloje Komisija nerado jokių privačių garantijų, kurios leistų lengvai atlikti palyginimą. Tokiomis aplinkybėmis Komisija palygins visas garantuotų paskolų finansines išlaidas, įskaitant paskolų palūkanas ir garantijos priemoką, su panašios negarantinės paskolos priemokos rinkos kaina (22).
(69)
2003 m. spalio 9 d. komercinis bankas […] (23) suteikė ÅI […] EUR paskolą, užtikrintą […]. Nustatyta […] % metinė palūkanų norma, galiojanti iki 2007 m. sausio 15 d. (24).
(70)
Nors šios paskolos suteikimo laikas sutapo su G-I garantijos suteikimo laiku, Komisija nemano, kad tai tinkamas tos priemonės išlaidų palyginimas. Nuo 2000 m. birželio mėn. iki 2003 m. kovo mėn. ÅI gavo penkias kapitalo injekcijas, kurių bendra suma - 2 208 595,01 EUR. Tokia didelė valstybės parama bus neišvengiamai paveikusi rizikos vertinimą, kurį […] atliko prieš suteikdamas paskolą; buvo pagerintos paskolos sąlygos, įskaitant kainą, palyginti su sąlygomis, kurias įmonė būtų galėjusi gauti rinkose, jei nebūtų valstybės pagalbos elemento kapitalo didinime. Todėl Komisija negali manyti, kad 2003 m. negarantuotos paskolos (ar vėlesnių paskolų) palūkanų norma tiksliai atspindi ÅI kredito sąlygas nesant valstybės pagalbos, ir negali tuo remtis kaip įtikinamu bei patikimu vietos valdžios garantijomis pagrįstų paskolų kriterijumi.
(71)
Komisija mano, kad, nesant kitų patikimų įrodymų dėl panašių paskolų rinkos sąlygomis, Orientacinių normų komunikate (25) pateikiamas atitinkamas paramos gavėjo atžvilgiu išorinis lyginamasis standartas, skirtas įvertinti, ar G-I, G-II ir G-III priemonės suteiktos rinkos sąlygomis. Orientacinių normų komunikate pateikiamas rinkos normų pakaitinis rodiklis ir pagalbos priemonių pagalbos elemento apskaičiavimo pagrindas. Orientacinės normos nustatymo metodika pagrįsta šiais dviem veiksniais: bazine norma (šiuo atveju vienų metų EURIBOR), prie kurios pridedama paskolos marža. Paskolos marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos, priklauso nuo dviejų veiksnių: paskolą gaunančios įmonės reitingo ir už paskolą įkeisto turto dydžio. Komunikate išskiriamos penkios (įmonių) reitingo kategorijos (aukščiausias [AAA-A], geras [BBB], patenkinamas [BB], prastokas [B] ir blogas [CCC ir žemiau] reitingas) ir po tris įkeitimo lygius (aukštas, normalus ir žemas) kiekvienai reitingo kategorijai.
(72)
2010 m. birželio 18 d. Suomija perdavė Komisijai konsultacinės firmos […] ataskaitą, kurioje pateiktas metinis ÅI reitingas kiekvienų metų gruodžio mėn. Šis reitingas parengtas retrospektyviai ir pagrįstas finansinių metų pabaigoje turimais skaičiais (t. y. 2002 m. gruodžio mėn. reitingas nurodytas atsižvelgiant į įmonės būklę 2002 m). […] parengė reitingo ataskaitą, kurioje apibūdinta įmonės bendra finansinė padėtis ir plėtra ir kurioje įvertintos šios sritys: augimas, pelningumas, pinigų srautai, likvidumas, mokumas ir įsipareigojimai. Taikomą reitingo skalę sudaro penkios reitingo kategorijos - labai geras (A + ir A), geras (A- ir B+), patenkinamas (B ir B-), pakankamas (C + ir C) ir blogas (C- ir D) reitingas, kurias galima tiesiogiai palyginti su Orientacinių normų komunikato reitingų skale.
(73)
2002, 2003 ir 2004 m. gruodžio mėn. […] įvertino ÅI atitinkamai C+, C + ir C reitingu; tai reiškia, kad įmonei priskirtas „pakankamas“ reitingas. Ši kategorija atitinka reitingo kategoriją „prastokas“ pagal Orientacinių normų komunikatą. Įmonei, kurios reitingas „prastokas“, paskolų marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos remiantis Orientacinių normų komunikatu, svyruoja atsižvelgiant į siūlomą įkaitą, nuo 220 bazinių punktų (angl. BPS), kai įkeitimo lygis aukštas, iki 650 bazinių punktų, kai jis žemas. 2005 m. gruodžio mėn. […] ÅI priskyrė B- (patenkinamas) reitingo kategoriją, atitinkančią „patenkinamą“ reitingą, apibrėžtą Orientacinių normų komunikate.
(74)
2011 m. birželio 27 d. Suomija pateikė papildomą informaciją apie reitingus ir paskolos turto įkeitimą. Reitingą įvertino […], kuris suteikė ÅI negarantuotas paskolas ir dvi garantuotas paskolas. […] 2000-2003 m. reitinge naudojama raidžių sistema, kurią papildo vienžodis apibūdinimas. Šį reitingą nesunku palyginti su Orientacinių normų komunikato reitingų skale. Nuo 2005 m. reitingo priskyrimą atlieka konsultacinė firma […], panaši į […]. 2003 ir 2004 m. […] nustatė B- (patenkinamas) ir A (patenkinamas) reitingus ÅI, o tai atitinka patenkinamą reitingą pagal Orientacinių normų komunikatą. Tai reiškia, kad 2003 ir 2004 m. ÅI reitingas, […] vertinimu, buvo viena kategorija aukštesnis už […] nustatytą ÅI reitingą. 2005 m. […] įvertino ÅI A reitingu (patenkinamas), kuris pagal Orientacinių normų komunikatą reiškia „patenkinamą“, taigi ÅI priskirtas prie tos pačios kategorijos, prie kurios ją priskiria […].
(75)
Komisija laikosi nuomonės, kad, vertinant, ar G-I, G-II ir G-III garantijos buvo suteiktos rinkos sąlygomis, turėtų būti taikomas […] nustatytas reitingas. Turint galvoje, kad pirmoji G-I garantija buvo suteikta 2003 m. spalio mėn., kai ÅI jau buvo gavusi penkias kapitalo injekcijas, kurių bendra vertė 2 208 595,01 EUR, tikėtina, kad bet kurį 2003 m. atliktą įmonės reitingo įvertinimą galėjo nulemti nemaža valstybės suteikta pagalba. Todėl Komisija mano, kad būtų tikslinga atsižvelgti į […] pateiktą kuklesnį reitingą. Kalbama apie 2004 ir 2005 m., nes tais metais […] įvertino ÅI viena kategorija žemiau nei […]. Dar reikėtų pažymėti, kad […] suteikė ÅI vietos valdžios garantijomis pagrįstas paskolas, nors tuo pačiu metu pateikė ÅI reitingą, kuris galbūt turėjo poveikio vertinimui. […] nedalyvavo finansinių ginčų procedūrose, taigi panašu, kad šios konsultacinės įmonės vertinimą galėjo tiesiogiai paveikti su valstybės pagalba susiję netinkami svarstymai.
(76)
Todėl Komisija, taikydama Orientacinių normų komunikatą, remiasi šiais ÅI reitingais: 2003 ir 2004 m. - prastas (B), o 2005 m. - patenkinamas (BB).
(77)
Kalbant apie įkaitą, ÅI suteikė įkaitą nominaliąja garantijų verte nekilnojamojo turto (sklypo, kuriame buvo įgyvendinamas projektas iTiden), hipoteka. Suomija nepateikė informacijos, susijusios su nuostoliu dėl įsipareigojimų neįvykdymo (angl. LGD) pagal Orientacinių normų komunikato 2 išnašą. Ši informacija padeda nustatyti turto įkeitimo lygį ir paskolos maržas, pridėtinas prie bazinės normos. Todėl Komisija paprašė informacijos apie hipotekos lakštų pirmenybę ir turto vertę garantijų suteikimo metu. Suomija neturi įvertinimų, kuriuose būtų nurodyta turto vertė garantinių priemonių taikymo metu. Tačiau Suomijos valdžios institucijos teigė, kad turto vertė laikui bėgant didėjo, nes projektas buvo įgyvendinamas. Pasak Suomijos, 2010 m. šio turto vertė siekė […] EUR.
(78)
Dėl įkaito pirmenybės Komisija pažymi, kad, suteikiant G-I ir G-II garantijas, vietos valdžios įkaitas turėjo didžiausią prioritetą, palyginti su visu kitu įkeistu turtu. Komisija pažymi, kad komerciniai bankai suteikė ÅI negarantuotas paskolas ir kaip įkaitą pripažino tą patį, tik mažesnio prioriteto, nei vietos valdžios suteikto įkaito, turtą (taigi ne tokį gerą įkaitą). Atsižvelgdama į tai, kas pasakyta, ir neturėdama geresnių įrodymų Komisija mano, kad, atsižvelgiant į Pranešimą dėl garantijų, turto įkeitimo lygis garantijoms gauti buvo „normalus“.
(79)
Remiantis tuo, kas pasakyta, bus atskirai įvertinta kiekvienos garantijos, kurią vietos valdžia suteikė ÅI, orientacinė norma.
(80)
Komisija pažymi, kad priemokos, susijusios su visomis ÅI suteiktomis garantijomis, buvo iš dviejų dalių: i) periodinė priemoka, mokama kasmet ir išreikšta paskolos pagrindinės mokėtinos sumos procentais ir ii) vienkartinis mokestis, taip pat išreikštas procentais, bet išmokamas tik vieną kartą, suteikiant garantiją. Toliau pateiktame vertinime nurodytas visas garantuotų paskolų finansines išlaidas sudaro tik kasmet išmokama periodinė priemoka. Pagal Pranešimo dėl garantijų 4.2 punktą garantijos pagalbos elementas turėtų būti apskaičiuojamas remiantis rinkos kainos (šiuo atveju orientacinės kainos) ir faktiškai mokamos kainos skirtumu. Tikrąją ÅI mokamą kainą sudaro periodinė priemoka ir vienkartinė priemoka, mokama tik vieną kartą. Praktiniais sumetimais vienkartinė priemoka bus nagrinėjama 8.2 punkte, skirtame pagalbos susigrąžinimui, nes iš grąžintinos pagalbos sumos lengviau atimti vienkartinį mokestį. Bet kuriuo atveju, net jei vienkartinės priemokos buvo pridėtos prie visų garantinės paskolos finansinių išlaidų, išvados dėl pagalbos buvimo nepasikeistų. Vienkartinė priemoka turi poveikį tik ÅI suteiktos pagalbos sumai.
(81)
2003 m. spalio 9 d. vietos valdžia suteikė G-I garantiją […] EUR paskolai, kurią ÅI paėmė iš […], padengti (kredito numeris […]). Kaip įkaitą reikalavimams pareikšti pagal garantiją ÅI pateikė nekilnojamąjį turtą. Nustatyta […] % paskolos palūkanų norma, galiojanti iki 2007 m. sausio 15 d. (26) Garantijos įmoka sudarė […] % paskolos sumos p. a. (27) Taigi visos garantuotos paskolos finansinės išlaidos paskolos suteikimo metu siekė […] % p. a., kuriuos reikėtų palyginti su orientacine norma, šiai garantijai apskaičiuota remiantis bazine norma ir marža, priklausančia nuo ÅI reitingo ir paskolos įkaito dydžio. Bazinė norma (vienų metų EURIBOR) 2003 m. spalio 9 d. buvo 2,235 %. Tuo metu ÅI reitingas buvo „prastokas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Kaip pirmiau nurodyta, Komisija mano, kad paskolos įkeitimo lygis buvo normalus, o tai reiškia, kad paskolos marža, kurią reikia pridėti prie bazinės normos, yra 400 bazinių punktų. Todėl šios paskolos orientacinė norma - 6,235 %, t. y. didesnė už visas G-I garantijos finansines išlaidas, siekiančias […] % p. a.
(82)
Be to, nuo 2004 m. rugsėjo 6 d. vietos valdžia sumažino G-I garantijos priemoką iki […] %. Todėl visos garantuotos paskolos finansinės išlaidos sudarė […] %, t. y. […] bazinio punkto mažiau už orientacinę normą, taip ÅI buvo suteiktas atitinkamas pranašumas.
(83)
2004 m. lapkričio 2 d. ÅI paėmė iš […] […] EUR vertės paskolą (kredito numeris […]). Ši paskola buvo užtikrinta vietos valdžios garantija, kuriai užtikrinti buvo suvaržytas ÅI nekilnojamasis turtas. Palūkanų norma nustatyta atsižvelgiant į […] + […] bazinio punkto, o garantijos mokestis - […] paskolos sumos p. a., o tai reiškia, kad visos šios garantinės paskolos finansinės išlaidos buvo […] % p. a. (28)
(84)
G-II orientacinė norma turi būti skaičiuojama remiantis vienų metų EURIBOR 2004 m. lapkričio 2 d., t. y. 2,314 %. Tuo metu ÅI reitingas buvo „prastokas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Jei įkeitimo lygis normalus, šios paskolos orientacinė norma yra 6,314 % p. a., t. y. didesnė už visas su G-II susijusias finansines išlaidas, sudarančias […] % p. a. Palyginus šios naujos garantinės paskolos išlaidas ir orientacinę normą matyti, kad visos G-II garantija užtikrintos paskolos finansinės išlaidos buvo ne mažiau kaip […] baziniais punktais mažesnės už orientacinę normą, taigi ÅI turėjo finansinį pranašumą. Pagal Komisijos turimą informaciją garantinės paskolos palūkanų norma nuo paskolos suteikimo nepasikeitė.
(85)
2005 m. gruodžio 13 d. vietos valdžia suteikė ÅI naują garantiją. Ši garantija buvo skirta pagrindinei paskolai padengti, t. y. iš pradžių 2003 m. spalio 9 d. be garantijos suteiktai paskolai, kurios sąlygos tada buvo pakeistos. Paskolos palūkanų norma tuo metu buvo pakeista į […] % p. a. Nustatytas garantijos mokestis, sudarantis […] % paskolos sumos, tai reiškia, kad visos finansinės išlaidos sudarė […] % p. a. (29) (nuo šios datos taikomos tokios pat sąlygos, kurios, kaip pirmiau apibūdinta, taikomos G-I garantija užtikrintai paskolai, įskaitant palūkanų normos pokyčius laikui bėgant).
(86)
G-III orientacinė norma turi būti skaičiuojama remiantis vienų metų EURIBOR, kuri 2005 m. gruodžio 12 d. buvo lygi 2,769 %. ÅI reitingas tuo metu buvo „patenkinamas“, kaip apibrėžta Orientacinių normų komunikate. Atsižvelgiant į įprastą turto įkeitimo lygį, šios paskolos orientacinė norma yra 4,969 % p. a. Tai viršija visas G-III finansines išlaidas, kurios sudaro […] % p. a. Todėl vietos valdžia suteikė ÅI atitinkamą finansinį pranašumą - ne mažiau kaip […] % p. a.
5.2. KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS IR POVEIKIS PREKYBAI
(87)
Suomijos valdžios institucijos pareiškė, kad aptariamos priemonės neturi poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai ir todėl nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Pagrįsdama šį argumentą Suomija iš esmės teigė, kad ÅI yra tik viena iš daugelio įmonių, veikiančių nekilnojamojo turto rinkoje, ir ne pati didžiausia. Taigi nėra įrodymų, kad aptariamos priemonės, laikant jas valstybės pagalba, būtų sustiprinusios ÅI padėtį, taip pakenkiant konkurentams.
(88)
Komisija negali sutikti su šiuo argumentu. Tai, kad ÅI buvo suteiktas finansinis pranašumas, kurio neturėjo jos konkurentai (kaip patvirtino Suomija, Alandų nekilnojamojo turto rinkoje yra dar keli operatoriai), reiškia, jog ÅI turėjo galimybę daryti dideles investicijas ir plėsti veiklą palankesnėmis finansinėmis sąlygomis nei tos, kurias turėjo jos konkurentai (kurie, neturėdami tokio pranašumo, koks buvo suteiktas ÅI, gal būtų norėję padaryti panašias investicijas). Nėra reikalo įrodinėti, kad aptariamos priemonės suteikė ÅI galimybę perimti rinkos dalį iš bet kurio konkurento.
(89)
Be to, ÅI suteiktas pranašumas galėjo turėti poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai. Tik jūra arba oru pasiekiamame salyne esantys Alandai - tikrai maža rinka, ir pagal Suomijos stojimo į ES sutartį įsisteigimo laisvei juose taikomi specialūs apribojimai. Tačiau tiesa ta, kad nėra absoliučių kliūčių Alanduose veikiančioms užsienio įmonėms ir, žinoma, toms įmonėms, kurios investuoja į vietos nuosavybės rinką. Be to, Komisija pažymi, kad Suomija neginčijo sprendimo pradėti procedūrą teiginio, jog anksčiau nekilnojamojo turto Alanduose įsigijo valstybėse narėse įsikūrusios įmonės. Taigi bet koks šiomis priemonėmis ÅI suteiktas pranašumas bent galėtų paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą neteisingai sustiprindamas ÅI padėtį galimų užsienio konkurentų ar investuotojų atžvilgiu.
5.3. IŠVADA DĖL VALSTYBĖS PAGALBOS BUVIMO
(90)
Dėl pirmiau minėtų priežasčių Komisija mano, kad visi kapitalo didinimo atvejai (išskyrus C-I, C-II ir C-III kapitalo injekcijas) ir G-I, G-II ir G-III paskolų garantijos yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnyje.
6. TARIAMAS PAGALBOS TEISĖTUMAS
(91)
Suomija teigė, kad ir kapitalo injekcijos, ir garantijos, jei jas laikytume valstybės pagalba, buvo teisėtos pagal pagalbos schemas, įdiegtas Suomijoje prieš jai tampant ES nare ir tinkamai pateiktas ELPA priežiūros institucijai (angl. ESA) prieš įstojant į ES pagal nuorodos numerius 93-074 (kapitalo didinimas) ir 93-079 (garantijos).
(92)
Šį argumentą reikėtų išnagrinėti atsižvelgiant į Reglamento (EB) Nr. 659/1999 nuostatas. Pagal jo 1 straipsnio d punktą „pagalbos schema“ yra „bet kuris teisės aktas, pagal kurį bendrai ir abstrakčiai teisės aktuose apibrėžtoms įmonėms netaikant kitų įgyvendinimo priemonių galima teikti individualią pagalbą, ir bet kuris teisės aktas, pagal kurį vienai arba kelioms įmonėms gali būti teikiama su konkrečiu projektu nesusijusi ir neribotam laikotarpiui skirta pagalba, ir (arba) neriboto dydžio pagalba“. Be to, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punktą „esama pagalba“ yra: „i) visa pagalba, kuri nepažeidžiant Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 144 ir 172 straipsnių, iki Sutarties įsigaliojimo buvo teikiama atitinkamose valstybėse narėse, t. y. individuali pagalba ir pagalbos schemos, įdiegtos iki Sutarties įsigaliojimo ir toliau taikomos“.
(93)
Į Europos bendriją Suomija įstojo 1995 m. sausio 1 d. Be to, pagal Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 172 straipsnio 5 dalį „valstybės pagalbos, kurias 1994 m. suteikė naujosios valstybės narės, tačiau apie kurias, pažeidžiant EEE susitarimą arba pagal jį sudarytus susitarimus, ELPA priežiūros institucijai nepranešta arba pranešta, bet jos suteiktos dar prieš šiai institucijai priimant sprendimą, dėl to nelaikomos esamomis valstybės pagalbomis pagal EB sutarties 93 straipsnio 1 dalį“.
(94)
Be to, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio c punktą „nauja pagalba“ yra visa pagalba, t. y. pagalbos schemos ir individuali pagalba, kuri nėra esama pagalba, įskaitant esamos pagalbos pakeitimus (30).
(95)
Ir galiausiai 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (31), 4 straipsnio 1 dalyje esamos pagalbos pakeitimai apibūdinami kaip „visi pakeitimai, išskyrus grynai formalaus ir administracinio pobūdžio pakeitimus, kurie negali turėti įtakos pagalbos priemonės atitikimui bendrosios rinkos reikalavimams. Tačiau taikomos pagalbos schemos pradinio biudžeto padidėjimas iki 20 % nelaikomas taikomos pagalbos pakeitimu.“
(96)
Iš to, kas pasakyta, galima daryti išvadą, kad priemonė, kuri taikyta iki stojimo ir sudaro valstybės pagalbos schemą, gali būti laikoma esama pagalba, jei atitinka dvi sąlygas: pirma - minėta schema įsigaliojo prieš įsigaliojant EB sutarčiai, antra - nuo tada nebuvo iš esmės keistas jos turinys.
(97)
Komisija įvertins Suomijos argumentą dėl pagalbos teisėtumo atskirai pagal abi tariamas schemas.
6.1. TARIAMA GARANTIJŲ SISTEMA (93-079)
(98)
Komisija pirmiausia įvertins, ar šios priemonės sudaro pagalbos schemą, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkte.
(99)
Garantijų sistemos nacionalinis teisinis pagrindas yra provincijos įstatymas dėl provincijos garantijų pramonės ir kai kuriems kitiems verslo sektoriams (AFS 1966:14) (32), išleistas 1966 m. ir iš dalies pakeistas įstatymais AFS 1979:84, 1982:37, 1988:53, 1992:9, 1994:29, 1996:56 ir 2002:23. Kalbant apie biudžetą arba „voką“, Suomijai stojant į EB 1966 m. provincijos įstatyme nustatyta, kad „nesumokėtų garantijų arba paskolų suma (33) niekada neturi viršyti 20 000 000 FIM“. Antra vertus, aptariamoje priemonėje nenumatytas joks laikinas jų taikymo apribojimas.
(100)
Atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, ir į nacionalinio įstatymo nuostatas, atrodytų prima facie, kad priemonės atitinka pagalbos schemos apibrėžimą, nes panašu, jog šiame įstatyme leidžiama vienai ar kelioms įmonėms neribotam laikotarpiui suteikti pagalbą, kuri nenusijusi su konkrečiu projektu. Tariama schema, apie kurią kalbama, buvo įdiegta 1982 m. rugsėjo 1 d., t. y. gerokai iki 1994 m. sausio 1 d., ir apie ją buvo pranešta ESA. Taigi atrodytų, kad pirmoji esamos pagalbos sąlyga įvykdyta, nes pirminė schema buvo įdiegta prieš įsigaliojant sutarčiai Suomijoje ir netgi iki 1994 m. sausio 1 d., o tai reiškia, kad Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo akto 172 straipsnio 5 dalis šioje byloje netaikytina.
(101)
Tačiau Komisija turi įvertinti ir tai, ar šios priemonės buvo iš esmės keistos nuo 1994 m. sausio 1 d.
(102)
Regiono valdžia priėmė ne mažiau kaip tris garantijų sistemos pakeitimus po 1994 m. sausio 14 d. (provincijos įstatymais 1994:29, 1996:56 ir 2002:23) ir prieš suteikdama pirmąją garantiją 2003 m. rugpjūčio 14 d. Šiais pakeitimais numatyta iš esmės padidinti sistemos biudžetą (t. y. padidinti visą garantijų sumą, kuri gali būti suteikta bet kuriuo konkrečiu metu). Kadangi ši byla susijusi su paskolos garantijos suteikimu, reikėtų įvertinti, ar biudžeto sistemos pakeitimai, įdiegti prieš taikant aptariamas priemones, turėtų būti laikomis esminiais ir atskiriamais nuo esamos schemos.
(103)
Kaip minėta, pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 4 straipsnį biudžeto didinimas daugiau kaip 20 % yra esamos pagalbos schemos keitimas. Dviem pirmiau minėtais pakeitimais (34) pradinis schemos biudžetas padidintas atitinkamai 50 ir 150 % Šie du biudžeto didinimo atvejai yra esminis schemos pakeitimas, apie kurį niekada nebuvo pranešta Komisijai.
(104)
Šių esminių pakeitimų poveikis negali būti laikomas atskiriamu nuo tariamos schemos taip, kad visa ši schema taptų nauja pagalba. Iš tikrųjų pirminė pagalbos schema buvo apribota tik visa garantijų suma, kuri bet kuriuo konkrečiu metu galėjo būti nesumokėta. Tokiomis aplinkybėmis labai dideliu biudžeto padidinimu (netgi neatlikus jokių kitų schemos pakeitimų) pažeidžiama pati esamų taisyklių esmė.
(105)
Be to, Komisija pažymi, kad iš Suomijos pateiktų garantijų dokumentų nematyti, jog šių garantijų teisinis pagrindas buvo tariama garantijų sistema.
(106)
Todėl garantijos, kurioms taikomas šis sprendimas, turi būti laikomos nauja pagalba. Atsižvelgiant į tai, kad pagalba įgyvendinta Komisijai prieš tai jos nepatvirtinus, kaip reikalaujama SESV 108 straipsnyje, ji yra neteisėta.
6.2. TARIAMA AKCIJŲ PASIRAŠYMO SCHEMA (93-079)
(107)
Šios tariamos schemos nacionalinės taisyklės ELPA priežiūros institucijai buvo pateiktos kaip su akcijų pasirašymu susijusios pagalbos nuostatos. Iš tuo metu pateiktų dokumentų matyti, kad „Alandų metinis biudžetas“ buvo pateiktas kaip nacionalinis teisinis pagrindas. Biudžeto eilutėje „Didžiausias galimas pagalbos intensyvumas, kuris … gali būti taikomas bet kuriam projektui“ Suomija nurodė „30 %“ Be to, eilutėje „Biudžetas/išlaidos“ Suomija nurodė 1992-1994 m. biudžeto lėšas, bet paliko tuščią eilutę „Bendras viso schemos planavimo laikotarpio biudžeto projektas“.
(108)
Vykstant tyrimui Suomija paaiškino, kad oficialus teisinis tariamos schemos pagrindas yra 1991 m. priimtas Alandų autonomijos aktas (Nr. 1144/1991). 18 skirsnio 22 punkte nurodyta, kad Alandų vietos valdžiai suteikiami „bendrieji įgaliojimai“ priimti įvairių rūšių priemones, daugiausia skirtas Alandų ekonomikai skatinti. Šie įgaliojimai įgyvendinami (pvz., paskolomis, kapitalo injekcijomis, garantijomis) vietos valdžios metinio bendrojo biudžeto nuostatomis.
(109)
Komisija pažymi:
(110)
Nepaisant to, kad vietos valdžios įgaliojimus suteikti tokias kapitalo injekcijas Suomija gali priskirti (remdamasi Autonomijos aktu suteiktais bendraisiais įgaliojimais) „schemai“, Komisija turi įsitikinti, ar nacionalinių įstatymų, kuriuose nustatyti šie įgaliojimai, nuostatos atitinka Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio d dalyje pateiktą „schemos“ apibrėžtį. Šiuo atžvilgiu atrodo, kad teisinį pagrindą (Akto Nr. 1144/1991 18 skirsnio 22 punktas) sudaro taisyklės, susijusios su įgaliojimų paskirstymu įvairioms institucijoms pagal Suomijos teisinę sistemą ir neatitinkančios pagalbos schemos reikalavimų (jis, be kita ko, apibrėžiamas kaip „dokumentas, kuriuo remiantis, nepriimant tolesnių įgyvendinimo priemonių, gali būti skirta individuali pagalba“). Todėl kiekvienąkart skiriant kapitalą individualiam pagalbos gavėjui visų pirma reikėtų numatyti asignavimus vietos valdžios metiniame biudžete (dėl kurių savo nuožiūra balsuoja Alandų regiono asamblėja), o paskui įgyvendinti vietos valdžios priimtus sprendimus. Todėl atrodo, kad kapitalo injekcijos, suteiktos remiantis minėtais įgaliojimais, turėtų būti laikomos labiau individualių sprendimų seka nei pagalbos schema.
(111)
Kad ir kaip ten būtų, Komisija dar pažymi, kad tariama schema susijusi tik su 1992-1994 m., nes biudžeto eilutėje „Biudžetas/išlaidos“ jokios informacijos nepateikta, nors teisinis pagrindas buvo „metinis Alandų biudžetas“.
(112)
Galiausiai Komisija pažymi, kad Suomija nurodė, jog didžiausias pagalbos intensyvumas, kuris gali „būti taikomas bet kuriam projektui“, yra 30 % Tai bet kuriuo atveju gali reikšti tik viena - pagal šią tariamą sistemą suteiktos kapitalo injekcijos buvo skirtos naudoti kartu su nemažais privačiais įnašais (ne mažiau kaip 70 %) „projektams“, skirtiems tariamos schemos tikslų, susijusių su turizmu, pramone ir moksliniais tyrimais bei technologine plėtra, įgyvendinimui remti. Šiame sprendime ginčijamas kapitalo didinimas neatitinka šios oficialios sąlygos ir todėl jam gali būti netaikomos nacionalinės teisės nuostatos, kurios buvo pateiktos ELPA priežiūros institucijai, neatsižvelgiant į tai, ar šios priemonės yra tinkama pagalbos schema ir, jei taip, ar ji buvo taikoma po 1994 m.
(113)
Taigi valstybės pagalba ÅI kapitalo didinimo forma yra nauja pagalba. Kadangi pagalba įgyvendinta be išankstinio Komisijos pritarimo, kaip reikalaujama SESV 108 straipsnyje, ji yra neteisėta.
6.3. PAPILDOMA PASTABA DĖL PASKUTINIŲ SUOMIJOS AUKŠČIAUSIOJO ADMINISTRACINIO TEISMO SPRENDIMŲ
(114)
Dar reikėtų pažymėti, kad Suomijos nacionalinis teismas neseniai panaikino dvi vietos valdžios ÅI suteiktas priemones. Šios priemonės yra i) C-XI kapitalo injekcija, ÅI išmokėta 2007 m. (žr. 16 konstatuojamosios dalies pastabą), ir ii) 2006 m. paskolos garantija, kuri niekada nebuvo įgyvendinta. Aukščiausiasis administracinis teismas 2011 m. balandžio 6 d. sprendimu nutarė dėl to, ar vietos valdžios sprendimai buvo priimti laikantis nacionalinių administracinių taisyklių. Tačiau, priimdamas šį sprendimą, teismas įvertino ir tai, ar buvo pakankamai požymių, rodančių, kad minėtos priemonės yra valstybės pagalba, turint omenyje, kad vietos valdžios institucijos, prieš įgyvendindamos šias priemones, turėjo apie jas pranešti Komisijai. Teismas nustatė, kad prima facie vykdomi visi valstybės pagalbos kriterijai. Be to, teismas išnagrinėjo Suomijos reikalavimą, kad priemonėms, jei jos nėra valstybės pagalba, būtų taikomos nacionalinės taisyklės, taikytos prieš įstojimą, todėl priskirtinos „esamai pagalbai“. Tuo tikslu teismas atliko nuodugnų nacionalinių taisyklių vertinimą ir nustatė, kad, neatsižvelgiant į tai, ar tos taisyklės virto tikromis valstybės pagalbos taisyklėmis ar ne, vietos valdžios sprendimai neatitinka nacionalinėse taisyklėse nustatyto oficialaus reikalavimo iš esmės dėl pirmiau Komisijos išdėstytų priežasčių. Todėl aukščiausiojo administracinio teismo išvados sutampa su Komisijos išvadomis, kad tiriama C-XI kapitalo injekcija yra valstybės pagalba. Aukščiausiasis teismas priėjo prie tos pačios išvados dėl 2006 m. garantijos. Kadangi garantija niekada nebuvo įgyvendinta, šiame sprendime ji vertinta nebuvo.
7. SUDERINAMUMAS
(115)
Suomija apskritai teigė, kad minėtos priemonės, jei ir būtų nustatyta, kad jos yra nauja valstybės pagalba, vis tiek būtų suderinamos su vidaus rinka, nes iš šios pagalbos finansuojamos ÅI veiklos tikslas buvo prisidėti prie regiono plėtros ir sukurti naujų darbo vietų.
(116)
Valstybės pagalba, nors iš esmės draudžiama, vis dėlto bus laikoma suderinama su vidaus rinka SESV 107 straipsnio 2 dalyje nurodytomis aplinkybėmis ir gali būti laikoma suderinama, jei panaudojama 107 straipsnio 3 dalyje nurodytiems tikslams pasiekti. Šioje byloje galima numatyti tik vieną suderinamumo pagrindą - SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą, pagal kurį leidžiama, kad pagalba būtų skirta teritorijų, kuriose gyvenimo lygis neįprastai žemas arba kuriose didelis nedarbas, ekonominei plėtrai remti, arba SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, kuriame nustatyta, kad valstybės pagalbą galima skirti kai kurių ekonominių zonų plėtrai palengvinti.
(117)
Pagal tuo metu Suomijai taikytas regioninės pagalbos taisykles (2000-2006 ir 2007-2013 m. regioninės pagalbos žemėlapiai), Marianhaminos miestas, kuriame yra iTiden biuras, neatitiko šios pagalbos suteikimo reikalavimų. Tai reiškia, kad net ir tada, kai šiam projektui būtų galima suteikti pagalbą, jos nebūtų galima laikyti suderinama. Be to, Komisija pažymi, kad Suomija neįrodė, jog laikomasi kurios nors suderinamumo pagal regioninės pagalbos taisykles sąlygų (pvz., dėl pagalbos formos, tinkamų finansuoti išlaidų ar didžiausio pagalbos intensyvumo).
(118)
Ši pagalba negali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka ir pagal jokias kitas Komisijos priimtas gaires ar komunikatus, susijusius su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto taikymu. Suomijos valdžios institucijos nepateikė jokio konkretaus argumento ar įrodymo, kuriuo remdamasi Komisija galėtų patvirtinti tas priemones kaip suderinamas pagal kurią nors SESV nuostatą.
8. PAGALBOS SUSIGRĄŽINIMAS
8.1. SUOMIJOS ARGUMENTAI
(119)
Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad „jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo … . Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui.“ Taigi būtų normalu, jei ÅI suteikta neteisėta pagalba būtų susigrąžinta.
(120)
Tačiau Suomija tvirtina, kad Komisija neturėtų šiuo atveju nurodyti susigrąžinti pagalbą, nes Suomija turėjo teisėtų lūkesčių dėl to, kad ši pagalba buvo teisėta pagal tariamas iki stojimo taikytas schemas ir kad jos susigrąžinimas prieštarautų Bendrijos teisės principui. Komisija pažymi, kad oficialiai Suomija įtikinėjo tik dėl vietos valdžios teisėtų lūkesčių. Apie pagalbos gavėjo teisėtus lūkesčius aiškiai nepareikšta.
(121)
Bet kuriuo atveju Komisija negali sutikti su šiuo argumentu.
(122)
Dėl kapitalo didinimo Komisija įrodė, kad, neatsižvelgiant į tai, ką ÅI ar kas kitas būtų turėjęs pagrindo manyti apie teisinį tariamos akcijų pasirašymo schemos statusą valstybės pagalbos taisyklių atžvilgiu, jis netgi neatitinka oficialių tariamos schemos sąlygų, kaip buvo pranešta ELPA priežiūros institucijai. Todėl neįmanoma teigti, kad ÅI galėjo pasinaudoti teisėtu lūkesčiu dėl kapitalo injekcijų teisėtumo, nes joms negalėjo būti taikomos nacionalinės taisyklės, dėl kurių Suomija tvirtina turėjusi teisėtų lūkesčių.
(123)
Dėl paskolų garantijų Komisija įrodė, kad garantijų sistema buvo iš esmės pakeista dar prieš suteikiant šiame sprendime ginčijamas garantijas. Apie šiuos Alandų valdžios institucijų padarytus pakeitimus Komisijai nepranešta. Rezultatas toks, kad visos garantijos, suteiktos pagal nacionalines taisykles, kurios sudarė pirminę schemą, turi būti laikomos nauja pagalba. Pagal nusistovėjusią tvarką joks pagalbos gavėjas negali teisėtai tikėtis, kad pagalba, apie kurią pagal SESV 108 straipsnį turėjo būti, bet nebuvo pranešta Komisijai, yra teisėta (35).
(124)
Apibendrinant reikia pasakyti, kad ir garantijos, ir kapitalo injekcijos yra nauja valstybės pagalba, apie kurią turėjo būti pranešta Komisijai prieš ją įgyvendinant.
(125)
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką (36) valstybė narė, kurios institucijos suteikė pagalbą prieštaraudamos SESV 108 straipsnyje nustatytoms procedūrinėms taisyklėms, negali remtis teisėtais pagalbos gavėjų lūkesčiais, kad pateisintų pareigos imtis būtinų priemonių Komisijos sprendimui, kuriame jai nurodoma susigrąžinti pagalbą, įgyvendinti nesilaikymą. Jei nacionalinės valdžios institucijos būtų galėjusios remtis savo neteisėtu elgesiu, SESV 107 ir 108 straipsniai dėl to taptų nepagrįstais, o Komisijos pagal šias nuostatas priimti sprendimai taptų neveiksmingais.
(126)
Tas pats principas neišvengiamai turi būti taikomas tada, kai nacionalinės institucijos teigia, kad jos pačios turėjo teisėtų lūkesčių dėl priemonių teisėtumo, bet Komisijai apie jas nepranešė, nors tos priemonės buvo nauja pagalba (37).
(127)
Taip pat, kalbant apie teisėtus ÅI lūkesčius, Komisija pažymi, kad pagal nusistovėjusią jurisprudenciją, atsižvelgiant į valstybės pagalbos kontrolės, Komisijos atliekamos pagal SESV 108 straipsnį, privalomąjį pobūdį, įmonės, kurioms suteikta pagalba, iš esmės negali teisėtai puoselėti lūkesčio, kad pagalba teisėta, jei ji nebuvo suteikta laikantis tame straipsnyje nustatytos procedūros. Stropus verslininkas paprastai turėtų sugebėti nustatyti, ar tos procedūros buvo laikomasi (38).
(128)
Komisija pažymi, kad nė viena įmonė negalėjo geriau už ÅI įžvelgti vietos valdžios veiksmų, susijusių su tariamomis pagalbos schemomis, nes vietos valdžia yra jos pagrindinis akcininkas ir ÅI valdyboje jai atstovauja pavieniai asmenys, kurie yra ir vietos valdžios administracijos nariai. Šį argumentą patvirtina tai, kad, kaip pirmiau įrodyta kalbant apie kapitalo didinimus, ÅI ir vietos valdžios atstovai nuolat keičiasi informacija. Todėl, nors Suomijos valdžios institucijos aiškiai neteigė, kad būta pagalbos gavėjo teisėto lūkesčio, Komisija mano, kad ÅI negali šioje byloje reikšti pretenzijų dėl teisėto lūkesčio.
(129)
Pagaliau Komisija nei Suomijos, nei pagalbos gavėjo niekada aiškiai nepatikino, kad ginčijamos priemonės nebus valstybės pagalba ar bus suderinama pagalba, dėl kurios galėtų kilti susijęs lūkestis (39).
(130)
Suomija toliau teigė, kad susigrąžinant pagalbą, suteiktą didinant kapitalą, pagalbos elementas nebūtinai turi būti visa suteikto kapitalo suma, o greičiau (pagal analogiją su pagalbos elemento skaičiavimu suteikiant garantijas), ÅI išlaidos ieškant alternatyvios investicijos rinkose. Suomija šiuo atžvilgiu pasiūlė tokio alternatyvaus finansavimo kainą nustatyti atsižvelgiant į 7 % tikėtiną investicijų į biuro nuosavybę grąžą, kaip nustatyta KPMG ataskaitoje.
(131)
Komisija negali sutikti su šia nuomone.
(132)
Apskritai, žinoma, teisinga, kad valstybės pagalbą šioje byloje sudaro skirtumas tarp naudos (kurią suteikė finansavimas), kurią įmonė iš tikrųjų gavo iš valstybės išteklių, ir to, ką ji būtų gavusi kapitalo rinkose. Todėl „sugrąžindamas pagalbą jos gavėjas netenka pranašumo, kurį jis turėjo savo konkurentų rinkoje atžvilgiu, ir grįžta į tą padėtį, kurioje buvo prieš išmokant pagalbą“ (40).
(133)
Kiekvienas investuojantis, suteikiantis kreditą arba įgyjantis įmonės nuosavo turto dalį, sieks savo investicijos grąžos, kuri proporcinga rizikai.
(134)
Kai pagalba suteikiama kredito forma žemesne nei rinkos kaina (taip yra suteikiant garantinę paskolą, kai visos finansinės išlaidos yra mažesnės už rinkos paskolos palūkanų normą) įmonei, kuri nepašalinta iš paskolų rinkos ir kuri, kaip alternatyvą pagalbai, sugebėjo gauti paskolą rinkos kaina, akivaizdu, kad susigrąžinimo atitaisomasis tikslas gali būti pasiektas priverčiant įmonę sumokėti skirtumą (su palūkanomis), taip grąžinant ją į tą pačią padėtį, kokioje yra jos konkurentai.
(135)
Kitaip yra su investicijomis į nuosavą kapitalą. Šiuo atveju grąža nepriklauso nuo įmonės pasiryžimo mokėti (kaip yra paskolų atveju), o tik nuo įmonės verslo modeliui būdingo pelningumo. Jei privatus investuotojas netiki, kad jo verslas pakankamai kompensuos jo riziką, jis ne investuos, o kitur panaudos savo pinigus. Kitais žodžiais tariant, Komisija negali sutikti su tuo, kad įmonė būtų galėjusi gauti tokius pat pinigus kapitalo rinkoje, kad padidintų savo kapitalą, pasiūlydama didesnį atlygį, nes jos tikėtini rezultatai neleidžia jai siūlyti didesnio atlygio bet kuriai kapitalo investicinei bendrovei. Priešinga padėtis, t. y. padėtis, kai nesuteikta pagalba, kuri būtų grąžinta atkūrimo ar paskatinimo tikslais, yra tokia, tarsi kapitalas visai nebūtų investuotas. Todėl susigrąžintina pagalba yra visa suma, kuria kapitalas buvo padidintas.
(136)
Todėl Komisija gali nesutikti su Suomijos nuomone dėl pagalbos elemento atliekant kapitalo injekcijas.
8.2. SUSIGRĄŽINTINA PAGALBA
(137)
Taigi pagalba, kurią Komisija pripažino neteisėta ir nesuderinama ir kurią Suomija turi susigrąžinti iš ÅI, yra ši:
(138)
Kapitalo didinimo atvejai:
a)
C-IV kapitalo injekcija: 353 199,00 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2001 m. liepos 20 d.;
b)
C-V kapitalo injekcija: 599 933,78 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2002 m. rugpjūčio 15 d.;
c)
C-VI kapitalo injekcija: 799 911,64 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2003 m. kovo 13 d.;
d)
C-VII kapitalo injekcija: 515 165,97 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2004 m. gegužės 6 d.;
e)
C-VIII kapitalo injekcija: 669 896,95 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2004 m. rugsėjo 30 d.;
f)
C-IX kapitalo injekcija: 199 977,91 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2005 m. birželio 16 d.;
g)
C-X kapitalo injekcija: 234 961,43 EUR. Ši pagalba ÅI suteikta 2005 m. birželio 16 d.;
h)
C-XI kapitalo injekcija: 1 379 998,95 EUR. 2007 m. vasario 15 d.
(139)
Paskolų garantijos: visų garantijų pagalbos elementas apskaičiuojamas kaip skirtumas tarp, pirma, orientacinės normos, kuri kaip kriterijus taikoma paskolų išlaidoms, kurias į ÅI panašaus finansinio pajėgumo įmonė patirtų negaudama garantijų, ir, antra, palūkanų normos, nustatytos valstybei suteikus garantiją, atsižvelgus į visas sumokėtas priemokas pagal Pranešimo dėl garantijų 4.2 punktą (kaip išsamiai paaiškinta 66-80 konstatuojamosiose dalyse).
a)
G-I garantijos pagalbos elementą sudaro paskolos, suteiktos prie prastokos (B) reitingų kategorijos priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2003 m. spalio 9 d. (kaip aiškinama 81 ir 82 konstatuojamosiose dalyse). Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 19 500 EUR garantijos priemoka (41).
b)
G-II garantijos pagalbos elementą paskolos, suteiktos „prastokai“ (B) reitingų kategorijai priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2004 m. lapkričio 2 d. Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 2 900 EUR garantijos priemoka (42).
c)
G-II garantijos pagalbos elementą paskolos, suteiktos prie „patenkinamos“ (BB) reitingų kategorijos priskiriamai normalaus įkeitimo lygio įmonei, orientacinės normos ir visų garantijomis užtikrintų paskolų išlaidų (kurios laikomos priemokomis už šią garantiją, pridėjus paskolos palūkanas) skirtumas. Ši pagalba ÅI buvo perduota 2005 m. gruodžio 13 d. Iš šios sumos išskaičiuojama vienkartinė 6 500 EUR garantijos priemoka (43).
(140)
Visą susigrąžintinos pagalbos sumą tiksliai nustatys Suomijos valdžios institucijos kartu su Komisija, laikydamosi pagalbos susigrąžinimo procedūros ir 138-139 konstatuojamosiose dalyse nurodytos metodikos. Prie pagalbos sumos, kuri turi būti nustatyta, bus pridėtos palūkanos, skaičiuojamos nuo pagalbos perdavimo gavėjui dienos iki jos sugrąžinimo. Komisija ragina Suomijos valdžios institucijas bendradarbiauti su ja nustatant tikslią susigrąžintinos pagalbos sumą, laikantis pareigos nuoširdžiai bendradarbiauti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
84 094,39 EUR dydžio kapitalo injekcija, kurią Suomija 1997 m. birželio 18 d. suteikė Ålands Industrihus Ab, nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalyje.
2 straipsnis
Šio sprendimo 8.2 punkte išvardytos valstybės pagalbos priemonės, kurias Suomija suteikė Ålands Industrihus Ab neteisėtai, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinamos su vidaus rinka.
3 straipsnis
1. Suomija susigrąžina iš pagalbos gavėjo 2 straipsnyje nurodytą valstybės pagalbą.
2. Nuo susigrąžintinų sumų nuo tos dienos, kurią jos suteiktos naudos gavėjams disponuoti, iki visiško susigrąžinimo skaičiuojamos palūkanos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos kaupiamuoju principu pagal Reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių.
4. Suomija nutraukia visą 2 straipsnyje nurodytos pagalbos mokėjimą, reikalavimas įsigalioja šio sprendimo priėmimo dieną.
4 straipsnis
1. 2 straipsnyje nurodyta pagalba turi būti susigrąžinta nedelsiant ir veiksmingai.
2. Suomija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Suomija per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos pateikia Komisijai šią informaciją:
a)
nurodo bendrą sumą (pagrindinę dalį ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš naudos gavėjo;
b)
išsamiai apibūdina jau pritaikytas ir ketinamas taikyti priemones šiam sprendimui įgyvendinti;
c)
pateikia dokumentus, kuriais įrodoma, kad naudos gavėjams nurodyta sugrąžinti pagalbą.
2. Suomija nuolat informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymo eigą tol, kol bus visiškai susigrąžinta 2 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia informaciją apie jau pritaikytas ir ketinamas taikyti priemones šiam sprendimui įgyvendinti. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbą ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš naudos gavėjo.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Suomijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. liepos 13 d.