ДИРЕКТИВА 2010/65/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 2002/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки на Общността (4) изисква от държавите-членки да приемат някои стандартизирани формуляри („формуляри FAL“) с оглед улесняване на трафика, определени в Конвенцията на Международната морска организация (ИМО) за улесняване на международното морско корабоплаване („Конвенция FAL“), приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения.
(2)
За улесняването на морския транспорт и намаляването на административната тежест за корабните дружества е необходимо възможно най-голямо опростяване и хармонизация на формалностите за даване на сведения, предвидени в правни актове на Съюза и на държавите-членки. Въпреки това настоящата директива не следва да засяга естеството и съдържанието на изискваната информация, нито да въвежда допълнителни изисквания за даване на сведения по отношение на кораби, които нямат такова задължение съгласно действащото законодателство в държавите-членки. Настоящата директива следва да е насочена единствено към въпроса как да се опростят и хармонизират процедурите за даване на информация и какъв би бил най-ефективният начин за събиране на информацията.
(3)
Предоставянето на сведения, изисквани при пристигането във и/или напускането на пристанищата съгласно Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (5), Директива 2002/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 г. за създаване на система на Общността за контрол на движението на корабите и за информация (6), Регламент (ЕО) № 725/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно подобряване на сигурността на корабите и на пристанищните съоръжения (7), Директива 2009/16/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно държавния пристанищен контрол (8) и ако е уместно, съгласно Международния кодекс за опасни товари по море, приет през 1965 г., заедно с приетите и влезли в сила изменения към него, обхваща информацията, изисквана по формулярите FAL. Ето защо формулярите FAL следва да се приемат за целите на предоставянето на тази информация, когато тя е в съответствие с изискванията на посочените по-горе правни актове.
(4)
Предвид световното измерение на морския транспорт, за да може да бъде постигнато опростяване, в правните актове на Съюза трябва да се отчитат изискванията на ИМО.
(5)
Държавите-членки следва да задълбочат сътрудничеството между компетентните органи, като например между митническите органи, граничните контролни органи, органите на общественото здравеопазване и органите по транспорта, за да продължат да опростяват и хармонизират формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза и да използват по най-ефективен начин електронното предаване на данни и системите за обмен на информация с оглед едновременното премахване на бариерите пред морския транспорт и постигането на европейско пространство за морски транспорт без бариери, доколкото е възможно.
(6)
За да се направи оценка на ефикасността и необходимостта от политически мерки, целящи улесняване на морския трафик в рамките на Съюза, следва да съществува достъп до подробни статистически данни, като се отчита необходимостта да не се създават ненужни допълнителни изисквания за събирането на статистически данни от държавите-членки, а изцяло да се използва Евростат. За целите на настоящата директива би било важно да се съберат необходимите данни, отнасящи се до трафика на кораби в рамките на Съюза и/или кораби, акостиращи в пристанища на трети държави или в свободни зони.
(7)
За дружествата за морски транспорт следва да е по-лесно да извличат ползи от статуса на „разрешена редовна корабна линия“ в съответствие с целта на Съобщението на Комисията от 21 януари 2009 г., озаглавено „Съобщение и план за действие с оглед установяване на европейско пространство за морски транспорт без бариери“.
(8)
В най-кратък срок и не по-късно от 1 юни 2015 г. следва да навлязат в широка употреба електронните средства за предаване на данни за всички формалности за даване на сведения, като, когато е възможно, за основа се използват разработените от Конвенцията FAL международни стандарти. За по-целенасочено и по-ускорено предаване на информацията, която може да бъде твърде голяма по обем, при изпълнение на формалностите за даване на сведения следва, когато е възможно, да се използва електронен формат. В рамките на Съюза предоставянето на информация във FAL формуляри на хартиен носител следва да бъде изключение и следва да се приема само за ограничен период от време. Държавите-членки се насърчават да използват административни средства, включително икономически стимули, с цел поощряване на използването на електронни формати. По посочените по-горе причини обменът на информация между компетентните органи на държавите-членки следва да се осъществява по електронен път. С цел улесняване на това развитие електронните системи трябва да постигнат по-висока степен на оперативна съвместимост, доколкото това е възможно - в рамките на едни и същи срокове, за да се гарантира нормалното функциониране на европейското пространство за морски транспорт без бариери.
(9)
Лицата, участващи в търговията и транспорта, следва да могат да изпълнят формалностите за даване на сведения, като подават стандартизирани сведения и документи посредством едно електронно гише. Отделните данни следва да бъдат подавани само веднъж.
(10)
Системите SafeSeaNet, създадени на национално равнище и на равнището на Съюза, следва да улесняват приемането, обмена и разпространението на данните между информационните системи на държавите-членки по отношение на морските дейности. За да бъде улеснен морският транспорт и да бъде намалена свързаната с него административна тежест, системата SafeSeaNet следва да бъде оперативно съвместима с другите системи на Съюза за даване на сведения. Системата SafeSeaNet следва да се използва за допълнителен обмен на информация за улесняване на морския транспорт. Формалностите за даване на сведения по отношение на данни, предназначени само за национална употреба, не следва да се въвеждат в системата SafeSeaNet.
(11)
При приемането на нови мерки на Съюза следва да се гарантира, че държавите-членки могат да поддържат електронното предаване на данни и от тях няма да се изисква да използват хартиен носител.
(12)
Електронното предаване на данни може да бъде оползотворено в пълна степен единствено ако съществува гладко и ефективно взаимодействие между SafeSeaNet, електронните митници и електронните системи за въвеждане и търсене на информация. За тази цел и за да бъде ограничена административната тежест, на първо място следва да бъдат използвани приложимите стандарти.
(13)
Формулярите FAL се актуализират редовно. Следователно в настоящата директива следва да се има предвид формулярът, който е актуален към момента. Всяка информация, изисквана съгласно законодателството на държавите-членки, която надхвърля изискванията на Конвенцията FAL, следва да бъде предавана във формат, изготвен въз основа на стандартите на Конвенцията FAL.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9), Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (10), Регламент (ЕО) № 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 г. за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (11), нито националното законодателство в областта на граничния контрол на тези държави-членки, които не прилагат достиженията на правото от Шенген за граничния контрол, нито Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (12).
(15)
В интерес на стандартизирането на електронното предаване на данни и с оглед улесняването на морския транспорт държавите-членки следва да разширят използването на електронни средства за предаване на данни в съответствие с подходящ график и в сътрудничество с Комисията, като освен това следва да обсъдят възможността за хармонизиране на използването на електронните средства за предаване на данни. За тази цел следва да се обърне специално внимание на дейността на Ръководната група на високо равнище за системата SafeSeaNet по отношение на пътната карта SafeSeaNet, когато бъде приета, както и на конкретните изисквания за финансиране и съответното разпределение на финансовите средства на Съюза за разработване на електронно предаване на данни.
(16)
Корабите, които плават между пристанища, разположени на митническа територия на Съюза, следва да бъдат освободени от задължението да подават сведенията, посочени във формулярите FAL, когато не пристигат, не извършват междинен престой или не се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и информацията, която държавите-членки могат да изискат с оглед защитата на вътрешния ред и сигурност и прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда и в санитарната област.
(17)
Освобождаване от административни формалности следва да бъде разрешено и с оглед на товара на кораба, а не само с оглед на неговото място на пристигане и/или заминаване. Това е необходимо, за да се намалят до минимум допълнителните формалности за кораби, извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или в свободна зона. Комисията следва да разгледа този въпрос в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива.
(18)
Следва да се въведе нов временен формуляр, за да се хармонизират данните, които преди се изискваха с декларацията за сигурност, предвидена в Регламент (ЕО) № 725/2004.
(19)
Националните езикови изисквания често представляват пречка пред развитието на крайбрежната корабоплавателна мрежа. Държавите-членки следва да полагат всички усилия за улесняване на писмената и устната комуникация в морския трафик между държавите-членки в съответствие с международната практика с оглед намирането на общи средства за комуникация.
(20)
На Комисията следва да бъде предоставено правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на приложенията към настоящата директива. От особено значение е Комисията да проведе подходящи консултации по време на своята подготвителна работа, включително на равнище експерти.
(21)
Възможно е в различните правни актове на Съюза, с които се изискват например формалности за предварително уведомление при влизането в пристанище, като Директива 2009/16/ЕО, да се предвиждат различни срокове за изпълнението на тези формалности. Комисията следва да разгледа възможността за намаляване и хармонизиране на тези срокове, като се възползва от непрекъснатия напредък в областта на електронната обработка на данните, в рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива, който по целесъобразност следва да съдържа законодателно предложение.
(22)
В рамките на доклада до Европейския парламент и до Съвета относно действието на настоящата директива Комисията следва да прецени до каква степен целта на настоящата директива, а именно опростяването на административните формалности за корабите, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки, следва да бъде разширена и по отношение на крайбрежните области в близост до тези пристанища, по-специално речния транспорт, с оглед по-бързото и безпрепятствено движение на морския трафик във вътрешността и трайно решение на проблема със задръстванията в района на морските пристанища и около тях.
(23)
Тъй като целите на настоящата директива, а именно улесняването на морския транспорт чрез хармонизиране в рамките на Съюза, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на предвиденото действие могат да бъдат по-добре постигнати на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(24)
В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейския съюз, когато транспонирането на директива е безпредметно от географска гледна точка, това транспониране не е задължително. Поради това изискванията, предвидени в настоящата директива, не се отнасят до държавите-членки, които нямат пристанища, в които обичайно акостират корабите, попадащи в приложното поле на настоящата директива.
(25)
Мерките, предвидени от настоящата директива, допринасят за постигане на целите на Лисабонската програма.
(26)
Достъпът до SafeSeaNet и до други електронни системи следва да се регулира с цел защита на търговската и поверителната информация и да се осъществява, без да се засяга приложимото право относно защитата на търговските данни и по отношение на личните данни - Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (13) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (14). Държавите-членки, институциите и органите на Съюза следва да отделят особено внимание на необходимостта от защита на търговската и поверителната информация чрез подходящи системи за контрол върху достъпа.
(27)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (15) държавите-членки се насърчават да изготвят за себе си и в интерес на Съюза свои собствени таблици, които, доколкото е възможно, илюстрират съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране в националното законодателство, и да ги направят достъпни за обществеността.
(28)
От съображения за яснота Директива 2002/6/ЕО следва да бъде заменена с настоящата директива,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет и приложно поле
1. Настоящата директива има за цел да опрости и хармонизира административните процедури, прилагани в морския транспорт, посредством стандартизиране на електронното предаване на данни и рационализиране на формалностите за даване на сведения.
2. Настоящата директива се прилага за формалностите за даване на сведения, приложими в морския транспорт по отношение на кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите-членки.
3. Настоящата директива не се прилага за кораби, освободени от формалностите за даване на сведения.
Член 2
Определения
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„формалности за даване на сведения“ означава сведенията, посочени в приложението, които трябва да се предоставят за административни и процедурни цели съгласно приложимото в дадена държава-членка законодателство, когато кораб пристига в пристанище на тази държава-членка или го напуска;
б)
„Конвенция FAL“ означава Конвенцията на ИМО за улесняване на международното морско корабоплаване, приета на 9 април 1965 г., със съответните ѝ изменения;
в)
„формуляри FAL“ означава стандартизираните формуляри, предвидени в Конвенцията FAL;
г)
„кораб“ означава всеки плавателен морски съд или морско превозно средство;
д)
„SafeSeaNet“ означава системата на Съюза за обмен на морска информация по смисъла на Директива 2002/59/ЕО;
е)
„електронно предаване на данни“ означава процес на предаване на информация, която е цифрово кодирана посредством подлежащ на преразглеждане структуриран формат, който може да се използва пряко за съхраняване и компютърна обработка.
Член 3
Хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения
1. Всяка държава-членка предприема мерки, за да гарантира, че формалностите за даване на сведения се прилагат по хармонизиран и координиран начин в рамките на тази държава-членка.
2. Комисията, в сътрудничество с държавите-членки, разработва механизми за хармонизиране и координиране на формалностите за даване на сведения в рамките на Съюза.
Член 4
Уведомление преди пристигане в пристанищата
В съответствие със специалните разпоредби относно уведомлението, предвидени в приложимите правни актове на Съюза или в международни правни инструменти, приложими в областта на морския транспорт, които обвързват държавите-членки, включително разпоредби относно проверката на лица и стоки, държавите-членки гарантират, че капитанът или всяко друго надлежно упълномощено от оператора на кораба лице преди пристигането в пристанище, намиращо се в държава-членка, съобщава сведенията, които се изискват в съответствие с формалностите за даване на сведения, на компетентния орган, посочен от същата държава-членка:
а)
най-малко 24 часа предварително, или
б)
най-късно към момента на напускане на предходното пристанище, ако продължителността на пътуването е по-малка от 24 часа; или
в)
ако пристанището, където ще има престой, не е известно или ако се е променило по време на пътуването - в момента, в който тази информация е налице.
Член 5
Електронно предаване на данни
1. Държавите-членки приемат изпълнението на формалностите за даване на сведения в електронен формат и тяхното предаване на едно гише възможно най-скоро и във всеки случай не по-късно от 1 юни 2015 г.
Това „едно гише“, свързващо SafeSeaNet, електронните митници и други електронни системи, е звеното, в което в съответствие с настоящата директива се подават еднократно всички сведения и от което се предоставят на различни компетентни органи и на държавите-членки.
2. Без да се засяга съответният формат, определен в Конвенцията FAL, посоченият в параграф 1 формат съответства на член 6.
3. Когато формалностите за даване на сведения се изискват от правни актове на Съюза и до степента, необходима за доброто функциониране на системата „едно гише“, установена съгласно параграф 1, електронните средства по параграф 1 трябва да бъдат оперативно съвместими, достъпни и съвместими със системата SafeSeaNet, установена съгласно Директива 2002/59/ЕО, както и, когато е приложимо, с информационните системи, предвидени в Решение № 70/2008/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 г. относно безкнижна среда в митниците и търговията (16).
4. Без да се засягат специалните разпоредби относно митническия и граничния контрол, предвидени в Регламент (ЕИО) № 2913/92 и в Регламент (ЕО) № 562/2006, държавите-членки се консултират с икономическите оператори и информират Комисията за напредъка, постигнат посредством предвидените в Решение № 70/2008/ЕО методи.
Член 6
Обмен на данни
1. Държавите-членки гарантират, че сведенията, получени в съответствие с формалностите за даване на сведения, предвидени в правен акт на Съюза, са въведени в националните им системи SafeSeaNet, и предоставят съответните части от тези сведения на други държави-членки чрез системата SafeSeaNet. Освен ако в някоя държава-членка не е предвидено друго, това не се отнася до информацията, получена съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, Регламент (ЕИО) № 2454/93, Регламент (ЕО) № 562/2006 и Регламент (ЕО) № 450/2008.
2. Държавите-членки гарантират, че при поискване получените в съответствие с параграф 1 сведения се предоставят на съответните национални органи.
3. Основният цифров формат на съобщенията, който трябва да бъде използван в рамките на националните системи SafeSeaNet в съответствие с параграф 1, се определя в съответствие с член 22а от Директива 2002/59/ЕО.
4. Държавите-членки могат да предоставят съответния достъп до сведенията по параграф 1 или в рамките на обслужването на едно гише чрез система за електронен обмен на данни, или чрез националните системи SafeSeaNet.
Член 7
Сведения във формулярите FAL
Държавите-членки приемат формулярите FAL за изпълнение на формалностите за даване на сведения. Държавите-членки могат да приемат предоставянето на хартиен носител на сведенията, изисквани съгласно правен акт на Съюза, само до 1 юни 2015 г.
Член 8
Поверителност
1. Съгласно приложимите правни актове на Съюза или в съответствие с националното законодателство държавите членки предприемат необходимите мерки за гарантиране поверителността на търговската и друга поверителна информация, която се обменя в съответствие с настоящата директива.
2. Държавите-членки обръщат специално внимание на защитата на търговските данни, събирани съгласно настоящата директива. По отношение на личните данни, държавите-членки гарантират спазването на Директива 95/46/ЕО. Институциите и органите на Съюза гарантират спазването на Регламент (ЕО) № 45/2001.
Член 9
Освобождавания
Държавите-членки гарантират, че корабите, които попадат в приложното поле на Директива 2002/59/ЕО и които плават между пристанища, разположени на митническата територия на Съюза, без да пристигат, да извършват междинен престой или да се завръщат в пристанище, разположено извън тази територия или в свободна зона, подлежаща на контрол тип I по смисъла на митническото законодателство, са освободени от подаването на сведения по формулярите FAL, без да се засягат приложимите правни актове на Съюза и възможността държавите-членки да изискат сведенията по формулярите FAL, посочени в част Б, точки 1-6 от приложението към настоящата директива, които са необходими за защитата на вътрешния ред и сигурност и за прилагането на митническото, данъчното и имиграционното законодателство, законодателството в областта на околната среда или в санитарната област.
Член 10
Процедура за изменение
1. В съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз Комисията може да приеме делегирани актове по отношение на приложението към настоящата директива, така че да гарантира, че се вземат под внимание всички съответни промени във формулярите FAL, въведени от ИМО. Тези изменения не могат да водят до разширяване на приложното поле на настоящата директива.
2. По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия член, се прилагат процедурите, установени в членове 11, 12 и 13.
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 10, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 18 ноември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия най-късно шест месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 12.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 12 и 13.
Член 12
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 10, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да уведоми другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които могат да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 13
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент и Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Когато към момента на изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, нито Европейският парламент, нито Съветът е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на първоначалния двумесечен срок или, ако е приложимо, на удължения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Когато Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 14
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват до 19 май 2012 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби от 19 май 2012 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 15
Доклад
До 19 ноември 2013 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад относно действието на настоящата директива, включително относно:
а)
възможността за разширяване на обхвата на въведеното от настоящата директива опростяване, така че то да включва транспорта по вътрешни водни пътища;
б)
съвместимостта на речните информационни услуги с процеса на електронното предаване на данни, посочен в настоящата директива;
в)
напредъка, постигнат съгласно член 3, по отношение на хармонизирането и координацията на формалностите за даване на сведения;
г)
възможността за избягване или опростяване на формалностите за даване на сведения по отношение на кораби, които са извършвали междинен престой в пристанище на трета държава или свободна зона;
д)
наличните данни, отнасящи се до трафика/движението на кораби в рамките на Съюза и/или междинния престой на кораби в пристанища на трети държави или в свободни зони.
Ако е целесъобразно, докладът се придружава от законодателно предложение.
Член 16
Отмяна на Директива 2002/6/ЕО
Директива 2002/6/ЕО се отменя, считано от 19 май 2012 г. Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива.
Член 17
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/65/ES
2010 m. spalio 20 d.
dėl pranešimo formalumų, taikomų į valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams, kuria panaikinama Direktyva 2002/6/EB
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 100 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
2002 m. vasario 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/6/EB dėl pranešimo formalumų, nustatytų į Bendrijos valstybių narių uostus įplaukiantiems ir (arba) iš jų išplaukiantiems laivams (4) įpareigoja valstybes nares, siekiant supaprastinti laivybą, priimti tam tikras standartizuotas formas (toliau - FAL formos), nustatytas 1965 m. balandžio 9 d. Tarptautinės jūrų organizacijos (toliau - TJO) Konvencijoje dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo (toliau - FAL konvencija) su pakeitimais.
(2)
Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti administracinę naštą laivybos įmonėms, reikia, kiek įmanoma, supaprastinti ir suderinti pranešimo formalumus, nustatytus Sąjungos ir valstybių narių teisės aktais. Vis dėlto šia direktyva neturėtų būti daromas poveikis reikalaujamos pranešti informacijos pobūdžiui ir turiniui, taip pat joje neturėtų būti nustatyta papildomų pranešimo reikalavimų laivams, kuriems tokia pareiga dar netaikoma pagal valstybėse narėse taikomus teisės aktus. Joje turėtų būti tik nustatyti būdai, kaip būtų galima supaprastinti ir suderinti pranešimo procedūras ir kaip būtų galima veiksmingiau rinkti informaciją.
(3)
Duomenys, kuriuos reikalaujama pateikti įplaukiant ir (arba) išplaukiant iš uosto pagal 2000 m. lapkričio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2000/59/EB dėl uosto priėmimo įrenginių, skirtų laivuose susidarančioms atliekoms ir krovinių likučiams (5), 2002 m. birželio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2002/59/EB, įdiegiančią Bendrijos laivų eismo stebėsenos ir informacijos sistemą (6), 2004 m. kovo 31 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 725/2004 dėl laivų ir uostų įrenginių apsaugos stiprinimo (7), 2009 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/16/EB dėl uosto valstybės kontrolės (nauja redakcija) (8) ir, atitinkamais atvejais, pagal 1965 m. priimtą Tarptautinį pavojingų krovinių vežimo jūra kodeksą, su priimtais ir įsigaliojusiais pakeitimais, apima informaciją, kurios reikalaujama pagal FAL formas. Todėl kai ši informacija atitinka reikalavimus, nustatytus pirmiau nurodytuose teisės aktuose, FAL formos turėtų būti priimamos šios informacijos suteikimo tikslais.
(4)
Turint mintyje pasaulinį jūrų transporto mastą ir jei bus siekiama supaprastinimo, Sąjungos teisės aktuose turėtų būti atsižvelgiama į TJO reikalavimus.
(5)
Valstybės narės turėtų stiprinti savo kompetentingų institucijų, kaip antai muitinių, sienos kontrolės, visuomenės sveikatos bei transporto institucijų, bendradarbiavimą, kad toliau būtų paprastinami ir derinami pranešimo formalumai Sąjungoje ir kad būtų kuo veiksmingiau naudojamasi elektroninėmis duomenų perdavimo ir keitimosi informacija sistemomis, siekiant tuo pačiu metu kiek įmanoma pašalinti jūrų transportui sudaromas kliūtis ir sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių.
(6)
Siekiant įvertinti politikos priemonių, skirtų palengvinti jūrų transportą Sąjungoje, veiksmingumą ir reikalingumą, turėtų būti įmanoma gauti išsamius statistinius jūrų transporto duomenis, atsižvelgiant į poreikį nenustatyti nereikalingų papildomų pareigų valstybėms narėms rinkti statistinius duomenis ir visapusiškai naudotis Eurostato paslaugomis. Siekiant šios direktyvos tikslų turėtų būti svarbu rinkti atitinkamus duomenis apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.
(7)
Laikantis 2009 m. sausio 21 d. Komisijos komunikato „Komunikatas ir veiksmų planas, kuriais siekiama sukurti Europos jūrų transporto erdvę be kliūčių“ tikslo, laivybos įmonėms turėtų būti suteikiama galimybė lengviau pasinaudoti licencijuotų reguliarių laivybos paslaugų leidimo turėtojo statusu.
(8)
Reikėtų kuo greičiau ir ne vėliau kaip nuo 2015 m. birželio 1 d. pradėti plačiai naudotis elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis atliekant visus pranešimo formalumus, laikantis pagal FAL konvenciją parengtų tarptautinių standartų, kai tai praktiškai įmanoma. Siekiant supaprastinti ir pagreitinti potencialiai labai didelės apimties informacijos perdavimą, turėtų būti naudojami elektroniniai pranešimo formalumų atlikimo būdai, kai tai praktiškai įmanoma. Sąjungos teritorijoje informacijos pateikimas popierine FAL formų versija turėtų būti laikoma išimtimi ir tokia versija turėtų būti priimama tik ribotą laikotarpį. Valstybės narės raginamos naudoti administracines priemones, įskaitant finansines paskatas, kad būtų skatinama naudoti elektronines formas. Dėl pirmiau nurodytų priežasčių valstybių narių kompetentingos institucijos keistis informacija taip pat turėtų elektroniniu būdu. Siekiant sudaryti tokiam vystymui palankesnes sąlygas, elektroninių sistemų sąveika turėtų būti geresnė ir kiek įmanoma, iki to paties nustatyto termino jos turėtų būti techniškai sąveikios, siekiant užtikrinti sklandų Europos jūrų transporto erdvės be kliūčių veikimą.
(9)
Šalims, vykdančioms prekybos ir transporto veiklą, turėtų būti sudaryta galimybė vykdant pranešimo formalumus pateikti standartinę informaciją ir dokumentus viename elektroniniame langelyje. Atskiri duomenys turėtų būti pateikiami tik vieną kartą.
(10)
Nacionaliniu ir Sąjungos lygiais įdiegus „SafeSeaNet“ sistemas, supaprastėtų informacijos, teikiamos naudojant valstybių narių jūrų sektoriaus informacijos sistemas, gavimas, keitimasis ja ir sklaida. Siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui ir sumažinti jūrų transportui tenkančią administracinę naštą, „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti sąveiki su kitomis Sąjungos pranešimo formalumų sistemomis. „SafeSeaNet“ sistema turėtų būti naudojamasi papildomai keičiantis informacija siekiant sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui. Informacija, teikiama atliekant pranešimo formalumus tik nacionaliniais tikslais, neturėtų būti įvedama į „SafeSeaNet“ sistemą.
(11)
Tvirtinant naujas Sąjungos priemones, turėtų būti užtikrinta, kad valstybės narės perduodamos duomenis galėtų ir toliau naudotis elektroninėmis priemonėmis ir nebūtų reikalaujama naudotis popierinėmis versijomis.
(12)
Siekiant visapusiškai pasinaudoti elektroninėmis duomenų perdavimo priemonėmis būtina užtikrinti sklandžius ir veiksmingus keitimosi duomenimis sistemos „SafeSeaNet“, elektroninių muitinių ir elektroninių duomenų įvedimo ir gavimo sistemų ryšius. Šiuo tikslu, siekiant apriboti administracinę naštą, visų pirma reikėtų pasinaudoti taikomais standartais.
(13)
FAL formos periodiškai atnaujinamos. Todėl šioje direktyvoje turėtų būti daroma nuoroda į tas formas, kurios galioja šiuo metu. Informacija, kurios reikalaujama pagal valstybių narių teisės aktus ir kuri apima daugiau nei nustatyta FAL konvencijos reikalavimais, turėtų būti perduodama laikantis FAL konvencijos standartų parengta forma.
(14)
Ši direktyva neturėtų daryti poveikio 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentui (EEB) Nr. 2913/92, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (9), 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamentui (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiam Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (10), 2006 m. kovo 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 562/2006, nustatančiam taisyklių, reglamentuojančių asmenų judėjimą per sienas, Bendrijos kodeksą (Šengeno sienų kodeksas) (11), ar valstybių narių, netaikančių Šengeno sienų kontrolės acquis, sienų kontrolės nacionalinės teisės aktams bei 2008 m. balandžio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentui (EB) Nr. 450/2008, nustatančiam Bendrijos muitinės kodeksą (Modernizuotas muitinės kodeksas) (12).
(15)
Siekdamos nustatyti, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra, ir sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės turėtų išplėsti naudojimąsi elektroninėmis priemonėmis perduodamos duomenis pagal tinkamą tvarkaraštį bei turėtų bendradarbiaudamos su Komisija aptarti galimybę suderinti elektroninių priemonių naudojimą perduodant duomenis. Šiuo tikslu turėtų būti atsižvelgta į „SafeSeaNet“ sistemos Aukšto lygio valdymo grupės atliekamą darbą, susijusį su „SafeSeaNet“ veiksmų planu, kai jis bus priimtas, ir į konkrečius finansavimo poreikius bei atitinkamų Sąjungos finansinių lėšų skyrimą elektroniniam duomenų perdavimui plėtoti.
(16)
Laivai, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, atleidžiami nuo pareigos pateikti FAL formose nurodytą informaciją, kai laivai plaukia ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisę priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedaro tarpinio sustojimo arba į jį neplaukia, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir pareigai teikti informaciją, kurios valstybės narės gali reikalauti, siekdamos apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.
(17)
Administracinių formalumų išimtis taip pat reikėtų taikyti atsižvelgiant ne tik į paskirties ir (arba) išvykimo uostą, bet ir į laivo krovinį. Tai yra būtina siekiant užtikrinti, kad būtų kuo labiau sumažinti papildomi formalumai laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną. Komisija turėtų išnagrinėti šį klausimą rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą.
(18)
Siekiant suderinti pagal Reglamentą (EB) Nr. 725/2004 informacijos, kurią reikalaujama nurodyti prieš laivui įplaukiant pateikiamoje apsaugos deklaracijoje, duomenis, reikėtų nustatyti naują laikinąją formą.
(19)
Dėl reikalavimų naudoti nacionalinę kalbą dažnai sudaroma kliūčių plėtoti pakrančių laivybos tinklą. Valstybės narės turėtų dėti visas pastangas, kad būtų palengvintas bendravimas raštu ir žodžiu valstybių narių jūrų transporto srityje, laikydamosi tarptautinės praktikos principų, ir siekdamos rasti bendrus bendravimo būdus.
(20)
Pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnį Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu. Labai svarbu, kad parengiamųjų darbų metu Komisija tinkamai konsultuotųsi, įskaitant konsultacijas ekspertų lygiu.
(21)
Pagal įvairius Sąjungos teisės aktus, kuriais, pavyzdžiui, nustatytas išankstinio pranešimo atvykstant į uostą formalumo reikalavimas, kaip antai pagal Direktyvą 2009/16/EB, gali būti nustatyti skirtingi terminai, skirti tiems išankstinio pranešimo formalumams atlikti. Komisija turėtų išnagrinėti galimybę sutrumpinti ir suderinti tuos terminus, pasinaudodama daroma pažanga elektroninio duomenų tvarkymo srityje, rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, kurioje, prireikus, turėtų būti pateiktas pasiūlymas dėl teisės akto.
(22)
Rengdama ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai apie šios direktyvos veikimą, Komisija turėtų apsvarstyti, kokiu mastu šios direktyvos taikymo sritis, t. y. administracinių formalumų supaprastinimas laivams, įplaukiantiems ir (arba) išplaukiantiems iš valstybių narių uostų, turėtų apimti tų uostų vidaus vandenų teritorijas, ypač upių transportą, siekiant spartesnio ir sklandesnio jūrų laivų eismo vidaus vandenyse ir ilgalaikio jūrų uostuose bei aplink juos susidarančių spūsčių sprendimo.
(23)
Kadangi šios direktyvos tikslų, visų pirma suderintai visoje Sąjungoje sudaryti palankesnes sąlygas jūrų transportui, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl siūlomo veiksmo masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina nurodytiems tikslams pasiekti.
(24)
Remiantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktika direktyvos perkėlimas į nacionalinę teisę nėra privalomas, jei šis perkėlimas į nacionalinę teisę yra beprasmis dėl geografinių priežasčių. Todėl šioje direktyvoje numatyti reikalavimai neaktualūs valstybėms narėms, kuriose nėra uostų, į kuriuos paprastai gali įplaukti laivai, patenkantys į šios direktyvos taikymo sritį.
(25)
Šioje direktyvoje nustatytos priemonės padės pasiekti Lisabonos darbotvarkės tikslus.
(26)
Prieiga prie sistemos „SafeSeaNet“ ir kitų elektroninių sistemų turėtų būti reguliuojama taip, kad būtų apsaugoma komercinė ir konfidenciali informacija ir nepažeidžiant taikomų teisės aktų dėl komercinių duomenų apsaugos, o asmens duomenų atveju - nepažeidžiant 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (13) ir 2000 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 45/2001 dėl asmenų apsaugos Bendrijos institucijoms ir įstaigoms tvarkant asmens duomenis ir laisvo tokių duomenų judėjimo (14). Valstybės narės ir Europos Sąjungos institucijos ir įstaigos turėtų atkreipti ypatingą dėmesį į tai, kad reikia tinkamomis prieigos kontrolės sistemomis apsaugoti komercinę ir konfidencialią informaciją.
(27)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (15) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.
(28)
Siekiant aiškumo ši direktyva turėtų pakeisti Direktyvą 2002/6/EB,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Dalykas ir taikymo sritis
1. Šios direktyvos tikslas - supaprastinti ir suderinti administracines procedūras, taikomas jūrų transportui, nustatant, kad informacijos perdavimas elektroninėmis priemonėmis taptų standartine procedūra ir racionalizuojant pranešimo formalumus.
2. Ši direktyva taikoma su jūrų transportu susijusiems pranešimo formalumams, kurie taikomi laivams, įplaukiantiems į valstybėse narėse esančius uostus ir iš jų išplaukiantiems.
3. Ši direktyva netaikoma laivams, kuriems netaikomi pranešimo formalumai.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šioje direktyvoje vartojamų terminų apibrėžtys:
a) pranešimo formalumai- priede pateikta informacija, kuri pagal valstybėje narėje taikomus teisės aktus turi būti pateikta administraciniais ir procedūriniais tikslais, kai laivas įplaukia į tos valstybės narės uostą ar iš jo išplaukia;
b) FAL konvencija- 1965 m. balandžio 9 d. priimta TJO Konvencija dėl tarptautinės jūrų laivybos sąlygų lengvinimo su pakeitimais;
c) FAL formos- standartinės formos, pateiktos FAL konvencijoje;
d) laivas- bet kurio tipo jūrų laivas ar įrenginys;
e) „SafeSeaNet“- Sąjungos keitimosi jūrų laivybos informacija sistema, kaip apibrėžta Direktyvoje 2002/59/EB;
f) elektroninis duomenų perdavimas- skaitmeniniu būdu užkoduotos informacijos perdavimo procesas naudojant persvarstytiną struktūrizuotą formą, kuri gali būti taikoma tiesiogiai kompiuteriuose duomenų saugojimui ir tvarkymui.
3 straipsnis
Pranešimo formalumų suderinimas ir koordinavimas
1. Kiekviena valstybė narė imasi priemonių užtikrinti, kad toje valstybėje narėje nustatytų pranešimo formalumų būtų reikalaujama suderintai ir koordinuotai.
2. Bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis, Komisija sukuria pranešimo formalumų suderinimo ir koordinavimo mechanizmus Sąjungoje.
4 straipsnis
Pranešimas prieš įplaukiant į uostus
Taikant specialias nuostatas dėl pranešimo, numatytas taikomuose Sąjungos teisės aktuose arba jūrų transportui skirtuose tarptautiniuose teisiniuose dokumentuose, kurie yra privalomi valstybėms narėms, įskaitant nuostatas dėl asmenų ir prekių kontrolės, valstybės narės užtikrina, kad kapitonas arba kitas tinkamai laivo valdytojo įgaliotas asmuo, prieš laivui įplaukiant į valstybės narės uostą, šios valstybės narės paskirtai kompetentingai institucijai pateiktų pagal pranešimo formalumus privalomą informaciją:
a)
ne vėliau kaip prieš 24 valandas; arba
b)
jeigu reisas yra trumpesnis nei 24 valandų trukmės - ne vėliau kaip prieš pat laivui išplaukiant iš ankstesniojo uosto; arba
c)
jei paskirties uostas nežinomas arba pasikeičia reiso metu - iškart, kai gaunama informacija.
5 straipsnis
Elektroninis duomenų perdavimas
1. Valstybės narės pripažįsta pranešimo formalumų įgyvendinimą naudojant elektroninę formą ir jų perdavimą naudojantis vieno langelio sistema kuo greičiau ir bet kuriuo atveju ne vėliau kaip 2015 m. birželio 1 d.
Ši vieno langelio sistema, su kuria susiejamos „SafeSeaNet“, elektroninės muitinės ir kitos elektroninės sistemos, yra vieta, kurioje, laikantis šios direktyvos, vienu metu pranešama visa informacija ir kurioje šią informaciją gauna įvairios kompetentingos institucijos bei valstybės narės.
2. 1 dalyje nurodyta forma turi atitikti 6 straipsnį, nedarant poveikio atitinkamai FAL konvencijoje nustatytai formai.
3. Jei pranešimo formalumus reikalaujama atlikti pagal Sąjungos teisės aktus ir tiek, kiek būtina, kad gerai veiktų pagal 1 dalį įsteigta vieno langelio sistema, 1 dalyje nurodytos elektroninės priemonės turi būti sąveikios, prieinamos ir suderinamos su „SafeSeaNet“ sistema, įsteigta pagal Direktyvą 2002/59/EB, ir, jei taikoma, su 2008 m. sausio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 70/2008/EB dėl nepopierinės muitinės ir verslo aplinkos (16) numatytomis informacinėmis sistemomis.
4. Nepažeidžiant Reglamente (EEB) Nr. 2913/92 ir Reglamente (EB) Nr. 562/2006 nustatytų specialiųjų nuostatų dėl muitinės ir sienų kontrolės, valstybės narės konsultuojasi su ekonominės veiklos vykdytojais ir Komisijai praneša apie taikant Sprendime Nr. 70/2008/EB nurodytus metodus pasiektą pažangą.
6 straipsnis
Keitimasis duomenimis
1. Valstybės narės užtikrina, kad informacija, gauta atliekant Sąjungos teisės akte numatytus pranešimo formalumus, būtų galima naudotis nacionalinėse valstybių narių „SafeSeaNet“ sistemose, ir sudaro galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su atitinkamomis tokios informacijos dalimis per „SafeSeaNet“ sistemą. Jei valstybė narė nenustato kitaip, tai netaikoma informacijai, gautai pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, Reglamentą (EEB) Nr. 2454/93, Reglamentą (EB) Nr. 562/2006 ir Reglamentą (EB) Nr. 450/2008.
2. Valstybės narės užtikrina, kad atitinkamoms nacionalinėms institucijoms pateikus prašymą, joms būtų sudaryta galimybė susipažinti su pagal 1 dalį gauta informacija.
3. Pagrindinis skaitmeninis pranešimų formatas, kuris turi būti naudojamas nacionalinėse „SafeSeaNet“ sistemose pagal 1 dalį, nustatomas laikantis Direktyvos 2002/59/EB 22a straipsnio.
4. Valstybės narės gali suteikti atitinkamą prieigą prie 1 dalyje nurodytos informacijos pasitelkdamos nacionalinę vieno langelio sistemą per elektroninę keitimosi duomenimis sistemą arba nacionalines „SafeSeaNet“ sistemas.
7 straipsnis
FAL formose pateikiama informacija
Valstybės narės priima FAL formas, kad būtų įvykdyti pranešimo formalumai. Valstybės narės gali sutikti, kad informacija, kurios reikalaujama pagal Sąjungos teisės aktą, būtų pateikiama popierine forma tik iki 2015 m. birželio 1 d.
8 straipsnis
Konfidencialumas
1. Valstybės narės, laikydamosi taikomų Sąjungos ar nacionalinės teisės aktų, imasi būtinų priemonių, kad užtikrintų komercinės ir kitos konfidencialios informacijos, kuria keičiamasi pagal šią direktyvą, konfidencialumą.
2. Valstybės narės ypač stengiasi apsaugoti komercinius duomenis, surinktus vadovaujantis šia direktyva. Asmens duomenų atveju valstybės narės užtikrina, kad būtų laikomasi Direktyvos 95/46/EB. Sąjungos institucijos ir įstaigos užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 45/2001.
9 straipsnis
Išimtys
Valstybės narės užtikrina, kad laivai, kuriems taikomos Direktyvos 2002/59/EB nuostatos, plaukiojantys tarp Sąjungos muitų teritorijai priklausančių uostų, plaukiantys ne iš šioje teritorijoje arba I kontrolės tipui pagal muitinės teisės aktus priskiriamoje laisvojoje zonoje esančio uosto, arba į tokį uostą, taip pat jame nedarantys tarpinio sustojimo arba neplaukiantys į jį, nuo pareigos perduoti FAL formose pateikiamą informaciją atleidžiami, nedarant poveikio taikomiems Sąjungos teisės aktams ir galimybei, kad valstybės narės gali reikalauti FAL formose, nurodytose šios direktyvos priedo B dalies 1-6 punktuose, pateiktos informacijos, kurios reikia siekiant apsaugoti tvarką ir saugumą valstybės viduje ir įgyvendinti muitinės, mokesčių, imigracijos, aplinkos apsaugos ar sanitarijos įstatymus.
10 straipsnis
Dalinio pakeitimo tvarka
1. Komisija, vadovaudamasi Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsniu, gali priimti deleguotus teisės aktus, susijusius su šios direktyvos priedu, kad užtikrintų, jog jame atsižvelgiama į bet kokius TJO atliktus FAL formų pakeitimus. Tais pakeitimais šios direktyvos taikymo sritis neišplečiama.
2. Šiame straipsnyje nurodytiems deleguotiems teisės aktams taikomos 11, 12 ir 13 straipsniuose nurodytos procedūros.
11 straipsnis
Delegavimas
1. Komisijai suteikiami įgaliojimai priimti 10 straipsnyje nurodytus deleguotus teisės aktus penkerių metų laikotarpiui nuo 2010 m. lapkričio 18 d. Komisija pateikia ataskaitą dėl deleguotų įgaliojimų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki penkerių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas automatiškai pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, išskyrus atvejus, kai Europos Parlamentas arba Taryba jį atšaukia pagal 12 straipsnį.
2. Kai tik Komisija priima deleguotą teisės aktą, apie tai ji tuo pačiu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Įgaliojimai priimti deleguotus teisės aktus Komisijai suteikiami laikantis 12 ir 13 straipsniuose nustatytų sąlygų.
12 straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 10 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, stengiasi informuoti kitą instituciją ir Komisiją per protingą laikotarpį iki galutinio sprendimo priėmimo dienos, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti, ir galimas atšaukimo priežastis.
3. Sprendimu dėl įgaliojimų atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Jis įsigalioja nedelsiant arba vėlesnę jame nurodytą datą. Sprendimas neturi poveikio jau galiojančių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
13 straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per du mėnesius nuo pranešimo datos.
Europos Parlamento ar Tarybos iniciatyva tas laikotarpis pratęsiamas dviem mėnesiais.
2. Jeigu praėjus pradiniam dviejų mėnesių laikotarpiui arba, jei taikoma, pratęstam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną.
Deleguotas teisės aktas gali būti skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti iki pradinio dviejų mėnesių laikotarpio arba, jei taikoma, pratęsto laikotarpio pabaigos, jeigu tiek Europos Parlamentas, tiek Taryba informavo Komisiją, kad nepareikš prieštaravimų.
3. Jeigu Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Prieštaravimus pareiškusi institucija nurodo prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto priežastis.
14 straipsnis
Perkėlimas i nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2012 m. gegužės 19 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų teisės aktų nuostatų tekstą.
Tas nuostatas jos taiko nuo 2012 m. gegužės 19 d.
Valstybės narės, priimdamos tas nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
15 straipsnis
Ataskaita
Komisija ne vėliau kaip 2013 m. lapkričio 19 d. pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos veikimą, įskaitant dėl:
a)
galimybės išplėsti šioje direktyvoje nustatytas supaprastinimo nuostatas aprėpiant vidaus vandenų kelių transportą;
b)
Upių informacijos sistemos suderinamumo su šioje direktyvoje nurodytu elektroninių duomenų perdavimo procesu;
c)
pažangos, pasiektos pagal 3 straipsnį derinant ir koordinuojant pranešimo formalumus;
d)
formalumų laivams, įplaukiantiems į trečiosios valstybės uostą ar laisvąją zoną, išvengimo ar supaprastinimo įgyvendinamumo;
e)
turimų duomenų apie laivų eismą (judėjimą) Sąjungoje ir (arba) laivus, įplaukiančius į trečiųjų valstybių uostus arba laisvąsias zonas.
Prireikus, prie ataskaitos pridedamas pasiūlymas dėl teisės akto.
16 straipsnis
Direktyvos 2002/6/EB panaikinimas
Direktyva 2002/6/EB panaikinama nuo 2012 m. gegužės 19 d. Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą.
17 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. spalio 20 d.