РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1063/2010 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕИО) № 2454/93 за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (1), и по-специално член 247 от него,
като има предвид, че:
(1)
По силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета от 22 юли 2008 година за прилагане на схема от общи тарифни преференции за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2011 г. и за изменение на регламенти (ЕО) № 552/97, № 1933/2006 и регламенти (ЕО) № 1100/2006 и (ЕО) № 964/2007 на Комисията (2) Европейският съюз предоставя търговски преференции на развиващите се държави в рамките на своята схема за общи тарифни преференции (наричана по-нататък „ОСП“ или „схемата“). В съответствие с член 5, параграф 2 от посочения регламент правилата за произход, които се отнасят до определението на понятието „продукти с произход“, и процедурите и методите на административно сътрудничество, свързани с тях, са определените в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (3).
(2)
След обширен дебат, чието начало бе положено със Зелената книга на Комисията от 18 декември 2003 г. относно бъдещето на правилата за произход на в преференциалните търговски режими (4), на 16 март 2005 г. Комисията приема съобщение, озаглавено „Правилата за произход в преференциалните търговски режими: насоки за бъдещето“ (5) (наричано по-нататък „съобщението“). В посоченото съобщение се очертава нов подход към правилата за произход във всички преференциални търговски режими, част от които е Европейският съюз, и по-специално в режимите, насочени към развиващите се държави, какъвто е ОСП.
(3)
В контекста на Програмата за развитие от Доха бе отчетена необходимостта от по-пълна интеграция на развиващите се държави в световната икономика, по-конкретно чрез улеснен достъп до пазарите на развитите държави.
За тази цел правилата за преференциален произход следва да бъдат опростени и, когато това е целесъобразно, смекчени, така че продуктите с произход от държавите бенефициери да могат в действителност да се възползват от предоставените преференции.
(4)
За да се гарантира, че преференциите действително са в полза на онези, които се нуждаят от тях, а и за да се предпазят собствените ресурси на Европейския съюз, промените в правилата за преференциален произход следва да бъдат придружени от адаптация на процедурите за тяхното управление.
(5)
Оценката на въздействието на Комисията за настоящия регламент показва, че правилата за произход по ОСП се възприемат като твърде сложни и твърде ограничителни. Тя показва също така, че на практика предоставените преференции се ползват в ниска степен за определени продукти, и по-конкретно за онези продукти, които представляват най-голям интерес за най-слабо развитите държави, а една от причините за това са именно правилата за произход.
(6)
В оценката на въздействието се посочва, че опростяването и ползите за развиващите се държави могат да бъдат постигнати чрез прилагане към всички продукти на един единствен критерий за определяне на произхода на стоките, които не са изцяло получени в дадена държава бенефициер, въз основа на добавената стойност в съответната държава бенефициер и при спазване на определен праг на достатъчна преработка. В него обаче не се изтъква, че използването на един единствен метод е задължително условие за постигане на опростяване и ползи за развиващите се държави. Освен това, съгласно мнението на заинтересованите страни за някои отрасли критерият за добавената стойност или не е подходящ, или не следва да бъде използван като единствен критерий, като например при селскостопанските и преработените селскостопански продукти, продуктите от риболова, химикалите, металите, текстилните продукти и облеклата и обувките. Ето защо вместо критерия за добавената стойност или наред с него в тези отрасли следва да бъдат използвани други, прости критерии, които могат да бъдат лесно разбрани от операторите и лесно контролирани от администрациите. Сред тези други критерии са максималното допустимо съдържание на материали без произход; промяната на тарифна позиция или подпозиция; специфичната операция по обработка или преработка и употребата на изцяло получени материали. При все това, за да се постигне опростеност, броят на правилата трябва да бъде възможно най-малък. Следователно правилата за произход следва във възможно най-голяма степен да се определят въз основа на отрасъла, а не въз основа на продукта.
(7)
Правилата за произход следва да отразяват особеностите на отделните отрасли, но следва също така да предоставят действителна възможност на държавите бенефициери да се възползват от предоставеното им преференциално тарифно третиране. Освен това при възможност правилата следва да отразяват различните промишлени мощности на държавите бенефициери. За да се насърчи промишленото развитие на най-слабо развитите държави, когато правилото се основава на придържане към максимално съдържание на материали без произход, приложимият към такива материали праг следва винаги да бъде възможно най-висок, като същевременно гарантира, че операциите, които се извършват в посочените държави, са действителни и икономически обосновани. При максимално съдържание на материалите без произход до 70 % или при наличието на друго правило, което предвижда равностойно облекчение за продуктите с произход от най-слабо развитите държави, износът от последните би следвало да се увеличи.
(8)
За да се гарантира, че обработката или преработката, която се извършва в държавата бенефициер, е действителна и икономически обоснована операция, която ще донесе реални икономически изгоди за тази държава, е целесъобразно да се изготви списък на операциите по недостатъчна обработка или преработка, които никога не могат да придадат произход. В по-голямата си част този списък може да бъде същият като съществуващия в момента. Следва обаче да се направят някои адаптации. За да се избегне отклоняване на търговския поток и нарушаване на условията на пазара на захар например, а също така и в съответствие с вече приетите разпоредби като част от правилата за произход по други преференциални търговски режими, следва да се създаде ново правило, съгласно което се допуска смесване на захарта с какъвто и да било друг материал.
(9)
Следва да се предвиди възможност за гъвкавост по отношение на онези отрасли, към които не се прилага критерият за добавена стойност, както и в момента, като се позволи употребата на ограничен дял материали, които не отговарят на правилата. Размерът на такава употреба обаче трябва да бъде пояснен що се отнася до продукти, изготвени от изцяло получени материали. Освен това, за да бъде възможно постигане на още по-голяма гъвкавост при снабдяването с материали, допустимият дял на тези материали следва да бъде увеличен от 10 % на 15 % от цената франко - завод на крайния продукт, като се изключат някои чувствителни продукти. Сред посочените чувствителни продукти спадат продуктите, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16, за които по-подходящи изглеждат допустимите отклонения, изразени в тегло, както и продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които следва да продължат да се прилагат специфични правила за допустими отклонения въз основа или на теглото, или на стойността, в зависимост от случая, като тези отклонения са различни за различните продукти.
(10)
Кумулацията на произход е важно улеснение на търговията, което позволява на държавите с еднакви правила за произход да работят заедно, за да произвеждат продукти, които отговарят на условията за преференциално тарифно третиране. Оказва се, че съществуващите условия за регионална кумулация на произход - вид кумулация, която понастоящем действа в рамките на три регионални групи държави, са сложни или твърде строги. Ето защо те следва да бъдат опростени и смекчени чрез премахване на съществуващото условие за стойност. Освен това съществуващите възможности за кумулация между държавите от една и съща регионална група следва да бъдат запазени, въпреки разграничението в правилата за произход между най-слабо развитите държави и другите държави бенефициери, което се въвежда с настоящия регламент за някои случаи. Такава кумулация може да бъде допусната единствено при условие, че при изпращане на материали за друга държава от групата за целите на регионалната кумулация всяка държава прилага правилата за произход, приложими към нея при търговските ѝ отношения с Европейския съюз. За да се предотврати нарушаването на условията на търговията между държави с различни равнища на тарифни преференции обаче, следва да се предвиди изключването на някои чувствителни продукти от регионалната кумулация.
(11)
В своето съобщение Комисията посочва, че е готова да разгледа искания за създаване на нови групи, за сливане на групи или за разширяване на групи, доколкото съществува икономическа взаимоизгода, взети са предвид разликите в преференциалните режими, приложими в отделните държави, както и свързания с това риск от заобикаляне на тарифните ставки, и са създадени необходимите структури и процедури за административно сътрудничество с цел управление и контрол на произхода. В съответствие с гореизброеното следва да се предвиди кумулация на произхода между държавите от регионалните групи за кумулация I и III, които изпълняват поставените условия. В резултат на искане от страна на Mercosur следва да бъде създадена нова регионална група за кумулация, която да бъде наречена група IV, включваща Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай. Регионалната кумулация между посочените държави следва да се прилага при условие, че са изпълнени необходимите изисквания.
(12)
На държавите бенефициери следва да бъде разрешено да извличат допълнителни ползи от кумулацията с държавите, които са партньорски държави по сключените от ЕС споразумения за свободна търговия. Този нов вид кумулация, т.нар. разширена кумулация, следва да бъде еднопосочна, т.е. следва да разрешава единствено употребата на материали в държавите бенефициери и следва да бъде предоставяна след обстойно разглеждане на подаденото от съответната държава бенефициер заявление. Поради това, че са чувствителни, стоките от глави 1-24 от Хармонизираната система следва да бъдат изключени от този вид кумулация.
(13)
От 2001 г. държавите бенефициери имат разрешение да кумулират произход за стоки, включени в глави 25-97 от Хармонизираната система, с произход от Норвегия и Швейцария. Следва тази кумулация да продължи да бъде ползвана и да обхване и Турция, при условие че Норвегия, Швейцария и Турция прилагат същото определение на понятието за произход като Европейския съюз и предоставят реципрочно третиране на внесените в тях продукти, които са били изработени с материали с произход от Европейския съюз. За тази цел следва да бъде сключено споразумение под формата на размяна на писма или каквато и да е друга подходяща форма на споразумение между страните, което да съдържа задължение те да оказват необходимата подкрепа на държавите-членки и взаимно да се подпомагат по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
(14)
Въпреки това регионалната кумулация не следва да обхваща материали, за които наличната тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, и въпросните материали биха се ползвали чрез кумулацията от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз. Допускането на подобни ситуации, при които не се пристъпва към изключване на дадени материали, би могло да доведе до заобикаляне на тарифните ставки или нарушаване на условията на търговията чрез изнасяне на стоки за Европейския съюз единствено от държави, към които се прилагат най-благоприятните тарифни преференции.
(15)
Следва в отделно приложение да бъде съставен списък с материалите, изключени от регионалната кумулация. Това приложение може да бъде изменяно не само при възникване на нови подобни ситуации, но и за да се разрешат случаи, при които подобни ситуации биха възникнали в резултат на прилагането на кумулация между държавите от регионални групи за кумулация I и III.
Кумулацията на произход между държавите от регионални групи за кумулация I и III и разширената кумулация следва да се допускат при определени условия, чието изпълнение трябва да бъде проверявано от Комисията преди тя да реши дали да разреши кумулация в съответствие с процедурата на комитета и въз основа на съответните съображения. На същото основание, когато употребата на подобна кумулация е разрешена, но впоследствие се установява, че при прилагането на кумулацията вече не се спазват условията или че тя води до непредвидени резултати, например до нарушаване на условията на търговията или заобикаляне на тарифните ставки, Комисията следва да може по всяко време да оттегли разрешението си за ползване на подобни видове кумулация.
(16)
В настоящите правила за произход някои от разпоредбите за риболовните кораби, на улов за риба извън териториалното море, са сложни до степен, която е несъразмерна на тяхната цел и следователно са трудни както за прилагане, така и за контролиране. Поради това те следва да бъдат опростени.
Съгласно настоящите правила се изисква доказателство за директен транспорт до Европейския съюз, което често е трудно за набавяне. Поради това изискване някои стоки, които се придружават от валидно доказателство за произход, не могат в действителност да се възползват от преференцията. Ето защо е уместно да се въведе ново, по-просто и по-гъвкаво правило, което цели да докаже, че представените пред митницата стоки при деклариране за допускане за свободно обращение в Европейския съюз са същите стоки, които са напуснали държавата бенефициер на износ и не са били променени или трансформирани по никакъв начин по време на превоза.
(17)
Понастоящем органите на държавите бенефициери удостоверяват произхода на продуктите и в случай на неправилно деклариран произход често вносителите не са задължени да заплащат митото, тъй като са действали добросъвестно и е била допусната грешка от страна на компетентните органи. В резултат на това възникват загуби за собствените ресурси на Европейския съюз и в крайна сметка тежестта се понася от европейския данъкоплатец. Тъй като износителите най-добре познават произхода на своите продукти, е целесъобразно от тях да се изисква да предоставят пряко на своите клиенти изявления за произход.
(18)
Износителите следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите бенефициери, за да бъдат улеснени целевите проверки след износа. За тази цел всяка държава бенефициер следва да създаде електронен архив на регистрираните износители, за чието съдържание Комисията следва да бъде информирана от компетентния правителствен орган на посочената държава бенефициер. Въз основа на тези архиви Комисията следва да изгради централна база данни на регистрираните износители, която да се ползва от администрациите и операторите в Европейския съюз и с помощта на която операторите да могат да проверяват дали техният доставчик е регистриран износител в съответната държава бенефициер, преди да декларират стоките за допускане за свободно обращение. По същия начин операторите от Европейския съюз, които осъществяват износ за целите на двустранната кумулация на произход, следва да бъдат регистрирани пред компетентните органи на държавите-членки.
(19)
Публикуването на номерата и неповерителните данни от регистрацията на износителите следва да позволи на останалите страни да се запознаят с тези данни с оглед да бъде повишена прозрачността и информираността на заинтересованите страни. Въпреки това, като се вземат предвид последиците от оповестяването, към публикуване следва да се пристъпва единствено в случаите, когато износителят е дал своето изрично и информирано писмено съгласие за това.
(20)
Обработката на лични данни, извършвана от държавите-членки, се урежда с Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6). При необходимост принципите, изложени в Директива 95/46/ЕО, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(21)
Дейностите по обработка на лични данни, извършвани от Комисията, се уреждат с Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (7). При необходимост принципите, изложени в Регламент (ЕО) № 45/2001, следва да бъдат прецизирани или допълнени в настоящия регламент.
(22)
Съгласно член 28 от Директива 95/46/ЕО националните надзорни органи следва да следят за законосъобразността на обработката на лични данни от държавите-членки, а съгласно член 46 от Регламент (ЕО) № 45/2001 Европейският надзорен орган по защита на данните следва да наблюдава дейността на институциите и органите на Европейския съюз по отношение на обработката на лични данни. Европейският надзорен орган по защита на данните и националните надзорни органи, като действат в обхвата на своите компетенции, следва да си сътрудничат активно и да осигуряват координиран надзор върху обработката, извършвана в съответствие с настоящия регламент.
(23)
При въвеждане на системата на регистрираните износители трябва да се вземе предвид способността на държавите бенефициери да изградят и управляват регистрационната система, както и способността на Комисията да изгради необходимата централна база данни. За тази цел Комисията има за задача да определи изискванията за потребителите, както и техническите спецификации. След създаване на подробната структура на централната база данни ще се пристъпи към оценка на точните последствия от функционирането на системата на регистрираните износители, най-вече по отношение на достъпа до данни и защитата на данните, и ще бъдат направени необходимите корекции на съответните разпоредби. Пускането в оперативност на системата следва поради това да бъде отложено за 1 януари 2017 г., което би позволило да се отдели достатъчно време за фазата на разработване, след определяне на изискванията за потребителите и техническите спецификации и след въвеждане на евентуалните правни корекции, счетени за необходими предвид изискванията за потребителите и техническите спецификации на системата по отношение на защитата на данни. При това за държавите, които не могат да спазят този срок, следва да бъде предвиден допълнителен период от три години.
До 2017 г. и след тази дата за държавите бенефициери, които към този момент не са в състояние да прилагат новата система, следва да бъдат въведени преходни правила относно процедурите и методите на административно сътрудничество, въз основа на прилаганите до тогава разпоредби. По-конкретно, тези преходни разпоредби следва да предвиждат доказателството за произход да бъде издавано от компетентните органи на съответната държава. Освен това съществуващите правила следва да бъдат реорганизирани, като тяхната структура се съобрази с правилата, които ще бъдат прилагани след като системата на регистрираните износители стане оперативна, така че да станат по-ясни, по-конкретно чрез недвусмислено разграничаване на общите принципи, процедурите при износ в държавата бенефициер, процедурите при допускане за свободно обращение в Европейския съюз и методите на административно сътрудничество. Същевременно сертификатът за произход форма А следва да бъде актуализиран, по-конкретно като се заменят забележките към формата с текста на забележките от 2007 г., тъй като в него е взето предвид последното разширяване на ЕС и следователно там се съдържа актуализиран списък на страните, които приемат форма А за целите на ОСП.
(24)
Достъп до схемата следва да се предоставя когато държавите бенефициери са създали и поддържат административни структури, позволяващи ефикасното управление на схемата, и са поели задължение да оказват необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата. По-конкретно, между органите на Европейския съюз и в държавите бенефициери трябва да съществува система за административно сътрудничество, в рамките на която да се извършва проверката на произхода. Същевременно следва ясно да се определи отговорността на износителите за деклариране на произхода, както и ролята на административните органи в управлението на системата. Следва да се конкретизира съдържанието на изявление за произход, както и случаите, в които митническите органи в Европейския съюз могат да откажат да приемат дадено изявление или да решат да го изпратят за проверка.
(25)
Определенията и списъкът на операциите по достатъчна обработка или преработка в настоящите разпоредби са общи за ОСП и преференциалните тарифни мерки, приети едностранно от Европейския съюз за определени държави и територии. Тъй като правилата за произход по последните режими ще бъдат реформирани едва на по-късен етап, следва към тях да продължат да се прилагат съществуващите разпоредби. За целите на постигане на съгласуваност с ОСП и с други едностранни преференциални търговски режими обаче е уместно определението за изцяло получени продукти и списъкът на операциите по недостатъчна обработка или преработка, съдържащи се в посочените други едностранни режими да бъдат приравнени към тези от правилата за произход по ОСП.
(26)
Поради това Регламент (ЕИО) № 2454/93 следва да бъде съответно изменен.
(27)
По силата на регламенти на Комисията (ЕО) № 1613/2000 (8), 1614/2000 (9) и 1615/2000 (10) Общността е предоставила дерогации от правилата за произход по ОСП за някои текстилни продукти с произход от Лаос, Камбоджа и Непал, чийто срок на действие изтича на 31 декември 2010 г. По-простите и насочени към развиващите се страни правила за произход, внесени с настоящия регламент, ще направят излишно удължаването на срока на посочените дерогации.
(28)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по Митническия кодекс,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕИО) № 2454/93 се изменя, както следва:
1.
В част I, дял IV, глава 2, членове 66-97 се заменят със следното:
„Раздел 1
Обща система за преференции
Подраздел 1
Общи разпоредби
Член 66
В настоящия раздел се установяват правилата относно определението на понятието „продукти с произход“ и свързаните с тях процедури и методи на административно сътрудничество за целите на прилагането на схемата на общите тарифни преференции (ОСП), предоставена от Европейския съюз на развиващите се страни по силата на Регламент (ЕО) № 732/2008 (11), наричана по-нататък „схемата“.
Член 67
1. За целите на настоящия раздел и на раздел 1А от настоящата глава се прилагат следните определения:
а)
„държава бенефициер“ означава държава или територия от списъка в Регламент (ЕО) № 732/2008; терминът „държава бенефициер“ също така обхваща, но не може да излиза извън границите на териториалното море на тази държава или територия по смисъла на Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право (подписана в Монтего бей на 10 декември 1982 г.);
б)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
в)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използван/а при производството на продукта;
г)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
д)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
е)
„двустранна кумулация“ означава система, която позволява продуктите с произход от Европейския съюз съгласно настоящия регламент да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер;
ж)
„кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция“ означава система, която позволява продукти с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт в посочената държава бенефициер и внесени в Европейския съюз;
з)
„регионална кумулация“ означава система, по която продукти, с произход съгласно настоящия регламент от държава, която е член на регионална група, се считат за материали с произход от друга държава от същата регионална група (или държава от друга регионална група, когато между групите е възможна кумулация), когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен там;
и)
„разширена кумулация“ означава система, която може да се ползва с разрешение на Комисията по искане от страна на държава бенефициер, и в съответствие с която някои материали с произход от държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от действащото Общо споразумение за митата и търговията (ГАТТ), са считани за материали с произход от съответната държава бенефициер, когато са били преработени или вложени в даден продукт, произведен в тази държава;
й)
„взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт;
к)
„регионална група“ означава група държави, между които се прилага регионална кумулация;
л)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
м)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 13а означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в държавата бенефициер. Когато стойността на материали с произход трябва да бъде установена, настоящата буква се прилага mutatis mutandis;
н)
„цена франко - завод“ означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали и всички други разходи, свързани с производството му, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
о)
„максимално съдържание на материали без произход“ означава максималното съдържание на материали без произход, което е допустимо, за да може дадено производство да бъде считано за достатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход. То може да бъде изразено като процент от цената франко - завод на продукта или като процент от нетното тегло на посочените използвани материали, включени в определена група глави, глава, позиция или подпозиция;
п)
„нетно тегло“ означава собственото тегло на стоките без теглото на каквито и да е опаковки;
р)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система, с промените съгласно препоръката от 26 юни 2004 г. на Съвета за митническо сътрудничество;
с)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
т)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател; или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
у)
„износител“ означава лице, което изнася стоките за Европейския съюз или за държава бенефициер, и което е в състояние да докаже произхода на стоките, независимо от това дали той е производителят и дали той самият осъществява формалностите по износа;
ф)
„регистриран износител“ означава износител, който е регистриран пред компетентните органи на съответната държава бенефициер за целите на изготвяне на изявление за произход за целите на осъществяване на износ по схемата;
ц)
„изявление за произход“ означава изявление, изготвено от износителя, в което се посочва, че обхванатите от него продукти отговарят на правилата за произход по схемата с цел или лицето, деклариращо стоките за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, да поиска да ползва преференциално тарифно третиране, или икономическият оператор в държавата бенефициер, който внася материалите за допълнителна преработка в контекста на правилата за кумулация, да може да докаже статута на стоки с произход на такива стоки.
2. За целите на параграф 1, буква н) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква н), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.
Член 68
1. За да осигурят правилното прилагане на схемата, държавите бенефициери се задължават:
а)
да създадат и поддържат административните структури и системи, необходими за въвеждането и управлението в посочената държава на правилата и процедурите, установени в настоящия раздел, включително, когато е приложимо, необходимите мерки за прилагане на кумулацията;
б)
техните компетентни органи да сътрудничат на Комисията и на митническите органи на държавите-членки.
2. Сътрудничеството, посочено в параграф 1, буква б), се състои от:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97ж и 97з, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите власти на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Държавите бенефициери уведомяват Комисията за поетите от тях задължения по параграф 1.
Член 69
1. Държавите-бенефициери съобщават на Комисията имената и адресите на органите, разположени на тяхна територия, които са:
а)
част от правителствените органи на съответната държава или действат под ръководството на правителството и притежават правомощия да вписват износители и да заличават вписването им от архива с регистрирани износители;
б)
част от правителствените органи на съответната държава и притежават правомощия да подпомагат Комисията и митническите органи на държавите-членки чрез административно сътрудничество така, както е предвидено в настоящия раздел.
2. Държавите бенефициери уведомяват незабавно Комисията за всяка промяна в съобщената по силата на параграф 1 информация.
3. Комисията създава електронна база данни на регистрираните износители въз основа на информацията, предоставена от правителствените органи на държавите бенефициери и митническите органи на държавите-членки.
Достъп до базата данни и съдържащата се в нея информация притежава единствено Комисията. Органите, посочени в първата алинея, се грижат съобщаваните на Комисията данни да бъдат актуални, пълни и точни.
Данните, обработвани в базата данни по първата алинея, се публикуват в интернет, с изключение на поверителната информация от клетки 2 и 3 на заявлението за получаване на статут на регистриран износител, посочено в член 92.
Личните данни, обработвани в базата данни по първа алинея и от държавите-членки в съответствие с настоящия раздел, се изпращат или предоставят на трети държави или на международни организации единствено в съответствие с член 9 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
4. Настоящият регламент по никакъв начин не засяга степента на защита на лицата във връзка с обработката на лични данни съгласно разпоредбите на правото на Европейския съюз и националното право, като по-специално не променя нито задълженията на държавите-членки, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Директива 95/46/ЕО, нито задълженията на институциите и органите на Европейския съюз, свързани с обработката от тяхна страна на лични данни съгласно Регламент (ЕО) № 45/2001 при изпълнение на задълженията им.
Регистрационните и идентификационните данни на износителите, съставени от набора данни, изброени в приложение 13в, точки 1, 3 (свързани с описанието на дейностите), 4 и 5, могат да бъдат публикувани от Комисията в интернет само ако износителите са дали свободно своето изрично и информирано писмено съгласие.
На износителите се дава информацията по член 11 от Регламент (ЕО) № 45/2001.
Правата на лицата по отношение на регистрационните им данни, изброени в приложение 13в и обработвани в националните системи, се упражняват в съответствие със законодателството на държавата-членка, съхранила личните им данни в прилагане на Директива 95/46/ЕО.
Правата на лицата по отношение на обработката на личните им данни в централната база данни по параграф 3 се упражняват в съответствие с Регламент (ЕО) № 45/2001.
Националните надзорни органи за защита на данните и Европейският надзорен орган по защита на данните, като действат в обхвата на своите съответни компетенции, си сътрудничат активно и осигуряват координиран надзор върху базата данни, посочена в параграф 3.
Член 70
1. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия „C“) списъка на държавите бенефициери и датата, на която се счита, че те са изпълнили задълженията си по членове 68 и 69. Комисията ще актуализира посочения списък, когато някоя нова държава бенефициер отговори на същите условия.
2. Продуктите с произход от държава бенефициер по смисъла на настоящия раздел се ползват от схемата при допускане за свободно обращение в Европейския съюз само при условие, че са били изнесени на или след датата, посочена в списъка по параграф 1.
3. Счита се, че държавата бенефициер отговаря на изискванията по членове 68 и 69 на датата, на която е поела задължението, посочено в член 68, параграф 1, и е съобщила информацията, посочена в член 69, параграф 1.
Член 71
Неспазването от страна на компетентните органи на държавата бенефициер на изискванията по член 68, параграф 1, член 69, параграф 2, членове 91, 92, 93 или член 97ж или системното неспазване на изискванията по член 97з, параграф 2 може да доведе, в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 732/2008, до временно оттегляне на преференциите по схемата за посочената държава.
Подраздел 2
Определение на понятието „продукти с произход“
Член 72
Следните продукти се считат за продукти с произход от държава бенефициер:
а)
продукти, изцяло получени в тази държава по смисъла на член 75;
б)
продукти, получени в тази държава, с вложени материали, които не са изцяло получени там, при условие че тези материали са претърпели достатъчна обработка или преработка по смисъла на член 76.
Член 73
1. Условията за придобиване на статут на продукти с произход, определени в настоящия подраздел, се изпълняват в съответната държава бенефициер.
2. Ако продуктите с произход, изнесени от държавата бенефициер за друга държава, се върнат, те се считат за продукти без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за компетентните органи начин, че:
а)
върнатите продукти са същите като изнесените и
б)
те не са преминали през каквито и да било операции извън рамките на необходимото, за да се съхранят в добро състояние, докато са били в тази държава или докато са били изнесени.
Член 74
1. Продуктите, декларирани за допускане за свободно обращение в Европейския съюз, трябва да бъдат същите като изнесените от държавата бенефициер, с произход от която се счита, че са. Те не трябва да бъдат променяни, трансформирани по какъвто и да било начин или подложени на операции, различни от операциите, предназначени да ги съхранят в добро състояние преди да бъдат декларирани за допускане за свободно обращение. Съхранение на продукти или пратки и разделяне на пратки се допуска, когато то се извършва под отговорността на износителя или на последващ държател на стоките и продуктите останат под митнически надзор в транзитната(ите) държава(и).
2. Изискванията по параграф 1 се считат за изпълнени, освен ако митническите органи имат основание да смятат противното; в такъв случай митническите органи могат да поискат от декларатора да представи доказателство за изпълнение на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез представяне на транспортни документи, които имат силата на договор, като товарителници или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките или всяко друго доказателство, свързано със самите стоки.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis, когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86.
Член 75
1. За изцяло получени в държава бенефициер се считат:
а)
минералните продукти, извлечени от нейните почви или от нейното морско дъно;
б)
растенията и растителните продукти, отгледани или прибрани там;
в)
живите животни, родени и отгледани там;
г)
продуктите, получени от живи животни, отгледани там;
д)
продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;
е)
продуктите, получени чрез лов или риболов, извършен там;
ж)
продуктите от аквакултури, когато рибите, ракообразните и мекотелите са родени и отгледани там;
з)
продуктите от морския риболов и другите продукти, добити в морето извън което и да било териториално море от нейните плавателни съдове;
и)
продуктите, произведени на борда на нейните кораби-заводи изключително от продуктите, посочени в буква з);
й)
употребяваните артикули, събрани там, годни единствено за извличане на суровините;
к)
отпадъците и скрапът, които са получени в резултат на производствени операции, извършвани там;
л)
продуктите, извлечени от морското дъно или под морското дъно, намиращо се извън което и да било териториално море, но върху което тя разполага с изключителни права за експлоатация;
м)
стоките, произведени изключително от продуктите, описани в букви а)-л).
2. Термините „нейните плавателни съдове“ и „нейните кораби-заводи“ в параграф 1, букви з) и и) се прилагат само за плавателните съдове и корабите-заводи, които отговарят на едно от следните изисквания:
а)
регистрирани са в държавата бенефициер или в държава-членка;
б)
плават под флага на държавата бенефициер или на държава-членка;
в)
отговарят на едно от следните условия:
i)
дял от най-малко 50 % от тях е собственост на граждани на държавата бенефициер или на държави-членка, или
ii)
те са собственост на дружества:
-
чието седалище и главно място на стопанска дейност се намира в държавата бенефициер или в държава-членка, и
-
дял от най-малко 50 % от които е собственост на държавата бенефициер или на държави-членки, или на публични субекти или на граждани от държавата бенефициер или от държави-членки.
3. Всяко от условията по параграф 2 може да бъде изпълнено в държавите-членки или в различните държави бенефициери, доколкото всички държави бенефициери се ползват от регионалната кумулация в съответствие с член 86, параграфи 1 и 5. В такъв случай се смята, че продуктите са с произход от държавата бенефициер, под чийто флаг плава плавателният съд или корабът-завод в съответствие с параграф 2, буква б).
Първа алинея се прилага единствено при условие, че са изпълнени разпоредбите на член 86, параграф 2, букви б) и в).
Член 76
1. Без да се засягат разпоредбите на членове 78 и 79, продуктите, които не са изцяло получени в държавата бенефициер по смисъла на член 75, се считат за продукти с произход от нея, при условие че са изпълнени условията, заложени в списъка от приложение 13а за съответните стоки.
2. Ако даден продукт, който е придобил статут на продукт с произход в дадена държава в съответствие с параграф 1, претърпи допълнителна преработка в посочената държава и бъде използван като материал в производството на друг продукт, материалите без произход, които евентуално са били използвани в неговото производство, не се вземат предвид.
Член 77
1. Оценка за спазване на изискванията по член 76, параграф 1 се извършва за всеки отделен продукт.
Когато обаче съответното правило се основава на спазване на максимално съдържание на материали без произход, за да се отчетат колебанията в разходите и валутните курсове, стойността на материалите без произход може да бъде изчислена въз основа на средната стойност, както е посочено в параграф 2.
2. В случая, посочен в параграф 1, втора алинея, средната цена франко - завод на продукта и средната стойност на използваните материали без произход се изчисляват съответно въз основа на сбора от начислените цени франко - завод за всички продажби на продуктите, осъществени през предходната фискална година и сбора от стойността на всички материали без произход, използвани в производството на продуктите през предходната фискална година, така, както e определена в държавата на износ, или, когато липсват данните за цялата фискална година, за по-кратък период, но не по-кратък от три месеца.
3. Износителите, които са избрали да направят изчисленията си въз основа на средната стойност трябва последователно да прилагат този метод по време на годината, следваща отправната фискална година, или, когато е целесъобразно, по време на годината, следваща по-краткия отправен период. Те могат да преустановят прилагането на този метод, когато по време на дадена фискална година или по-кратък период, но не по-кратък от три месеца, установят, че колебанията в разходите и валутните курсове, които са оправдавали използването на такъв метод, са престанали да съществуват.
4. Средните стойности, посочени в параграф 2, съответно като цената франко - завод и стойността на материалите без произход, се използват за да се установи дали има спазване на максималното съдържание на материали без произход.
Член 78
1. Без да се засягат разпоредбите на параграф 3, следните операции се считат за недостатъчна обработка или преработка за придаване на статут на продукти с произход, независимо от това дали са удовлетворени изискванията на член 76:
а)
операциите, целящи запазването на продуктите в добро състояние при превоз или съхранение;
б)
разделянето или събирането в опаковки;
в)
измиването, почистването; отстраняването на прах, окисни и маслени покрития, покрития от бои и други покрития;
г)
гладенето с ютии или гладачни преси на текстил и текстилни артикули;
д)
простите операции по боядисване и полиране;
е)
лющенето и частичното или цялостното бланширане на ориз; полирането и гланцирането на зърнени култури и ориз;
ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;
з)
беленето, изваждането на костилки и чистенето от черупки на плодове, ядки и зеленчуци;
и)
подострянето, простото смилане или простото рязане;
й)
пресяването, отделянето, сортирането, класифицирането, калибрирането, съчетаването (включително окомплектоването на артикулите);
к)
простото поставяне в бутилки, консервени кутии, флакони, торби, кашони, кутии, закрепването върху картички или плочи и всички други прости операции по опаковане;
л)
поставянето или отпечатването на маркировки, знаци, емблеми, и други подобни отличителни знаци върху продуктите и техните опаковки;
м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;
н)
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;
о)
простото сглобяване на части, така че да се получи готов артикул, или разглобяването на продукти на частите им;
п)
комбинацията от две или повече операции, посочени в букви a) - о);
р)
клането на животни.
2. За целите на параграф 1 за прости се считат операции, когато за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито машини, апаратура или инструменти, специално произведени или монтирани за посочените операции.
3. При определяне на това дали претърпяната от продукта обработка или преработка трябва да се разглежда като недостатъчна по смисъла на параграф 1 се вземат предвид всички операции, извършени в държава бенефициер върху даден продукт.
Член 79
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 76 и съгласно параграфи 2 и 3 от настоящия член материалите без произход, които съгласно условията, посочени в списъка от приложение 13а, не трябва да се използват в производството на даден продукт, могат въпреки това да се използват, при условие че тяхната обща стойност или нетно тегло, установени за продукта, не надвишават:
а)
15 % от теглото на продукта за продукти, включени в глава 2 и глави 4-24 от Хармонизираната система, различни от преработените продукти от риболов от глава 16;
б)
15 % от цената франко - завод на продукта за други продукти, с изключение на продуктите, включени в глави 50-63 от Хармонизираната система, за които се прилагат допустимите отклонения, посочени в приложение 13а, част I, бележки 6 и 7.
2. При прилагането на параграф 1 не може да се надвишават процентите за максимално съдържание на материали без произход, посочени в правилата, заложени в списъка от приложение 13а.
3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат за продукти, които са изцяло получени в държава бенефициер по смисъла на член 75. Без да се засягат разпоредбите на член 78 и член 80, параграф 2 обаче, допустимото отклонение, предвидено в посочените параграфи, се прилага за сбора от всички материали, които са използвани в производството на даден продукт и за които съгласно заложеното в списъка от приложение 13а правило се изисква да са изцяло получени.
Член 80
1. Единицата за оценка на прилагането на разпоредбите на настоящия раздел е конкретният продукт, който се смята за основна единица при определяне на класирането по Хармонизираната система.
2. Когато една пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки отделен продукт се взема предвид, когато се прилагат разпоредбите на настоящия раздел.
3. Когато по смисъла на общо правило 5 на Хармонизираната система опаковката е включена в продукта за целите на класирането, тя се включва за целите на определянето на произхода.
Член 81
Принадлежностите, резервните части и инструментите, изпращани с части от оборудване, машини, апаратура или превозни средства, които са част от нормалното оборудване и са включени в цената му франко - завод, се считат за едно цяло със съответното оборудване, машини, апаратура или превозни средства.
Член 82
Комплектите съгласно определението в общо правило 3 на Хармонизираната система се разглеждат като продукти с произход, когато всички съставящи ги продукти са с произход.
Когато обаче един комплект е съставен от продукти с произход и такива без произход, като цяло се счита, че комплектът е с произход, при условие че стойността на продуктите без произход не надвишава 15 % от цената на комплекта франко - завод.
Член 83
За да се определи дали даден продукт е продукт с произход, не се взема предвид произходът на следните елементи, които може да се използват в неговото производство:
а)
енергията и горивото;
б)
съоръженията и оборудването;
в)
машините и инструментите;
г)
всякакви други стоки, които не влизат и не са предназначени да влизат в крайния състав на продукта.
Подраздел 3
Кумулация
Член 84
Двустранната кумулация позволява продуктите с произход от Европейския съюз да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, когато са вложени в произведен в посочената държава продукт, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
Член 85
1. Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция предоставят общи тарифни преференции за продукти с произход от държавите бенефициери и прилагат определение на понятието за произход, съответстващо на постановеното в настоящия раздел, кумулацията с Норвегия, Швейцария или Турция позволява на продуктите с произход от Норвегия, Швейцария или Турция да бъдат считани за материали с произход от държава бенефициер, при условие че извършената там обработка или преработка надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
2. Параграф 1 се прилага при условие, че Турция, Норвегия и Швейцария предоставят при условията на взаимност същото третиране на продуктите с произход от държавите бенефициери, в които са вложени материали с произход от Европейския съюз.
3. Параграф 1 не се прилага за продукти, включени в глави 1-24 по Хармонизираната система.
4. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия C) датата, на която са изпълнени условията, заложени в параграфи 1 и 2.
Член 86
1. Регионалната кумулация се прилага към следните четири отделни регионални групи:
а)
Група I: Бруней, Камбоджа, Индонезия, Лаос, Малайзия, Филипини, Сингапур, Тайланд, Виетнам;
б)
Група II: Боливия, Колумбия, Коста Рика, Еквадор, Ел Салвадор, Гватемала, Хондурас, Никарагуа, Панама, Перу, Венецуела;
в)
Група III: Бангладеш, Бутан, Индия, Малдиви, Непал, Пакистан, Шри Ланка;
г)
Група IV: Аржентина, Бразилия, Парагвай и Уругвай.
2. Регионалната кумулация между държавите от една и съща група се прилага само ако са изпълнени следните условия:
а)
за целите на регионалната кумулация между държавите от една регионална група се прилагат правилата за произход, заложени в настоящия раздел.
Когато операция, отговаряща на изискванията, посочена в част II от приложение 13а, не е еднаква за всички държави, участващи в кумулацията, произходът на продуктите, изнесени от една държава за друга държава от регионалната група за целите на регионалната кумулация, се определя въз основа на правилото, което би се прилагало, ако продуктите се изнасяха за Европейския съюз;
б)
държавите от регионалната група са поели задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си;
в)
Комисията е била уведомена за задълженията по буква б) чрез секретариата на съответната регионална група или чрез друг компетентен съвместен орган, представляващ всички членове на въпросната група.
Ако държавите от регионалната група са спазили изискванията по буква б) и буква в), първа алинея преди 1 януари 2011 г., не е необходимо поемане на ново задължение.
3. Материалите от приложение 13б се изключват от регионалната кумулация, предвидена в параграф 2, в случай че:
а)
приложимата тарифна преференция в Европейския съюз не е еднаква за всички държави, които участват в кумулацията; и
б)
посредством кумулацията въпросните материали биха се ползвали от тарифно третиране, по-благоприятно от това, от което биха се ползвали, ако се изнасяха директно за Европейския съюз.
4. Регионалната кумулация между държавите от една и съща регионална група се прилага единствено при условие, че обработката или преработката, извършена в държавата бенефициер, в която материалите претърпяват допълнителна преработка или са вложени, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
Когато условието по първа алинея не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата от регионалната група, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави от регионалната група.
Когато държавата на произход се определя съгласно втора алинея, тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
5. По искане на органите на държава бенефициер от група I или група III Комисията може да допусне регионална кумулация между държавите от посочените групи, при условие че Комисията е установила, че е спазено всяко от следните условия:
а)
условията по параграф 2, буква а) са спазени, и
б)
държавите, които ще участват в такава регионална кумулация, са поели задължение и са уведомили съвместно Комисията за своето задължение:
i)
да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел, и
ii)
да оказват необходимото административно сътрудничество за осигуряване на правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
Искането, посочено в първа алинея, трябва да бъде придружено от доказателство, че условията по посочената алинея са спазени. То се отправя до Комисията. Комисията ще вземе решение по искането въз основа на всички елементи, свързани с кумулацията и считани за съществени, включително материалите, които трябва да бъдат кумулирани.
6. Когато за Европейския съюз се изнасят продукти, произведени в държава бенефициер от група I или група III с помощта на материали с произход от държава, която спада към другата група, произходът на тези продукти се определя, както следва:
а)
материалите с произход от държава от една регионална група се считат за материали с произход от държава от другата регионална група, когато са вложени в продукт, получен в нея, при условие че обработката или преработката, извършена в последната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1, а при текстилни продукти надхвърля и операциите от приложение 16.
б)
когато условието по буква а) не е изпълнено, продуктите са с произход от държавата, която участва в кумулацията, на която се дължи най-големият дял от митническата стойност на използваните материали с произход от други държави, участващи в кумулацията.
Когато държавата на произход се определя съгласно първа алинея, буква б), тази държава се посочва като държавата на произход върху доказателството за произход, изготвено от износителя на продукта за Европейския съюз или, до прилагането на системата за регистрирани износители, издадено от органите на държавата бенефициер на износ.
7. По искане на органите на която и да било държава бенефициер Комисията може да допусне разширена кумулация между държава бенефициер и държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия в съответствие с член XXIV от Общото споразумение за митата и търговията, ако е спазено всяко едно от следните условия:
а)
държавите, участващи в кумулацията, са поели задължение да спазват или да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия раздел и да осигуряват необходимото административно сътрудничество, за да гарантират правилното прилагане на настоящия раздел както по отношение на Европейския съюз, така и помежду си.
б)
Комисията е била уведомена от съответната държава бенефициер за задължението, посочено в буква а).
Искането, посочено в първа алинея, трябва да съдържа списък с материалите, засегнати от кумулацията, и да бъде придружено от доказателство, че условията по букви а) и б) от първа алинея са спазени. То се отправя до Комисията. В случай на промяна на засегнатите материали се подава ново искане.
Материалите, включени в глави 1-24 от Хармонизираната система, се изключват от разширената кумулация.
8. При разширената кумулация по параграф 7 произходът на използваните материали и приложимото документално доказателство за произход се определят в съответствие с правилата, предвидени в съответното споразумение за свободна търговия. Произходът на продуктите за износ в Европейския съюз се определя в съответствие с предвидените в настоящия раздел правила за произход.
За да придобие полученият продукт статут на продукт с произход, не е необходимо материалите с произход от държава, с която Европейският съюз има споразумение за свободна търговия, и използвани в държава бенефициер за производството на продукт за износ в Европейския съюз да са претърпели достатъчна обработка или преработка, при условие че обработката или преработката, извършена в съответната държава бенефициер, надхвърля операциите, описани в член 78, параграф 1.
9. Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейския съюз (серия С) следното:
а)
датата, на която кумулацията между държави от група I и група III, предвидена в параграф 5, влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и, когато е целесъобразно, списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
б)
датата, на която разширената кумулация влиза в сила, участващите в тази кумулация държави и списъка с материали, във връзка с които се прилага кумулацията.
Член 87
Когато едновременно с регионалната кумулация се използва двустранна кумулация или кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция, полученият продукт придобива произхода на една от държавите от съответната регионална група, определен в съответствие с член 86, параграф 4, първа и втора алинея.
Член 88
1. Подраздели 1 и 2 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга държава бенефициер за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5, без да се засягат разпоредбите на член 86, параграф 2, буква а), втора алинея.
2. Ако при обработката или преработката на даден продукт се използват взаимозаменяеми материали с произход и без произход, митническите органи на държавата-членка могат, при писмено искане от страна на икономическите оператори, да разрешат съответните материали да бъдат управлявани в Европейския съюз с помощта на метода на „счетоводното разделяне“ за целите на последващ износ за държава бенефициер в рамките на двустранната кумулация, без материалите да бъдат съхранявани отделно.
3. Митническите органи на държавите-членки могат да предвидят посоченото в параграф 2 разрешение да се дава само при изпълнението на определени изисквания, които те считат за целесъобразни.
Разрешението се дава само ако с прилагането на посочения в параграф 2 метод може да се гарантира, че във всеки един момент броят на получените продукти, за които може да се счита, че са „с произход от Европейския съюз“, е равен на броя на продуктите, които биха били получени чрез прилагане на метода на физическо разделяне на наличностите.
Ако за него бъде получено разрешение, методът се прилага и записите се правят въз основа на общите счетоводни принципи, приложими в Европейския съюз.
4. Ползвателят на метода, посочен в параграф 2, изготвя или, до прилагането на системата за регистрирани износители, подава заявление за издаване на доказателства за произход за количеството продукти, които могат да бъдат считани за продукти с произход от Европейския съюз. По искане на митническите органи на държавите-членки ползвателят предоставя отчет за управлението на количествата.
5. Митническите органи на държавите-членки следят за това как се използва разрешението, посочено в параграф 2.
Те могат да оттеглят разрешението в следните случаи:
а)
ползвателят използва разрешението по какъвто и да е неправилен начин, или
б)
ползвателят не изпълнява някое от другите условия, заложени в настоящия раздел или раздел 1А.
Подраздел 4
Дерогации
Член 89
1. Комисията, по своя инициатива или в отговор на искане от страна на държава бенефициер, може да предостави на държавата бенефициер временна дерогация от разпоредбите на настоящия раздел, когато:
а)
вътрешни или външни фактори временно възпрепятстват възможността да спазва правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72, когато преди е била в състояние да го прави, или
б)
е нобходимо време, за да се подготви за спазването на правилата за придобиване на произход, предвидени в член 72.
2. Временнаа дерогация се предоставя единствено за периода от време, през който действат вътрешните или външните фактори, които са причина за нея, или за периода от време, необходим на държавата бенефициер, за да започне да спазва правилата.
3. Исканто за дерогация се отправя писмено до Комисията. В него се излагат причините, поради които е необхоима деpогация, както е посочено в параграф 1, и се съдържат необходимите доказателствени документи.
4. След предоставяне на дерогацията държавата бенефициер се съобразява с определените изисквания по отношение на информацията, която трябва да бъде дадена на Комисията за използването на дерогацията и по отношение на управлението на количествата, за които е предоставена дерогацията.
Подраздел 5
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 90
Схемата се прилага в следните случаи:
а)
за стоки, отговарящи на изискванията по настоящия раздел, които се изнасят от регистриран износител по смисъла на член 92;
б)
за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, които се изнасят от какъвто и да било износител, когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR.
Член 91
1. Компетентните органи на държавата бенефициер изготвят и редовно актуализират електронен архив на регистрираните износители, установени в посочената държава. Архивът се обновява незабавно, когато вписването на даден износител бъде заличено от регистъра в съответствие с член 93, параграф 2.
2. Архивът съдържа следната информация:
а)
име и пълен адрес на мястото, където регистрираният износител е установен/живее, включително идентификатор на държавата или територията (двубуквен код на държавите по ISO);
б)
брой на регистрираните износители;
в)
продукти, предназначени за износ по схемата (примерен списък с главите или позициите по Хармонизираната система, както се сметне за целесъобразно от заявителя);
г)
дата на регистрация на износителя и дата, на която регистрацията му изтича;
д)
причина за оттегляне на регистрацията (по искане на регистрирания износител/оттегляне от страна на компетентните органи). Тези данни се предоставят на разположение единствено на компетентните органи.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери уведомяват Комисията за използваните от тях национални системи за номериране за определяне на регистрираните износители. Номерата започват с двубуквения код на държавата по ISO.
Член 92
За да се регистрират, износителите подават заявление пред компетентните органи на държавата бенефициер, посочени в член 69, параграф 1, буква а), като използват формуляра от приложение 13в. Чрез попълването на формуляра износителите дават съгласието си за съхраняване на представената от тях информация в базата данни на Комисията и за публикуване на неповерителните данни в интернет.
Заявлението се приема от компетентните органи само ако е пълно.
Член 93
1. Регистрираните износители, които са престанали да отговарят на условията за изнасяне на стоки по схемата или които не възнамеряват повече да изнасят такива стоки, уведомяват компетентните органи на държавата бенефициер, които незабавно ги отстраняват от архива на регистрираните износители, който се води в посочената държава бенефициер.
2. Без да се засяга системата за наказания и санкции, приложима в държавата бенефициер, когато регистрираните износители умишлено или поради небрежност изготвят или станат причина за изготвянето на изявление за произход или друг доказателствен документ, който съдържа невярна информация, която води до нередност или до неправомерно ползване на преференциално тарифно третиране, компетентните органи на държавата бенефициер заличават незабавно вписването на износителя от архива на регистрираните износители, който се води от съответната държава бенефициер.
3. Без да се засяга възможното отражение на откритите нередности върху текущите проверки, заличаването на вписването на регистрираните износители влиза в сила за в бъдеще, т.е. по отношение на изявление за, изготвени след датата на заличаването.
4. Износителите, чиито вписвания са били заличени от архива на регистрираните износители от компетентните органи в съответствие с параграф 2 могат да бъдат наново вписани в архива на регистрираните износители едва след като докажат пред компетентните органи в държавата бенефициер, че са премахнали причините, довели до заличаването на тяхното вписване.
Член 94
1. Износителите, независимо дали са регистрирани или не, изпълняват следните задължения:
а)
те водят подходящите търговски счетоводни регистри за производството и доставките на стоки, които отговарят на изискванията за преференциално третиране;
б)
те предоставят на разположение всички доказателства, свързани с използвания в производството материал;
в)
те съхраняват цялата митническа документация, свързана с използвания в производството материал;
г)
те съхраняват за период от най-малко три години или по-дълго, ако това се изисква от националното право, от края на годината, в която е било изготвено изявление за произход, регистри за:
i)
изявленията за произход, които са изготвили, и
ii)
своите материали с произход и без произход, своето производство и складови наличности.
Регистрите по първа алинея, буква г) могат да бъдат електронни, но трябва да позволяват проследяването на материалите, използвани в производството на изнасяните продукти, и потвърждаването на техния статут на стоки с произход.
2. Задълженията, предвидени в параграф 1, се прилагат и към доставчиците, които представят на износителите декларации на доставчиците, с които се удостоверява статутът на произход на стоките, които те доставят.
Член 95
1. Износителят изготвя изявление за произход при износ на продуктите, за които то се отнася, ако съответните стоки могат да бъдат считани за стоки с произход в съответната държава бенефициер или в друга държава бенефициер в съответствие с член 86, параграф 4, втора алинея или с член 86, параграф 6, първа алинея, буква б).
2. Чрез дерогация от параграф 1 по изключение изявление за произход може да бъде изготвено след износа („изявление със задна дата“), при условие че то бъде представено в държавата-членка, където е декларирано допускането за свободно обращение, не по-късно от две години след износа.
3. Изявление за произход се дава от износителя на неговия клиент в Европейския съюз и съдържа данните, посочени в приложение 13г. Изявлението за произход се изготвя на английски или френски език.
То може да бъде изготвено върху всеки търговски документ, който позволява съответният износител и стоки да бъдат идентифицирани.
4. Когато се прилага кумулацията по член 84, член 86, параграф 1 или член 86, параграфи 5 и 6, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на изявлението за произход, представено от неговия доставчик. В тези случаи изявление за произход, изготвено от износителя, съдържа в зависимост от случая надписа „EU cumulation“, „regional cumulation“ или „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Когато се прилага кумулацията по член 85, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая. В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ или „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Когато се прилага разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8, износителят на продукта, за производството на който са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена разширена кумулация, разчита на доказателството за произход, представено от неговия доставчик и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната страна.
В този случай изявлението за произход, изготвено от износителя, съдържа надписа „extended cumulation with country x“ или „cumul étendu avec le pays x“.
Член 96
1. Изявление за произход се изготвя за всяка пратка.
2. Изявлението за произход е валидно за срок от дванадесет месеца от датата на изготвянето му от износителя.
3. Едно единствено изявление за произход може да обхване няколко пратки, ако стоките отговарят на следните условия:
а)
те са продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) от Хармонизираната система;
б)
те са включени в раздел XVI или XVII или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, и
в)
те са предназначени за внос чрез поредица от доставки.
Подраздел 6
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97
1. В митническата декларация за допускане за свободно обращение се включва позоваване на изявлението за произход. Изявлението за произход се държи на разположение на митническите органи, които могат да поискат то да им бъде предоставено за проверката на декларацията. Тези органи могат да изискат превод на изявлението на официалния език или на един от официалните езици на съответната държава-членка.
2. Ако деклараторът поиска да приложи схемата без да притежава изявление за произход при приемането на митническата декларация за допускане за свободно обращение, тази декларация се счита за непълна по смисъла на член 253, параграф 1 и се третира като такава.
3. Преди да декларира стоките за допускане за свободно обращение деклараторът взема необходимите мерки, за да се увери, че стоките спазват правилата на настоящия раздел, по-специално като провери:
i)
в базата данни, посочена в член 69, параграф 3, дали износителят е регистриран за целите на изготвянето на изявления за произход, освен когато общата стойност на продуктите с произход в пратката не надвишава 6 000 EUR, и
ii)
дали изявлението за произход е изготвено в съответствие с приложение 13г.
Член 97а
1. Следните продукти са освободени от задължението за изготвяне и представяне на изявление за произход:
а)
продукти, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица, чиято обща стойност не надвишава 500 EUR;
б)
продукти, явяващи се част от личния багаж на пътници, чиято обща стойност не надвишава 1 200 EUR.
2. Продуктите, посочени в параграф 1, трябва да отговарят на следните условия:
а)
те не се внасят с цел търговия;
б)
те са били декларирани като отговарящи на условията за ползване на схемата;
в)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква б).
3. За целите на параграф 2, буква а) вносът не се счита за внос с цел търговия, ако са изпълнени следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
Член 97б
1. Установяването на дребни несъответствия между данните в изявлението за произход и тези, посочени в документите, представени пред митническите органи с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави изявлението за произход недействително, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на въпросните продукти.
2. Очевидните технически грешки като печатни грешки в изявлението за произход не водят до отхвърляне на посочения документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
3. Изявленията за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 96, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайния срок се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат изявленията за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97в
1. Процедурата, посочена в член 96, параграф 3, се прилага за период, определен от митническите органи на държавата-членка.
2. Митническите органи на държавите-членки на внос, които извършват надзор върху последователни допускания за свободно обращение, проверяват дали последователните пратки са част от продуктите в демонтирано или немонтирано състояние, за които е било изготвено изявлението за произход.
Член 97г
1. Ако продуктите все още не са били допуснати за свободно обращение, изявлението за произход може да бъде заместено с едно или повече заместващи изявления за произход, изготвени от държателя на стоките, за да могат всички или някои от продуктите да бъдат изпратени на друго място в митническата територия на Общността или, когато е приложимо, в Норвегия, Швейцария или Турция. Не е необходимо държателите на стоките да са регистрирани износители, за да имат право да изготвят заместващи изявления за произход.
2. Когато изявлението за произход е заместващо, в оригиналното изявление за произход се посочва следното:
а)
данните от заместващото(ите) изявление(я) за произход;
б)
имената и адресите на изпращача;
в)
получателят(ите) в Европейския съюз.
Върху оригиналното изявление за произход се обозначава „Replaced“ или „Remplacée“ в зависимост от случая.
3. В заместващото изявление за произход се посочва следното:
а)
всички данни на продуктите с променено местоназначение;
б)
датата, на която е изготвено оригиналното изявление за произход;
в)
всички необходими данни, посочени в приложение 13г;
г)
името и адреса на изпращача на продуктите в Европейския съюз;
д)
името и адреса на получателя на продуктите в Европейския съюз, Норвегия, Швейцария или Турция;
е)
датата и мястото на извършване на заместването.
Лицето, изготвящо заместващото изявление за произход, може да приложи към него копие на първоначалното изявление за произход.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход, които сами по себе си са заместващи изявления за произход. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към заместващите изявления за произход, изготвени от изпращачи на продукти в Норвегия, Швейцария или Турция.
5. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, заместването по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващо изявление за произход може да бъде изготвено само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
6. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis към изявленията, заместващи изявления за произход при разделяне на пратки, извършено в съответствие с член 74.
Член 97д
1. При наличие на съмнения относно статута на продукти с произход на продуктите митническите органи могат да поискат от декларатора да представи в разумен срок, определен от тях, всяко налично доказателство, позволяващо да се провери точността на означението за произход в декларацията или спазването на условията по член 74.
2. Митническите органи могат да преустановят прилагането на преференциалната тарифна мярка по време на процедурата по проверка, изложена в член 97з, в случай че:
а)
предоставената от декларатора информация е недостатъчна за потвърждаване на статута на продукти с произход на продуктите или на спазването на условията, заложени в член 73 или член 74,
б)
деклараторът не отговори в срока, предвиден за представяне на посочената в параграф 1 информация.
3. До получаването на информацията по параграф 1, поискана от декларатора, или на резултатите от процедурата за проверка по параграф 2 на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на всички предпазни мерки, счетени за необходими.
Член 97е
1. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата без да са длъжни да искат допълнителни доказателства или да изпращат искане за проверка до държавата бенефициер, в случай че:
а)
стоките не са същите като посочените в изявлението за произход;
б)
деклараторът не подаде изявление за произход за съответните продукти, когато такова се изисква;
в)
без да се засягат разпоредбите на член 90, буква б) и член 97г, параграф 1 притежаваното от декларатора изявление за произход не е било изготвено от регистриран износител в държавата бенефициер;
г)
изявлението за произход не е изготвено в съответствие с приложение 13г;
д)
не са спазени условията по член 74.
2. Митническите органи на държавата-членка на внос отказват право на ползване на схемата след изпращане на искане за проверка по смисъла на член 97з към компетентните органи на държавата бенефициер, когато митническите органи на държавата-членка на внос:
а)
са получили отговор, според който износителят няма право да изготвя изявление за произход;
б)
са получили отговор, според който съответните продукти не са с произход от държава бенефициер или не са спазени условията по член 73;
в)
са имали основателни съмнения във валидността на изявлението за произход, или в точността на информацията, представена от декларатора по отношение на действителния произход на въпросните продукти, когато са отправили искане за проверка, и
i)
не са получили отговор в срока, отпуснат в съответствие с член 97з, или
ii)
са получили отговор, който не съответства в достатъчна степен на въпросите, повдигнати в искането.
Подраздел 7
Контрол на произхода
Член 97ж
1. С цел да осигуряват спазване на правилата относно статута на продукти с произход на продуктите компетентните органи на държавата бенефициер извършват:
а)
проверки на статута на продукти с произход на продуктите по искане на митническите органи на държавите-членки;
б)
редовни проверки на износителите по своя собствена инициатива.
Доколкото Норвегия, Швейцария и Турция са сключили споразумение с Европейския съюз, в което се заявява, че ще си предоставят взаимно необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, алинея първа се прилага mutatis mutandis към искания, изпратени до органите на Норвегия, Швейцария и Турция за проверка на заместващите изявления за произход, изготвени на тяхна територия, с цел от посочените органи да бъде поискано по-нататъшно сътрудничество с компетентните органи на държавата бенефициер.
Разширената кумулация по член 86, параграфи 7 и 8 се допуска единствено ако държава, с която Европейският съюз има действащо споразумение за свободна търговия, се е съгласила да оказва подкрепа на държавата бенефициер по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки съгласно съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
2. Проверките, посочени в параграф 1, буква б), имат за цел да гарантират че износителите спазват непрекъснато своите задължения. Те се извършват през определен период от време въз основа на подходящи критерии за анализ на риска. За тази цел компетентните органи на държавите бенефициери изискват от износителите да представят копия или списък на изявленията за произход, които са изготвили.
3. Компетентните органи на държавите бенефициери имат право да изискват всички доказателства и да провеждат всички проверки на счетоводната документация на износителите, и, когато е необходимо, на тази на производителите - техни доставчици, или всякакви други проверки, които сметнат за целесъобразни.
Член 97з
1. Последващите проверки на изявленията за произход се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в тяхната автентичност, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания по настоящия раздел.
Когато митническите органи на държава-членка поискат сътрудничеството на компетентните органи на държава бенефициер за извършване на проверка на валидността на изявленията за произход, статута на продукти с произход на продуктите или и на двете, те посочват в своето искане, когато е целесъобразно, причините, поради които имат основателни съмнения във валидността на изявлението за произход или в статута на продукти с произход на продуктите.
В подкрепа на искането за проверка може да бъде изпратено копие на изявлението за произход и всяка допълнителна информация или документи, от които може да се направи заключение, че представената в изявлението информация е неточна.
Държавата-членка, отправяща искането, определя 6-месечен първоначален срок за съобщаване на резултатите от проверката с начало от датата на искането за проверка, с изключение на исканията, изпращани до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващо изявление за произход, изготвено на техните територии въз основа на изявление за произход, изготвено в държава бенефициер, за които този срок се удължава на осем месеца.
2. Ако в случай на основателно съмнение не се получи отговор в рамките на предвидения в параграф 1 срок или ако полученият отговор не съдържа достатъчно информация за определяне на действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. В посоченото съобщение се определя нов срок, не по-дълъг от 6 месеца.
Подраздел 8
Други разпоредби
Член 97и
1. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за:
а)
износ от Европейския съюз за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация;
б)
износ от една държава бенефициер за друга за целите на регионалната кумулация, както е предвидено в член 86, параграфи 1 и 5.
2. Митническите органи на дадена държава-членка считат за регистриран износител за целите на схемата всеки износител от Европейския съюз, при подадено от него искане, ако отговаря на следните условия:
а)
има EORI номер в съответствие с членове 4к-4у;
б)
притежава статут на „одобрен износител“ по преференциален режим;
в)
в своето искане, отправено до митническите органи на държавата-членка, той представя следните данни, посочени във формуляра, образец на който се съдържа в приложение 13в:
i)
данните, посочени в клетки 1 и 4;
ii)
задълженията, посочени в клетка 5.
Член 97й
1. Подраздели 1, 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis при определяне на това дали продуктите могат да бъдат считани за продукти с произход от държава бенефициер, когато се изнасят за Сеута или Мелиля, или за продукти с произход в Сеута или Мелиля, когато се изнасят за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
2. Подраздели 5, 6 и 7 се прилагат mutatis mutandis за продукти, изнасяни от държава бенефициер за Сеута или Мелиля и за продукти, изнасяни от Сеута или Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
3. За прилагането подраздели 1, 2, 3, 5, 6 и 7 в Сеута и Мелиля са отговорни испанските митнически органи.
4. За целите на параграфи 1 и 2 Сеута и Мелиля се считат за една територия.“
2.
В част I, дял IV, глава 2 се вмъква следният раздел 1А:
„Раздел 1А
Процедури и методи на административно сътрудничество, приложими до влизането в сила на системата за регистрирани износители
Подраздел 1
Общи принципи
Член 97к
1. Всяка държава бенефициер спазва или осигурява спазването на:
а)
правилата за произход на продуктите за износ, посочени в раздел 1;
б)
правилата за попълване и издаване на сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17;
в)
разпоредбите за употреба на декларации върху фактура, образец на които се съдържа в приложение 18;
г)
разпоредбите относно методите на административно сътрудничество по член 97т;
д)
разпоредбите относно предоставянето на дерогации по член 89.
2. Компетентните органи на държавите бенефициери сътрудничат на Комисията или държавите-членки по-специално чрез следното:
а)
оказване на необходимата подкрепа при искане от страна на Комисията за осъществяване на мониторинг на правилното управление на схемата в съответната държава, включително посещения за проверки на място на Комисията или на митническите органи на държавите-членки;
б)
без да се засягат разпоредбите на членове 97т и 97у, извършване на проверка на статута на продукти с произход на продуктите и на спазването на другите условия, изложени в настоящия раздел, включително посещения на място при искане от страна на Комисията или на митническите органи на държавите-членки по време на разследванията на произхода.
3. Когато в дадена държава бенефициер е определен компетентен орган за издаване на сертификати за произход форма А, извършват се проверки на документални доказателства за произход и се издават сертификати за произход форма А за износ в Европейския съюз, се счита, че посочената държава бенефициер приема условията по параграф 1.
4. Когато дадена държава или територия е допусната или е допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, стоките с произход от тази държава или територия могат да се ползват от общата система за преференции, при условие че те са били изнесени от държавата или територията бенефициер на датата или след датата, посочена в член 97т.
5. Доказателството за произход е валидно 10 месеца от датата на издаване в държавата износител и се представя в посочения срок на митническите органи на държавата вносител.
Подраздел 2
Процедури при износ в държавата бенефициер
Член 97л
1. Сертификати за произход форма А, образец на които се съдържа в приложение 17, се издават по писмено искане на износителя или негов упълномощен представител, придружено от всякакви други подходящи документи, доказващи, че продуктите за износ отговарят на изискванията за издаване на сертификат за произход форма А.
2. Сертификатът се предоставя на износителя веднага след като износът е бил осъществен или гарантиран. Въпреки това сертификат за произход форма А може по изключение да бъде издаден след износа на продуктите, за които се отнася, при условие че:
а)
той не е бил издаден по време на износа поради грешки или неволни пропуски или особени обстоятелства; или
б)
е доказано по удовлетворителен за компетентните правителствени органи начин, че сертификатът за произход форма А е бил издаден, но не е бил приет при вноса по технически причини.
3. Компетентните правителствени органи могат да издадат сертификат със задна дата единствено след като проверят дали информацията, представена в заявлението на износителя, отговаря на тази в съответните документи за износа и дали при износа на въпросните продукти не е бил издаден сертификат за произход форма А, който отговаря на разпоредбите на настоящия раздел. Клетка 4 от сертификатите за произход форма А, издадени със задна дата, трябва да съдържа вписването „Issued retrospectively“ или „Délivré à posteriori“.
4. В случай на кражба, загуба или унищожаване на сертификат за произход форма А, износителят може да се обърне към компетентните правителствени органи, които са го издали, с искане да бъде издаден дубликат въз основа на документите за износ, с които те разполагат. В клетка 4 от дубликата на форма А, издаден по този начин, трябва да бъде вписана думата „Duplicate“ или „Duplicata“, заедно с датата на издаване и серийния номер на оригиналния сертификат. Дубликатът влиза в сила от датата на издаване на оригинала.
5. За да проверят дали продуктът, за който е подадено искане за сертификат за произход форма А, отговаря на съответните правила за произход, компетентните правителствени органи имат правото да изискат всички документални доказателства или да извършат всякакви проверки, които сметнат за целесъобразни.
6. Попълването на клетка 2 от сертификата за произход форма А не е задължително. В клетка 12 се съдържат думите „Европейски съюз“ или името на една от държавите-членки. Датата на издаване на сертификата за произход форма А се посочва в клетка 11. Подписът, който се нанася в тази клетка, предназначена за компетентните правителствени органи, издаващи сертификата, както и подписът на упълномощеното от износителя подписващо лице в клетка 12, е собственоръчен.
Член 97м
1. Декларация върху фактура може да бъде изготвена от всеки износител за всяка пратка, състояща се от един или повече пакети, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR и при условие, че административното сътрудничество по член 97к, параграф 2 се прилага към посочената процедура.
2. Износителят, който изготвя декларация върху фактура, има готовност да представи по всяко време, по искане на митническите или други компетентни правителствени органи на държавата износител, всички необходими документи, доказващи статута на продукти с произход на въпросните продукти.
3. Декларацията върху фактура се изготвя от износителя на английски или френски език чрез напечатване на пишеща машина, полагане на печат или чрез отпечатване върху фактурата, известието за доставка или друг търговски документ, на декларацията, текстът на която се съдържа в приложение 18. Ако декларацията се изготвя на ръка, тя се изписва с мастило с печатни букви. Декларациите върху фактурата носят оригиналния подпис на износителя, положен собственоръчно.
4. Използването на декларация върху фактура подлежи на следните условия:
а)
за всяка пратка се изготвя една декларация върху фактура;
б)
ако стоките, които се съдържат в пратката, вече са били подложени на проверка в държавата износител по отношение на определението за „продукти с произход“, износителят може да се позове на тази проверка в декларацията върху фактура.
5. Когато се прилага кумулацията по членове 84, 85 или 86, компетентните правителствени органи на държавата бенефициер, призовани да издадат сертификат за произход форма А за продукти, за производството на които са използвани материали с произход от страна, с която е разрешена кумулация, се позовават на следното:
-
при двустранна кумулация - на доказателството за произход, предоставено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на подраздел 5;
-
при кумулация с Норвегия, Швейцария или Турция - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с правилата за произход по ОСП на Норвегия, Швейцария или Турция, в зависимост от случая;
-
при регионална кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя, а именно сертификат за произход форма А, образец на който се съдържа в приложение 17 или, в зависимост от случая, на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18;
-
при разширена кумулация - на доказателството за произход, представено от доставчика на износителя и издадено в съответствие с разпоредбите на съответното споразумение за свободна търговия между Европейския съюз и въпросната държава.
В случаите по първа алинея, първо, второ, трето и четвърто тире в клетка 4 от сертификата за произход форма А се съдържа, в зависимост от случая, надписа „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ или „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
Подраздел 3
Процедури при допускане за свободно обращение в Европейския съюз
Член 97н
1. Сертификатите за произход форма A или декларациите върху фактура се представят пред митническите органи на държавата-членка на вноса в съответствие с процедурите за митническо деклариране.
2. Доказателствата за произход, представени на митническите органи в държавата вносител след срока на валидност, посочен в член 97к, параграф 5, могат да бъдат приети с цел преференциално третиране, когато закъснението при представянето на тези документи след крайната дата се дължи на изключителни обстоятелства. В други случаи на закъсняло представяне митническите органи на държавата вносител могат да приемат доказателствата за произход, ако продуктите са им били представени преди посочения краен срок.
Член 97о
1. Когато по искане на вносителя и при условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, чрез поредица от доставки се внасят продукти в демонтирано или немонтирано състояние по смисъла на Общо правило 2, буква а) за тълкуване на Хармонизираната система и включени в раздел XVI или XVII, или в позиция 7308 или 9406 от Хармонизираната система, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход за такива продукти - при вноса на първата доставка.
2. По искане на вносителя и като се вземат предвид условията, определени от митническите органи на държавата-членка вносител, на митническите органи може да се представи само едно доказателство за произход - при вноса на първата доставка, ако стоките:
а)
се внасят в рамките на чести и постоянни търговски потоци със значителна търговска стойност;
б)
са предмет на същия договор за продажба, като страните по договора са установени в държавата износител или в държавата(ите)-членка(и);
в)
са класирани в същия код (осем цифри) по Комбинираната номенклатура;
г)
идват изключително от същия износител, предназначени са за същия вносител и формалностите за въвеждане им се извършват в същото митническо учреждение в същата държава-членка.
Тази процедура се прилага за период, определен от компетентните митнически органи.
Член 97п
1. Когато продуктите с произход са поставени под контрола на митническо учреждение на една единствена държава-членка, е възможно оригиналното доказателство за произход да бъде заместено с един или повече сертификати за произход форма А с цел изпращането на всички или на някои от тези продукти на друго място в територията на Европейския съюз или, когато е приложимо, за Норвегия, Швейцария или Турция.
2. Заместващите сертификати за произход форма А се издават от митническото учреждение, под чийто контрол са поставени продуктите. Заместващият сертификат се изготвя въз основа на писмено искане от страна на реекспортьора.
3. В горната дясна клетка на заместващия сертификат се посочва името на междинната държава, в която е издаден. Клетка 4 съдържа думите „Replacement certificate“ или „Certificat de remplacement“, както и датата на издаване на оригиналния сертификат за произход и неговия сериен номер. Името на реекспортьора се посочва в клетка 1. Името на крайния получател може да се посочи в клетка 2. Всички данни за реекспортираните продукти от оригиналния сертификат се въвеждат в клетки 3-9, а отпратките към фактурата на реекспортьора се посочват в клетка 10.
4. Митническите органи, издавали заместващия сертификат, заверяват клетка 11. Отговорността на органите се ограничава до издаването на заместващия сертификат. Данните от клетка 12 относно държавата на произход и получаващата държава се вземат от оригиналния сертификат. Тази клетка се подписва от реекспортьора. Реекспортьорът, който добросъвестно подписва тази клетка, не е отговорен за точността на данните, вписани в оригиналния сертификат.
5. Митническото учреждение, получило искане да извърши операцията по параграф 1, отбелязва върху оригиналния сертификат теглото, броя и естеството на изпращаните продукти и посочва поредните номера на съответния/ите заместващ/и сертификат/и. То съхранява оригиналния сертификат за срок от поне три години. Към заместващия сертификат може да бъде приложено фотокопие на оригиналния сертификат.
6. За продуктите, ползващи се от тарифните преференции съгласно дерогация, предоставена в съответствие с разпоредбите на член 89, процедурата по реда на настоящия член се прилага само когато продуктите са предназначени за Европейския съюз. Когато съответният продукт е придобил статут на продукт с произход чрез регионална кумулация, заместващият сертификат може да бъде изготвен само при изпращане на продукти за Норвегия, Швейцария или Турция, в случай че посочените държави прилагат същите правила за регионална кумулация като Европейския съюз.
Член 97р
1. Продуктите, изпращани като малки пратки от частни лица до частни лица или явяващи се част от личния багаж на пътници, се приемат за продукти с произход, които могат да ползват тарифните преференции, посочени в член 66, без да се изисква представяне на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, при условие че:
а)
тези продукти:
i)
не се внасят с цел търговия;
ii)
са били декларирани като отговарящи на изискваните условия за ползване на схемата;
б)
няма основание за съмнение във верността на декларация, посочена в буква а), подточка ii).
2. Вносът не се счита за внос с търговски характер, ако са спазени всички от следните условия:
а)
вносът е инцидентен;
б)
вносът се състои изцяло от продукти за лично ползване на получателите или пътниците или техните семейства;
в)
от естеството и количеството на продуктите е видно, че те не се внасят с търговска цел.
3. Общата стойност на продуктите, посочени в параграф 2, не надвишава 500 EUR за малки пратки или 1 200 EUR за продукти, които са част от личния багаж на пътниците.
Член 97с
1. Установяването на дребни несъответствия между заявленията, направени в сертификата за произход форма А или декларацията върху фактура, и тези, направени в документите, представени в митническото учреждение с цел извършване на формалностите по вноса на продуктите, ipso facto не прави сертификата или декларацията недействителен/а, ако бъде надлежно установено, че посоченият документ съответства на представените продукти.
2. Очевидните технически грешки в сертификата за произход форма А, сертификата за движение EUR.1 или декларацията върху фактура не водят до отхвърляне на този документ, ако тези грешки са от естество, което не поражда съмнения относно верността на заявленията, направени в посочения документ.
Подраздел 4
Методи на административно сътрудничество
Член 97т
1. Държавите бенефициери информират Комисията за имената и адресите на правителствените органи, разположени на тяхна територия, които притежават правомощия да издават сертификати за произход форма А, и представят образците от печатите, използвани от тези органи, както и имената и адресите на съответните правителствени органи, отговорни за контрола над сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура.
Комисията изпраща тази информация на митническите органи на държавите-членки. Когато тази информация се предоставя под формата на изменение на предходна информация, Комисията посочва датата на влизане в сила на новите печати съгласно инструкциите, дадени от компетентните правителствени органи на държавата бенефициер. Посочената информация е за официално ползване; когато обаче стоките се допускат за свободно обръщение, въпросните митнически органи могат да позволят на вносителя или на неговия надлежно упълномощен представител да се запознае с образците на печатите.
Държавите бенефициери, които вече са предоставили информацията, изисквана по силата на първа алинея, не са длъжни да я представят отново, освен ако в нея е настъпила промяна.
2. За целите на член 97к, параграф 4 Комисията ще публикува в Официален вестник на Европейските общности (серия С) датата, на която дадена държава или територия, допусната или допусната отново като държава бенефициер по отношение на продукти, посочени в Регламент (ЕО) № 732/2008 на Съвета, е изпълнила задълженията си по параграф 1.
3. Комисията ще изпрати на държавите бенефициери образци на печатите, използвани от митническите органи на държавите-членки за издаване на сертификати за движение EUR.1 по искане на компетентните органи на държавите бенефициери.
Член 97у
1. Последващите проверки на сертификатите за произход форма А и декларациите върху фактура се извършват чрез случаен подбор или когато митническите учреждения на държавите-членки имат основателни причини да се съмняват в автентичността на тези документи, в статута на продукти с произход на въпросните продукти или в изпълнението на другите изисквания на настоящия раздел.
2. Когато отправят искане за последваща проверка митническите органи на държавите-членки връщат сертификата за произход форма А и фактурата, ако същата е била представена, декларацията върху фактура или копие от тези документи, на компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител, като при необходимост посочват причините за искането. Всички документи и всяка информация, от които може да се направи заключение, че представената в доказателството за произход информация е неточна, се изпращат в подкрепа на искането за проверка.
Ако митническите органи на държавите-членки решат да преустановят предоставянето на тарифни преференции до излизане на резултатите от проверката, на вносителя се предлага освобождаване на продуктите при спазване на счетените за необходими предпазни мерки.
3. Когато е отправено искане за последваща проверка, тази проверка се извършва и резултатите от нея се съобщават на митническите органи на държавите-членки най-късно в срок от шест месеца или, за искания, изпратени до Норвегия, Швейцария или Турция за целите на проверка на заместващите доказателства за произход, изготвени на тяхна територия въз основа на сертификат за произход форма А или декларация върху фактура, изготвена в държава бенефициер, в срок най-късно до осем месеца от датата на изпращане на искането. Резултатите трябва да позволяват да се установи дали въпросното доказателство за произход се отнася за действително изнесените продукти и дали тези продукти могат да се считат за продукти с произход от държавата бенефициер.
4. В случай на сертификати за произход форма А, издадени в контекста на двустранна кумулация, отговорът включва копие(я) на сертификата(ите) за движение EUR.1 или, когато е необходимо, съответстващата(ите) декларация(и) върху фактура.
5. Когато в случай на основателни съмнения няма отговор в шест месечния срок, определен в параграф 3, или ако отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, до компетентните органи се изпраща второ съобщение. Ако след второто съобщение резултатите от проверката не са съобщени на поискалите проверката органи в срок от четири месеца от датата на изпращане на второто съобщение или ако тези резултати не позволяват да се определи автентичността на въпросния документ или действителния произход на продуктите, поискалите проверката органи, отказват предоставянето на тарифните преференции, освен при изключителни обстоятелства.
6. Когато от процедурата за проверка или от друга налична информация е видно, че правилата за произход са били нарушени, държавата бенефициер износител незабавно провежда по своя инициатива или по искане на митническите органи на държавите-членки необходимото разследване или урежда провеждането на такова разследване с цел спешно да установи и предотврати такива нарушения. За тази цел Комисията или митническите органи на държавите-членки могат да участват в разследването.
7. За целите на последващата проверка на сертификати за произход форма A износителите съхраняват всички необходими документи, които доказват статута на продукти с произход на съответните продукти, а компетентните правителствени органи на държавата бенефициер износител съхраняват копия от сертификатите, както и на други документи по износа, отнасящи се до тях. Посочените документи се съхраняват за срок от най-малко три години от края на годината на издаване на сертификата за произход форма А.
Член 97ф
1. Членове 97т и 97у се прилагат и между държавите от една и съща регионална група за целите на представяне на информация на Комисията или на митническите органи на държавите-членки и за последващата проверка на сертификатите за произход форма А или декларациите върху фактура, издадени в съответствие с правилата за регионалната кумулация на произход.
2. За целите на членове 85, 97м и 97п споразумението, сключено между Европейския съюз, Норвегия, Швейцария и Турция включва inter alia задължение страните да оказват една на друга необходимата подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество.
За целите на член 86, параграфи 7 и 8 и член 97к държавата, с която Европейският съюз е сключил действащо споразумение за свободна търговия и която се е съгласила да участва в разширена кумулация с държава бенефициер, се съгласява също така да оказва на последната подкрепа по въпроси, свързани с административното сътрудничество, така, както би оказвала подобна подкрепа на митническите органи на държавите-членки в съответствие със съответните разпоредби на въпросното споразумение за свободна търговия.
Подраздел 5
Процедури за целите на двустранната кумулация
Член 97х
1. Доказателство за статута на продукти с произход на продукти от Европейския съюз се осигурява чрез:
а)
представяне на сертификат за движение EUR.1, образец на който се съдържа в приложение 21; или
б)
представяне на декларация върху фактура, текстът на която се съдържа в приложение 18. Декларацията върху фактура се изготвя от всеки износител за пратки, съдържащи продукти с произход, чиято обща стойност не надвишава 6 000 EUR, или от одобрен износител от Европейския съюз.
2. Износителят или неговият упълномощен представител вписват „GSP beneficiary countries“ и „EU“ или „Pays bénéficiaires du SPG“ и „UE“ в клетка 2 от сертификата за движение EUR.1.
3. Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на сертификатите за произход форма A, се прилагат mutatis mutandis и към сертификатите за движение EUR.1, както и към декларациите върху фактура, с изключение на разпоредбите относно издаването на последните.
4. Митническите органи на държавите-членки могат да упълномощят всеки износител, наричан по-долу „одобрен износител“, който често транспортира продукти с произход от Европейския съюз в рамките на двустранната кумулация, да изготвя декларации върху фактура независимо от стойността на съответните продукти, когато посоченият износител представя по удовлетворителен за митническите органи начин всички гаранции, необходими за проверка на:
а)
статута на продукти с произход на продуктите, и
б)
изпълнението на другите изисквания, приложими в посочената държава-членка.
5. Митническите органи могат да предоставят статут на одобрен износител при условията, които те считат за необходими. Митническите органи дават на одобрения износител номер на митническото разрешение, който се поставя върху декларацията върху фактура.
6. Митническите органи наблюдават използването на разрешението от одобрения износител. Митническите органи могат да оттеглят разрешението по всяко време.
Те оттеглят разрешението във всеки от следните случаи:
а)
одобреният износител е престанал да представя гаранциите, посочени в параграф 4;
б)
одобреният износител не изпълнява условията, посочени в параграф 5;
в)
одобреният износител използва разрешението по друг неправилен начин.
7. От одобрения износител не се изисква да подписва декларации върху фактура, при условие че се е ангажирал писмено пред митническите органи да поеме пълната отговорност за всяка декларация върху фактура, която го идентифицира, все едно е подписана собственоръчно от него.
Подраздел 6
Сеута и Мелиля
Член 97ц
Разпоредбите на настоящия раздел относно издаването, използването и последващата проверка на доказателствата за произход, се прилагат mutatis mutandis към продуктите, изнесени от държава бенефициер за Сеута и Мелиля, както и за продукти, изнесени от Сеута и Мелиля за държава бенефициер за целите на двустранната кумулация.
Сеута и Мелиля се разглеждат като една територия.
Испанските митнически органи отговарят за прилагането на настоящия раздел в Сеута и Мелиля.“
3.
В част I, дял IV, глава 2, раздел 2 преди подраздел 1 се вмъква следният член 97ч:
„Член 97ч
1. За целите на настоящия раздел:
а)
„производство“ означава всеки вид обработка или преработка, включително сглобяване;
б)
„материал“ означава всяка съставка, суровина, компонент или част и т.н., използвани при производството на продукта;
в)
„продукт“ означава продуктът, който се произвежда, дори когато той е предназначен за последващо използване в друга производствена операция;
г)
„стоки“ означава както материалите, така и продуктите;
д)
„митническа стойност“ означава стойността, определена в съответствие със Споразумението от 1994 г. за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията (Споразумение на СТО за определяне на митническата стойност);
е)
„цена франко - завод“ в списъка от приложение 15 означава цената франко - завод, платена за продукта на производителя, в чието предприятие е извършена последната обработка или преработка, при условие че цената включва стойността на всички използвани материали, от която са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт.
Когато действително платената цена не отразява всички разходи, свързани с производството на продукта, които действително са възникнали в държавата бенефициер, цената франко - завод означава сборът от всички тези разходи, от който са изключени всички вътрешни данъци, които са възстановени или могат да бъдат възстановени след износа на получения продукт;
ж)
„стойност на материалите“ в списъка от приложение 15 означава митническата стойност на използваните материали без произход в момента на вноса или, ако тя не е известна и не може да бъде установена, първата установима цена, заплатена за материалите в Европейския съюз или в държавата бенефициер по смисъла на член 98, параграф 1. Когато стойността на използваните материали с произход трябва да бъде установена, настоящата алинея се прилага mutatis mutandis;
з)
„глави“, „позиции“ и „подпозиции“ означава главите, позициите и подпозициите (четири или шестцифрени кодове), използвани в номенклатурата, съставляваща Хармонизираната система;
и)
„класиран“ се отнася за класирането на продукт или материал в дадена позиция или подпозиция по Хармонизираната система;
й)
„пратка“ означава продукти, които или:
-
са изпратени едновременно от един износител до един получател, или
-
са обхванати от един единствен транспортен документ, който обхваща техния превоз от износителя до получателя, или, в отсъствието на такъв документ, от само една фактура.
2. За целите на параграф 1, буква е) когато последната обработка или преработка е била възложена за подизпълнение на производител, терминът „производител“, посочен в параграф 1, буква е), първа алинея, може да се отнася за предприятието, което е наело подизпълнителя.“
4.
В член 99 се вмъква следната буква г)а:
„г)
а продуктите от заклани животни, родени и отгледани там;“.
5.
Член 101, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
буква ж) се заменя със следното:
„ж)
операциите по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето на бучки; частичното или цялостното смилане на кристална захар;“;
б)
буква м) се заменя със следното:
„м)
простото смесване на стоки, независимо от това дали са от различни видове; смесването на захар с друг материал;“;
в)
вмъква се следната буква м)а:
„м)а
простото добавяне на вода или разреждане или дехидратиране или денатуриране на продукти;“.
6.
Вмъква се приложение 13а, посочено в приложение I към настоящия регламент.
7.
Вмъква се приложение 13б, посочено в приложение II към настоящия регламент.
8.
Вмъква се приложение 13в, посочено в приложение III към настоящия регламент.
9.
Вмъква се приложение 13г, посочено в приложение IV към настоящия регламент.
10.
В бележки 1 и 3.1 от приложение 14 изразът „членове 69 и 100“ се заменя с „член 100“.
11.
Приложение 17 се изменя в съответствие с приложение V към настоящия регламент.
12.
Приложение 18 се заменя с текста, изложен в приложение VI към настоящия регламент.
Член 2
Държавите бенефициери изпращат на Комисията известие за поетите от тях задължения в съответствие с член 68, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, и информацията, изисквана по член 69 от посочения регламент, най-малко три месеца преди действителното прилагане на тяхна територия на системата за регистрирани износители.
Най-късно на 1 юли 2016 г. и 1 юли 2019 г. Комисията ще прегледа състоянието на готовност на държавите бенефициери да прилагат системата за регистрирани износители. Комисията ще предложи необходимите корекции.
Член 3
1. Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
2. Той се прилага от 1 януари 2011 г.
3. При условията на параграф 4 от настоящия член точка 1, доколкото е свързана с членове 68-71, членове 90-97и и член 97й, параграф 2, и точки 8 и 9 от член 1 се прилага от 1 януари 2017 г.
4. Държавите бенефициери, които не са в състояние да въведат в приложение системата за регистрирани износители на датата, определена в параграф 3, и които отправят писмено искане до Комисията преди 1 юли 2016 г., или по отношение на които Комисията е предложила корекции в съответствие с член 2, параграф 2, могат да продължат да прилагат разпоредбите на дял IV, глава 2, раздел 1А и приложения 17 и 18 към Регламент (ЕО) № 2454/93, изменен с настоящия регламент, до 1 януари 2020 г.
5. Член 1, точка 2 се прилага до датата, определена в параграф 3 или, за държавите бенефициери, посочени в параграф 4, до датата, определена в параграф 4.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2010 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1063/2010
2010 m. lapkričio 18 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93, išdėstantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą (1), ypač į jo 247 straipsnį,
kadangi:
(1)
Pagal 2008 m. liepos 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 732/2008 dėl bendrųjų tarifų lengvatų sistemos taikymo nuo 2009 m. sausio 1 d. iki 2011 m. gruodžio 31 d., iš dalies keičiantį Reglamentus (EB) Nr. 552/97, Nr. 1933/2006 ir Komisijos reglamentus (EB) Nr. 1100/2006 ir Nr. 964/2007 (2), Europos Sąjunga suteikia prekybos lengvatas besivystančioms šalims, taikydama bendrųjų muitų tarifų lengvatų sistemą (toliau - „bendroji muitų tarifų lengvatų sistema“ arba „sistema“). Vadovaujantis minėto reglamento 5 straipsnio 2 dalimi, prekių kilmės taisyklės, susijusios su kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžtimi, administracinio bendradarbiavimo metodais ir procedūromis, pateiktos Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2454/93 (3).
(2)
Po plačių diskusijų, pradėtų 2003 m. gruodžio 18 d. Žaliąja knyga dėl lengvatinės prekybos tvarkoje esančių kilmės taisyklių ateities (4), 2005 m. kovo 16 d. Komisija priėmė komunikatą „Kilmės taisyklės preferenciniuose prekybos susitarimuose. Ateities gairės“ (5) („komunikatas“). Komunikate pateikiamas naujas požiūris į prekių kilmės taisykles visuose lengvatinės prekybos susitarimuose, kuriuose dalyvauja Europos Sąjunga, visų pirma į vystymąsi orientuotuose susitarimuose, kaip antai bendroji muitų tarifų lengvatų sistema.
(3)
Atsižvelgiant į Dohos plėtros darbotvarkę, pripažinta, kad būtina užtikrinti geresnę besivystančių šalių integraciją į pasaulio ekonomiką, visų pirma gerinant galimybę patekti į išsivysčiusių šalių rinkas.
Šiuo tikslu reikėtų supaprastinti lengvatinės prekių kilmės taisykles ir prireikus jas sušvelninti, kad lengvatomis besinaudojančių šalių kilmės produktams iš tikrųjų galėtų būti taikomi lengvatiniai muitų tarifai.
(4)
Siekiant užtikrinti, kad daugiausia naudos iš lengvatinių muitų tarifų turėtų tie, kuriems jie būtini, ir apsaugoti Europos Sąjungos nuosavus išteklius, pakeitus lengvatinės prekių kilmės taisykles reikėtų pakeisti ir jų administravimo taisykles.
(5)
Komisijos atliktas šio reglamento poveikio vertinimas rodo, kad bendrosios muitų tarifų lengvatų sistemos prekių kilmės taisyklės laikomos pernelyg sudėtingomis ir ribojančiomis. Be to, paaiškėjo, kad mažai iš tikrųjų naudojamasi tam tikriems produktams (ypač tiems, kurie yra svarbiausi mažiausiai išsivysčiusioms šalims) taikomomis lengvatomis ir kad viena iš priežasčių yra prekių kilmės taisyklės.
(6)
Poveikio vertinimas parodė, kad supaprastinti taisykles ir skatinti vystymąsi galima nustačius vieną visiems produktams taikomą kriterijų, pagal kurį nustatoma ne vien tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje gautų prekių kilmė, remiantis atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje sukurta pridėtine verte, ir reikalavimą laikytis pakankamo perdirbimo ribos. Tačiau vertinime nenurodyta, kad siekiant supaprastinti taisykles ar skatinti vystymąsi būtina taikyti vieną metodą. Be to, remiantis suinteresuotųjų šalių atsiliepimais, yra daug sektorių, tokių kaip žemės ūkio produktai ir perdirbti žemės ūkio produktai, žuvų produktai, cheminės medžiagos, metalai, tekstilės gaminiai, drabužiai ir batai, kuriems pridėtinės vertės kriterijus arba nėra labai tinkamas, arba neturėtų būti taikomas kaip vienintelis kriterijus. Todėl, užuot tokiuose sektoriuose taikius pridėtinės vertės kriterijų, reikėtų nustatyti paprastus kriterijus, kurių taikymas būtų gerai suprantamas ekonominių operacijų vykdytojams ir lengvai prižiūrimas institucijų, arba juos taikyti kaip alternatyvą. Šiems kitiems kriterijams priskiriami tokie kriterijai, kaip antai didžiausias leidžiamas kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekis, tarifo pozicijos ar subpozicijos pakeitimas, specifinė apdorojimo ar perdirbimo operacija ir tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gautų medžiagų naudojimas. Vis dėlto siekiant paprastumo įvairių taisyklių turėtų būti kuo mažiau. Todėl prekių kilmės taisyklės turėtų būti kuo labiau siejamos su konkrečiais sektoriais, o ne su produktais.
(7)
Prekių kilmės taisyklės turėtų atitikti konkrečių sektorių pobūdį, tačiau tuo pačiu lengvatomis besinaudojančioms šalims jomis suteikiama galimybė iš tikrųjų pasinaudoti lengvatiniu muitų tarifų režimu. Prireikus taisyklės turėtų atspindėti skirtingas lengvatomis besinaudojančių šalių pramonės galimybes. Siekiant skatinti mažiausiai išsivysčiusių šalių pramonės vystymąsi, visais atvejais, kai taisyklė grindžiama reikalavimu laikytis didžiausio leidžiamo kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio, šioms medžiagoms reikėtų nustatyti kuo didesnę ribą, tačiau tuo pat metu užtikrinti, kad minėtose šalyse atliekamos operacijos būtų tikros ir ekonomiškai pagrįstos. Nustačius didžiausią leidžiamą 70 proc. kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekį ar bet kokią taisyklę, pagal kurią mažiausiai išsivysčiusių šalių kilmės produktams būtų taikoma lygiavertė išlyga, turėtų padidėti eksportas iš minėtų šalių.
(8)
Siekiant užtikrinti, kad lengvatomis besinaudojančioje šalyje atliekamas apdorojimas ar perdirbimas būtų tikra, ekonomiškai pagrįsta operacija, tai šaliai duodanti tikros ekonominės naudos, reikėtų nustatyti nepakankamo apdorojimo ar perdirbimo operacijų, kuriomis kilmės statusas jokiais atvejais nesuteikiamas, sąrašą. Šis sąrašas iš esmės gali atitikti iki šiol buvusį, tačiau reikėtų atlikti kai kuriuos pakeitimus. Pavyzdžiui, siekiant išvengti prekybos perorientavimo ir cukraus rinkos iškraipymo ir laikantis pagal kitų lengvatinės prekybos susitarimų prekių kilmės taisykles jau priimtų nuostatų, reikėtų nustatyti naują taisyklę, kuria neleidžiama maišyti cukraus su jokia medžiaga.
(9)
Sektoriuose, kuriuose šiuo metu netaikomas pridėtinės vertės kriterijus, reikėtų nustatyti tam tikro laipsnio lankstumą, kurį taikant būtų leidžiama naudoti ribotą kiekį medžiagų, neatitinkančių taisyklių. Vis dėlto, reikėtų patikslinti jo taikymą produktams, pagamintiems iš tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gautų medžiagų. Be to, siekiant dar labiau padidinti apsirūpinimo medžiagomis lankstumą, leidžiamą minėtų medžiagų, išskyrus tam tikrus jautrius produktus, kiekį reikėtų padidinti nuo 10 iki 15 proc. galutinio produkto gamintojo kainos (ex-works kainos). Prie minėtų jautrių produktų priskiriami Suderintos sistemos 2 ir 4-24 skirsniams priskiriami produktai, kuriems labiau tinka taikyti leistinuosius masės nuokrypius, išskyrus 16 skirsniui priskiriamus perdirbtus žuvų produktus, ir Suderintos sistemos 50-63 skirsniams priskiriami produktai, kuriems, atsižvelgiant į konkretų atvejį ir produktą, turėtų būti taikomos specialios taisyklės dėl leistinųjų masės ar vertės nuokrypių.
(10)
Prekių kilmės kumuliacija yra svarbi prekybos lengvinimo priemonė, leidžianti vienodas prekių kilmės taisykles turinčioms šalims bendradarbiauti gaminant produktus, kuriems gali būti taikomas lengvatinis muitų tarifų režimas. Galiojančios regioninės prekių kilmės kumuliacijos, šiuo metu taikomos trijose regioninėse šalių grupėse, sąlygos pasitvirtino kaip sudėtingos ir per griežtos. Todėl jos turėtų būti supaprastintos ir sušvelnintos, panaikinant galiojančią vertės sąlygą. Be to, tos pačios regioninės grupės šalims reikėtų palikti dabartines tarpusavio kumuliacijos galimybes, nepaisant to, kad kai kuriais atvejais šiuo reglamentu mažiausiai išsivysčiusioms šalims ir kitoms lengvatomis besinaudojančioms šalims nustatytos skirtingos prekių kilmės taisyklės. Minėta kumuliacija turėtų būti leidžiama tik su sąlyga, kad regioninės kumuliacijos tikslais siųsdama medžiagas kitai grupės šaliai, kiekviena iš šalių taikytų tą prekių kilmės taisyklę, kuri yra taikoma prekiaujant su Europos Sąjunga. Tačiau siekiant išvengti prekybos tarp šalių, kurioms taikomi skirtingų dydžių lengvatiniai muitų tarifai, iškraipymo, reikėtų nustatyti nuostatą dėl regioninės kumuliacijos netaikymo tam tikriems jautriems produktams.
(11)
Komisija komunikate nurodė, kad ji pasirengusi išnagrinėti bet kurį prašymą sukurti naujas, sujungti arba išplėsti esančias grupes, jeigu yra ekonominis papildomumas, atsižvelgiama į įvairioms šalims taikomų lengvatinių susitarimų skirtumus ir su tuo susijusią riziką, kad bus vengiama muitų tarifų, ir sukuriamos būtinos prekių kilmės valdymo ir kontrolės administracinio bendradarbiavimo struktūros bei procedūros. Atitinkamai reikėtų nustatyti nuostatas dėl prekių kilmės kumuliacijos, taikomos tarp būtinas sąlygas atitinkančių I ir III regioninės kumuliacijos grupių šalių. Pietų Amerikos šalių bendrajai rinkai (MERCOSUR) pateikus prašymą, reikėtų sukurti naują regioninės kumuliacijos grupę, sudarytą iš Argentinos, Brazilijos, Paragvajaus ir Urugvajaus, ir pavadinti ją IV grupe. Regioninė kumuliacija tarp minėtų šalių turėtų būti taikoma tik įvykdžius būtinas sąlygas.
(12)
Lengvatomis besinaudojančioms šalims reikėtų leisti toliau taikyti kumuliaciją su šalimis, kurios yra jų šalys partnerės pagal laisvosios prekybos susitarimus, sudarytus su ES. Ši naujos rūšies kumuliacija, vadinama išplėstine kumuliacija, turėtų būti vienkryptė, t. y. ją taikant lengvatomis besinaudojančiose šalyse reikėtų leisti naudoti tik medžiagas, o teisė ją taikyti būtų suteikta nuodugniai išnagrinėjus atitinkamos lengvatomis besinaudojančios šalies pateiktą prašymą. Suderintos sistemos 1-24 skirsniams priskiriamoms prekėms šio tipo kumuliacija neturėtų būti taikoma dėl jų didesnės rizikos.
(13)
Nuo 2001 m. lengvatomis besinaudojančioms šalims leidžiama taikyti Norvegijos ir Šveicarijos kilmės prekių, priskiriamų Suderintos sistemos 25-97 skirsniams, kumuliaciją. Reikėtų ir toliau leisti taikyti minėtą kumuliaciją, į jos taikymo sritį įtraukiant Turkiją, su sąlyga, kad Norvegija, Šveicarija ir Turkija taikys tą pačią prekių kilmės sąvokos apibrėžtį kaip Europos Sąjunga ir į jas importuotiems produktams, pagamintiems naudojant Europos Sąjungos kilmės medžiagas, taikys tokį pat režimą. Šiuo tikslu šalys, pasikeisdamos laiškais ar bet kaip kitaip tinkamai susitardamos, turėtų sudaryti susitarimą ir įtraukti į jį įsipareigojimą prireikus valstybėms narėms ir viena kitai teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais.
(14)
Tačiau regioninė kumuliacija neturėtų būti taikoma tam tikroms medžiagoms, jei ne visoms kumuliacijos grupės šalims Europos Sąjungoje nustatyti vienodi lengvatiniai muitų tarifai, o, taikant kumuliaciją, atitinkamoms medžiagoms taikomas lengvatinis muitų tarifų režimas būtų palankesnis už režimą, kuris joms būtų taikomas eksportuojant tiesiogiai į Europos Sąjungą. Šią problemą reikėtų spręsti minėtoms medžiagoms netaikant kumuliacijos, nes kitaip prekyba gali būti perorientuota arba muitų tarifų vengiama prekes į Europos Sąjungą eksportuojant tik iš tų šalių, kurioms taikomi palankiausi lengvatiniai muitų tarifai.
(15)
Atskirame priede reikėtų pateikti medžiagų, kurioms netaikoma regioninė kumuliacija, sąrašą. Šis priedas gali būti keičiamas ne tik tada, kai reikia atsižvelgti į naujus probleminius atvejus, bet ir tada, kai reikia spręsti problemas, galinčias atsirasti dėl I ir III regioninės kumuliacijos grupių šalių tarpusavio kumuliacijos.
I ir III regioninės kumuliacijos grupių šalių tarpusavio prekių kilmės kumuliacijai ir išplėstinei kumuliacijai turėtų būti taikomos specialios sąlygos, kurių įvykdymą Komisija turėtų patikrinti prieš tai, kai, vadovaudamasi komiteto procedūra ir atsižvelgusi į atitinkamus svarstymus, nuspręs, ar suteikti teisę taikyti kumuliaciją. Dėl tų pačių priežasčių, kai suteikiama teisė taikyti kumuliaciją, tačiau vėliau nustatoma, kad kumuliacijos taikymas nebeatitinka sąlygų arba lemia nepageidaujamus rezultatus, kaip antai prekybos iškraipymą ar muitų tarifų vengimą, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė bet kada atšaukti teisę taikyti tokios rūšies kumuliaciją.
(16)
Dabartinėse kilmės taisyklėse kai kurios nuostatų dėl žvejybos laivų, kuriais žvejojama už teritorinių vandenų ribų, sudėtingumas neproporcingai didelis, palyginti su nuostatų tikslais, tad jas sunku ir įgyvendinti, ir prižiūrėti, kaip jos įgyvendinamos. Dėl šios priežasties jos turėtų būti supaprastintos.
Dabartinėse taisyklėse nustatytas reikalavimas pateikti dažnai sunkiai gaunamus įrodymus, kad į Europos Sąjungą produktai buvo gabenami tiesiogiai. Dėl šio reikalavimo kai kurioms prekėms, kurios gabenamos su galiojančiu prekių kilmės įrodymu, iš tikrųjų negalima taikyti lengvatinių muitų tarifų. Todėl tikslinga nustatyti naują paprastesnę ir lankstesnę taisyklę, kuria pirmiausia būtų siekiama, kad muitinei pateiktos prekės, kurias deklaruojama išleisti į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje, būtų tos pačios, kaip ir išgabentosios iš eksportuojančios lengvatomis besinaudojančios šalies, ir kad jos nebūtų kaip nors pakeliui pakeistos arba pakitusios.
(17)
Šiuo metu produktų kilmę patvirtina lengvatomis besinaudojančių šalių institucijos, o kai paaiškėja, kad buvo deklaruota neteisinga kilmė, importuotojai dažnai neprivalo sumokėti muitų, nes veikė sąžiningai, o klaidą padarė kompetentingos institucijos. Todėl Europos Sąjunga praranda nuosavus išteklius, o našta galiausiai tenka Europos Sąjungos mokesčių mokėtojams. Kadangi produktų kilmę geriausiai gali žinoti patys eksportuotojai, tikslinga reikalauti, kad jie savo klientams tiesiogiai pateiktų pareiškimus apie prekių kilmę.
(18)
Lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingos institucijos turėtų registruoti eksportuotojus, kad po eksporto būtų galima lengviau atlikti tikslinius tikrinimus. Šiuo tikslu kiekviena lengvatomis besinaudojanti šalis turėtų sudaryti elektroninį registruotųjų eksportuotojų registrą, kurio duomenis lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentinga vyriausybinė institucija turėtų pranešti Komisijai. Jais remdamasi, Komisija turėtų sukurti centrinę registruotųjų eksportuotojų duomenų bazę, skirtą Europos Sąjungoje veikiančioms administracijoms ir ekonominių operacijų vykdytojams, kurioje pastarieji, prieš pateikdami deklaraciją prekių išleidimui į laisvą apyvartą, galėtų patikrinti, ar jų tiekėjas yra atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje registruotas eksportuotojas. Europos Sąjungos ekonominių operacijų vykdytojai, eksportuojantys prekes, kurioms taikoma dvišalė prekių kilmės kumuliacija, taip pat turėtų būti atitinkamai registruojami valstybių narių kompetentingų institucijų.
(19)
Kitoms šalims reikėtų sudaryti galimybę patikrinti eksportuotojų kodus ir nekonfidencialius registracijos duomenis, kurių skelbimas padidintų skaidrumą ir pagerintų suinteresuotųjų šalių informuotumą. Tačiau, atsižvelgiant į galimus skelbimo padarinius, duomenys turėtų būti skelbiami tik tais atvejais, kai eksportuotojas, turėdamas reikiamą informaciją, laisva valia raštu duoda išankstinį sutikimą juos skelbti.
(20)
Valstybių narių atliekamas asmens duomenų tvarkymas reglamentuojamas 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (6). Prireikus šiuo reglamentu reikėtų aiškiau apibrėžti arba papildyti Direktyvoje 95/46/EB nustatytus principus.
(21)
2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (7) reglamentuoja Komisijos atliekamą asmens duomenų tvarkymą. Prireikus šiuo reglamentu reikėtų aiškiau apibrėžti arba papildyti Reglamente (EB) Nr. 45/2001 nustatytus principus.
(22)
Remiantis Direktyvos 95/46/EB 28 straipsniu, nacionalinės priežiūros institucijos turėtų stebėti, ar valstybės narės teisėtai tvarko asmens duomenis, o Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas, remiantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001 46 straipsniu, turėtų stebėti Europos Sąjungos institucijų ir įstaigų veiklą, susijusią su asmens duomenų tvarkymu. Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas ir nacionalinės priežiūros institucijos pagal savo atitinkamą kompetenciją turėtų aktyviai bendradarbiauti ir užtikrinti suderintą pagal šį reglamentą atliekamo duomenų tvarkymo priežiūrą.
(23)
Nustatant registruotųjų eksportuotųjų sistemą, reikia atsižvelgti į lengvatomis besinaudojančių šalių galimybes sukurti ir tvarkyti registracijos sistemą ir į Komisijos galimybes sukurti reikiamą centrinę duomenų bazę. Šiuo tikslu Komisijai vis dar reikia nustatyti sistemos naudotojų poreikius ir technines specifikacijas. Kai tik bus nustatyta detali centrinės duomenų bazės architektūra, bus tiksliai įvertintas registruotųjų eksportuotojų sistemos poveikis, visų pirma duomenų prieigos ir duomenų apsaugos požiūriu, ir prireikus pakeistos atitinkamos nuostatos. Taigi sistemos įgyvendinimas turėtų būti atidėtas iki 2017 m. sausio 1 d., nes tai leistų suplanuoti vystymo stadiją, kai tik bus nustatyti naudotojų poreikiai bei techninės specifikacijos ir įgyvendinti teisiniai pakeitimai, kurie gali būti reikalingi, atsižvelgiant į sistemos naudotojų poreikius ir technines specifikacijas bei jų poveikį duomenų apsaugos požiūriu. Be to, šalims, kurios neturi galimybių laikytis šio termino, reikėtų numatyti papildomą trejų metų laikotarpį.
Iki 2017 m. ir po šios datos lengvatomis besinaudojančioms šalims, kurios tuo metu vis dar neturės galimybių taikyti naujosios sistemos, reikėtų nustatyti pereinamojo laikotarpio taisykles dėl administracinio bendradarbiavimo tvarkos ir metodų, remiantis iki tol taikytomis nuostatomis. Visų pirma, tomis pereinamojo laikotarpio nuostatomis reikėtų nustatyti, kad prekių kilmės įrodymus išduoda atitinkamos šalies kompetentingos institucijos. Be to, galiojančios taisyklės turėtų būti racionalizuotos suderinant jų struktūrą su taisyklėmis, kurios bus taikomos, kai tik ims veikti registruotųjų eksportuotojų sistema, kad galiojančios taisyklės taptų aiškesnės, visų pirma, aiškiai išskiriant bendruosius principus, prekių eksporto į lengvatomis besinaudojančią šalį ir išleidimo į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje procedūras bei administracinio bendradarbiavimo metodus. Tuo pat metu reikėtų atnaujinti A formos prekių kilmės sertifikatą, visų pirma pakeičiant šios formos pastabas 2007 m. redakcijos pastabomis, kadangi pastarojoje redakcijoje atsižvelgiama į paskutiniąją ES plėtrą ir joje yra atnaujintas šalių, kurios priima A formą, naudojamą pagal bendrąją muitų tarifų lengvatų sistemą, sąrašas.
(24)
Teisė naudotis minėta sistema turėtų būti suteikiama, jeigu lengvatomis besinaudojančios šalys laikosi reikalavimo sukurti ir išlaikyti administracines struktūras, leidžiančias veiksmingai valdyti sistemą, ir įsipareigoja teikti bet kokią pagalbą, gavusios iš Komisijos prašymą dėl sistemos tinkamo administravimo stebėsenos. Visų pirma reikėtų sukurti administracinio Europos Sąjungos ir lengvatomis besinaudojančių šalių institucijų bendradarbiavimo sistemą, pagal kurią būtų tikrinama prekių kilmė. Tuo pat metu reikėtų aiškiai nustatyti eksportuotojų prievoles deklaruojant prekių kilmę bei valdymo institucijų vaidmenį administruojant sistemą. Reikėtų tiksliai apibrėžti pareiškimų apie priekių kilmę turinį bei atvejus, kuriais Europos Sąjungos muitinės gali atsisakyti priimti pareiškimą arba prašyti jį patikrinti.
(25)
Pagal bendrąją muitų tarifų lengvatų sistemą ir taikant tam tikrų šalių ar teritorijų atžvilgiu Europos Sąjungos vienašališkai patvirtintas lengvatines muitų tarifų priemones galioja bendros apibrėžtys ir nepakankamo apdorojimo ar perdirbimo operacijų sąrašas. Joms ir toliau turėtų būti taikomos galiojančios nuostatos, nes pastarąsias priemones reglamentuojančios prekių kilmės taisyklės bus atnaujintos tik vėliau. Tačiau dėl bendrosios muitų tarifų lengvatų sistemos ir kitų vienašalių lengvatinės prekybos susitarimų nuoseklumo reikėtų suderinti tuose kituose vienašaliuose susitarimuose nustatytą tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gautų produktų apibrėžtį ir nepakankamo apdorojimo ar perdirbimo operacijų sąrašą su bendrosios muitų tarifų lengvatų sistemos prekių kilmės taisyklėmis.
(26)
Todėl Reglamentą (EEB) Nr. 2454/93 reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(27)
Komisijos reglamentais (EB) Nr. 1613/2000 (8), (EB) Nr. 1614/2000 (9) ir (EB) Nr. 1615/2000 (10) Bendrija leido tam tikriems Laoso, Kambodžos ir Nepalo kilmės tekstilės gaminiams taikyti nuo bendrosios muitų tarifų lengvatų sistemos prekių kilmės taisyklių nukrypti leidžiančias nuostatas, kurios nustoja galioti 2010 m. gruodžio 31 d. Šiuo reglamentu nustačius paprastesnes ir besivystančioms šalims palankesnes prekių kilmės taisykles, minėtos nukrypti leidžiančios nuostatos taps nebereikalingos.
(28)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Muitinės kodekso komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 2454/93 iš dalies keičiamas taip:
1)
I dalies IV antraštinės dalies 2 skyriuje 66-97 straipsniai pakeičiami taip:
„1 skirsnis
Bendroji muitų tarifų lengvatų sistema
1 poskirsnis
Bendrosios nuostatos
66 straipsnis
Šiame skirsnyje nustatomos taisyklės dėl kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžties, susijusio administracinio bendradarbiavimo tvarkos ir metodų, taikant bendrąją muitų tarifų lengvatų sistemą, kurią besivystančioms šalims Europos Sąjunga taiko Reglamentu (EB) Nr. 732/2008 (11) (toliau - sistema).
67 straipsnis
1. Šiame skirsnyje ir šio skyriaus 1A skirsnyje vartojamų terminų apibrėžtys:
a)
„lengvatomis besinaudojanti šalis“ - šalis arba teritorija, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 732/2008 sąraše; sąvoka „lengvatomis besinaudojanti šalis“ taip pat apima tos šalies arba teritorijos teritorinę jūrą iki jos ribų, kaip apibrėžta Jungtinių Tautų jūrų teisės konvencijoje (1982 m. gruodžio 10 d. Montego Bėjaus konvencija);
b)
„gamyba“ - bet koks apdorojimas ar perdirbimas, įskaitant surinkimą;
c)
„medžiaga“ - bet kokia produktui pagaminti panaudota sudedamoji dalis, žaliava, komponentas arba detalė ir pan.;
d)
„produktas“ - gaminamas produktas, net jei jis skirtas vėliau naudoti kitoje gamybos operacijoje;
e)
„prekės“ - medžiagos ir produktai;
f)
„dvišalė kumuliacija“ - sistema, pagal kurią, vadovaujantis šiuo reglamentu, Europos Sąjungos kilmės produktus leidžiama laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje jie papildomai apdorojami arba panaudojami kitam produktui pagaminti;
g)
„kumuliacija su Norvegija, Šveicarija ar Turkija“ - sistema, pagal kurią, vadovaujantis šiuo reglamentu, Norvegijos, Šveicarijos ar Turkijos kilmės produktus leidžiama laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje jie papildomai apdorojami arba panaudojami produktui pagaminti ir importuojami į Europos Sąjungą;
h)
„regioninė kumuliacija“ - sistema, pagal kurią, vadovaujantis šiuo reglamentu, regioninei grupei priklausančios šalies kilmės produktai laikomi kitos tai pačiai regioninei grupei priklausančios šalies (arba, jeigu leidžiama taikyti kumuliaciją tarp grupių, kitai regioninei grupei priklausančios šalies) kilmės medžiagomis, jeigu jie papildomai apdorojami arba panaudojami ten pagamintam produktui;
i)
„išplėstinė kumuliacija“ - sistema, kuria galima naudotis tik tuomet, jeigu Komisija patenkina lengvatomis besinaudojančios šalies prašymą, ir pagal kurią tam tikros šalies, su kuria, vadovaujantis galiojančio Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XXIV straipsniu, Europos Sąjunga yra sudariusi laisvosios prekybos susitarimą, kilmės medžiagos laikomos atitinkamos lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu jos papildomai apdorojamos arba panaudojamos minėtoje šalyje pagamintam produktui;
j)
„pakeičiamos medžiagos“ - tos pačios rūšies, prekinės kokybės ir tų pačių techninių ir fizinių charakteristikų medžiagos, kurių, kai jos panaudojamos galutiniam produktui, negalima atskirti viena nuo kitos;
k)
„regioninė grupė“ - šalių, tarp kurių taikoma regioninė kumuliacija, grupė;
l)
„muitinė vertė“ - vertė, nustatyta pagal 1994 m. Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo (PPO susitarimas dėl muitinio įvertinimo);
m)
„medžiagų vertė“ 13a priedo sąraše - panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų muitinė vertė importo metu arba, jei ji nežinoma ir negali būti nustatyta, pirmoji galima nustatyti kaina, sumokėta už medžiagas lengvatomis besinaudojančioje šalyje. Jei reikia nustatyti panaudotų kilmės statusą turinčių medžiagų vertę, šis punktas taikomas mutatis mutandis;
n)
„gamintojo kaina“ (ex-works kaina) - kaina, sumokėta ex-works sąlygomis už produktą gamintojui, kurio įmonėje atlikta paskutinė apdorojimo arba perdirbimo operacija, su sąlyga, kad į kainą įtraukta visų panaudotų medžiagų vertė ir visos kitos su gamyba susijusios sąnaudos, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra arba gali būti grąžinti, kai gautasis produktas yra eksportuojamas.
Kai sumokėta tikroji kaina neatspindi visų su produkto gamyba susijusių sąnaudų, faktiškai patirtų lengvatomis besinaudojančioje šalyje, gamintojo kaina (ex-works kaina) reiškia visų šių sąnaudų sumą, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra ar gali būti sugrąžinti, kai gautasis produktas yra eksportuojamas;
o)
„didžiausias leidžiamas kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekis“ - didžiausias leidžiamas kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekis, kurį panaudojus gamyba laikoma pakankamu apdorojimu ar perdirbimu, kuriuo produktui suteikiamas kilmės statusas. Šis kiekis gali būti išreikštas kaip produkto gamintojo kainos (ex-works kainos) procentinis dydis arba šių panaudotų medžiagų, priskiriamų nurodytai skirsnių, skyrių, pozicijų ar subpozicijų grupei, neto masės procentinis dydis;
p)
„neto masė“ - pačių prekių masė, į kurią neįskaitoma jokių pakavimo medžiagų ir pakavimo talpyklų masė;
q)
„skirsniai“, „pozicijos“ ir „subpozicijos“ - skirsniai, pozicijos ir subpozicijos (keturių ar šešių skaitmenų kodai), naudojami Suderintą sistemą sudarančioje nomenklatūroje su pakeitimais, padarytais remiantis 2004 m. birželio 26 d. Muitinių bendradarbiavimo tarybos rekomendacija;
r)
„klasifikuojama“ reiškia, kad produktas arba medžiaga yra klasifikuojami priskiriant juos tam tikrai Suderintos sistemos pozicijai ar subpozicijai;
s)
„siunta“ - produktai:
-
vieno eksportuotojo kartu siunčiami vienam gavėjui, arba
-
siunčiami su vienu bendru transporto dokumentu, kuriame nurodytas maršrutas nuo eksportuotojo iki gavėjo, arba, jei tokio dokumento nėra, naudojant bendrą sąskaitą faktūrą;
t)
„eksportuotojas“ - asmuo, eksportuojantis prekes į Europos Sąjungą arba lengvatomis besinaudojančią šalį ir galintis patvirtinti prekių kilmę, nepriklausomai nuo to, ar jis yra gamintojas ir ar pats atlieka eksporto formalumus;
u)
„registruotasis eksportuotojas“ - atitinkamos lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingų institucijų užregistruotas eksportuotojas, turintis teisę surašyti pareiškimus apie prekių, eksportuojamų pagal sistemą, kilmę;
v)
„pareiškimas apie prekių kilmę“ - eksportuotojo surašytas pareiškimas, kuriame nurodoma, kad jame paminėti produktai atitinka pagal sistemą taikomas prekių kilmės taisykles, ir kad prekių išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaraciją Europos Sąjungoje pateikusiam asmeniui būtų leista prašyti taikyti lengvatinį muitų tarifų režimą arba kad ekonominių operacijų vykdytojas, importuojantis į lengvatomis besinaudojančią šalį medžiagas, kurios pagal kumuliacijos taisykles bus papildomai apdorojamos, galėtų pateikti minėtų prekių kilmės statuso įrodymą.
2. Taikant šio straipsnio 1 dalies n punktą, kai paskutinė apdorojimo ar perdirbimo operacija subrangos sutartimi pavedama gamintojui, 1 dalies n punkto pirmoje pastraipoje minėta sąvoka „gamintojas“ gali reikšti įmonę, įdarbinusią subrangovą.
68 straipsnis
1. Siekiant užtikrinti tinkamą sistemos taikymą, lengvatomis besinaudojančios šalys įsipareigoja:
a)
sukurti ir išlaikyti reikiamas administracines struktūras ir sistemas, kurių reikia šiame skirsnyje nustatytoms taisyklėms ir tvarkai minėtose šalyse įgyvendinti ir administruoti, įskaitant tam tikrais atvejais kumuliacijai taikyti būtinus susitarimus;
b)
užtikrinti, kad jų kompetentingos institucijos bendradarbiautų su Komisija ir valstybių narių muitinėmis.
2. Bendradarbiaujant, kaip nurodyta šio straipsnio 1 dalies b punkte:
a)
teikiama visa būtina pagalba, gavus Komisijos prašymą stebėti, ar atitinkamoje šalyje sistema administruojama tinkamai, įskaitant Komisijos ar valstybių narių muitinių tikrinamuosius vizitus vietoje;
b)
nepažeidžiant 97g ir 97h straipsnių, tikrina produktų kilmės statusą ir atitiktį kitoms šiame skirsnyje nustatytoms sąlygoms, įskaitant vizitus vietoje, jei to prašo Komisija ar valstybių narių muitinės, kai atliekami prekių kilmės tyrimai.
3. Lengvatomis besinaudojančios šalys pateikia Komisijai šio straipsnio 1 dalyje nurodytą įsipareigojimą.
69 straipsnis
1. Lengvatomis besinaudojančios šalys praneša Komisijai jų teritorijoje esančių institucijų pavadinimus ir adresus, jei minėtos institucijos:
a)
priklauso atitinkamos šalies vyriausybinėms institucijoms arba veikia vyriausybės įgaliojimu ir yra įgaliotos registruoti eksportuotojus ir išbraukti juos iš registruotųjų eksportuotojų registro;
b)
priklauso atitinkamos šalies vyriausybinėms institucijoms ir yra įgaliotos padėti Komisijai ir valstybių narių muitinėms administracinio bendradarbiavimo tvarka, kaip numatyta šiame skirsnyje.
2. Lengvatomis besinaudojančios šalys nedelsdamos praneša Komisijai bet kokius pagal 1 dalį praneštos informacijos pasikeitimus.
3. Komisija sukuria elektroninę registruotųjų eksportuotojų duomenų bazę, remdamasi lengvatomis besinaudojančių šalių vyriausybinių institucijų ir valstybių narių muitinių pateikta informacija.
Tik Komisija turi prieigą prie duomenų bazės ir joje saugomų duomenų. Pirmoje pastraipoje minėtos institucijos užtikrina, kad Komisijai pranešami duomenys būtų reguliariai atnaujinami, išsamūs ir tikslūs.
Pirmoje pastraipoje minėtoje duomenų bazėje tvarkomi duomenys visuomenei skelbiami internetu, išskyrus 92 straipsnyje minimo prašymo suteikti registruotojo eksportuotojo statusą 2 ir 3 langeliuose nurodytą konfidencialią informaciją.
Pirmoje pastraipoje minėtoje duomenų bazėje pagal šio skirsnio nuostatas valstybių narių tvarkomi asmens duomenys trečiosioms šalims ar tarptautinėms organizacijoms perduodami ir galimybė susipažinti su jais suteikiama tik vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 45/2001 9 straipsniu.
4. Šis reglamentas neturi įtakos asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis pagal Europos Sąjungos ir nacionalinės teisės nuostatas lygiui, visų pirma juo nekeičiamos nei valstybių narių pareigos, susijusios su asmens duomenų tvarkymu pagal Direktyvą 95/46/EB, nei Bendrijos institucijų ir įstaigų pareigos, susijusios su asmens duomenų tvarkymu pagal Reglamentą (EB) Nr. 45/2001, kai jos atlieka savo funkcijas.
Eksportuotųjų identifikavimo ir registravimo duomenis, sudarančius 13c priedo 1, 3 (susijęs su veiklos aprašymu), 4 ir 5 punktuose išvardytų duomenų rinkinį, Komisija skelbia internete tik tuomet, jeigu šie asmenys, turėdami reikiamą informaciją, laisva valia raštu duoda išankstinį sutikimą juos skelbti.
Eksportuotojams suteikiama informacija, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 45/2001 11 straipsnyje.
Asmenų teisės, susijusios su jų registracijos duomenų, nurodytų 13c priede, tvarkymu nacionalinėse duomenų bazėse, įgyvendinamos vadovaujantis tos valstybės narės, kurioje, įgyvendinant Direktyvą 95/46/EB, saugomi jų asmens duomenys, įstatymais.
Asmenų teisės, susijusios su asmens duomenų tvarkymu 3 dalyje nurodytoje centrinėje duomenų bazėje, įgyvendinamos vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 45/2001.
Nacionalinės duomenų apsaugos priežiūros institucijos ir Europos duomenų apsaugos priežiūros pareigūnas, veikdami pagal savo atitinkamą kompetenciją, aktyviai bendradarbiauja ir užtikrina suderintą 3 dalyje nurodytos sistemos priežiūrą.
70 straipsnis
1. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbs lengvatomis besinaudojančių šalių sąrašą ir datą, nuo kurios jos laikomos įvykdžiusiomis 68 ir 69 straipsnyje nustatytas sąlygas. Komisija atnaujins šį sąrašą, kai tas pačias sąlygas įvykdys nauja lengvatomis besinaudojanti šalis.
2. Pagal šio skirsnio nuostatas lengvatomis besinaudojančios šalies kilmę įgijusiems produktams, išleidžiamiems į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje, sistema taikoma tik tuomet, jeigu jie eksportuojami 1 dalyje minėtame sąraše nurodytą dieną arba vėliau.
3. Lengvatomis besinaudojančios šalys laikomos įvykdžiusiomis 68 ir 69 straipsniuose nustatytus reikalavimus tą dieną, kurią jos pateikia 68 straipsnio 1 dalyje nurodytą įsipareigojimą ir praneša 69 straipsnio 1 dalyje nurodytus duomenis.
71 straipsnis
Jeigu lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos institucijos nesilaiko 68 straipsnio 1 dalies, 69 straipsnio 2 dalies, 91, 92, 93 ar 97g straipsnių arba nuosekliai nesilaiko 97h straipsnio 2 dalies nuostatų, pagal sistemą tai šaliai taikomi lengvatiniai muitų tarifai gali būti laikinai panaikinti, vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 732/2008 16 straipsniu.
2 poskirsnis
Kilmės statusą turinčių produktų sąvokos apibrėžtis
72 straipsnis
Toliau nurodyti produktai laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės:
a)
tik toje šalyje gauti produktai, kaip apibrėžta 75 straipsnyje;
b)
tik toje šalyje gauti produktai, kuriems panaudotos ne vien tik joje gautos medžiagos, jeigu minėtos medžiagos buvo pakankamai apdorotos arba perdirbtos, kaip apibrėžta 76 straipsnyje.
73 straipsnis
1. Atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje turi būti laikomasi šiame poskirsnyje pateiktų prekių kilmės statuso įgijimo sąlygų.
2. Jei kilmės statusą turintys produktai, eksportuoti iš lengvatomis besinaudojančios šalies į kitą šalį, grąžinami, jie laikomi neturinčiais kilmės statuso, jeigu kompetentingoms institucijoms nepateikiama svarių įrodymų, kad:
a)
grąžinti produktai yra tie patys kaip ir eksportuoti; ir
b)
jiems nebuvo taikyta jokių operacijų, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai produktų būklei išlaikyti, kol jie yra laikomi toje šalyje arba eksportuojami.
74 straipsnis
1. Produktai, deklaruoti išleisti į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje, turi būti tie patys, kaip produktai, eksportuoti iš lengvatomis besinaudojančios šalies, kurios kilmės jie yra laikomi. Prieš tai, kai produktus deklaruojama išleisti į laisvą apyvartą, jie neturi būti kaip nors pakeičiami ar perdirbami arba jiems neturi būti taikomos operacijos, išskyrus tas, kurios yra būtinos gerai produktų būklei išlaikyti. Produktus arba siuntas galima saugoti ir siuntas galima skaidyti, kai tai atliekama prižiūrint eksportuotojui ar paskesniam prekių turėtojui, o produktai lieka tranzito šalies (-ių) muitinės (-ių) prižiūrimi.
2. Laikoma, kad šio straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų paisoma, jeigu muitinė neturi pagrindo manyti, kad jų nesilaikoma; tokiais atvejais muitinė gali reikalauti, kad deklarantas pateiktų įrodymus, kad nuostatų laikomasi, kurie gali būti pateikiami bet kokiu būdu, įskaitant sutartinius transporto dokumentus, tokius kaip konosamentai, faktiniai ar konkretūs įrodymai, pagrįsti pakuočių ženklinimu ar numeracija, arba bet kokius įrodymus, susijusius su pačiomis prekėmis.
3. Kai taikoma kumuliacija pagal 84, 85 ir 86 straipsnius, šio straipsnio 1 ir 2 dalys taikomos mutatis mutandis.
75 straipsnis
1. Toliau nurodyti produktai laikomi gautais tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje:
a)
mineraliniai produktai, išgauti iš jos žemės gelmių arba jūros dugno;
b)
joje išauginti arba surinkti augalai ir augaliniai produktai;
c)
joje atsivesti ir užauginti gyvi gyvūnai;
d)
produktai, pagaminti iš joje užaugintų gyvų gyvūnų;
e)
produktai, pagaminti paskerdus jose gimusius ir užaugintus gyvūnus;
f)
produktai, gauti iš joje vykdomos medžioklės ar žvejybos;
g)
akvakultūros produktai iš joje gimusių ir užaugintų žuvų, vėžiagyvių ir moliuskų;
h)
jūros žūklės ir kiti produktai, išgauti iš jūros jos laivais už teritorinės jūros ribų;
i)
produktai, pagaminti jos žuvų perdirbimo laivuose tik iš h punkte minėtų produktų;
j)
jose surinkti naudoti gaminiai, tinkami tik žaliavų perdirbimui;
k)
joje vykdomos gamybos atliekos ir laužas;
l)
produktai, išgauti iš jūros dugno arba podugnio, esančio už jos teritorinės jūros, jei ji turi išimtinę teisę juos eksploatuoti;
m)
prekės, pagamintos ten vien tik iš a-l punktuose nurodytų produktų.
2. Šio straipsnio 1 dalies h ir i punktuose vartojamos sąvokos „jos laivai“ ir „jos žuvų perdirbimo laivai“ taikomos tik tiems laivams ir žuvų perdirbimo laivams, kurie atitinka visus šiuos reikalavimus:
a)
yra užregistruoti lengvatomis besinaudojančioje šalyje arba valstybėje narėje;
b)
plaukioja su lengvatomis besinaudojančios šalies arba valstybės narės vėliava;
c)
atitinka vieną iš šių sąlygų:
i)
ne mažiau kaip 50 proc. nuosavybės teisių priklauso lengvatomis besinaudojančios šalies arba valstybės narės piliečiams; arba
ii)
jie priklauso bendrovėms:
-
kurių pagrindinė buveinė ir pagrindinė verslo vieta yra lengvatomis besinaudojančioje šalyje arba valstybėje narėje, bei
-
kurių ne mažiau kaip 50 proc. nuosavybės teisių priklauso lengvatomis besinaudojančiai šaliai arba valstybėms narėms, arba lengvatomis besinaudojančios šalies ar valstybės narės valstybės sektoriaus subjektams arba piliečiams.
3. Kiekviena iš šio straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų gali būti įvykdyta valstybėse narėse arba skirtingose lengvatomis besinaudojančiose šalyse tiek, kiek visoms lengvatomis besinaudojančioms šalims suteikta teisė taikyti regioninę kumuliaciją, vadovaujantis 86 straipsnio 1 ir 5 dalimis. Šiuo atveju produktai laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies, su kurios vėliava, vadovaujantis 2 dalies b punktu, plaukioja laivas arba žuvų perdirbimo laivas, kilmės.
Pirma pastraipa taikoma tik su sąlyga, kad laikomasi 86 straipsnio 2 dalies b ir c punktų nuostatų.
76 straipsnis
1. Nepažeidžiant 78 ir 79 straipsnių, produktai, gauti ne vien tik atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kaip apibrėžta 75 straipsnyje, laikomi tos šalies kilmės su sąlyga, kad laikomasi 13a priedo sąraše atitinkamoms prekėms nustatytų sąlygų.
2. Jeigu pagal šio straipsnio 1 dalį kurioje nors šalyje kilmės statusą įgijęs produktas toje šalyje papildomai apdorojamas ir panaudojamas kaip medžiaga kitam produktui pagaminti, į kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurios galėjo būti panaudotos jam pagaminti, neatsižvelgiama.
77 straipsnis
1. Kiekvieno produkto atveju nustatoma, ar laikomasi 76 straipsnio 1 dalyje nustatytų reikalavimų.
Tačiau kai taisyklė grindžiama didžiausio leidžiamo kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio kriterijumi, kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė gali būti apskaičiuota pagal vidurkį, kaip nustatyta 2 dalyje, siekiant atsižvelgti į sąnaudų ir valiutų kurso svyravimus.
2. Šio straipsnio 1 dalies antrojoje pastraipoje nurodytu atveju vidutinė produkto gamintojo kaina (ex-works kaina) ir vidutinė panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė apskaičiuojama atitinkamai remiantis visų ankstesniais finansiniais metais parduotų produktų gamintojo kainų (ex-works kainų) suma ir visiems produktams pagaminti ankstesniais finansiniais metais, kaip nustatyta eksportuojančioje šalyje, panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų vertės suma, arba, jeigu nėra visų finansinių metų statistikos, pasirinkus ne trumpesnį kaip trys mėnesiai laikotarpį.
3. Eksportuotojai, pasirinkę skaičiavimą pagal vidurkį, šį metodą taiko nuosekliai kitais metais po atskaitinių finansinių metų arba prireikus kitais metais po trumpesnio laikotarpio, naudojamo kaip atskaitinis laikotarpis. Jie gali nustoti taikyti šį metodą, kai konkrečiais finansiniais metais arba atitinkamu ne trumpesniu kaip trys mėnesiai laikotarpiu nustato, jog valiutų kurso svyravimai, dėl kurių buvo pasirinkta taikyti šį metodą, pasibaigė.
4. Siekiant nustatyti, ar paisoma reikalavimo neviršyti didžiausio leidžiamo kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio, šio straipsnio 2 dalyje minėti vidutiniai dydžiai naudojami kaip gamintojo kaina (ex-works kaina) ir kilmės statuso neturinčių medžiagų vertė.
78 straipsnis
1. Nepažeidžiant šio straipsnio 3 dalies, kilmės statusui įgyti nepakankamu produktų apdorojimu ar perdirbimu, nepriklausomai nuo to, ar paisoma 76 straipsnio reikalavimų, laikomos šios operacijos:
a)
operacijos, kuriomis užtikrinama, kad produktai išliktų geros būklės juos vežant ir sandėliuojant;
b)
prekių pakuočių išardymas ir surinkimas;
c)
plovimas, valymas; dulkių, oksido, alyvos, dažų ar kitokių apvalkalų nuvalymas;
d)
tekstilės ir jos gaminių lyginimas ar presavimas;
e)
paprastos dažymo ir poliravimo operacijos;
f)
ryžių lukštenimas ir dalinis ar visiškas malimas; grūdų ir ryžių poliravimas ir glazūravimas;
g)
cukraus dažymo ar aromatizavimo arba cukraus gabalėlių formavimo operacijos; visiškas arba dalinis cukraus kristalų malimas;
h)
vaisių, riešutų ir daržovių lupimas, kauliukų išėmimas ir išlukštenimas;
i)
galandimas, paprastas šlifavimas arba paprastas pjaustymas;
j)
sijojimas, perrinkimas, rūšiavimas, sisteminimas, klasifikavimas, priderinimas (įskaitant gaminių rinkinių sudarymą);
k)
paprastas išpilstymas į butelius, skardines, flakonus, bėrimas į maišus, dėjimas į dėklus, dėžes, kortelių ar lentelių tvirtinimas ir visos kitos paprastos pakavimo operacijos;
l)
ženklų, etikečių, lipdukų ir kitų panašių atpažinties ženklų tvirtinimas ar spausdinimas ant prekių ar jų pakuočių;
m)
paprastas vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymas; cukraus sumaišymas su bet kuria medžiaga;
n)
paprastas vandens pridėjimas arba produktų praskiedimas, dehidratacija arba denatūracija;
o)
paprastas gaminio surinkimas iš dalių sudarant užbaigtą gaminį, arba prekės išardymas į dalis;
p)
dviejų ar kelių operacijų, išvardytų a-o punktuose, atlikimas;
q)
gyvūnų skerdimas.
2. Taikant šio straipsnio 1 dalį, operacijos laikomos paprastomis, kai joms atlikti nebūtina turėti jokių įgūdžių, mechanizmų, aparatų ar įrankių, pagamintų ar įrengtų specialiai toms operacijoms atlikti.
3. Nustatant, ar konkretaus produkto apdorojimas ar perdirbimas turi būti laikomas nepakankamu, kaip apibrėžta 1 dalyje, atsižvelgiama į visas tam produktui taikytas operacijas, atliktas lengvatomis besinaudojančioje šalyje.
79 straipsnis
1. Nukrypstant nuo 76 straipsnio nuostatų ir laikantis šio straipsnio 2 ir 3 dalių, kilmės statuso neturinčias medžiagas, kurių, vadovaujantis 13a priedo sąraše nustatytomis sąlygomis, negalima naudoti atitinkamam produktui pagaminti, vis dėlto šiuo tikslu galima naudoti, jeigu įvertinta bendra produkto vertė ar neto masė neviršija:
a)
15 proc. produkto masės, jei produktai priskiriami Suderintos sistemos 2 ir 4-24 skirsniams, išskyrus 16 skirsniui priskiriamus perdirbtus žuvų produktus;
b)
15 proc. produkto gamintojo kainos (ex-works kainos), jei tai yra kiti produktai, išskyrus Suderintos sistemos 50-63 skirsniams priskiriamus produktus, kuriems taikomi 13a priedo I dalies 6 ir 7 pastabose minimi leistinieji nuokrypiai.
2. Taikant šio straipsnio 1 dalį, neleidžiama viršyti kurio nors didžiausio leidžiamo kilmės statuso neturinčių medžiagų kiekio procentinio dydžio, kaip nurodyta 13a priedo sąraše nustatytose taisyklėse.
3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys netaikomos tik lengvatomis besinaudojančioje šalyje gautiems produktams, kaip apibrėžta 75 straipsnyje. Tačiau, nepažeidžiant 78 straipsnio ir 80 straipsnio 2 dalies, minėtose dalyse numatyti procentiniai dydžiai vis dėlto taikomi visam produktui pagaminti panaudotų medžiagų, kurioms taikoma 13a priedo sąraše nustatyta taisyklė, kad tam produktui būtų panaudotos tik tam tikroje šalyje ar teritorijoje gautos medžiagos, sumai.
80 straipsnis
1. Šio skirsnio nuostatoms taikyti reikalingu kvalifikavimo vienetu laikomas konkretus produktas, kuris, klasifikuojant pagal Suderintą sistemą, laikomas baziniu vienetu.
2. Kai siuntą sudaro tam tikras skaičius vienodų produktų, priskiriamų tai pačiai Suderintos sistemos pozicijai, šio skirsnio nuostatos taikomos atskirai kiekvienam produktui.
3. Jeigu laikantis Suderintos sistemos 5 bendrąją aiškinimo taisyklę pakuotė klasifikuojama kartu su produktu, nustatant prekių kilmę, į ją atsižvelgiama.
81 straipsnis
Priedai, atsarginės dalys ir įrankiai, siunčiami kartu su įrenginiu, mechanizmu, aparatu ar transporto priemone, kurie yra įprastinio įrenginio dalis ir įeina į jo gamintojo kainą (ex-works kainą), laikomi neatskiriamais nuo to įrenginio, mechanizmo, aparato ar transporto priemonės.
82 straipsnis
Rinkiniai laikomi turinčiais kilmės statusą, kaip apibrėžta laikantis Suderintos sistemos 3 bendrosios aiškinimo taisyklės, jei kilmės statusą turi ir jų sudėtinės dalys.
Tačiau jei rinkinį sudaro kilmės statusą turintys ir kilmės statuso neturintys produktai, pats rinkinys laikomas turinčiu kilmės statusą, jeigu kilmės statuso neturinčių produktų vertė neviršija 15 proc. rinkinio gamintojo kainos (ex-works kainos).
83 straipsnis
Norint nustatyti, ar produktas turi kilmės statusą, nebūtina nustatyti, ar tokį statusą turi toliau išvardyti dalykai, kurie gali būti naudojami produkto gamyboje:
a)
energija ir kuras;
b)
statiniai ir įrenginiai;
c)
mechanizmai ir įrankiai;
d)
bet kokios prekės, kurios neįeina į galutinę produkto sudėtį ir nėra tam skirtos.
3 poskirsnis
Kumuliacija
84 straipsnis
Taikant dvišalę kumuliaciją, Europos Sąjungos kilmės produktus leidžiama laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, kai jie toje šalyje panaudojami produktui pagaminti, su sąlyga, kad ten atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 78 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų.
85 straipsnis
1. Kai Norvegija, Šveicarija ir Turkija lengvatomis besinaudojančių šalių kilmės produktams taiko lengvatinius muitų tarifus ir vartoja prekių kilmės statuso sąvokos apibrėžtį, atitinkančią nustatytąją šiame skirsnyje, taikant kumuliaciją su Norvegija, Šveicarija ar Turkija, Norvegijos, Šveicarijos ar Turkijos kilmės produktus leidžiama laikyti lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės medžiagomis, su sąlyga, kad ten atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 78 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų.
2. Šio straipsnio 1 dalis taikoma su sąlyga, kad, remiantis abipusiškumo principu, Turkija, Norvegija ir Šveicarija taikys tą patį režimą lengvatomis besinaudojančių šalių kilmės produktams, kurių sudėtyje yra Europos Sąjungos kilmės medžiagų.
3. Šio straipsnio 1 dalis netaikoma produktams, priskiriamiems Suderintos sistemos 1-24 skirsniams.
4. Europos Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbs datą, kada bus įvykdytos 1 ir 2 dalyse nustatytos sąlygos.
86 straipsnis
1. Regioninė kumuliacija taikoma šioms keturioms atskiroms regioninėms grupėms:
a)
I grupė: Brunėjus, Filipinai, Indonezija, Kambodža, Laosas, Malaizija, Singapūras, Tailandas, Vietnamas;
b)
II grupė: Bolivija, Ekvadoras, Gvatemala, Hondūras, Kolumbija, Kosta Rika, Nikaragva, Panama, Peru, Salvadoras, Venesuela;
c)
III grupė: Bangladešas, Butanas, Indija, Maldyvai, Nepalas, Pakistanas, Šri Lanka;
d)
IV grupė: Argentina, Brazilija, Paragvajus ir Urugvajus.
2. Regioninė kumuliacija tarp tos pačios grupės šalių taikoma tik tuomet, jeigu paisoma toliau nurodytų sąlygų:
a)
taikant regioninę kumuliaciją tarp regioninės grupės šalių, laikomasi šiame skirsnyje nustatytų prekių kilmės taisyklių.
Jeigu ne visos kumuliaciją taikančios šalys pasirenka tą pačią 13a priedo II dalyje nustatytą kilmės statuso suteikimo perdirbimo operaciją, iš vienos regioninės grupės šalies į kitą, taikant regioninę kumuliaciją, eksportuotų produktų kilmė nustatoma remiantis taisykle, kuri būtų taikoma, jeigu produktai būtų eksportuojami į Europos Sąjungą;
b)
regioninės grupės šalys įsipareigoja:
i)
laikytis šio skirsnio nuostatų arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi; ir
ii)
prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šiame skirsnyje nustatytų reikalavimų įgyvendinimą tiek Europos Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu;
c)
atitinkamos regioninės grupės sekretoriatas arba kita kompetentinga jungtinė institucija, atstovaujanti visiems atitinkamos regioninės grupės nariams, praneša Komisijai apie b punkte nurodytus įsipareigojimus.
Kai iki 2011 m. sausio 1 d. regioninės grupės šalys įvykdo pirmos pastraipos b ir c punktuose nustatytus reikalavimus, naujo įsipareigojimo pateikti nereikalaujama.
3. 13b priedo sąraše išvardytoms medžiagoms 2 dalyje nustatyta regioninė kumuliacija netaikoma, kai:
a)
visoms kumuliaciją taikančioms šalims Europos Sąjungoje taikomas ne tas pats lengvatinis muitų tarifas; bei
b)
taikant kumuliaciją, atitinkamoms medžiagoms taikomas lengvatinis muitų tarifų režimas būtų palankesnis už režimą, kuris joms būtų taikomas eksportuojant tiesiogiai į Europos Sąjungą.
4. Regioninė kumuliacija tarp tos pačios regioninės grupės šalių taikoma tik su sąlyga, kad lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kurioje medžiagos toliau apdorojamos ar panaudojamos gamybai, atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 78 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų, o tekstilės gaminių atveju - didesnis nei 16 priede nurodytų operacijų.
Kai nesilaikoma pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos, produktų kilmės šalis yra regioninės grupės šalis, kuriai tenka didžiausia kitų regioninės grupės šalių kilmės medžiagų muitinės vertės dalis.
Kai prekių kilmės šalis nustatoma remiantis antra pastraipa, produkto eksportuotojo į Europos Sąjungą surašomame arba, kol nebus taikoma registruotųjų eksportuotojų sistema, eksportuojančios lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų išduodamame prekių kilmės įrodyme ši šalis nurodoma kaip prekių kilmės šalis.
5. I arba III grupės lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų prašymu Komisija gali leisti taikyti tarp tų grupių šalių regioninę kumuliaciją, jeigu ji įsitikins, kad paisoma visų šių sąlygų:
a)
paisoma 2 dalies a punkte nustatytų sąlygų; ir
b)
minėtą regioninę kumuliaciją taikančioms šalys įsipareigoja ir visos kartu praneša Komisijai apie savo įsipareigojimą:
i)
laikytis šiame skirsnyje nustatytų reikalavimų arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi; ir
ii)
prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šio skirsnio nuostatų įgyvendinimą tiek Europos Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu.
Prie pirmoje pastraipoje nurodyto prašymo pridedami dokumentai, kuriais įrodoma, kad yra įvykdytos toje pastraipoje nustatytos sąlygos. Prašymas siunčiamas Komisijai. Komisijos sprendimas dėl prašymo bus priimamas atsižvelgiant į visus su kumuliacija susijusius aspektus, kurie bus laikomi svarbiais, įskaitant medžiagas, kurioms taikytina kumuliacija.
6. Kai produktai, pagaminti I ar III grupės šalyje naudojant kitai grupei priklausančios šalies kilmės medžiagas, yra eksportuojami į Europos Sąjungą, jų kilmė nustatoma taip:
a)
vienos regioninės grupės šalies kilmės medžiagos laikomos kitai regioninei grupei priklausančios šalies kilmės medžiagomis, jeigu jos panaudojamos joje gautam produktui pagaminti, su sąlyga, kad pastarojoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 78 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų, o tekstilės gaminių atveju - didesnis nei 16 priede nurodytų operacijų;
b)
jei nesilaikoma a punkte nustatytos sąlygos, produktų kilmės šalis yra kumuliaciją taikanti šalis, kuriai tenka didžiausia panaudotų kitų kumuliaciją taikančių šalių kilmės medžiagų muitinės vertės dalis.
Kai prekių kilmės šalis nustatoma remiantis pirmosios pastraipos b punktu, produkto eksportuotojo į Europos Sąjungą surašomame arba, kol nebus taikoma registruotųjų eksportuotojų sistema, eksportuojančios lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų išduodamame prekių kilmės įrodyme ši šalis nurodoma kaip prekių kilmės šalis.
7. Bet kurios lengvatomis besinaudojančios šalies institucijų prašymu Komisija gali suteikti teisę taikyti išplėstinę kumuliaciją tarp lengvatomis besinaudojančios šalies ir šalies, su kuria, vadovaujantis Bendro muitų tarifų ir prekybos susitarimo (GATT) XXIV straipsniu, Europos Sąjunga yra sudariusi galiojantį laisvosios prekybos susitarimą, jeigu paisoma visų šių sąlygų:
a)
kumuliaciją taikančios šalys įsipareigoja laikytis šiame skirsnyje nustatytų reikalavimų arba užtikrinti, kad jų būtų laikomasi, prireikus teikti pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, siekiant užtikrinti teisingą šiame skirsnyje nustatytų reikalavimų įgyvendinimą tiek Europos Sąjungos, tiek viena kitos atžvilgiu;
b)
atitinkama lengvatomis besinaudojanti šalis praneša Komisijai apie a punkte minėtą įsipareigojimą.
Šios dalies pirmoje pastraipoje nurodytame prašyme pateikiamas su kumuliacija susijusių medžiagų sąrašas, o prie prašymo pridedami dokumentai, kuriais įrodoma, kad paisoma pirmos pastraipos a ir b punktuose nustatytų sąlygų. Prašymas siunčiamas Komisijai. Kai atitinkamos medžiagos pasikeičia, pateikiamas kitas prašymas.
Išplėstinė kumuliacija netaikoma medžiagoms, priskiriamoms Suderintos sistemos 1-24 skirsniams.
8. 7 dalyje minėtais išplėstinės kumuliacijos taikymo atvejais panaudotų medžiagų kilmė ir taikytini dokumentiniai prekių kilmės įrodymai nustatomi vadovaujantis atitinkamame laisvosios prekybos susitarime nustatytomis taisyklėmis. Į Europos Sąjungą eksportuojamų produktų kilmė nustatoma vadovaujantis šiame skirsnyje nustatytomis prekių kilmės taisyklėmis.
Norint, kad gautas produktas įgytų kilmės statusą, nebūtina, kad šalies, su kuria Europos Sąjunga yra sudariusi laisvosios prekybos susitarimą, kilmės medžiagoms, naudojamoms į Europos Sąjungą eksportuojamam produktui lengvatomis besinaudojančioje šalyje pagaminti, būtų taikomas pakankamas apdorojimas ar perdirbimas, jeigu atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje atliktų apdorojimo ar perdirbimo operacijų mastas yra didesnis nei 78 straipsnio 1 dalyje aprašytų operacijų.
9. Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbia:
a)
datą, kada įsigalioja 5 dalyje numatyta kumuliacija tarp I ir III grupių šalių, šią kumuliaciją taikančias šalis ir, prireikus, medžiagų, kurioms taikytina kumuliacija, sąrašą;
b)
datą, kada įsigalioja išplėstinė kumuliacija, šią kumuliaciją taikančias šalis ir medžiagų, kurioms taikytina kumuliacija, sąrašą.
87 straipsnis
Kai kartu su regionine kumuliacija taikoma dvišalė kumuliacija arba kumuliacija su Norvegija, Šveicarija ar Turkija, gautas produktas įgyja vienos iš atitinkamos regioninės grupės šalių kilmės statusą, nustatomą vadovaujantis 86 straipsnio 4 dalies pirmąja ir antrąja pastraipomis.
88 straipsnis
1. 1 ir 2 poskirsniai mutatis mutandis taikomi:
a)
eksportui iš Europos Sąjungos į lengvatomis besinaudojančią šalį taikant dvišalę kumuliaciją;
b)
eksportui iš vienos lengvatomis besinaudojančios šalies į kitą taikant regioninę kumuliaciją, kaip nustatyta 86 straipsnio 1 ir 5 dalyse, nepažeidžiant 86 straipsnio 2 dalies a punkto antrosios pastraipos.
2. Jeigu produktui apdoroti ar perdirbti naudojamos kilmės statusą turinčios ir jo neturinčios pakeičiamos medžiagos, ekonominių operacijų vykdytojų rašytiniu prašymu valstybių narių muitinės gali leisti, kad Europos Sąjungoje medžiagos būtų tvarkomos taikant apskaitos atskyrimo metodą, kad vėliau jos būtų eksportuojamos į lengvatomis besinaudojančią šalį taikant dvišalę kumuliaciją ir atskirai nesaugant šių medžiagų.
3. Valstybių narių muitinės gali nustatyti, kad 2 dalyje minėtas leidimas gali būti suteikiamas tik laikantis atitinkamų sąlygų.
Leidimas suteikiamas tik tuomet, jeigu taikant 2 dalyje minėtą metodą bet kuriuo galima užtikrinti, kad gautų produktų, kuriuos būtų galima laikyti Europos Sąjungos kilmės, kiekis būtų toks pats, koks būtų gautas atskyrus tokias medžiagas fiziškai.
Suteikus leidimą, metodas taikomas ir jo taikymas registruojamas pagal Europos Sąjungoje taikomus bendruosius apskaitos principus.
4. Šio straipsnio 2 dalyje minėtą metodą taikantis asmuo surašo prekių kilmės įrodymus arba, kol nebus taikoma registruotųjų eksportuotojų sistema, kreipiasi, kad jie būtų surašyti dėl tokio produktų, kurie gali būti laikomi Europos Sąjungos kilmės, kiekio. Valstybių narių muitinių prašymu metodą taikantis asmuo pateikia tų kiekių apskaitos ataskaitą.
5. Valstybių narių muitinės prižiūri, kaip naudojamas 2 dalyje minėtas leidimas.
Jos gali atšaukti leidimą šiais atvejais:
a)
metodą taikantis asmuo kaip nors netinkamai naudojasi leidimu; arba
b)
metodą taikantis asmuo nepaiso kurios nors iš kitų šiame skirsnyje arba 1A skirsnyje nustatytų sąlygų.
4 poskirsnis
Nukrypti leidžiančios nuostatos
89 straipsnis
1. Komisijos iniciatyva arba tenkinant lengvatomis besinaudojančios šalies prašymą, lengvatomis besinaudojančiai šaliai gali būti suteikta teisė laikinai taikyti nuo šio skirsnio nuostatų nukrypti leidžiančią nuostatą, kai:
a)
dėl vidaus ar išorės veiksnių ši šalis negali laikytis 72 straipsnyje numatytų kilmės statuso įgijimo taisyklių, nors anksčiau ji tų taisyklių galėjo laikytis; arba
b)
šaliai reikia laiko, kad pasirengtų laikytis 72 straipsnyje numatytų kilmės statuso įgijimo taisyklių.
2. Laikinoji nukrypti leidžianti nuostata galioja tiek laiko, kiek trunka vidaus ar išorės veiksnių, dėl kurių nukrypti leidžianti nuostata buvo pradėta taikyti, poveikis arba kiek lengvatomis besinaudojančiai šaliai reikia, kad galėtų laikytis taisyklių.
3. Prašymas taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą pateikiamas raštu Komisijai. Jame, kaip nustatyta 1 dalyje, nurodomos priežastys, kodėl reikia taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, be to, pridedami reikiami patvirtinamieji dokumentai.
4. Jeigu leidžiama taikyti nukrypti leidžiančią nuostatą, atitinkama lengvatomis besinaudojantis šalis laikosi visų nustatytų reikalavimų dėl Komisijai teikiamos informacijos apie nukrypti leidžiančios nuostatos taikymą ir kiekių, kuriems nustatyta nukrypti leidžianti nuostata, administravimą.
5 poskirsnis
Eksporto metu lengvatomis besinaudojančioje šalyje taikomos procedūros
90 straipsnis
Sistema taikoma šiais atvejais:
a)
kai šio skirsnio reikalavimus atitinkančias prekes eksportuoja registruotasis eksportuotojas, kaip apibrėžta 92 straipsnyje;
b)
kai iš vienos ar daugiau pakuočių, kuriose yra kilmės statusą turintys produktai, sudarytas siuntas eksportuoja bet koks eksportuotojas ir bendra siunčiamų kilmės statusą turinčių produktų vertė neviršija 6 000 EUR.
91 straipsnis
1. Lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos institucijos sudaro elektroninį toje šalyje esančių registruotųjų eksportuotojų registrą ir nuolat jį atnaujina. Registras nedelsiant atnaujinamas, kai eksportuotojas iš jo išbraukiamas pagal 93 straipsnio 2 dalį.
2. Registre pateikiama ši informacija:
a)
registruotojo eksportuotojo pavardė ir pavadinimas bei vietos, kurioje jis įsteigtas (įsikūręs) tikslus adresas, įskaitant šalies ar teritorijos identifikatorių (ISO dviraidį šalies kodą);
b)
registruotojo eksportuotojo kodas;
c)
produktai, kuriuos ketinama eksportuoti pagal sistemą (orientacinio pobūdžio sąrašas, kuriame pateikiami pareiškėjo nuomone tinkami Suderintos sistemos skirsniai ar pozicijos);
d)
datos, nuo kurių (iki kurių) eksportuotojas yra (buvo) registruotas;
e)
išbraukimo priežastys (registruotojo eksportuotojo prašymas, kompetentingų institucijų sprendimas). Šie duomenys pateikiami tik kompetentingoms institucijoms.
3. Lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingos institucijos praneša Komisijai, kokią nacionalinę kodavimo sistemą jos taiko registruotiesiems eksportuotojams registruoti. Kodas turi prasidėti ISO dviraidžiu šalies kodu.
92 straipsnis
Siekdami užsiregistruoti, eksportuotojai, naudodami 13c priede pateikto pavyzdžio blanką, pateikia prašymą 69 straipsnio 1 dalies a punkte minėtoms lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingoms institucijoms. Užpildydami blanką, eksportuotojai duoda leidimą pateiktą informaciją saugoti Komisijos duomenų bazėje ir internete skelbti nekonfidencialius duomenis.
Kompetentingos institucijos prašymą priima su sąlyga, kad jis yra visiškai užpildytas.
93 straipsnis
1. Registruotieji eksportuotojai, kurie pagal sistemą nebeatitinka prekių eksporto reikalavimų arba nebeketina eksportuoti minėtų prekių, apie tai nedelsdami praneša lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingoms institucijoms, kurios juos nedelsdamos pašalina iš toje lengvatomis besinaudojančioje šalyje saugomo registruotųjų eksportuotojų registro.
2. Nepažeidžiant lengvatomis besinaudojančioje šalyje taikomų baudų ir sankcijų sistemos, kai registruotieji eksportuotojai tyčia ar dėl aplaidumo surašo arba nurodo surašyti pareiškimą apie prekių kilmę arba bet kokį patvirtinamąjį dokumentą, kuriame pateikiama neteisinga informacija, kuria remiantis lengvatinis muitų tarifų režimas taikomas neteisėtai ar apgaulingai, lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos institucijos eksportuotoją išbraukia iš atitinkamoje lengvatomis besinaudojančioje šalyje tvarkomo registruotųjų eksportuotojų registro.
3. Nepažeidžiant galimo nustatytų netikslumų poveikio būsimiems patikrinimams, sprendimas išbraukti iš registruotųjų eksportuotojų registro taikomas būsimiems pareiškimams, t. y. po išbraukimo datos surašytiems pareiškimams.
4. Vadovaujantis šio straipsnio 2 dalimi iš registruotųjų eksportuotojų registro kompetentingų institucijų sprendimu pašalinti eksportuotojai vėl gali būti į jį įtraukti, jei lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingoms institucijoms įrodo, kad ištaisė padėtį, dėl kurios jie buvo išbraukti.
94 straipsnis
1. Tiek registruoti, tiek neregistruoti eksportuotojai privalo:
a)
turėti tinkamus komercinės lengvatinio režimo reikalavimus atitinkančių prekių gamybos ir tiekimo apskaitos registrus;
b)
prireikus pateikti visus įrodymus, susijusius su gamybai naudotomis medžiagomis;
c)
saugoti visus muitinės dokumentus, susijusius su gamybai naudotomis medžiagomis;
d)
ne mažiau kaip trejus metus nuo metų, kuriais surašytas pareiškimas apie prekių kilmę, pabaigos arba ilgiau, jeigu to reikalauja šalies įstatymai, saugoti įrašus apie:
i)
jų surašytus pareiškimus apie prekių kilmę; bei
ii)
kilmės statusą turinčių ir jo neturinčių medžiagų gamybos ir atsargų apskaitą.
1 dalies d punkte minėti įrašai gali būti elektroniniai, jeigu pagal juos galima atsekti eksportuojamiems produktams pagaminti naudotas medžiagas ir patvirtinti jų kilmės statusą.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nustatytos prievolės taip pat taikomos tiekėjams, pateikiantiems eksportuotojams tiekėjų deklaracijas, kuriomis patvirtinamas jų tiekiamų prekių kilmės statusas.
95 straipsnis
1. Eksportuotojas pareiškimą apie prekių kilmę surašo, kai eksportuojami jame nurodomi produktai, jei atitinkamos prekės gali būti laikomos atitinkamos lengvatomis besinaudojančios šalies ar kitos lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės, vadovaujantis 86 straipsnio 4 dalies antrąja pastraipa arba 86 straipsnio 6 dalies pirmosios pastraipos b punktu.
2. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 dalies, pareiškimas apie prekių kilmę išimties tvarka gali būti surašytas po eksporto (atgaliniu terminu surašytas pareiškimas), su sąlyga, kad jis valstybėje narėje, kurioje prekės deklaruojamos išleisti į laisvą apyvartą, pateikiamas ne vėliau kaip dveji metai po eksporto.
3. Pareiškimą apie prekių kilmę, kuriame pateikiami 13d priede nurodyti duomenys, eksportuotojas pateikia klientui Europos Sąjungoje. Pareiškimas apie prekių kilmę surašomas anglų arba prancūzų kalba.
Jis gali būti surašytas bet kuriame komerciniame dokumente, pagal kurį galima identifikuoti atitinkamą eksportuotoją ir susijusias prekes.
4. Kai kumuliacija taikoma pagal 84 straipsnį, 86 straipsnio 1 dalį arba 5 ir 6 dalis, produkto, kuriam pagaminti panaudotos šalies, su kuria leidžiama taikyti kumuliaciją, kilmės medžiagos, eksportuotojas remiasi tiekėjo pateiktu pareiškimu apie prekių kilmę. Tokiais atvejais eksportuotojo surašytame pareiškime apie prekių kilmę atitinkamai įrašoma pastaba „EU cumulation“, „regional cumulation“ arba „Cumul UE“, „cumul regional“.
5. Kai taikoma kumuliacija pagal 85 straipsnį, produkto, kuriam pagaminti panaudotos šalies, su kuria leidžiama taikyti kumuliaciją, kilmės medžiagos, eksportuotojas remiasi tiekėjo pateiktu ir pagal bendrąją muitų tarifų lengvatų sistemą atitinkamai Norvegijoje, Šveicarijoje ar Turkijoje taikomas prekių kilmės taisykles išduotu prekių kilmės įrodymu. Šiuo atveju eksportuotojo surašytame pareiškime apie prekių kilmę įrašoma pastaba „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“ arba „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“.
6. Kai taikoma išplėstinė kumuliacija pagal 86 straipsnio 7 ir 8 dalis, produkto, kuriam pagaminti panaudotos šalies, su kuria leidžiama taikyti išplėstinę kumuliaciją, kilmės medžiagos, eksportuotojas remiasi tiekėjo pateiktu ir pagal atitinkamos Europos Sąjungos ir susijusios šalies laisvosios prekybos susitarimo nuostatas išduotu prekių kilmės įrodymu.
Šiuo atveju eksportuotojo surašytame pareiškime apie prekių kilmę įrašoma pastaba „extended cumulation with country x“ arba „cumul étendu avec le pays x“.
96 straipsnis
1. Pareiškimas apie prekių kilmę surašomas kiekvienai siuntai.
2. Pareiškimas apie prekių kilmę galioja dvylika mėnesių nuo tos dienos, kada jį surašo eksportuotojas.
3. Vienas pareiškimas apie prekių kilmę gali būti skirtas kelioms siuntoms, jeigu prekės atitinka šiuos reikalavimus:
a)
tai yra išmontuoti arba nesurinkti produktai, kaip apibrėžta laikantis Suderintos sistemos 2 bendrosios aiškinimo taisyklės a punkto;
b)
tai yra produktai, priskiriami Suderintos sistemos XVI ar XVII skirsniui arba 7308 ar 9406 pozicijoms; ir
c)
tuos produktus ketinama importuoti dalimis.
6 poskirsnis
Prekių išleidimo į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje procedūros
97 straipsnis
1. Prekių išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaracijoje pateikiama nuoroda į pareiškimą apie prekių kilmę. Muitinei, kuri, siekdama patikrinti deklaraciją, gali pareikalauti pateikti pareiškimą apie prekių kilmę, sudaromos sąlygos jį patikrinti. Muitinė gali pareikalauti pareiškimo apie prekių kilmę vertimo į atitinkamos valstybės narės valstybinę kalbą arba vieną iš valstybinių kalbų.
2. Jeigu deklarantas prašo leidimo taikyti sistemą ir tuo metu, kai priimama išleidimo į laisvą apyvartą muitinės deklaracija, neturi pareiškimo apie prekių kilmę, minėta deklaracija laikoma ne visiškai užpildyta, kaip apibrėžta 253 straipsnio 1 dalyje, ir jai taikomos atitinkamos sąlygos.
3. Prieš deklaruodamas prekes išleisti į laisvą apyvartą, deklarantas tinkamai pasirūpina, kad prekės atitiktų šiame skirsnyje nustatytas taisykles, visų pirma patikrindamas:
i)
69 straipsnio 3 dalyje minėtoje duomenų bazėje, ar eksportuotojas yra užregistruotas ir gali surašyti pareiškimus apie prekių kilmę, išskyrus atvejus, kai bendra siunčiamų kilmės statusą turinčių produktų vertė neviršija 6 000 EUR; ir
ii)
ar pareiškimas apie prekių kilmę surašytas pagal 13d priedo nuostatas.
97a straipsnis
1. Neprivaloma surašyti ir pateikti pareiškimų apie šių produktų kilmę:
a)
produktų, kuriuos privatūs asmenys vieni kitiems siunčia mažomis siuntomis ir kurių bendra vertė neviršija 500 EUR;
b)
produktų, kurie sudaro asmeninio keliautojų bagažo dalį ir kurių bendra vertė neviršija 1 200 EUR.
2. Šio straipsnio 1 dalyje minėti produktai turi atitikti šiuos reikalavimus:
a)
būti importuojami ne prekybos tikslais;
b)
būti deklaruoti kaip atitinkantys reikalavimus dėl lengvatų taikymo pagal sistemą;
c)
nėra abejonių dėl b punkte minėtos deklaracijos teisingumo.
3. Taikant šio straipsnio 2 dalies a punktą, importas nelaikomas prekybiniu importu, jeigu paisoma visų šių sąlygų:
a)
importas yra nereguliarus;
b)
importuojami produktai yra skirti tik gavėjų, keliautojų ar jų šeimų asmeniniam naudojimui;
c)
iš produktų pobūdžio ir kiekio aišku, kad nesiekiama jokių komercinių tikslų.
97b straipsnis
1. Aptikus nedidelių pareiškime apie prekių kilmę pateiktų duomenų ir dokumentų, pateiktų muitinės įstaigai, kad būtų atlikti importuojamiems produktams nustatyti formalumai, neatitikimų, pareiškimas apie prekių kilmę ipso facto netampa niekiniu, jeigu tinkamai nustatoma, kad susiję produktai atitinka nurodytuosius dokumentuose.
2. Akivaizdžiai formalios klaidos, kaip antai spausdinimo klaidos, padarytos pareiškime apie prekių kilmę, neturi būti šio dokumento atmetimo priežastimi, jei šios klaidos nekelia abejonių dėl dokumente nurodytų duomenų teisingumo.
3. Pareiškimai apie prekių kilmę, kurie importuojančios šalies muitinei pateikiami praėjus 96 straipsnyje nustatytam galutiniam pateikimo terminui, gali būti priimami siekiant taikyti lengvatinius muitų tarifus, jei šie dokumentai nebuvo pateikti iki nustatytos galutinės datos dėl išimtinių aplinkybių. Kitais pavėluoto pateikimo atvejais importuojančios šalies muitinė gali priimti pareiškimus apie prekių kilmę, jei produktai jai buvo pateikti iki nurodytos galutinės datos.
97c straipsnis
1. 96 straipsnio 3 dalyje minėta tvarka taikoma valstybių narių muitinių nustatytą laiką.
2. Importuojančių valstybių narių muitinės, prižiūrinčios paeiliui išleidžiamas į laisvą apyvartą siuntas, tikrina, kad jose būtų išmontuoti arba nesurinkti produktai, kuriems surašytas pareiškimas apie prekių kilmę.
97d straipsnis
1. Kai produktai dar nėra išleisti į laisvą apyvartą, pareiškimas apie prekių kilmę gali būti pakeistas vienu ar daugiau prekių turėtojo surašytų pakaitinių pareiškimų apie prekių kilmę, jei norima visus ar kai kuriuos produktus išsiųsti į kitą Bendrijos muitų teritorijos vietą arba tam tikrais atvejais į Norvegiją, Šveicariją ar Turkiją. Patys prekių turėtojai neprivalo būti registruotaisiais eksportuotojais, kad turėtų teisę surašyti pakaitinius pareiškimus apie prekių kilmę.
2. Kai pareiškimas apie prekių kilmę keičiamas, pirminiame pareiškime apie prekių kilmę nurodoma:
a)
pakaitinio (-ių) pareiškimo (-ų) apie prekių kilmę duomenys;
b)
siuntėjo vardas, pavardė arba pavadinimas ir adresas;
c)
gavėjas Europos Sąjungoje.
Pirminiame pareiškime apie prekių kilmę įrašomas žodis „Replaced“ arba „Remplacée“.
3. Pakaitiniame pareiškime apie prekių kilmę nurodoma:
a)
visi duomenys apie persiųstus produktus;
b)
data, kada surašytas pirminis pareiškimas apie prekių kilmę;
c)
visos būtinos pastabos, kaip nurodyta 13d priede;
d)
produkto siuntėjo Europos Sąjungoje vardas, pavardė arba pavadinimas ir adresas;
e)
gavėjo Europos Sąjungoje, Norvegijoje, Šveicarijoje ar Turkijoje vardas, pavardė arba pavadinimas ir adresas;
f)
pakeitimo data ir vieta.
Pakaitinį pareiškimą apie prekių kilmę surašantis asmuo prie pakaitinio pareiškimo apie prekių kilmę gali pridėti pradinio pareiškimo apie prekių kilmę kopiją.
4. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalys mutatis mutandis taikomos pareiškimams, kuriais pakeičiami pareiškimai apie prekių kilmę, kurie patys yra pakaitiniai pareiškimai apie prekių kilmę. 1, 2 ir 3 dalys mutatis mutandis taikomos pakaitiniams pareiškimams, kuriuos surašė produktų gavėjai Norvegijoje, Šveicarijoje ar Turkijoje.
5. Produktų, kuriems pagal 89 straipsniu suteiktą leidžiančią nukrypti nuostatą taikomi lengvatiniai muitų tarifai, atveju, šiame straipsnyje nustatytos pakeitimo nuostatos taikomos tik tada, kai šie produktai yra skirti Europos Sąjungai. Jeigu susijęs produktas įgijo kilmės statusą taikant regioninę kumuliaciją, pakaitinis pareiškimas apie prekių kilmę gali būti surašytas tik siunčiant produktus į Norvegiją, Šveicariją ar Turkiją, kai šios šalys taiko tas pačias regioninės kumuliacijos taisykles, kaip ir Europos Sąjunga.
6. Šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalys mutatis mutandis taikomos pareiškimams, kuriais pakeičiami pareiškimai apie prekių kilmę, kai vadovaujantis 74 straipsniu siunta suskaidoma.
97e straipsnis
1. Kai muitinei kyla abejonių dėl produktų kilmės statuso, ji gali paprašyti, kad deklarantas per nurodytą pagrįstą laiką pateiktų bet kokius turimus įrodymus, kuriais remiantis būtų galima patikrinti prekių kilmės nuorodos deklaracijoje tikslumą ar atitiktį 74 straipsnyje nustatytoms sąlygoms.
2. Muitinė gali sustabdyti lengvatinių muitų tarifų priemonės taikymą, kol atliekamas tikrinimas, nustatyta 97h straipsniu, kai:
a)
deklaranto pateikta informacija yra nepakankama, kad būtų galima patvirtinti produktų kilmės statusą arba atitiktį 73 ar 74 straipsnyje nustatytoms sąlygoms;
b)
deklarantas nepateikia atsakymo per 1 dalyje minimai informacijai pateikti nustatytą laiką.
3. Belaukiant, kol deklarantas pateiks 1 dalyje minėtą informaciją arba kol paaiškės 2 dalyje minėto tikrinimo rezultatai, importuotojui išleisti produktus leidžiama laikantis būtinų atsargumo priemonių.
97f straipsnis
1. Importo valstybės narės muitinė atsisako suteikti teisę taikyti sistemą ir neprivalo prašyti pateikti papildomų įrodymų ar nusiųsti lengvatomis besinaudojančiai šaliai prašymą atlikti patikrinimą, kai:
a)
prekės skiriasi nuo paminėtųjų pareiškime apie prekių kilmę;
b)
deklarantas nepateikia pareiškimo apie susijusių produktų kilmę, jei toks pareiškimas yra būtinas;
c)
nepažeidžiant 90 straipsnio b punkto ir 97d straipsnio 1 dalies, deklaranto turimą pareiškimą apie prekių kilmę surašė ne lengvatomis besinaudojančioje šalyje registruotas eksportuotojas;
d)
pareiškimas apie prekių kilmę surašytas ne pagal 13d priedo nuostatas;
e)
nesilaikoma 74 straipsnyje nustatytų sąlygų.
2. Importo valstybės narės muitinė atsisako suteikti teisę taikyti sistemą, kai pagal 97h straipsnį lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingoms institucijoms pateikiamas prašymas atlikti patikrinimą, jei importo valstybės narės muitinė:
a)
gauna atsakymą, kuriame nurodyta, kad eksportuotojas neturėjo teisės surašyti pareiškimą apie prekių kilmę;
b)
gauna atsakymą, kuriame nurodyta, kad susiję produktai nėra lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės arba nebuvo laikytasi 73 straipsnyje nustatytų sąlygų;
c)
pateikusi prašymą atlikti patikrinimą, turėjo pagrįstų abejonių dėl pareiškimo apie prekių kilmę galiojimo arba dėl deklaranto pateiktos informacijos apie tikrąją atitinkamų produktų kilmę tikslumo; bei
i)
per 97h straipsniu nustatytą leidžiamą laiką negauna jokio atsakymo; arba
ii)
gauna atsakymą, kuriame tinkamai neatsakyta į prašyme pateiktus klausimus.
7 poskirsnis
Prekių kilmės tikrinimas
97g straipsnis
1. Siekdamos užtikrinti atitiktį produktų kilmės statusą reglamentuojančioms taisyklėms, lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos institucijos atlieka:
a)
produktų kilmės statuso patikrinimus valstybių narių muitinių prašymu;
b)
savo iniciatyva reguliarius eksportuotojų tikrinimus.
Jei Norvegija, Šveicarija ir Turkija su Europos Sąjunga yra sudariusios susitarimą, kad prireikus jos viena kitai teiks pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, pirmoji pastraipa mutatis mutandis taikoma Norvegijos, Šveicarijos ir Turkijos institucijoms nusiųstiems prašymams patikrinti jų teritorijoje surašytus pakaitinius pareiškimus, kad tų institucijų būtų galima paprašyti bendradarbiauti su lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingomis institucijomis.
Išplėstinė kumuliacija pagal 86 straipsnio 7 ir 8 dalis leidžiama tik, jeigu šalis, su kuria Europos Sąjunga yra sudariusi galiojantį laisvosios prekybos susitarimą, sutinka teikti lengvatomis besinaudojančiai šaliai tokią pat pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, kaip ir valstybių narių muitinėms pagal atitinkamas susijusio laisvosios prekybos susitarimo nuostatas.
2. Šio straipsnio 1 dalies b punkte minimais tikrinimais turi būti užtikrinama, kad eksportuotojai nuolat laikytųsi savo prievolių. Tikrinimų dažnumas nustatomas remiantis atitinkamais rizikos analizės kriterijais. Šiuo tikslu lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingos institucijos turi pareikalauti, kad eksportuotojai pateiktų savo surašytų pareiškimų apie prekių kilmę kopijas arba sąrašą.
3. Lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingos institucijos turi teisę reikalauti pateikti bet kokius įrodymus ir atlikti bet kokius eksportuotojo bei prireikus prekes jam tiekiančių gamintojų apskaitos registrų, įskaitant jų patalpose, tikrinimus ar bet kokias kitas patikras, kurios, jų nuomone, yra būtinos.
97h straipsnis
1. Pareiškimų apie prekių kilmę paskesni patikrinimai atliekami atsitiktinai arba kai valstybių narių muitinės turi pagrįstų abejonių dėl šių dokumentų autentiškumo, susijusių produktų kilmės statuso arba kitų šiame skirsnyje nustatytų reikalavimų vykdymo.
Kai valstybės narės muitinė kreipiasi į lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingas institucijas dėl bendradarbiavimo atliekant pareiškimų apie prekių kilmę galiojimo ar produktų kilmės statuso arba ir vieno, ir kito patikrinimus, prireikus ji turi nurodyti prašyme priežastis, dėl kurių pagrįstai abejoja pareiškimo apie prekių kilmę galiojimu arba produktų kilmės statusu.
Prie prašymo atlikti patikrinimą gali būti pridėta pareiškimo apie prekių kilmę kopija ir bet kokia kita informacija ar dokumentai, leidžiantys manyti, kad tame pareiškime pateikta informacija yra neteisinga.
Prašymą pateikusi valstybė narė nustato pradinį šešių mėnesių laikotarpį patikrinimo rezultatams pranešti, skaičiuojant nuo prašymo atlikti patikrinimą datos, išskyrus Norvegijai, Šveicarijai ar Turkijai nusiųstus prašymus dėl pakaitinių pareiškimų apie prekių kilmę, išduotų jų teritorijose remiantis lengvatomis besinaudojančioje šalyje išduotu pareiškimu apie prekių kilmę, patikrinimo, kuriam taikomas aštuonių mėnesių laikotarpis.
2. Jeigu esant pagrįstoms abejonėms per 1 dalyje nustatytą laikotarpį negaunama atsakymo arba jeigu atsakyme nėra pakankamai informacijos, kad būtų galima nustatyti tikrąją produktų kilmę, kompetentingoms institucijoms siunčiamas antrasis pranešimas. Šiuo pranešimu nustatomas ne ilgesnis kaip šešių mėnesių papildomas laikotarpis.
8 poskirsnis
Kitos nuostatos
97i straipsnis
1. 5, 6 ir 7 poskirsniai mutatis mutandis taikomi:
a)
eksportui iš Europos Sąjungos į lengvatomis besinaudojančią šalį, taikant dvišalę kumuliaciją;
b)
eksportui iš vienos lengvatomis besinaudojančios šalies į kitą, taikant regioninę kumuliaciją, kaip nustatyta 86 straipsnio 1 ir 5 dalyse.
2. Taikant sistemą, valstybės narės muitinė Europos Sąjungos eksportuotoją jo prašymu laiko registruotu eksportuotoju, kai eksportuotojas atitinka šias sąlygas:
a)
eksportuotojas turi EORI kodą, vadovaujantis 4k-4t straipsniais;
b)
eksportuotojas turi patvirtinto eksportuotojo statusą pagal lengvatinį susitarimą;
c)
eksportuotojas valstybės narės muitinei savo prašyme pateikia 13c priede pateikto pavyzdžio blanke išdėstytą informaciją apie:
i)
1 ir 4 langeliuose nurodytus duomenis;
ii)
5 langelyje nurodytą įsipareigojimą.
97j straipsnis
1. 1, 2 ir 3 poskirsniai mutatis mutandis taikomi nustatant, ar produktai gali būti laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės, kai jie eksportuojami į Seutą ar Melilją, arba Seutos ir Meliljos kilmės, kai jie eksportuojami į lengvatomis besinaudojančią šalį, taikant dvišalę kumuliaciją.
2. 5, 6 ir 7 poskirsniai mutatis mutandis taikomi iš lengvatomis besinaudojančios šalies į Seutą ar Melilją eksportuojamiems produktams ir iš Seutos ir Meliljos į lengvatomis besinaudojančią šalį eksportuojamiems produktams, taikant dvišalę kumuliaciją.
3. Ispanijos muitinė atsakinga už 1, 2, 3, 5, 6 ir 7 poskirsnių taikymą Seutoje ir Meliljoje.
4. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minėtais tikslais Seuta ir Melilja laikomos viena teritorija.“.
2)
I dalies IV antraštinės dalies 2 skyriuje įterpiamas 1A skirsnis:
„1A skirsnis
Administracinio bendradarbiavimo tvarka ir metodai, taikomi, kol nebus taikoma registruotųjų eksportuotojų sistema
1 poskirsnis
Bendrieji principai
97k straipsnis
1. Kiekviena lengvatomis besinaudojanti šalis turi laikytis arba užtikrinti, kad būtų laikomasi:
a)
eksportuojamiems produktams taikomų prekių kilmės taisyklių, nustatytų 1 skirsnyje;
b)
A formos prekių kilmės sertifikato, kurio pavyzdys pateikiamas 17 priede, pildymo ir išdavimo taisyklių;
c)
sąskaitos faktūros deklaracijos, kurios pavyzdys pateikiamas 18 priede, naudojimo nuostatų;
d)
nuostatų dėl 97s straipsnyje minėtų administracinio bendradarbiavimo metodų;
e)
nuostatų dėl leidimo taikyti 89 straipsnyje minėtas nukrypti leidžiančias nuostatas.
2. Lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingos institucijos, bendradarbiaudamos su Komisija ar valstybėmis narėmis, visų pirma:
a)
teikiama visa būtina pagalba, gavus Komisijos prašymą stebėti, ar atitinkamoje šalyje sistema administruojama tinkamai, įskaitant Komisijos ar valstybių narių muitinių tikrinamuosius vizitus vietoje;
b)
nepažeidžiant 97s ir 97t straipsnių, tikrina produktų kilmės statusą ir atitiktį kitoms šiame skirsnyje nustatytoms sąlygoms, įskaitant vizitus vietoje, jei to prašo Komisija ar valstybių narių muitinės, kai atliekami prekių kilmės tyrimai.
3. Kai lengvatomis besinaudojančioje šalyje paskiriama kompetentinga A formos prekių kilmės sertifikatus išduodanti institucija, patikrinami dokumentiniai prekių kilmės įrodymai ir išduodami A formos prekių kilmės sertifikatai eksportui į Europos Sąjungą, laikoma, kad ši lengvatomis besinaudojanti šalis sutinka laikytis 1 dalyje nustatytų sąlygų.
4. Kai Reglamente (EB) Nr. 732/2008 nurodytų produktų atžvilgiu šalis arba teritorija pripažįstama arba iš naujo pripažįstama lengvatomis besinaudojančia šalimi, tokios šalies arba teritorijos kilmės prekėms taikoma bendroji muitų tarifų lengvatų sistema, jei jos iš lengvatomis besinaudojančios šalies arba teritorijos buvo eksportuotos 97s straipsnyje nurodytą dieną arba vėliau.
5. Prekių kilmės įrodymas galioja dešimt mėnesių po išdavimo eksportuojančioje šalyje ir per šį laikotarpį turi būti pateiktas importuojančios šalies muitinei.
2 poskirsnis
Eksporto metu lengvatomis besinaudojančioje šalyje taikomos procedūros
97l straipsnis
1. A formos prekių kilmės sertifikatai, kurių pavyzdys pateikiamas 17 priede, išduodami eksportuotojui ar jo įgaliotajam atstovui pateikus raštu prašymą kartu su visais kitais reikiamais patvirtinamaisiais dokumentais, įrodančiais, kad eksportuoti skirtiems produktams gali būti išduotas A formos prekių kilmės sertifikatas.
2. Sertifikatas eksportuotojui išduodamas iš karto po to, kai produktas eksportuojamas arba kai užtikrinamas jo eksportas. Tačiau išimtiniais atvejais A formos prekių kilmės sertifikatas gali būti išduotas po produktų, kuriems jis skirtas, eksporto, jeigu:
a)
jis nebuvo išduotas eksporto metu dėl klaidų, netyčinio aplaidumo ar ypatingų aplinkybių; arba
b)
kompetentingoms vyriausybinėms institucijoms pateikiama svarių įrodymų, kad A formos prekių kilmės sertifikatas buvo išduotas, bet importuojant produktus nebuvo priimtas dėl techninių priežasčių.
3. Kompetentingos vyriausybinės institucijos gali išduoti sertifikatą atgaline data tik patikrinusios, ar eksportuotojo prašyme pateikti duomenys atitinka eksporto dokumentų duomenis ir ar šio skirsnio nuostatas atitinkantis A formos prekių kilmės sertifikatas nebuvo išduotas atitinkamų produktų eksporto metu. Atgaline data išduoto A formos prekių kilmės sertifikato 4 langelyje turi būti įrašyti žodžiai „Issued retrospectively“ arba „Délivré à posteriori“.
4. A formos prekių kilmės sertifikato vagystės, praradimo ar sugadinimo atveju eksportuotojas gali kreiptis į jį išdavusią kompetentingą vyriausybinę instituciją, kad gautų dublikatą, surašytą remiantis jos turimais eksporto dokumentais. Tokiu būdu išduoto A formos dublikato 4 langelyje turi būti įrašytas žodis „Duplicate“ arba „Duplicata“ ir nurodoma sertifikato originalo išdavimo data bei serijos numeris. Dublikatas įsigalioja nuo originalo datos.
5. Siekdamos patikrinti, ar produktas, dėl kurio prašoma išduoti A formos prekių kilmės sertifikatą, atitinka atitinkamas prekių kilmės taisykles, kompetentingos vyriausybinės institucijos turi teisę reikalauti pateikti bet kokius dokumentinius įrodymus arba atlikti bet kokius tikrinimus, kurie, jų nuomone, yra būtini.
6. A formos prekių kilmės sertifikato 2 langelio pildyti nereikia. 12 langelyje įrašoma „Europos Sąjunga“ arba vienos iš valstybių narių pavadinimas. A formos prekių kilmės sertifikato išdavimo data įrašoma 11 langelyje. Šiame langelyje, skirtame sertifikatą išduodančioms kompetentingoms vyriausybinėms institucijoms, kaip ir 12 langelyje, skirtame įgaliotajam eksportuotojo atstovui, turi būti pasirašoma ranka.
97m straipsnis
1. Sąskaitos faktūros deklaraciją gali surašyti bet kuris eksportuotojas bet kuriai siuntai, sudarytai iš vienos ar daugiau pakuočių, kuriose yra kilmės statusą turinčių produktų, kurių bendra vertė neviršija 6 000 EUR, su sąlyga, kad šiai procedūrai taikomos 97k straipsnio 2 dalyje pateiktos administracinio bendradarbiavimo nuostatos.
2. Sąskaitos faktūros deklaraciją surašantis eksportuotojas turi būti pasirengęs eksportuojančios šalies muitinės ar kitų kompetentingų vyriausybinių institucijų reikalavimu bet kuriuo metu pateikti visus reikiamus dokumentus, įrodančius susijusių produktų kilmę.
3. Sąskaitos faktūros deklaraciją eksportuotojas surašo prancūzų arba anglų kalba spausdinimo mašinėle ar spausdintuvu arba antspauduodamas sąskaitoje faktūroje, pristatymo pranešime ar bet kokiame kitame komerciniame dokumente arba deklaracijoje, kurios tekstas pateikiamas 18 priede. Jei deklaracija surašoma ranka, rašoma rašalu didžiaisiais rašmenimis. Sąskaitos faktūros deklaracijoje turi pasirašyti pats eksportuotojas.
4. Sąskaitų faktūrų deklaracijos naudojamos laikantis šių sąlygų:
a)
kiekvienai siuntai surašoma viena sąskaitos faktūros deklaracija;
b)
jei siuntoje esančios prekės jau buvo tikrintos eksportuojančioje šalyje, siekiant nustatyti, ar jos atitinka „kilmės statusą turinčių produktų“ apibrėžtį, eksportuotojas tai gali pažymėti sąskaitos faktūros deklaracijoje.
5. Kai taikoma kumuliacija pagal 84, 85 ar 86 straipsnius, lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos vyriausybinės institucijos, kurių prašoma išduoti A formos prekių kilmės sertifikatus produktams, kuriems pagaminti naudojamos šalies, su kuria leidžiama taikyti kumuliaciją, kilmės medžiagos, remiasi:
-
dvišalės kumuliacijos atveju - eksportuotojo tiekėjo pateiktu ir vadovaujantis 5 poskirsnio nuostatomis išduotu prekių kilmės įrodymu,
-
kumuliacijos su Norvegija, Šveicarija ar Turkija atveju - eksportuotojo tiekėjo pateiktu ir pagal bendrąją muitų tarifų lengvatų sistemą laikantis atitinkamai Norvegijoje, Šveicarijoje ar Turkijoje taikomų prekių kilmės taisyklių išduotu prekių kilmės įrodymu,
-
regioninės kumuliacijos atveju - eksportuotojo tiekėjo pateiktu prekių kilmės įrodymu, t. y. A formos prekių kilmės sertifikatu, kurio pavyzdys yra 17 priede arba tam tikrais atvejais sąskaitos faktūros deklaracija, kurios tekstas yra 18 priede,
-
išplėstinės kumuliacijos atveju, eksportuotojo tiekėjo pateiktu ir pagal atitinkamos Europos Sąjungos ir susijusios šalies laisvosios prekybos susitarimo nuostatas išduotu prekių kilmės įrodymu.
Pirmosios pastraipos pirmoje, antroje, trečioje ir ketvirtoje įtraukose nurodytais atvejais A formos prekių kilmės sertifikato 4 langelyje atitinkamai įrašoma „EU cumulation“, „Norway cumulation“, „Switzerland cumulation“, „Turkey cumulation“, „regional cumulation“, „extended cumulation with country x“ arba „Cumul UE“, „Cumul Norvège“, „Cumul Suisse“, „Cumul Turquie“, „cumul regional“, „cumul étendu avec le pays x“.
3 poskirsnis
Prekių išleidimo į laisvą apyvartą Europos Sąjungoje procedūros
97n straipsnis
1. A formos prekių kilmės sertifikatai arba sąskaitų faktūrų deklaracijos pateikiamos importuojančių valstybių narių muitinėms, laikantis deklaravimo muitinėje tvarkos.
2. Prekių kilmės įrodymai, kurie importuojančios šalies muitinei pateikiami praėjus 97k straipsnio 5 dalyje nustatytam galutiniam pateikimo terminui, gali būti priimami siekiant taikyti lengvatinius muitų tarifus, jei šie dokumentai nebuvo pateikti iki nustatyto termino dėl išimtinių aplinkybių. Kitais pavėluoto pateikimo atvejais importuojančios šalies muitinė gali priimti prekių kilmės įrodymus, jei produktai jai buvo pateikti iki nurodyto termino.
97o straipsnis
1. Jeigu, importuotojo prašymu ir importo valstybės narės muitinės nustatytomis sąlygomis, išmontuoti arba nesurinkti produktai, kaip apibrėžta laikantis Suderintos sistemos 2 bendrosios aiškinimo taisyklės a punkte, klasifikuojami priskiriant Suderintos sistemos XVI arba XVII skirsniams arba 7308 ar 9406 pozicijoms, yra importuojami dalimis, importuojant pirmąją siuntą muitinei gali būti pateiktas vienas bendras tokių produktų kilmės įrodymas.
2. Importuotojo prašymu ir atsižvelgiant į importuojančios valstybės narės muitinės nustatytas sąlygas, importuojant pirmąją siuntą bendras prekių kilmės įrodymas muitinei gali būti pateiktas, kai prekės:
a)
importuojamos kaip dažnų ir nuolatinių prekybos srautų, turinčių didelę komercinę vertę, dalis;
b)
yra tos pačios pirkimo ir pardavimo sutarties, kurios šalys yra įsteigtos eksportuojančioje šalyje arba valstybėje (-se) narėje (-sė), dalykas;
c)
klasifikuojamos pagal tą patį Kombinuotosios nomenklatūros kodą (aštuonių skaitmenų);
d)
eksportuojamos išimtinai to paties eksportuotojo, yra skirtos tam pačiam importuotojui ir jų įvežimo formalumai yra atliekami tos pačios valstybės narės toje pačioje muitinės įstaigoje.
Ši procedūra taikoma kompetentingos muitinės nustatytu laikotarpiu.
97p straipsnis
1. Kai kilmės statusą turintys produktai pateikiami vienos valstybės narės muitinės įstaigos priežiūrai, pirminį prekių kilmės įrodymą galima pakeisti vienu ar daugiau A formos prekių kilmės sertifikatų, jei norima visus ar kai kuriuos šių produktų išsiųsti į kitą vietą Europos Sąjungoje arba tam tikrais atvejais į Norvegiją, Šveicariją ar Turkiją.
2. A formos prekių kilmės pakaitinius sertifikatus išduoda muitinės įstaiga, kurios priežiūrai pateikiami produktai. Pakaitinis sertifikatas surašomas remiantis rašytiniu reeksportuotojo prašymu.
3. Pakaitinio sertifikato viršutiniame dešinės pusės langelyje įrašomas tarpinės šalies, kurioje jis yra išduotas, pavadinimas. 4 langelyje įrašoma „Replacement certificate“ arba „Certificat de remplacement“, taip pat prekių kilmės sertifikato originalo išdavimo data ir serijos numeris. Reeksportuotojo vardas, pavardė arba pavadinimas nurodomas 1 langelyje. Galutinio gavėjo vardas, pavardė arba pavadinimas gali būti nurodytas 2 langelyje. Visi duomenys apie reeksportuotus produktus, nurodyti sertifikato originale, perkeliami į 3-9 langelius, o nuorodos į reeksportuotojo sąskaitą faktūrą pateikiamos 10 langelyje.
4. Pakaitinį sertifikatą išdavusi muitinė jį patvirtina 11 langelyje. Muitinė atsako tik už pakaitinio sertifikato išdavimą. 12 langelyje įrašomi iš sertifikato originalo paimti duomenys apie prekių kilmės šalį ir apie paskirties šalį. Šiame langelyje pasirašo reeksportuotojas. Šiame langelyje sąžiningai pasirašantis reeksportuotojas neatsako už sertifikato originalo įrašų teisingumą.
5. Muitinės įstaiga, kurios prašoma atlikti 1 dalyje minėtą operaciją, sertifikato originale pažymi siunčiamų prekių svorį, kiekį bei pobūdį ir jame nurodo atitinkamo (-ų) pakaitinio (-ų) sertifikato (-ų) serijinį (-ius) numerį (-ius). Sertifikato originalą ji saugo ne trumpiau kaip trejus metus. Prie pakaitinio sertifikato galima pridėti sertifikato originalo fotokopiją.
6. Produktų, kuriems pagal 89 straipsniu suteiktą leidžiančią nukrypti nuostatą taikomi lengvatiniai muitų tarifai, atveju, šiame straipsnyje nustatyta procedūra taikoma tik tuo atveju, jei šie produktai yra skirti Europos Sąjungai. Jeigu susijęs produktas įgijo kilmės statusą taikant regioninę kumuliaciją, siunčiant tą produktą į Norvegiją, Šveicariją ar Turkiją, pakaitinis prekių kilmės sertifikatas gali būti surašomas tik tuo atveju, jei šios šalys taiko tas pačias regioninės kumuliacijos taisykles, kaip ir Europos Sąjunga.
97q straipsnis
1. Produktai, kuriuos privatūs asmenys vieni kitiems siunčia mažomis siuntomis ar kurie sudaro keliautojo asmens bagažo dalį, pripažįstami kilmės statusą turinčiais produktais, kuriems taikomi lengvatiniai muitų tarifai, nurodyti 66 straipsnyje, nereikalaujant pateikti A formos kilmės sertifikatą ar sąskaitos faktūros deklaraciją, su sąlyga, kad:
a)
minėti produktai:
i)
yra importuojami ne prekybos tikslais;
ii)
yra deklaruoti kaip atitinkantys reikalavimus dėl lengvatų taikymo pagal sistemą;
b)
nėra abejonių dėl a punkto ii papunktyje minėtos deklaracijos teisingumo.
2. Importas nelaikomas prekybiniu importu, jeigu paisoma visų šių sąlygų:
a)
importas yra nereguliarus;
b)
importuojami produktai yra skirti tik gavėjų, keliautojų ar jų šeimų asmeniniam naudojimui;
c)
iš produktų pobūdžio ir kiekio aišku, kad nesiekiama jokių komercinių tikslų.
3. Bendra 2 dalyje nurodytų produktų vertė neturi būti didesnė kaip 500 EUR, kai jie siunčiami mažais paketais, arba ne didesnė kaip 1 200 EUR, kai jie sudaro keleivių asmeninio bagažo dalį.
97r straipsnis
1. Aptikus nedidelių neatitikimų tarp A formos prekių kilmės sertifikate ar sąskaitos faktūros deklaracijoje pateiktų duomenų ir duomenų, nurodytų dokumentuose, pateiktuose muitinės įstaigai produktų importo formalumams atlikti, sertifikatas ar deklaracija ipso facto netampa negaliojančiais, jeigu deramai nustatoma, kad pateikti produktai atitinka nurodytuosius dokumentuose.
2. Akivaizdžiai formalios klaidos, padarytos A formos prekių kilmės sertifikate, EUR.1 judėjimo sertifikate arba sąskaitos faktūros deklaracijoje neturi būti šio dokumento atmetimo priežastimi, jei šios klaidos nekelia abejonių dėl dokumente nurodytų duomenų teisingumo.
4 poskirsnis
Administracinio bendradarbiavimo metodai
97s straipsnis
1. Lengvatomis besinaudojančios šalys Komisijai praneša jų teritorijoje esančių vyriausybinių institucijų, įgaliotų išduoti A formos prekių kilmės sertifikatus, pavadinimus ir adresus, pateikia tų institucijų naudojamų antspaudų pavyzdžius, taip pat atitinkamų vyriausybinių institucijų, atsakingų už A formos prekių kilmės sertifikatų ir sąskaitų faktūrų deklaracijų tikrinimą, pavadinimus ir adresus.
Komisija šią informaciją perduos valstybių narių muitinėms. Kai pranešama informacija susijusi su anksčiau praneštos informacijos keitimu, Komisija nurodys datą, nuo kurios, remiantis lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingų vyriausybinių institucijų duotais nurodymais, pradedami naudoti minėti nauji antspaudai. Ši informacija yra skirta tik tarnybiniam naudojimui; tačiau kai prekes reikia išleisti į laisvą apyvartą, atitinkama muitinė gali leisti importuotojui arba jo tinkamai įgaliotam atstovui susipažinti su antspaudų pavyzdžiais.
Pirmojoje pastraipoje nustatytą informaciją jau pateikusios lengvatomis besinaudojančios šalys neprivalo jos teikti dar kartą, nebent informacija pasikeitė.
2. Taikydama 97k straipsnio 4 dalį, Komisija Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (C serijoje) paskelbs datą, kada Reglamente (EB) Nr. 732/2008 nurodytų produktų atžvilgiu šalis arba teritorija, pripažinta arba iš naujo pripažinta lengvatomis besinaudojančia šalimi, įvykdė 1 dalyje nustatytas prievoles.
3. Lengvatomis besinaudojančių šalių kompetentingų institucijų prašymu Komisija lengvatomis besinaudojančioms šalims nusiųs antspaudų, kuriuos valstybių narių muitinės naudoja EUR.1 judėjimo sertifikatams išduoti, pavyzdžius.
97t straipsnis
1. A formos prekių kilmės sertifikatų ir sąskaitų faktūrų deklaracijų paskesni patikrinimai atliekami atsitiktine tvarka arba kaskart, kai valstybių narių muitinės turi pagrįstų abejonių dėl šių dokumentų autentiškumo, susijusių produktų kilmės statuso arba kitų šio skirsnio reikalavimų įvykdymo.
2. Kai valstybių narių muitinės pateikia prašymą atlikti paskesnį patikrinimą, jos grąžina A formos prekių kilmės sertifikatą ir sąskaitą faktūrą, jei ji buvo pateikta, sąskaitos faktūros deklaraciją arba šių dokumentų kopijas eksportuojančios lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingoms vyriausybinėms institucijoms ir prireikus nurodo prašymo priežastis. Kartu su prašymu atlikti patikrinimą siunčiami visi turimi dokumentai ir informacija, kuriais remiantis galima daryti prielaidą, kad prekių kilmės įrodyme pateikta informacija yra neteisinga.
Jei valstybių narių muitinės, laukdamos patikrinimo rezultatų, nusprendžia sustabdyti lengvatinių muitų tarifų taikymą, importuotojui leidžiama išleisti produktus, laikantis visų būtinų atsargumo priemonių.
3. Jeigu pateikiamas prašymas atlikti paskesnį patikrinimą, toks patikrinimas atliekamas ir jo rezultatai valstybių narių muitinėms pranešami ne vėliau kaip per šešis mėnesius arba daugiausia per aštuonis mėnesius nuo prašymo išsiuntimo datos, jeigu jie siunčiami Norvegijai, Šveicarijai ar Turkijai, siekiant patikrinti pakaitinius prekių kilmės įrodymus, surašytus jų teritorijoje remiantis lengvatomis besinaudojančios šalies išduotu A formos prekių kilmės sertifikatu arba sąskaitos faktūros deklaracija. Šie rezultatai turi padėti nustatyti, ar atitinkamas prekių kilmės įrodymas taikomas faktiškai eksportuotiems produktams ir ar šie produktai gali būti laikomi lengvatomis besinaudojančios šalies kilmės produktais.
4. Jeigu A formos prekių kilmės sertifikatai išduodami taikant dvišalę kumuliaciją, siunčiant atsakymą pridedama (-os) EUR.1 judėjimo sertifikato arba prireikus atitinkamos (-ų) sąskaitos (-ų) faktūros (-ų) deklaracijos (-ų) kopija (-os).
5. Jeigu esant pagrįstoms abejonėms per šešis mėnesius, kaip nustatyta 3 dalyje, negaunamas atsakymas arba jeigu atsakyme nėra pakankamai informacijos, kad būtų galima nustatyti atitinkamo dokumento autentiškumą arba tikrąją produktų kilmę, kompetentingoms institucijoms siunčiamas antrasis pranešimas. Jeigu ir po antrojo pranešimo prašančiosios institucijos per keturis mėnesius nuo antrojo pranešimo išsiuntimo datos neinformuojamos apie patikrinimo rezultatus arba jeigu remiantis šiais rezultatais neįmanoma nustatyti atitinkamo dokumento autentiškumo ar tikrosios produktų kilmės, prašančiosios institucijos turi atsisakyti suteikti teisę taikyti lengvatinius muitų tarifus, išskyrus išimtines aplinkybes.
6. Jeigu atlikus patikrinimo procedūrą arba remiantis kita turima informacija nustatoma, kad pažeidžiamos prekių kilmės taisyklės, eksportuojanti lengvatomis besinaudojanti šalis savo iniciatyva arba valstybių narių muitinių prašymu atlieka atitinkamus tyrimus arba organizuoja jų atlikimą, siekdama kuo skubiau nustatyti pažeidimus ir užkirsti jiems kelią. Šiuo tikslu tyrimuose gali dalyvauti Komisija ar valstybių narių muitinės.
7. Eksportuotojai saugo visus atitinkamus dokumentus, patvirtinančius susijusių produktų kilmės statusą, o eksportuojančios lengvatomis besinaudojančios šalies kompetentingos vyriausybinės institucijos saugo prekių kilmės sertifikatų kopijas ir kitus su jais susijusius eksporto dokumentus, kad būtų galima atlikti A formos prekių kilmės sertifikatų paskesnį patikrinimą. Šie dokumentai saugomi ne trumpiau kaip trejus metus nuo metų, kuriais buvo išduoti A formos prekių kilmės sertifikatai, pabaigos.
97u straipsnis
1. Teikdamos informaciją Komisijai ar valstybių narių muitinėms ir atlikdamos pagal regioninės prekių kilmės kumuliacijos taisykles išduotų A formos prekių kilmės sertifikatų ar sąskaitų faktūrų deklaracijų paskesnį patikrinimą, tos pačios regioninės grupės šalys taip pat taiko 97s ir 97t straipsnius.
2. Taikant 85, 97m ir 97p straipsnius, Europos Sąjungos, Norvegijos, Šveicarijos ir Turkijos sudarytame susitarime inter alia nustatomas įsipareigojimas prireikus teikti viena kitai pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais.
Be to, taikant 86 straipsnio 7 ir 8 dalis bei 97k straipsnį, šalis, su kuria Europos Sąjunga sudarė galiojantį laisvosios prekybos susitarimą ir kuri sutiko su lengvatomis besinaudojančia šalimi taikyti išplėstinę kumuliaciją, taip pat sutinka pastarajai teikti tokią pat pagalbą administracinio bendradarbiavimo klausimais, kaip ir valstybių narių muitinėms, vadovaujantis atitinkamomis susijusio laisvosios prekybos susitarimo nuostatomis.
5 poskirsnis
Dvišalės kumuliacijos tikslais taikomos procedūros
97v straipsnis
1. Europos Sąjungos produktų kilmės statusas įrodomas:
a)
pateikiant EUR.1 judėjimo sertifikatą, kurio pavyzdys pateikiamas 21 priede; arba
b)
pateikiant sąskaitos faktūros deklaraciją, kurios tekstas pateikiamas 18 priede. Sąskaitos faktūros deklaraciją gali surašyti bet kuris eksportuotojas, jei bendra siuntų, kuriose yra kilmės statusą turinčių produktų, vertė neviršija 6 000 EUR, arba patvirtintas Europos Sąjungos eksportuotojas.
2. Eksportuotojas arba jo įgaliotasis atstovas EUR.1 judėjimo sertifikato 2 langelyje įrašo „GSP beneficiary countries“ ir „EU“ arba „Pays bénéficiaire du SPG“ ir „UE“.
3. Šio skirsnio nuostatos, reglamentuojančios A formos prekių kilmės sertifikatų išdavimą, naudojimą ir paskesnį patikrinimą, mutatis mutandis taikomos EUR.1 judėjimo sertifikatams ir, išskyrus nuostatas, reglamentuojančias sertifikatų išdavimą, sąskaitų faktūrų deklaracijoms.
4. Valstybių narių muitinės gali leisti bet kuriam eksportuotojui (toliau - patvirtintas eksportuotojas), dažnai siunčiančiam Europos Sąjungos kilmės produktus, kuriems taikoma dvišalė kumuliacija, surašyti sąskaitos faktūros deklaracijas, nepriklausomai nuo susijusių produktų vertės, jeigu eksportuotojas muitinei pateikia visas garantijas, leidžiančias patikrinti:
a)
produktų kilmės statusą; ir
b)
ar laikomasi toje valstybėje narėje taikomų kitų reikalavimų.
5. Muitinė gali suteikti patvirtinto eksportuotojo statusą nustatydama sąlygas, kurias ji mano esant būtinas. Muitinė patvirtintam eksportuotojui suteikia muitinės leidimo numerį, kuris nurodomas sąskaitos faktūros deklaracijoje.
6. Muitinė prižiūri, kaip patvirtintas eksportuotojas naudojasi leidimu. Muitinė gali bet kuriuo metu atšaukti leidimą.
Ji atšaukia leidimą bet kuriuo iš šių atvejų:
a)
patvirtintas eksportuotojas nebesuteikia 4 dalyje minėtų garantijų;
b)
patvirtintas eksportuotojas neatitinka 5 dalyje minėtų sąlygų;
c)
patvirtintas eksportuotojas kitaip netinkamai naudoja leidimą.
7. Nereikalaujama, kad patvirtintas eksportuotojas pasirašytų sąskaitų faktūrų deklaracijas, jeigu patvirtintas eksportuotojas muitinei raštu įsipareigoja prisiimti visą atsakomybę už bet kurią sąskaitos faktūros deklaraciją, nes tai reikštų, jog patvirtintas eksportuotojas ją pasirašė.
6 poskirsnis
Seuta ir Melilja
97w straipsnis
Šio skirsnio nuostatos dėl prekių kilmės įrodymų išdavimo, naudojimo ir paskesnio patikrinimo mutatis mutandis taikomos taikant dvišalę kumuliaciją iš lengvatomis besinaudojančios šalies į Seutą ar Melilją eksportuojamiems produktams ir iš Seutos ir Meliljos į lengvatomis besinaudojančią šalį eksportuojamiems produktams.
Seuta ir Melilja laikomos viena teritorija.
Ispanijos muitinė atsakinga už šio skirsnio taikymą Seutoje ir Meliljoje.“.
3)
I dalies IV antraštinės dalies 2 skyriaus 2 skirsnyje prieš 1 poskirsnį įterpiamas 97x straipsnis:
„97x straipsnis
1. Šiame skirsnyje:
a)
„gamyba“ - bet koks apdorojimas ar perdirbimas, įskaitant surinkimą;
b)
„medžiaga“ - bet kokia produktui pagaminti panaudota sudedamoji dalis, žaliava, komponentas arba detalė ir t. t.;
c)
„produktas“ - gaminamas produktas, net jei jis skirtas vėliau naudoti kitoje gamybos operacijoje;
d)
„prekės“ - medžiagos ir produktai;
e)
„muitinė vertė“ - vertė, nustatyta pagal 1994 m. Susitarimą dėl Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos VII straipsnio įgyvendinimo (PPO susitarimas dėl muitinio įvertinimo);
f)
„gamintojo kaina (ex-works kaina)“ 15 priede pateiktame sąraše - kaina, sumokėta ex-works sąlygomis už produktą gamintojui, kurio įmonėje atlikta paskutinė apdorojimo ar perdirbimo operacija, su sąlyga, kad į kainą įtraukta visų sunaudotų medžiagų vertė, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra ar gali būti sugrąžinti, kai gautasis produktas yra eksportuojamas.
Kai sumokėta tikroji kaina neatspindi visų su produkto gamyba susijusių sąnaudų, faktiškai patirtų lengvatomis besinaudojančioje šalyje, gamintojo kaina (ex-works kaina) reiškia visų šių sąnaudų sumą, atėmus visus vidaus mokesčius, kurie yra ar gali būti sugrąžinti, kai gautasis produktas yra eksportuojamas;
g)
„medžiagų vertė“ 15 priede pateiktame sąraše - panaudotų kilmės statuso neturinčių medžiagų muitinė vertė jų importo metu, arba, jei ji nėra žinoma ir negali būti nustatyta, pirmoji galima nustatyti kaina, sumokėta už medžiagas Europos Sąjungoje ar lengvatomis besinaudojančioje šalyje, kaip apibrėžta 98 straipsnio 1 dalyje. Jei reikia nustatyti panaudotų kilmės statusą turinčių medžiagų vertę, šis punktas taikomas mutatis mutandis;
h)
„skirsniai“, „pozicijos“ ir „subpozicijos“ - skirsniai, pozicijos ir subpozicijos (keturių ar šešių skaitmenų kodai), naudojami Suderintą sistemą sudarančioje nomenklatūroje su pakeitimais;
i)
„klasifikuojama“ reiškia, kad produktas arba medžiaga yra klasifikuojami priskiriant juos tam tikrai Suderintos sistemos pozicijai ar subpozicijai;
j)
„siunta“ - produktai:
-
vieno eksportuotojo kartu siunčiami vienam gavėjui, arba
-
siunčiami su vienu bendru transporto dokumentu, kuriame nurodytas maršrutas nuo eksportuotojo iki gavėjo, arba, jei tokio dokumento nėra, naudojant vieną bendrą sąskaitą faktūrą.
2. Taikant šio straipsnio 1 dalies f punktą, kai paskutinė apdorojimo ar perdirbimo operacija subrangos sutartimi pavedama gamintojui, 1 dalies f punkto pirmoje pastraipoje minėta sąvoka „gamintojas“ gali reikšti įmonę, įdarbinusią subrangovą.“.
4)
99 straipsnyje įterpiamas d punkto a papunktis:
„d) a)
produktai, pagaminti paskerdus jose gimusius ir užaugintus gyvūnus;“.
5)
101 straipsnio 1 dalis iš dalies keičiama taip:
a)
g punktas pakeičiamas taip:
„g)
cukraus dažymo ar aromatizavimo arba cukraus gabalėlių formavimo operacijos; dalinis arba visiškas cukraus kristalų malimas;“;
b)
m punktas pakeičiamas taip:
„m)
paprastas vienos ar kelių rūšių produktų sumaišymas; cukraus sumaišymas su kita medžiaga;“;
c)
įterpiamas m punkto a papunktis:
„m) a)
paprastas vandens pridėjimas arba produktų praskiedimas, dehidratacija arba denatūracija;“.
6)
Įterpiamas šio reglamento I priede pateiktas 13a priedas.
7)
Įterpiamas šio reglamento II priede pateiktas 13b priedas.
8)
Įterpiamas šio reglamento III priede pateiktas 13c priedas.
9)
Įterpiamas šio reglamento IV priede pateiktas 13d priedas.
10)
14 priedo 1 ir 3.1 pastabose žodžiai „69 ir 100 straipsniais“ pakeičiami „100 straipsniu“.
11)
17 priedas iš dalies pakeičiamas pagal šio reglamento V priedą.
12)
18 priedas pakeičiamas šio reglamento VI priedo tekstu.
2 straipsnis
Lengvatomis besinaudojančios šalys ne vėliau kaip trys mėnesiai iki faktinio registruotųjų eksportuotojų sistemos taikymo jų teritorijoje pradžios pateikia Komisijai Reglamento (EB) Nr. 2454/93 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, 68 straipsnio 3 dalyje nustatytą įsipareigojimą ir informaciją, kurią pateikti privaloma pagal to reglamento 69 straipsnį (su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu).
Vėliausiai 2016 m. liepos 1 d. ir 2019 m. liepos 1 d. Komisija išnagrinės lengvatomis besinaudojančių šalių pasirengimą taikyti registruotųjų eksportuotojų sistemą. Prireikus Komisija pasiūlys visus būtinus pakeitimus.
3 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja septintąją dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Jis taikomas nuo 2011 m. sausio 1 d.
3. Laikantis šio straipsnio 4 dalies, 1 straipsnio 1 punktas, kiek jis susijęs su 68-71 straipsniais ir 90-97i straipsniais ir 97j 2 dalimi, ir 8 bei 9 punktai taikomi nuo 2017 m. sausio 1 d.
4. Lengvatomis besinaudojančios šalys, kurios negalės nuo 3 dalyje nurodytos datos taikyti registruotųjų eksportuotojų sistemos ir iki 2016 m. liepos 1 d. pateiks raštu prašymą Komisijai arba kurių atžvilgiu, vadovaudamasi 2 straipsnio antrąja pastraipa, Komisija bus pasiūliusi pakeitimus, gali ir toliau iki 2020 m. sausio 1 d. taikyti Reglamento (EB) Nr. 2454/93 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, IV antraštinės dalies 2 skyriaus 1A skirsnio ir 17 bei 18 priedų nuostatas.
5. 1 straipsnio 2 punktas taikomas iki šio straipsnio 3 dalyje nurodytos datos, o 4 dalyje minėtų lengvatomis besinaudojančių šalių atžvilgiu - iki 4 dalyje nurodytos datos.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. lapkričio 18 d.