РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 април 2011 година
относно мерките, приведени в действие от Дания C 2/03 за TV2/Danmark
(нотифицирано под номер C(2011) 2612)
(само текстът на датски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/839/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (1), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 5 април 2000 г. Комисията получи жалба от датското търговско телевизионно дружество SBS Broadcasting SA/TVDanmark (наричано по-долу „SBS/TVDanmark“) относно държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2/Danmark (наричан по-долу „TV2“ (3)). На 2 май 2000 г. се състоя среща с жалбоподателя. С писма от 28 февруари 2001 г., 3 май 2001 г. и 11 декември 2001 г. жалбоподателят внесе допълнителна информация.
(2)
С писмо от 5 юни 2002 г. Комисията поиска информация от датските органи, които отговориха с писмо от 10 юли 2002 г. На 25 октомври 2002 г. и на 19 ноември 2002 г. бяха проведени две срещи в датските органи. Допълнителна информация беше получена с писма от 19 ноември 2002 г. и 3 декември 2002 г.
(3)
С писмо от 24 януари 2003 г. (4) Комисията информира Дания, че е решила да започне процедурата, посочена в член 108, параграф 2 од Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с държавното финансиране на датския обществен телевизионен оператор TV2.
(4)
Решението на Комисията за започване на процедура е публикувано в Официален вестник на Европейските общности от 14 март 2003 г. (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения относно мерките.
(5)
С писмо от 24 март 2003 г. Комисията получи коментари от датските органи. Комисията получи и менения от няколко заинтересовани страни. TVDanmark предостави мнение с писмо от 14 април 2003 г. Асоциацията на търговските телевизии в Европа (ACT) изпрати мнение в писмо от 14 април 2003 г. Търговските телевизионни станции Antena 3 TV и Gestevisión Telecinco предоставиха мнения на 16 април 2003 г. Търговската станция TV3 предостави мнение в писмо от 14 април 2003 г. Комисията препрати тези мнения на Дания, която отговори с писмо от 12 септември 2003 г.
(6)
Комисията получи допълнителна информация от жалбоподателя с писма от 15 декември 2003 г. и 6 януари 2004 г. На 17 декември 2003 г. беше проведена среща между жалбоподателя и службите на Комисията с цел да бъде изяснена информацията, предоставена в писмо от жалбоподателя от 15 декември 2003 г. Комисията препрати информацията на датското правителство, която отговори с писмо от 15 март 2004 г. На 9 февруари 2004 г. се състоя среща между датските органи и службите на Комисията.
(7)
На 19 май 2004 г. Комисията прие решение относно публичното финансиране, предоставено на TV2 между 1995 г. и 2002 г., под формата на ресурси от лицензионни такси и други мерки (6). Решението постановява, че помощта е несъвместима с общия пазар с изключение на 628,2 милиона DKK (около 84,3 милиона EUR), които трябва да бъдат възстановени заедно с лихва („решението за възстановяване“).
(8)
Впоследствие TV2 и датските органи, както и частните радио- и телевизионни оператори Viasat и SBS/TVDanmark, предявиха съдебни искове в Съда на Европейските общности срещу решението за възстановяване на Комисията.
(9)
Датските органи приведоха в действие решението за възстановяване на Комисията. Всъщност TV2 върна 1 050 милиона DKK (7).
(10)
Възстановяването на тази сума доведе до финансова криза в TV2. Впоследствие през 2004 г. Дания нотифицира за предприета рекапитализация на TV2.
(11)
С решение от 6 октомври 2004 г. (8) Комисията одобри решението на датското правителство за рекапитализация на TV2 чрез увеличение на капитала му с 440 милиона DKK и преобразуване на държавен заем от 394 милиона DKK в капитал („мерки за рекапитализация“). Както SBS, така и Viasat предявяват съдебни искове срещу това решение.
(12)
На 22 октомври 2008 г. (9), като потвърди обхвата на мисията за обществена услуга на TV2, Първоинстанционният съд (понастоящем Общият съд) отмени решението за възстановяване на Комисията („решението на Съда“). Няма депозирана жалба срещу решението.
(13)
Вследствие от решението на Съда Комисията трябва да приеме ново решение, тъй като е трябвало да открие повторно официална процедура по разследване за периода 1995-2002 г.
(14)
Освен това Съдът издаде определение (10) („определението“) по делото за рекапитализация, в което се казва, че липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество. В съображение 35 от мотивите Съдът установи съществуването на тясна връзка между решението за възстановяване и решението за рекапитализация. Съдът постанови, че отмяната на решението за възстановяване лишава решението за рекапитализация от съдържание и смисъл. Той посочи, че: „… въпреки че конкретните обстоятелства по настоящото дело дадоха повод на Комисията да приеме две решения, тези две решения представляват две страни на един и същ правен въпрос, свързан с класификацията като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО и съответно с определянето на съвместимостта с общия пазар на преведените в действие мерки от Кралство Дания в полза на TV2 и впоследствие на TV2 A/S“ (11). По тази причина отмяната на решението за възстановяване наложи „ново разглеждане на всички мерки, приведени в действие от Кралство Дания за TV2“. Определението не е обжалвано.
(15)
В съответствие с определението на Съда, в своята оценка в настоящото решение Комисията трябва да вземе под внимание мерките, приведени в действие от датските органи през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено от отмененото решения за възстановяване.
(16)
От съображения 13, 14 и 15 следва, че настоящото решение засяга само мерките, предприети от държавата в полза на TV2 за периода 1995-2000 г., но съгласно определението на Съда в оценката си в настоящото решение Комисията ще трябва също така да вземе предвид и мерките за рекапитализация, предприети през 2004 г. в резултат от възстановяването, постановено с отмененото решение за възстановяване.
(17)
С писмо от 20 март 2009 г. Комисията покани датските органи да предоставят своя анализ на последствията от решението на Съда по случая.
(18)
След като поискаха няколко удължавания на срока, датските органи изпратиха своя коментар на 26 юни 2009 г. Като приложение към писмото си те предоставиха и мнението на TV2.
(19)
Проведени бяха редица срещи с датските органи и/или TV2, inter alia на 25 август 2009 г., 7 февруари 2011 г. и 4 март 2011 г.
(20)
Комисията изпрати допълнителни искания за информация, inter alia на 22 септември 2010 г., 28 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 14 януари 2011 г., на които датските органи отговориха на 17 ноември 2010 г., 30 ноември 2010 г., 3 февруари 2011 г., 24 февруари 2011 г. и 7 март 2011 г. През март и април 2011 г. датските органи предоставиха още информация.
(21)
Комисията получи и мнения от трети страни, по-специално от SBS/TVDanmark на 7 февруари 2011 г.
(22)
На 4 август 2008 г. Комисията прие решение да не повдига възражения срещу помощта за оздравяване, предназначена за TV2 под формата на заем от 1 000 милиона DKK (12). Срещу решението е внесена жалба от MTG/Viasat, конкурент на TV2. Общият съд реши да спре производството до решението на Комисията по делото за преструктуриране (13).
(23)
На 4 февруари 2009 г. Дания представи на Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС план за преструктуриране във връзка TV2 Danmark A/S (наричан по-нататък „дело по преструктуриране“). С писмо от 2 юли 2009 г. Комисията информира Дания, че е открила процедура във връзка с делото за помощ за преструктуриране (14).
(24)
Разследването на Комисията по делото за преструктурирането се проведе паралелно с нейната оценка по настоящото дело и решението ѝ по делото за преструктуриране ще бъде прието успоредно и едновременно с настоящото решение.
II. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ
II.1. НАЦИОНАЛЕН КОНТЕКСТ
II.1.1. ДАТСКИЯТ ПАЗАР НА РАДИО- И ТЕЛЕВИЗИОННО РАЗПРОСТРАНЕНИЕ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(25)
През периода 1995-2002 г. в Дания действат двама обществени радио- и телевизионни оператори, а именно Danmarks Radio („DR“) и TV2. DR е почти изцяло финансиран чрез лицензионната такса. TV2 е финансиран частично чрез лицензионната такса, но също така и чрез приходи от реклама.
(26)
TV2 е създаден през 1986 г. (15) като независима автономна институция, финансирана с държавни заеми. Дружеството започва национално радио- и телевизионно разпространение на 1 октомври 1988 г. Излъчва чрез наземния канал TV2, а през 2000 г. започва и излъчване чрез сателитния канал TV2 Zulu. В края на 2002 г. от обществен канал TV2 Zulu става търговски платен телевизионен канал. В допълнение правителството одобрява осем станции като регионални станции на TV2. TV2 трябва да пренася сигнала от регионалните станции на TV2 върху своя национален наземен канал.
(27)
Между 1995 г. и 2002 г. освен обществените оператори на датския национален телевизионен пазар са активни и двама търговски оператори - TVDanmark и TV3/3+. Търговските оператори се конкурират с TV2 на националния телевизионен рекламен пазар. TVDanmark е част от SBS Broadcasting S.A. и излъчва два канала в Дания. От 1997 г. излъчва канал TVDanmark2 чрез мрежа от 10 местни търговски телевизионни станции, а от 2000 г. излъчва и лицензирания в Обединеното кралство сателитен канал, TVDanmark1. През 1992 г. започва излъчването на сателитните канали TV3 и 3+. Те са част от Modern Times Group (MTG).
II.1.2. ЗАКОНОВИ ИЗИСКВАНИЯ ПРЕЗ ПЕРИОДА 1995-2002 Г.
(28)
Законовите разпоредби, управляващи обществената услуга в периода на разследването от 1995 г. до 2002 г., са предвидени в последователни версии на Закона за радио- телевизионна дейност (наричан по-долу „Закон за радиото и телевизията“) (16).
(29)
Мисията на TV2 е да осигурява и разпространява национални и регионални телевизионни програми. Разпространението може да се осъществява чрез радиооборудване, включително сателитни или кабелни системи. Министърът на културата издава правилника относно задълженията на TV2.
(30)
TV2 има задължение, свързано с обществена услуга. Съгласно Закона на радиото и телевизията (1994 г. - версията, валидна през въпросния период) (17), TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е осигуряване и разпространение на национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставяните програми трябва да е насочен най-вече към качество, многостранност и разнообразие. При планирането на програми за регионалните станции на TV2 трябва да бъде даден приоритет на регионалното значение.
(31)
Както се посочва в Решението на Съда (18), точното определение на мисията за обществена услуга на TV2 е претърпяло промени във времето, но всички определения в различните етапи от разследвания период изискват „качество, многостранност и разнообразие“, които са основните качествени изисквания към възложената на TV2 дейност за обществената услуга.
(32)
По-подробно определение на мисията за обществена услуга може да бъде намерено в устава на TV2. Например в устава са посочени задълженията за излъчване на TV2 що се отнася до изкуството и културата, датското филмово производство, програми за деца, младежи и етнически малцинства. TV2 е длъжен също така да излъчва предупреждения към населението при бедствия и аварии.
(33)
Дейностите на TV2, свързани с предлагането на обществена услуга, се финансират чрез неговия дял от телевизионните лицензионни такси, чрез приходи от реклама и чрез други приходи. Съгласно условията на Закона за радиото и телевизията в сила от 1994 г. (19) цялостната дейност на TV2 се финансира с ресурси, прехвърлени от Фонд TV2 в съответсвие с рамковите бюджети, определени от Министъра на културата, с приходи от продажба на програми и чрез други вноски, субсидии и т.н. Трябва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 е получил своя дял от лицензионните такси и прихода от реклама от специален фонд (Фонд TV2) (20).
(34)
Разпоредбите за излъчване от търговските телевизионни станции извън пределите на една зона са предвидени в глава 5 от Закона за радиото и телевизията. Глава 6 разглежда местните радио- и телевизионни услуги. Основното изискване е получаването на лиценз за излъчване. Програмните изисквания за притежателите на лиценз са предвидени в Изпълнителна заповед № 874 относно европейското съдържание и Изпълнителна заповед № 1349 относно местните радио и телевизия (21). Съгласно тези определения станциите в мрежа, които получават лиценз за местно телевизионно излъчване, трябва да предават местни програми поне един час на ден и да произвеждат значителен дял от своята програма на датски или за датска аудитория. Тъй като TV3, 3 + и първи канал на TVDanmark са излъчвани с британски лиценз, тези правила са приложими само за TVDanmark2.
II.1.3. ТЪРГОВСКИ ДЕЙНОСТИ НА TV2
(35)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 участва в редица търговски дейности, като за тази цел от 1 януари 1997 г. му е предоставено отделно правно основание (22), позволяващо му, освен другото, да използва техническото си оборудване, да учредява нови дружества или да прави капиталови инвестиции в съществуващи дружества. Между 1995 г. и 2002 г. тези дейности включват реклама, продажба на програми, отдаване на антенни мачти, търговия, интернет дейности, препродажба на права за излъчване на спортни събития и др.
(36)
От януари 2001 г. TV2 е длъжен да води отделна счетоводна отчетност за предоставяните от него обществени услуги и за „всички други дейности“, които надхвърлят 5 % от оборота и 3 милиона DKK годишно. Въведено е задължение за осчетоводяване на всички разходи, за ценообразуване на необществените услуги/продукти по пазарна стойност, а прехвърлянето на капитал между предприятията, предоставящи обществена услуга, и останалите следва да се извършва в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и не може да включва ресурси от лицензионни такси (23).
II.2. МЕРКИТЕ
(37)
Между 1995 г. и 2002 г. TV2 получава приходи от лицензионни такси.
(38)
Министърът на културата определя размера на лицензионната такса, дължима от собствениците на радио- и телевизионни приемници за една или повече години наведнъж (24). Телевизионната лицензионна такса се събира от DR, а след това приходите се разпределят между DR и TV2, според решението на Министъра на културата съгласно медийно споразумение с датския парламент.
(39)
Министърът на културата определя правилата за това кога влиза в сила и кога се прекратява задължението за плащане на лицензионни такси, какви са сроковете за плащане и принудително събиране, за таксите за напомняне и др. Върху закъснелите плащания се начислява лихва според закона за лихвите. Събирането на неплатените такси и начисления може да бъде изпълнявано от Hypotekenbank (датска ипотечна банка). Неплатените суми могат например да бъдат удържани от заплатата на съответното лице в съответсвие с правилата за събиране на данъци от физическите лица, съгласно Закона за удържане на данъка при източника.
(40)
До 1997 г. TV2 получава своето финансиране (приходи от реклама и лицензионни такси) чрез Фонд TV2. От 1997 г. TV2 получава своя дял от приходите от лицензионни такси директно от DR.
(41)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходи от реклама от Фонд TV2 (25).
(42)
TV2 получава и 58 милиона DKK от Фонд „Радио“ за нараснала ангажираност в датското филмопроизводство.
(43)
Освен това, когато през 1997 г. Фонд TV2 е закрит, TV2 получава 167 милиона DKK от Фонда за инвестиции в цифровизация на системите си за продукция и 50 милиона DKK за покриване на оперативни разходи.
(44)
TV2 е освободен от плащане на корпоративен данък съгласно Търговския закон. През януари 2001 г. датската държава въвежда механизъм за неутрализиране на ефекта от освобождаването от данъчно облагане на търговските дейности на TV2. TV2 трябва да прехвърли 30 % от годишния излишък от дейностите, които не са свързани с обществената услуга, към дейностите, свързани с предлагането им. Този процент отговаря на стандартния размер на корпоративния данък, който Дания въвежда през 2000 г.
(45)
Държавните заеми финансират първоначалните разходи и оперативния дефицит на TV2 през периода на започване на дейността му. Съгласно първоначалните споразумения за заем TV2 трябва да заплати лихва върху главницата и да погаси изцяло заемите. Въпреки това през целия разследван период TV2 е освободен от плащане на лихви и се ползва от мораториум върху погасяването на заемите. Предимството в резултат от безлихвените и освободени от погасяване първоначален заем и оперативни заеми за разследвания период е 341,8 милиона DKK.
(46)
До края на 1996 г. правителството издава гаранции за заемите от Фонд TV2 с цел финансиране на работата на TV2. При закриването на Фонда размерът на гарантираните заеми е прехвърлен на TV2. Предимството за TV2 в резултат от тази гаранция е 9,8 милиона DKK.
(47)
През разследвания период Дания има достъп до три национални наземни честоти, които са запазени за обществените радио- и телевизионни оператори. Една честота е запазена за TV2, втора за DR и трета за цифрова телевизия.
(48)
TV2 плаща такса за използването на запазената национална честота за излъчване на Националната агенция за информационни технологии и телекомуникации, държавен орган към Министерството на изследванията, технологиите и развитието (26). Размерът на таксата е предвиден в датския финансов закон. През разследвания период TV2 заплаща между 2 и 4 милиона DKK годишно такси за ефирна честота.
(49)
Дания има и честоти само за регионално покритие. През 1997 г. правителството въвежда възможността за свързване на регионалните честоти за постигане на по-голямо покритие (създаване на мрежи). Между 1998 г. и 2001 г. местни търговски телевизионни станции, лицензирани за излъчване в мрежова конфигурация, трябва да заплащат годишна такса на държавата (27). Регионалните услуги на TV2 не са обвързани с плащане на таксата, тъй като тези услуги се излъчват в „блокове“ от националната честота на TV2. Търговската телевизионна станция TVDanmark е единственият оператор, заплатил тази такса за втория си канал. Общият размер на таксите, които операторът заплаща, възлиза на 85,0 милиона DKK.
(50)
Собствениците на колективни антенни инсталации имат задължение да препредават програмите от обществената услуга на TV2 чрез своите инсталации (задължителен пренос).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ И НА ДАНИЯ
(51)
Първоначално след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи различни мнения от заинтересованите страни. Основните точки са обобщени по-долу.
(52)
TVDanmark счита, че предоставянето от страна на държавата на предавателна честота с национално покритие представлява държавна помощ, тъй като държавата се отказва от приход върху този оскъден актив. В най-добрия случай конкурентите има едва 77 % покритие. TVDanmark твърди, че тъй като таксата за участие в мрежа, наложена само върху TVDanmark2 и не върху местните станции на TV2, въпреки че икономически и търговски операторите са в едно и също положение, тя представлява държавна помощ за местните станции на TV2. Според ACT, Antena 3 TV и Telecinco, принципът на ЕО за неутралитет по отношение на средствата за ретранслиране изисква налагането на такса за всякакъв вид мрежа.
(53)
По отношение на освобождаването от корпоративен данък ACT, Antena 3 TV и Telecinco коментират, че задължението на TV2 да прехвърля 30 % от печалбата от търговски си дейности в обществените си дейности не може да се счита за равностойно на плащането на корпоративен данък на държавата, тъй като нарушава конкуренцията на пазара на радио- и телевизионно разпространение.
(54)
Няколко трети страни поддържат мнението, че определението за мисията за обществената услуга на TV2 не е законосъобразно. Те оспорват изпълнението на условията, свързани с преноса на задачи, и условията за пропорционалност. По-специално, TVDanmark твърди, че при изчисляване на свръхкомпенсацията Комисията трябва да вземе предвид ползата за TV2 от освобождаването му от корпоративен данък, неговите безлихвени и безвъзмездни първоначални заеми, държавната гаранция за оперативни заеми и свободното използване на честота на предаване. TVDanmark твърди, че като цяло пазарните колебания в прихода от телевизионна реклама са ограничени и не оправдават натрупването на капитал от страна на TV2.
(55)
Що се отнася до рекламния пазар, TVDanmark твърди, че ценовите практики на TV2 не са позволили на търговските оператори да възстановят обособените си разходи. TVDanmark е трябвало да остойности своите TRP с около 30-40 % под тези на TV2, за да има място на пазара (TRP и GRP на TV2 са по-ценни, защото покритието им е по-добро) (28). Благодарение на уникалната позиция на TV2 по отношение на покритие и програмен бюджет, даден рекламодател винаги би разпределил част от своя бюджет в TV2, така че с определен бюджет да получи максимално въздействие по отношение на броя контакти, обхванатата целева аудитория и/или честота. TVDanmark представи цифри, илюстриращи, че неговата дейност е понесла загуби между 1997 г. и 2002 г., твърдейки, че нелоялната конкуренция на TV2 е възпрепятствала TVDanmark от генериране на достатъчно приходи. TVDanmark предостави и анализ на ценообразуването за телевизионна реклама на датския пазар, изготвен от Copenhagen Economics. Анализът сравнява средни и пределни цени на пазара и заключава, че е имало конкуренция само за остатъчното търсене и че по тази причина всяко сравнение следва да се базира на пределни цени. Освен това TVDanmark предостави информация, сравняваща рекламните цени на TV2 с тези за други видове медии, както и цени в други страни.
(56)
TV3 твърди, че е трябвало да предостави много високи отстъпки за своите рекламни слотове, за да намери място на пазара, тъй като TV2 е предлагал допълнителни пределни отстъпки върху неусвоения бюджет за телевизионна реклама на рекламодателя, ако този бюджет бъде използван за реклама отново в TV2.
(57)
На второ място, след решението си за откриване на официална процедура по разследване Комисията получи и мнението на датските органи. Основните точки са обобщени по-долу.
(58)
Датските органи са счели, че честотите на излъчване за TV2 не могат да се разглеждат като предимство, тъй като местните телевизионни станции също имат запазени за тях честоти на излъчване. Следователно TV2 не е получил специален режим. TV2 е трябвало, както други станции, да плаща такса за използване на честотата.
(59)
Що се отнася до освобождаването от корпоративен данък датските органи са на мнение, че печалбата от търговски дейности е много ограничена и методът, избран да неутрализира ефекта от освобождаването на TV2 от корпоративен данък върху търговските му дейности означава, че то не е извлякло никаква финансова полза от освобождаването.
(60)
Що се отнася до въпроса за пропорционалността датските органи заявяват, че прехвърлянето на 167 милиона DKK от Фонд TV2 е било предназначено за цифровизация на мрежата за радиоразпръскване. Следователно не може да бъде описано като свободен капитал.
(61)
Датските органи заявиха също така, че излишъкът за периода 1995-2002 г. е довел до приемливо ниво на възвръщаемост по отношение на оборота на TV2. Освен това капиталът е бил необходим като буфер в случай на внезапен спад в прихода от реклами и според закона на TV2 не е било позволено да взема заеми, надхвърлящи 4 % от годишния оборот. В допълнение, според датските органи държавата е действала в съответствие с „принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика“, тъй като собственият капитал на TV2 не е надвишил размера, който един типичен пазарен инвеститор би внесъл. Този капитал не е в противоречие с Договора, при условие че е не е използван за кръстосано субсидиране на търговската дейност на TV2.
(62)
Относно поведението на TV2 на рекламния пазар датските органи посочиха, че TV2 последователно е определял цените си, така че да увеличи максимално приходите. Цените са определяни единствено според предлагането и търсенето. Цените са определяни годишно въз основа на прогнозите на рекламния отдел на TV2 за търговския дял на аудиторията (на възраст 21-50 години), програмната схема, икономическите промени и конкурентното положение на пазара. Нито оперативните разходи на TV2, нито размерът на приходите от лицензионни такси са били фактор в прогнозата. Цените на TV2 са били най-високите на датския пазар, следователно не става въпрос за подбиване на цените, което да доведе до по-голяма нужда от държавно финансиране.
(63)
Датските органи предоставиха доклад за конкуренцията на датския пазар на телевизионната реклама, изготвен от RBB Economics. В доклада е направено заключение, че средните нетни цени на TV2 всъщност са по-високи от цените на неговите конкуренти и че разликите в рекламните ставки на TV2 и TVDanmark се обясняват с разликите в относителната им сила по отношение на програмите и способността за привличане на аудитория.
(64)
На трето място, след решението на Съда Комисията покани датските органи да представят техен анализ на последиците от решението по случая.
(65)
Датските органи изпратиха своя коментар и предоставиха също така и мнението на TV2. Основните точки са обобщени по-долу.
(66)
Относно приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. датските органи и TV2 твърдят, че датската държава не е имала влияние върху техния размер, така че те не трябва да се считат за ресурси на държавата. Датските органи не потвърдиха цифрите, изнесени от Комисията, но обясниха, че при изчисленията на приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. е трябвало да бъде отчетен фактът, че част от средствата от Фонд TV2 са използвани за финансиране на регионалните станции на TV2 и че тази част е можела да бъде финансирана единствено от лицензионните такси. Въпреки това датските органи твърдят, че при всички случаи приходите от реклама трябва да бъдат взети предвид при изчисляването на нетните разходи за възложената мисията за обществена услуга и че представляват приход, генериран от дейности, свързани с предлагането на обществена услуга.
(67)
Датските органи и TV2 се позовават и на решението на Съда като доказателство, че са спазени условията на решението по дело Altmark от 24 юли 2003 г. (29) Те припомнят, че както при дело Bupa (30), обстоятелствата по дело TV2 са налице преди датата на решението по дело Altmark. Те поддържат становището, че когато се прилагат критериите по делото Altmark, характерът и целта на критериите трябва да бъдат спазени, така че да бъдат взети предвид фактите по конкретния случай. Според тях от решението следва, че единственото изискване, което Съдът е наложил на датската държава е, че тя трябва, по същество, да спази условията, постановени в решението по дело Altmark.
(68)
По-конкретно датските органи и TV2 поддържат становището, че процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, е била прозрачна и е отговаряла на изискванията на втория критерий по делото Altmark, поне по същество, и според тях в контекста на решението на Съда това е достатъчно. Те считат, че третият критерий също е спазен доколкото на TV2 е имал правото да задържи приемлива печалба. Що се отнася до четвъртото условие по делото Altmark, те подчертават сериозния контрол, прилаган спрямо TV2, и твърдят, че делото BUPA и решението на Съда подкрепят тяхното твърдение, че в този конкретен случай тестът следва да е по-облекчен или да бъде изпълнен само по същество. Като цитират делото Chronopost (31), те посочват и че на практика не е възможно TV2 да бъде сравнен с едно типично добре управлявано предприятие. В допълнение датските органи потвърдиха своето мнение, че съгласно теста за инвеститор в условията на пазарна икономика компенсацията трябва да бъде одобрена.
(69)
По-нататък датските органи и TV2 твърдят, че държавната помощ трябва да бъде обявена за съвместима. Те обясняват процеса, довел до натрупване на капитал в TV2, и посочват различните причини, поради които този капитал е бил необходим на TV2, за да изпълни задачите си по обществената услуга.
(70)
След решението на Съда някои трети страни също предоставиха мнения. По същество те твърдят, че не трябва да бъде постановено, че са изпълнени условията по делото Altmark, по-специално, защото икономическите доклади, на които се позовава Съдът, са недостатъчни да докажат, че вторият и четвъртият критерии са изпълнени. Те са на мнение и че Комисията трябва да отстоява своето заключение в отмененото решение за възстановяване, т.е. че помощта не е съвместима.
IV. ОЦЕНКА НА МЕРКИТЕ
IV.1. ДЪРЖАВНА ПОМОЩ ПО СМИСЪЛА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
(71)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че: „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(72)
Комисията трябва да прецени дали описаните по-горе мерки представляват държавна помощ по смисъла член 107, параграф 1 от ДФЕС.
IV.1.1. ДЪРЖАВНИ РЕСУРСИ И ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТГОВОРНОСТ
(73)
Комисията трябва да прецени дали въпросните мерките, включват държавни ресурси.
(74)
Що се отнася до лицензионната такса Комисията взема под внимание съображенията на Съда в неговото решение (32). По-конкретно сумата е определена от датските органи; задължението за плащане на лицензионната такса не произтича от договорните взаимоотношения между TV2 и лицето, дължащо плащането, но само поради факта, че притежава телевизионен или радиоприемник; където е необходими, лицензионната такса се събира в съответствие с режима за събиране на данъци от физическите лица; и, накрая, датските органи са тези, които определят дела на TV2 от приходите от лицензионни такси. Съдът заключава, че ресурсите от лицензионни такси са на разположение и под контрола на датските органи и следователно представляват държавни ресурси.
(75)
Що се отнася до приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. в своето решение Съдът посочва, че лицензионната такса и приходите от реклама са различни по характер (33).
(76)
В своето решение Съдът постановява, (34) че Комисията не е посочила достатъчно причини защо приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. трябва да бъдат счетени за държавни ресурси.
(77)
В контекста на решението по дело PreussenElektra (35) Комисията следва да докаже, че приходите от реклама за 1995 г. и 1996 г. могат да бъдат класифицирани като държавни ресурси. За целта тя трябва да прецени дали тези приходи са били под контрола на датската държава.
(78)
В тази връзка, за да реши дали приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г.представлява държавни ресурси, Комисията взема под внимание следните фактори.
(79)
През 1995 г. и 1996 г. TV2 получава приходите от реклама от Фонд TV2, който от своя страна получава приходите от реклама от TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame е отделно отделна държавна структура, независима от TV2. Дружеството е създадено като посредник за продажбата на реклами по TV2 на търговска основа (36). TV2 Reklame е в договорни взаимоотношения със своите клиенти рекламодатели.
(81)
Няма задължение за прехвърляне на приходи от TV2 Reklame към Фонд TV2. Вместо това прехвърлянето е по решение на датската държава (37). Министърът на културата решава каква част от печалбата на TV2 Reklame следва да бъде прехвърлена във Фонд TV2. Решението е взето за една или повече години наведнъж с одобрението на датския парламент (Комисията по финанси). Министърът на културата е можел да реши непрехвърлената печалба да бъде използвана за погасяване на издадената по-рано държавна гаранция за TV2 Reklame или за културни цели.
(82)
На практика през 1995 г. и 1996 г. пълният размер на печалбата на TV2 Reklame е прехвърлен във Фонд TV2.
(83)
Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Фондът TV2 е създаден с цел осигуряване на доходи на TV2 от ресурсите на лицензионните такси и от приходи от реклама. Управляван е от бордът на директорите на TV2.
(84)
Няма задължение за прехвърляне на средства от Фонд TV2 Reklame към TV2 всяка година. По-скоро прехвърлянето на средства към TV2 е по решение на датската държава. Тъй като по закон Фонд TV2 е длъжен да прехвърля средства към TV2 в съответствие с рамковите бюджети, определяни от Министъра на културата (38).
(85)
На практика през 1995 г. и 1996 г.TV2 не получава целите приходи от реклама от Фонд TV2.
(86)
Освен това в счетоводните отчети на Фонд TV2 не се прави разлика между приходи от реклама и ресурси от лицензионни такси. Приходите, които не са прехвърляни към TV2 се натрупват във Фонд TV2. След закриването на Фонд TV2 приходите са прехвърлени на TV2.
(87)
Според TV2 и датските органи приходите от реклама принадлежат на TV2 и по закон TV2 има право върху тях. Те се позовават на писмо от Министъра на правосъдието от 22 ноември 2003 г., в което се посочва, че ресурсите от Фонд TV2 мога да се използват единствено за покриване на дейностите на TV2. Следователно, според TV2 и датските органи, в крайна сметка е налице правно задължение за прехвърляне на приходите от реклама от Фонд TV2 към TV2. Въпреки това, както е посочено по-горе, по закон няма задължение за прехвърляне на целите приходи от реклама на TV2 и е трябвало Министърът да вземе конкретно решение за това дали да бъдат прехвърлени средства на TV2 и, ако е така, в какъв размер.
(88)
Що се отнася до TV2 трябва да се добави, че операторът не е имал договорни взаимоотношения с рекламодателите, както и влияние върху рекламните дейности (39). Датското правителство потвърждава, че очакваните приходи от реклама за предстоящата година са определени независимо от TV2.
(89)
Въз основа на информацията по-горе Комисията счита, че Министърът е имал контрол върху средствата в TV2 Reklame и Фонд TV2. По-специално, Комисията отбелязва, че: i) датската държава е тази, която е решила дали част от или целите приходи от реклама да бъдат прехвърлени във Фонд TV2 и TV2; ii) през 1995 г. и 1996 г. TV2 не получава целите приходи от реклама, и iii) непрехвърлените приходи от реклама са натрупани във Фонд TV2, където на практика те са смесени с лицензионните такси.
(90)
По тези причини Комисията счита, че в този конкретен случай приходите от реклами за 1995 г. и 1996 г., които не са били прехвърлени на TV2 чрез TV2 Reklame и Фонд TV2, представляват държавни ресурси.
(91)
Но дори приходите от реклами да не бяха квалифицирани като държавни ресурси (quod non), това нямаше да бъде от значение за размера на държавната помощ, която би могла да бъде счетена за съвместима. В съответсвие с постоянната практика на Комисията и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (40), приходите от дейност по обществената услуга като приходи от реклама трябва да се отчитат при изчисляване на нетните разходи за обществената услуга, което означава, че тези приходи, дори и ако не се считат за държавни ресурси, намаляват нуждата от публично финансиране. Датските органи споделят това мнение (41).
(92)
Специалното прехвърляне на средства към TV2 от Фонд „Радио“ включва приходите от лицензионни такси, които са предоставени на TV2 след решение на държавата. Същото важи и за специалното прехвърляне от Фонд TV2 след неговото закриване, тъй като въпреки факта, че датската държава е упражнявала контрол върху Фонд TV2, както бе споменато по-рано, средствата от Фонд TV2 са предоставени на TV2 с решение на държавата. Щом тези ресурси остават под обществен контрол те трябва да се считат за държавни ресурси. И тъй като приходите от реклама се считат за държавни ресурси, а решението за прехвърлянето им в TV2 при закриването на Фонда е взето от държавата, твърдението на датските органи, че общата сума, прехвърлена на TV2 при закриването на Фонд TV2, е получена изключително от приходи от реклама, не променя това заключение.
(93)
Що се отнася до държавните мерки Комисията счита, че освобождаването от корпоративен данък представлява използване на публични ресурси, тъй като горепосочените данъчни приходи са равностойни на потреблението на държавни ресурси под формата на данъчни разходи (42).
(94)
Предоставените на TV2 безлихвени и безвъзмездни заеми са пряко осигурени от държавата и разпределени от държавния бюджет. Като се отказва от лихвата и погасяването на тези заеми датската държава се отказва от приход и следователно тези средства представляват държавни ресурси. Освен това самата датска държава гарантира оперативните заеми. Ползата от държавна гаранция е, че рискът, свързан с гаранцията, се поема от държавата. Фактът, че държавата поема риска нормално би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия. Когато държавата се отказва от премията, е налице предимство за TV2 и изтичане на ресурси от държавата (43).
(95)
Освен това държавата е запазила национална честота на излъчване за TV2, за което TV2 заплаща такса честота на определен държавен орган. Годишната такса, която TV2 плаща през разследвания период, варира от 2 милиона DKK и 4 милиона DKK.
(96)
Поради липса на база за сравнение за таксата, платена за национална честота, тя може да бъде сравнена само с таксата, платена за разрешение за достигане до по-голям дял от населението чрез мрежова конфигурация. Таксата за честота, платена от TV2 за национално покритие, е значително по-ниска от таксата за мрежа, наложена на TVDanmark, която варира от 5 милиона DKK през 1997 г. до 30 милиона DKK през 2001 г. въпреки че чрез мрежата си от регионални честоти TVDanmark постига само 77 % покритие. Така TV2 успява да достигне до по-голям дял от датското население на по-ниска цена.
(97)
Затова Комисията счита, че таксата за честота не отразява пазарните условия и без да поиска пазарната цена на актива държавата се е отказала от приходи, които би следвало да постъпят в държавния бюджет.
(98)
От друга страна, TV2 не е длъжен да плаща такса мрежа, тъй като не излъчва посредством конфигурация от местни честоти, така че да създаде национална мрежа. Тъй като държавата не е упълномощена няма право да събира тази такса от TV2, тя не се отказва от приходи и следователно в този случай не са намесени държавни ресурси.
(99)
По същия начин, Комисията не може да установи никакъв елемент на държавни ресурси в законовото задължение на собствениците на колективни антенни инсталации да препредават програмите от обществената услуга чрез тези инсталации (задължителен пренос), тъй като държавата нито се отказва от някакъв приход, нито прехвърля активно средства към тези оператори. Това правило за достъп не поставя TV2 в по-благоприятно финансово положение от държавни ресурси (44).
(100)
Всички гореспоменати мерки са свързани с датската държава, тъй като, както е описано по-горе, по един или друг начин те включват решение на датската държава.
IV.1.2. СЕЛЕКТИВНО ПРЕДИМСТВО И НАРУШАВАНЕ НА КОНКУРЕНЦИЯТА
(101)
Комисията счита, че приходите от лицензионни такси, прехвърлянето на средства от Фонд TV2 (включително приходи от реклама за 1995 г. и 1996 г.) и Фонд „Радио“, освобождаването от корпоративен данък, безлихвените и безвъзмездни заеми, заедно с достъпа до национална честота при благоприятни условия са дали на TV2 икономическо и финансово предимство, облекчавайки оперативните разходи, които той иначе би трябвало да поеме със своя бюджет. Освен това конкурентите на TV2 не са получили същите средства.
(102)
Въпреки това държавните мерки, компенсиращи нетните допълнителни разходи от общ икономически интерес (SGEI), не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато са изпълнени четирите условия, постановени от Съда на Европейските общности по делото Altmark (45):
-
първо, предприятието получател трябва действително да има задължения за предоставянето на обществена услуга и тези задължения трябва да са ясно дефинирани;
-
второ, параметрите въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
-
трето, компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на тези задължения;
-
четвърто, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с обществена услуга, не е избрано с процедура за възлагане на обществена поръчка, необходимото равнище на компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията.
(103)
Както ще бъде описано по-подробно в раздела от настоящото решение относно съвместимостта на мерките (съображение 160 и следващите от настоящото решение), от решението на Съда следва, че е изпълнено първото условие по делото Altmark.
(104)
Що се отнася до втория критерий по делото Altmark, където параметрите, използвани за изчисляване на компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин, Комисията трябва да прецени законовите и икономическите условия, при които през разследвания период са определяни приходите от лицензионни такси, дължими на TV2. В тази връзка Комисията отбелязва, че процедурата е следната.
(105)
Съгласно точки 29 и 30 от писмото на датските органи от 24 март 2003 г. в действащия през разглеждания период Закон за радиото и телевизията (46) е посочен начинът на финансиране на станция TV2 като цяло (ресурси от лицензионни такси, приходи от реклама и други източници на приходи), а на Министъра на културата е възложена отговорността за определяне на дела от лицензионните такси за на TV2 и DR, а от там и на размера на компенсацията, която да бъде предоставена на TV2. Следва да се отбележи, че за 1995 г. и 1996 г. TV2 получава своя дял от лицензионната такса от Фонд TV2.
(106)
В съответсвие с установената практика, размерът на компенсацията е определен от Министъра на обсъждане с комисията по финанси на датския парламент в рамките на медийно споразумение, сключено с мнозинство от представените в парламента политически партии. Във въпросния момент са налице 3 медийни споразумения: медийното споразумение за периода 1994-1997 г., сключено на 16 септември 1993 г., медийното споразумение за периода 1997-2000 г., сключено на 10 май 1996 г., и медийното споразумение за периода 2001-2004 г., сключено на 28 март 2000 г.
(107)
Така приходите от лицензионни такси са фиксирани за сравнително дълго време. През разследвания период предоставената на TV2 компенсация не е била предмет на последващо разглеждане, дори когато приходите на TV2 намаляват. Например въпреки че през 1999 г. приходите от реклами на TV2 претърпяват значителен спад, компенсацията не е променена така че да отрази този факт.
(108)
Според датските органи компенсацията е определена чрез индексиране на цените и заплатите в бюджета и счетоводните отчети на TV2 и чрез икономически анализи.
(109)
През 1995 г. и 1996 г. са направени задълбочени икономически анализи от KPMG, одиторска фирма. За доклада за 1999 г. KPMG е подпомогната от допълнителна група, състояща се от представители на водещи участници в пазара, включително конкуренти на TV2. Особено внимание е отделено на информацията за потенциалния приход от източници, различни от лицензионната такса като приходите от реклама.
(110)
В точки 164 и 165 от тяхното писмо от 24 март 2003 г. датските органи посочват, че консултантските проучвания на KPMG, предназначени да прогнозират вероятната тенденция в рекламния оборот на датския рекламен пазар и източниците на приходи на TV2, и да определят свързаните с тези прогнози, несигурности са изготвени с цел датското правителство и парламент да получат по-добра основа за определяне и разпределяне на приходите от лицензионни такси при преговорите върху медийната политика.
(111)
Според датските органи документите, използвани за определяне на компенсацията, са били обществено достъпни. Медийните споразумения са публикувани с прессъобщения и в официалните протоколи от работата на парламента (Folketingstidende). Законодателството, прилагано към медийните споразумения, е публикувано в датския държавен вестник (Lovtidende). Финансовите отчети на TV2 също са публикувани, заедно с гореспоменатите икономически анализи.
(112)
В контекста на решението на Съда Комисията трябва да прецени дали, предвид описаната по-горе процедура, може да бъде заключено, че е изпълнен вторият критерий от делото Altmark.
(113)
От една страна Комисията взема под внимание факта, че в своето решение (47), Съдът постановява, че: „… горната процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, платими на TV2, може да бъде счетена за обективна и прозрачна, като се има предвид по-специално че в нея участва Датският парламент, че е базирана на икономически анализи, изготвени от одиторска фирма със съдействието на допълнителна група експерти, включваща конкуренти на TV2, и че тези анализи са публикувани, както и годишните финансови отчети на TV2. Следователно не може да се изключи, че един сериозен анализ на тази процедура може да доведе до заключението, че още преди условията по дело Altmark да бъдат постановени от Съда на ЕО Кралство Дания е изпълнило второто от тези условия по същество“. Съдът постанови също че: „размерът на прихода от лицензионни такси, дължими на TV2, е изчислен въз основа на конкретното предположение, че TV2 ще продължи да се ползва от тези други държавни мерки“ (48) (т.е. освобождаване от данъчно облагане и др.).
(114)
Комисията счита, че участието на датския парламент в процеса за определяне на лицензионната такса осигурява определена степен на прозрачност и обективност. Още повече че медийните споразумения, определящи размера на ресурсите от лицензионни такси, които трябва да бъдат разпределени на TV2, са сключени предварително за няколко години и след това компенсацията за TV2 никога не е коригирана през разглеждания период.
(115)
Въпреки това икономическите доклади, изготвени от KPMG, дават прогнози само за размера на приходите от реклама на TV2 (т.е. приходната страна). В тях не се споменава нищо са разходната страна при изчисляване на компенсацията и Комисията остава с впечатлението, че медийните споразумения са въз основа единствено на индексиране на разходите на TV2 от предишните години. Всъщност датските органи твърдят, че компенсацията е определена въз основа на индексиране на цените и заплатите в бюджетите и отчетите на TV2 и въз основа на икономическите анализи, които оценяват само приходната страна, а не разглеждат периода, обхвана от медийното споразумение, сключено 16 септември 1993 г.
(116)
В допълнение, няма индикация за параметрите, които да бъдат използвани при изчисляване на компенсацията. Размерът на компенсацията е определен предварително, но вторият критерий по делото Altmark изисква самите параметри, използвани за изчисляване на компенсацията, да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин.
(117)
В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен. В контекста на казаното по-горе Комисията счита, че вторият критерий по делото Altmark не е изпълнен.
(118)
Съгласно четвъртия критерий по делото Altmark: „доставчикът на обществена услуга трябва да бъде избран според процедура за възлагане на обществена поръчка или необходимото равнище на компенсация [трябва да] бъде определено въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие, така че да може да изпълни тези задължения, като се вземат предвид съответните приходи и приемлива печалба за изпълнението на задълженията“.
(119)
В настоящия случай доставчикът на обществена услуга TV2 не е избран след процедура за възлагане на обществена поръчка. Следователно Комисията трябва да прецени дали равнището на компенсация е определено въз основа на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задълженията, свързани с обществена услуга.
(120)
Икономическите и правните условия, в които е определена компенсацията за TV2, са описани по-горе. В контекста на решението на Съда и предвид неговата констатация, че използваната от Кралство Дания процедура за определяне размера на приходите от лицензионни такси, дължими на TV2 между 1995 г. и 2002 г. включва, inter alia, икономически анализи, изготвени със съдействието на конкурентите на TV2, когато прави оценка дали разходите на TV2 са били съпоставени с тези на един типичен добре управляван оператор, Комисията трябва да вземе под особено внимание докладите на KPMG от 1995 г. и 1999 г.
(121)
В докладите на KPMG са разгледани различни сценарии за това как би могъл да се развие рекламният пазар през периодите на съответните лицензионни такси. В докладите не се съдържа информация за TV2 като такъв (например за финансовото му положение или оперативните му разходи); в тях е показано как могат да се развият приходите от реклама и каква част от общият рекламен пазар може да донесе до приходи за TV2. Като предвиждат най-вероятните промени в рекламният оборот на датския рекламен пазар и посочат несигурностите, свързани с тези прогнози, докладите са част от процедурата, използвана от датските органи за определяне на лицензионната такса, която да бъде предоставена на TV2.
(122)
Докладите на KPMG не оценяват разходите на TV2 или разходите на други оператори, ограничавайки се до разглеждане на тенденциите на рекламния пазар и до дела на приходите от реклама на TV2. Трябва да се отбележи и, че в докладите не са включени първите години от разследвания период, обхванат от медийното споразумение от 1993 г.
(123)
В известна степен конкурентите са участвали в изготвянето на тези доклади. В доклада от 1995 г. е посочено, че са участвали „много заинтересовани страни“, но от доклада не става ясно кои са те. В доклада на KPMG от 1999 г. е спомената допълнителна група експерти, в която наистина участват конкуренти на TV2. Въпреки това фактът, че тези икономически доклади до някаква степен са изготвени с помощта на конкуренти на TV2, не доказва само по себе си, че е направен анализ на разходите на конкурентите.
(124)
С други думи докладите не включват анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие при изпълнението на задължения, свързани с обществена услуга, а вместо това разглеждат по-общия въпрос за перспективите на рекламния пазар, както и за размера на бъдещите приходи от реклама на TV2. Трябва да се добави също така, че цените на рекламния пазар се определят от различни фактори като например дялове от аудиторията, а не само въз основа на разходите.
(125)
Датските органи и TV2 изтъкват също така правни и фактически аргументи във връзка с четвъртото условие по делото Altmark.
(126)
Първо, Дания цитира делото Bupa, твърдейки, че четвъртото условие Altmark не се прилага задължително или поне Комисията, в контекста на решението на Съда, трябва само да преценява дали условието е изпълнено по същество. Комисията счита, че ситуацията по делото BUPA е доста специфична, защото за разлика от другите сектори, предлагащи обществена услуга, въпросната схема за предоставяне на здравни услуги не е свързана с разходите, а се базира на рисковите профили на клиентите. Така че в този случай операторът не е имал възможност да подобри ефикасността чрез разходите си. Що се отнася до обществените радио- и телевизионни оператори, обаче, компенсацията може да бъде изчислена въз основа на разходи и приходи.
(127)
Второ, като се позовава на делото Chronopost (49) Дания твърди, че един доставчик на обществена услуга като TV2 не може да бъде сравняван с частен оператор. Все пак Комисията счита, че за разлика от разглеждания в делото Chronopost въпрос за разпределяне на разходите в контекста на оценка за съвместимост, същността на четвъртия критерий по делото Altmark е именно, че при липса на тръжна процедура разходите за предоставяната обществена услуга трябва да се съпоставят с тези на едно типично, добре управлявано и разполагащо с подходящи производствени средства предприятие.
(128)
Освен това Дания твърди, че Националната сметна палата (Rigsrevision) е провеждала финансови и управленски одити на счетоводните отчети на TV2 като част от рутинните си оценки на TV2 и че са извършвани рутинни проверки, включително и на ефективността. Въпреки това Комисията не счита, че фактът, че счетоводните отчети на TV2 са внесени за одобрение от Министъра на културата, е достатъчно доказателство, че разходите на TV2 са такива на едно добре управлявано предприятие. Освен това, не е ясно дали, при положение че преди да бъде определена компенсацията не е направен анализ на разходите, последващи проверки могат да са от значение за изпълнението на четвъртия критерий.
(129)
Датските органи посочват специално доклада от 2000 г. на Датската национална сметна палата, в който промяната на продуктивността на TV2 е до известна степен сравнена с тази на DR и определени чуждестранни обществени радио- и телевизионни оператори (British Broadcasting Corporation „BBC“, Sveriges Television „SVT“ и Norsk Riksringkastning „NRK“). В доклада Националната сметна палата установява, че и DR и TV2 са подобрили продуктивността си между 1990 г. и 1999 г. DR намалява повече почасовите си разходи за първо излъчване в сравнение с TV2, но през 1999 г. тези разходи са все още 53 % по-високи от тези на TV2. Общите почасови разходи за излъчване на DR през 1999 г. са приблизително 29 % по-високи от тези на TV2. Националната сметна палата установява също така, че подобрената продуктивност на DR и TV2 са по-голяма или равна на увеличената продуктивност на другите три обществени радио- и телевизионни оператори.
(130)
И все пак този доклад не е достатъчно доказателство за изпълнение на четвъртото условие.
(131)
Всъщност докладът е изготвен след медийните споразумения, които определят размера на компенсацията, и затова в него не е посочено, че компенсацията е била определена въз основа на разходите, които би направило едно типично предприятие при изпълнение на своята мисия за обществена услуга.
(132)
Освен това в доклада е направено сравнение с други обществени радио- и телевизионни оператори и затова не е разгледан въпроса за разходите на един „типичен“ оператор. Например, в доклада не е установено, че разходите на DR, който няма право да генерира приход чрез реклама и чието равнище на компенсация е определено съгласно същото медийно споразумение, както при TV2, са разходи на едно типично предприятие. Ето защо от сравнението с разходите на DR е невъзможно да бъдат направени заключения що се отнася до изпълнението на четвъртия критерий по делото Altmark.
(133)
Що се отнася до сравнението с чуждестранните радио- и телевизионни оператори в доклада е сравнена само промяната в продуктивността на TV2 спрямо един от другите радио- и телевизионни оператори, но не се споменава нищо за нивото на ефективност като такова, а от там и за самите разходи. По-специално, по-слабото увеличение на продуктивността може да се дължи на много фактори, например по-висока ефективност в началото на периода или невъзможност на радио- и телевизионния оператор да увеличи времето за излъчване. Например, в точка 51 от доклада се казва, че: „През въпросния период BBC и SVT отбелязват почти идентично увеличение на разходите, реално с приблизително 50 %, докато разходите на NRK се увеличават реално с приблизително 60 %. Както бе споменато по-горе, разходите на DR се увеличават реално с 23 %, а на TV2 с 63 %. Тъй като, както вече беше казано, времето за излъчване на SVT и BBC не нараства толкова колкото на другите радио- и телевизионни оператори, това увеличение на разходите означава, че SVT и BBC не са подобрили своята продуктивност по същия начин като другите трима радио- и телевизионни оператори“.
(134)
Комисията отбелязва и че в точка 50 от доклада се казва, че: „Тъй като Националната сметна палата не е проверила по-подробно счетоводните отчети на чуждестранните радио- и телевизионни оператори, може би съществуват разлики в дейностите на тези радио- и телевизионни оператори и в методите на изчисление, използвани за отделните счетоводни позиции. Това означава, че използваните разходи и произтичащите от тях разходи за единица продукция не принадлежат задължително към едни и същи дейности и не са задължително изчислени по едни и същи счетоводни принципи. В резултат на това нивата на разходи за единица продукция не могат да бъдат сравнение еднозначно. Тъй като целта на включването на чуждестранни радио- и телевизионни оператори е по-скоро да се сравни „промяната“ в продуктивността, а не нивото на продуктивност като такова, Националната сметна палата счита, че въпреки това данните от чуждестранните радио- и телевизионни оператори, в текущата си форма, могат да послужат като приемлив индикатор за промяна“. В точка 53 от доклада се посочва и че: „Националната сметна палата не е проучила по-подробно причините за горните промени, тъй като, както беше казано по-горе, промяната в посочените разходи за единица продукция зависи от предлаганите от радио- и телевизионните оператори програми, и защото анализът предполага, че при всички случаи качеството остава непроменено. Тъй като това представлява непосредствена трудност що се отнася до правенето на сравнения между въпросните обществени радио- и телевизионни оператори, заключенията от анализа трябва да се тълкуват с известна предпазливост. В тази връзка министерството на културата е заявило, че приема описаните промени в разходите за единица продукция и че сравнението на разходите за единица продукция на DR, TV2 и чуждестранните обществени радио- и телевизионни оператори трябва да се тълкува с известна предпазливост“.
(135)
Поради гореизложените причини Комисията счита, че в доклада не е посочено, че разходите на TV2 са такива, каквито би направило едно типично добре управлявано предприятие при изпълнение на възложените му мисиите за обществена услуга.
(136)
В заключение, с оглед на казаното по-горе, Комисията счита, че четвъртият критерий по Altmark не е изпълнен и тъй като тези критерии са кумулативни, предоставената на TV2 компенсация не удовлетворява условията, постановени от Съда в решението по делото Altmark. При всички случаи, както ще бъде посочено по-долу, Комисията намира, че компенсацията може да се счита за съвместима с вътрешния пазар.
(137)
Комисията също така трябва да прецени дали въпросните мерки биха могли да покрият „критерия за инвестиции в условията на пазарна икономика“ („критерий за MEIP“). Датските органи и TV2 твърдят, че мерките не представляват държавна помощ, тъй като не са изпълнени условията на критерия за MEIP. По-специално, те поддържат становището, че съгласно критерият за MEIP е напълно оправдано излишъкът да остане при TV2 с цел натрупване на капитал.
(138)
В този смисъл на първо място трябва да се отбележи, че въпросът дали мерките са основателни съгласно критерият за MEIP не е равнозначен с въпроса дали те могат да се считат за необходими за изпълнението на дейности по обществената услуга (в.ж оценката за съвместимост по-долу), тъй като фактът, че TV2 е трябвало задължително да разполага с определено ниво резерв и капитал за изпълнение на своите дейности по обществената услуга не означава, че един частен инвеститор би внесъл средства в дружеството и не би се стремил към възвращаемост.
(139)
Комисията, в съответсвие с установената съдебна практика, трябва да определи дали при подобни обстоятелства от един частен инвеститор с мащаб, съпоставим с органите, управляващи публичния сектор, може да се очаква да бъде склонен да направи капиталови инжекции от такъв порядък (50). Въпреки че в сравнение с публичния инвеститор поведението на един частен инвеститор не трябва да бъде поведение на обикновен инвеститор, който инвестира капитал с оглед реализиране на печалба в относително краткосрочен план, а да бъде най-малко поведението на частно холдингово дружество или на група от частни предприятия, осъществяващи структурна политика и водени от перспективата за рентабилност в дългосрочен план.
(140)
Освен това, според утвърдената съдебна практика, критерият за MEIP трябва да се прилага в момента на вземане на решението, а не впоследствие (51).
(141)
В този случай, тъй като Дания е единственият вложител в TV2, тя е първият и последният кредитор, чийто разходи трябва да бъдат възстановени в случай на фалит на дружеството. Така от инвеститорска гледната точка датската държава би могла да се стреми към възвръщаемост на своята инвестиция чрез искане да ѝ бъдат възстановени разходите или под формата на лихва върху заем, или на връщане на дял от капитала.
(142)
Комисията отбелязва, че през въпросния период Дания се е отказала от правото си на лихва върху заемите и разрешава мораториум върху погасяването им. Нещо повече, датската държава не е поискала някакво възнаграждение от натрупания в TV2 капитал. Следователно датската държава не е потърсила съответната възвръщаемост на своята инвестиция, както нормално би направил всеки кредитор или собственик на дружество.
(143)
Освен това датските органи не са предоставили никакви валидни аргументи, обясняващи защо от стратегическа гледна точка би имало смисъл да бъде реинвестиран излишъка в TV2 вместо да бъде поискано възнаграждение под формата на лихва или дивиденти. Нормално един инвеститор би взел такова решение, само ако мисли, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция.
(144)
В настоящия случай не е установено наличие на бизнес план или ясна цялостна бизнес стратегия, които да подсказват, че случаят е бил такъв. Както няма и други индикации, че TV2 е планирал да развие своята дейност за произвеждане на такава добавена стойност. По този начин Комисията не се опитва да използва формалистични аргументи, за да опровергае аргумента на датските органи за критерия за MEIP, а единствено да прецени дали инвеститорът в условията на пазарна икономика би решил да остави средствата в TV2 въз основа на информацията, с която разполага в момента на вземане на решението си. И все пак, като взема предвид, че наличната информация към момента, в който средствата са оставени в TV2 (52), и като оставя настрана всякакви съображения относно дейностите по обществената услуга на TV2, които един частен инвеститор би взел предвид, Комисията счита, че не са били налице нито бизнес план, нито инвестиционен проект или някакъв друг елемент, въз основа на който един рационално мислещ частен инвеститор би преценил, че реинвестицията ще увеличи стойността на първоначалната му инвестиция и затова ще реши да остави парите в TV2 вместо да поиска някакъв вид възнаграждение.
(145)
Освен това датските органи използват възвръщаемостта на оборота като критерий за сравнение, за да покажат, че са действали като частен инвеститор при реинвестирането на средства в TV2. Въпреки това в настоящия случай, трябва да бъде подчертано, че датското правителство вече действа като орган, финансиращ TV2, и като такъв му осигурява значителни средства за покриване на оперативните му разходи. Размерът на тези средства има пряк ефект върху резултатите, които TV2 може да генерира. На практика това съотношение може да бъде подкрепено само с увеличаване на размера на държавно финансиране. И все пак, тъй като обикновено излишното финансиране също води до неефективност, а от там и до по-голямо изтичане на държавни ресурси, съвсем не е сигурно, че увеличеното финансиране осигурява съответно подобряване на резултатите.
(146)
Следователно не може да се твърди, че датските органи са действали като инвеститор в условията на пазарна икономика. Въпреки това Комисията намира, че компенсацията може да бъде счетена за съвместима, както ще бъде обяснено подробно по-долу. Както вече беше споменато, въпросът относно критерия за MEIP е различен от въпроса дали датската държава основателно е позволила на TV2 задържи излишъка, така че да натрупа капитала, необходим му за изпълнението на неговите задачи за обществена услуга.
(147)
В заключение Комисията счита, че през разследвания период TV2 се е възползвал от мерките. На телевизионния пазар TV2 се конкурира с други оператори, които не са получили същото предимство. Следователно мерките трябва да се считат за селективни и нарушаващи конкуренцията по смисъла на член 107, параграф 1от ДФЕС.
IV.1.3. ВЪЗДЕЙСТВИЕ ВЪРХУ ТЪРГОВИЯТА
(148)
Държавните мерки са предмет на член 107, параграф 1 от ДФЕС, доколкото засягат търговията между държавите-членки. Това е така винаги, когато съответните дейности са предмет на търговия в рамките на Общността.
(149)
Европейският съд е разработил широко тълкуване на това понятие. В установената съдебна практика, когато помощта засилва позицията на едно предприятие в сравнение с други предприятия, конкуриращи се в търговията в рамките на Общността, тези предприятия трябва да бъдат разглеждани като засегнати от помощта (53). Фактът, че въпросното предприятие не извършва експортна дейност, не изключва възможността да бъде засегната търговията. Когато една държава-членка предоставя помощ на дадено предприятие, неговата дейност на местна територия може да бъде подпомогната или дори повишена благодарение на помощта, което от своя страна намалява възможностите за други предприятия да се установят на пазара. В следствие на това помощта дава възможност на получателя да си запази пазарен дял, който в противен случай би бил зает от конкуренти от други държави-членки (54).
(150)
В параграф 18 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, позовавайки се на съдебната практика на Съда, Комисията заявява, че „По принцип може да се счита, че държавното финансиране на обществените радио- и телевизионни оператори засяга търговията между държавите-членки. Очевидно е, че такъв е случаят при придобиването и продажбата на програмни права, които често се извършват на международно равнище. Също така рекламната дейност в случая на обществените радио- и телевизионни оператори, които имат право да продават рекламно пространство, има трансграничен ефект, особено в хомогенните езикови области, които се разпростират отвъд националните граници. Освен това структурата на собственост на търговските радио- и телевизионни оператори може да се разпростира в повече от една държава-членка.“
(151)
В дадения случай Комисията отбелязва, че TV2 работи на международния пазар и обменя телевизионни програми (55). Той е в пряка конкуренция с търговски радио- и телевизионни оператори, които работят на международния радио- и телевизионен пазар и имат международна структура на собственост. Предоставените на TV2 финансови ресурси му дават конкурентно предимство по отношение на закупуването на телевизионни права и инвестирането в програми, които в последствие биха могли да бъдат продадени. Освен това мерките за помощ поставят TV2 в благоприятна позиция в сравнение с конкурентите му в Европейския съюз, като намалява техните възможности за установяване в Дания.
(152)
Следователно Комисията прави заключение, че мерките, предоставени на TV2, са оказали въздействие върху търговията между държавите-членки по смисъла на члрн 107, праграф 1 от ДФЕС.
IV.1.4. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(153)
Тъй като са изпълнени всички условия на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията прави заключение, че гореописаните мерки в полза на TV2 се определят като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(154)
Тъй като TV2 започва радио- и телевизионно разпространение през 1989 г., всичките мерки за TV2 са били взети след присъединяването на Дания към Европейския съюз. В следствие на това мерките, включително ресурсите за таксата за лиценз, представляват по-скоро нова държавна помощ, отколкото съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
IV.2. СЪВМЕСТИМОСТ НА ДЪРЖАВНАТА ПОМОЩ С ВЪТРЕШНИЯ ПАЗАР
(155)
Комисията счита, че член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3, букви а), б), в) и г) от ДФЕС очевидно не са приложими и нито датските органи, нито TV2 са изложили някакъв аргумент във тази връзка.
(156)
Следователно Комисията направи оценка дали може да се приложи член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(157)
Член 106, параграф 2 от ДФЕС гласи: „Предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.“
(158)
За да се възползва дадена мярка от тази дерогация, трябва да бъдат изпълнени всички следни условия:
-
въпросната услуга трябва да е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) и да е ясно дефинирана като такава от държавата-членка (дефиниция);
-
държавата-членка трябва изрично да е възложила на въпросното предприятие предоставянето на тази услуга (възлагане);
-
прилагането на правилата за конкуренция от Договора трябва да възпрепятства изпълнението на конкретните задачи, възложени на предприятието, и освобождаването от такива правила не трябва да засяга развитието на търговията до степен, която би противоречала на интересите на Общността (пропорционалност).
(159)
Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (56) определя принципите и методите, които Комисията възнамерява да прилага, за да гарантира съответствието с условията, изложени по-горе.
IV.2.1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ
(160)
Съгласно Закона за радиото и телевизията (1994 г.) (57) TV2 е независима институция, чийто предмет на дейност е да създава и разпространява национални и регионални телевизионни програми чрез независими програмни дейности. Обхватът на предоставените програми по принцип трябва да бъде фокусиран върху качеството, многофункционалността и разнообразието. Във връзка с регионалното съответствие приоритет трябва да бъде даван също така и на планирането на програмите за регионалните станции на TV2. Мисията за обществена услуга е описана по-подробно в Устава на TV2, който гласи, че TV2 трябва да предоставя програми, включващи новинарски емисии, информационни предавания и програми за изкуство и култура, предназначени за цялото население в Дания (58).
(161)
Комисията отбелязва, че в решението си Съдът разглежда обществената услуга, която TV2 е задължен да предоставя по закон (59).
(162)
На първо място Съдът припомня, че държавите-членки разполагат с голяма свобода на преценка, когато определят това, което имат предвид под услуги от общ икономически интерес. По този начин определението на такива услуги от дадена държава-членка може да бъде поставено под въпрос от страна на Комисията само в случай на явна грешка (60).
(163)
Освен това съгласно параграф 33 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, задължение на държавите-членки е да определят мисията за обществена услуга на даден обществен радио- и телевизионен оператор.
(164)
По-конкретно във връзка с УОИИ в сферата на радио- и телевизионното разпространение съдебната практика на Съда признава, че държавите-членки имат законно право да определят дадена УОИИ, за да осигурят радио- и телевизионното разпространение на пълната гама програми (61).
(165)
Когато в Протокола от Амстердам (62) държавите-членки казват, че „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“ те правят директна препратка към системите за обществената услуга радио- и телевизионно разпространение, които са въвели, и към организациите, на които е възложено разпространение на пълната гама телевизионни програми в полза на цялото население на тези държави.
(166)
В решението си Съдът се произнася, че не може да бъде оспорвано нито правото на държавата-членка да определя услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес в широко качествено отношение с цел постигане на радио- и телевизионно разпространение на богата гама програми, нито свободата на държавата-членка да използва приходите от реклами за финансиране на такива услуги от общ икономически интерес (63).
(167)
Предоставената на държавите-членки възможност да определят подробно услугите за радио- и телевизионно разпространение от общ икономически интерес за осигуряване на радио- и телевизионно разпространение на пълната гама програми не може да бъде поставено под съмнение поради факта, че общественият радио- и телевизионен оператор осъществява и търговски дейности, в частност продажба на рекламно пространство. Всъщност въпросът за определянето на мисията за обществена услуга не трябва да бъде бъркан с този за финансовия механизъм, избран да осигури тази услуга. (64).
(168)
Освен това Съдът пояснява, че Комисията не трябва да сравнява програмите на TV2 с тези на търговските станции. Ако чрез сравнителен анализ на програмите определението на мисията за обществена услуга стане зависимо от широката гама от програми, предлагани от търговските оператори, това би лишило държавите-членки от правото им да определят обществената услуга. В крайна сметка определението би зависило от търговските оператори и техните решения дали да разпространяват определени радио- и телевизионни програми или да не го правят.
(169)
Съдът (65) също така потвърждава, че задълженията, възложени на търговските радио- и телевизионни оператори, не могат да се сравняват с възложените на TV2 във връзка с обществена услуга. Целта на тези задължения, свързани с обществена услуга, е да се предоставят на цялото датско население разнообразни програми, които задоволяват изискванията за качество, многофункционалност и разнообразие. Тези задължения, свързани с обществена услуга, определят всички дейности за радио- и телевизионно разпространение на TV2 и са много по-стриктни от минималните задължения, предвидени от закона в Дания за предоставяне на лиценз за радио- и телевизионно разпространение.
(170)
В следствие на това Съдът прави заключение (66), че „… определението, избрано от датските органи, е широкообхватно, тъй като поради предимно качествения си характер, дава свобода на радио- и телевизионните оператори да създават своя собствена гама от програми. То в никакъв случай не би могло да бъде определено като неточно. За разлика от това, мисията на TV2 е изключително ясна и точна: да предлага на цялото население на Дания разнообразна телевизионна програма, която има за цел да осигурява качество, широкообхватност и разнообразие.“
(171)
Предвид гореизложеното и с оглед на особеното естество на сектора на радио- и телевизионно разпространение, Комисията счита, че едно „широкообхватно“ определение, задължаващо даден оператор да осигурява балансирани и разнообразни програми в съответствие с неговата мисия, е основателно по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС с оглед на тълкувателните разпоредби на Протокола. Такова определение би могло да се счита за съвместимо с целта за задоволяване на демократичните, социалните и културните потребности на дадено общество и гарантира плурализъм, включително културно и езиково многообразие.
(172)
Следователно, въз основа на гореизложеното, Комисията счита, че определението на обществената услуга, предоставена от TV2, може да бъде прието.
(173)
Следва да бъде добавено, че през разглеждания период TV2 поддържа интернет страница като част от неговата мисия за обществена услуга. Интернет страницата информира потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2. Комисията може да приеме, че интернет страницата, която се ограничава до информиране на потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, спада към дейностите на TV2 за предоставяне на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение. Следователно разглеждането на функционирането на тази интернет страница като част от мисията за обществена услуга не може да бъде считано за явна грешка. В допълнение TV2 поддържа търговска интернет страница с игри и др. Тази търговска интернет услуга следва да бъде разглеждана като чисто търговска дейност, тъй като предлага интерактивни продукти срещу индивидуална заявка като игри или „чат стаи“, които не се отличават от подобни търговски продукти. Следователно тези последно изброени дейности са извън обхвата на мисията за обществена услуга на TV2.
IV.2.2. ВЪЗЛАГАНЕ
(174)
За да се възползва от изключението съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС, мисията за обществена услуга трябва да бъде възложена на TV2 посредством официален законодателен акт. Комисията отбелязва, че Законът за радиото и телевизията (67) официално възлага на TV2 мисия за обществена услуга телевизионно разпространение. Комисията също така се позовава на решението на Съда, в което се постановява „и) очевидно е, че на TV2 е била възложена такава мисия (за обществена услуга)“ (68).
(175)
Въпреки че от определението в закона не става достатъчно ясно какви други видове услуги са позволени като обществени, официална мисия трябва да бъде давана преди всякакви допълнителни дейности, които TV2 иска да извършва като обществена услуга. Комисията отбелязва, че TV2 не е предложил никакви други услуги извън неговата мисия за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение през разглеждания период. Интернет страницата, предлагаща други услуги като игри, е функционирала като търговска дейност, докато страницата, която само е информирала потребителите за обществената услуга телевизионно разпространение на TV2, може да бъде считана за част от неговата мисия за публична услуга радио- и телевизионно разпространение, тъй като не може да бъде отделена от услугата радио- и телевизионно разпространение. Следователно Комисията прави заключение, че в разглеждания период мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение е била възложена на TV2 законосъобразно.
(176)
От друга страна, обществената услуга трябва не само да бъде възложена на радио- и телевизионния оператор, но и да бъде реализирана според разпоредбите на закона, по чиято сила е възложена, както е посочено в параграфи 41 и 43 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. Тъй като Комисията не е тази, която преценява дали са постигнати определени стандарти за качество, за целта е желателно да има подходящ контролен орган. В задълженията на държавата-членка е да избере механизма, по който да гарантира ефективния контрол, при условие че органът е независим от предприятието, на което е възложена услугата.
(177)
В тази връзка Комисията отбелязва, че през 2000 г. Националната сметна палата е извършила конкретно проучване за предмета и естеството на задълженията за обществена услуга на TV2 и за тяхното осъществяване на практика. При проучването не е установена невъзможност от страна на TV2 да изпълнява задълженията си за обществена услуга. Освен това между 2001 г. и 2002 г. е съществувал Съвет за обществени услуги, който да гарантира, че TV2 изпълнява задълженията си за обществена услуга, въпреки че този орган никога не е публикувал каквито и да било доклади по този въпрос през краткото си съществуване. Комисията не открива и никакви признаци, че TV2 не е успял да изпълни задълженията си, нито че е работил по начин, по който дейностите му да не могат повече да бъдат считани за УОИИ съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(178)
По отношение на финансовия контрол на обществената услуга радио- и телевизионно разпространение Комисията отбелязва, че Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2 през целия разглеждан период. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2.
(179)
Комисията обаче има право да оценява пропорционалността на държавната помощ. Комисията отбелязва, че Директивата за прозрачност е транспонирана в Дания. Комисията е получила също така данни от датските органи, които ѝ дават възможност да оцени дали държавното финансиране е пропорционално.
IV.2.3. ПРОПОРЦИОНАЛНОСТ
(180)
С оглед решението на Съда и Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. оценката на пропорционалността, която Комисията трябва да направи, е в две посоки.
(181)
На първо място Комисията трябва да изчисли нетните разходи за мисията за обществена услуга, възложена на TV2, и да провери дали тези разходи са свръхкомпенсирани спрямо нуждите на TV2 за изпълнение на дейностите му, свързани с обществената услуга.
(182)
На второ място Комисията трябва да анализира поведението на TV2 на рекламния пазар. В Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. се посочва, че ако държавната помощ покрива спад в приходите, даден обществен радио- и телевизионен оператор може да се изкуши да си понижи цените на рекламите или на други търговски дейности на пазара, така че да намали приходите на конкурентите. Поради това Комисията счита, че когато даден обществен радио- и телевизионен оператор подбие цените на неговите дейности, които не са свързани с обществената услуга, под необходимото ниво за покриването на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, това показва наличие на свръхкомпенсиране на задълженията за обществената услуга.
1. Размер на държавната помощ и оценка на свръхкомпенсациите
(183)
Съгласно Директивата за прозрачност (69) от държавите-членки се изисква да водят отделни счетоводни сметки за обществената услуга и за дейностите, които не са свързани с нея. Разходите и приходите трябва да бъдат разпределени правилно на базата на ясно установени и обективни счетоводни принципи.
(184)
Комисията защитава позицията, че разделянето на счетоводните сметки в сектора на радио- и телевизионното разпространение може да не е еднозначно или дори да е неприложимо към разходите, тъй като различни дейности използват едни и същи ресурси. В този сектор държавите-членки могат да считат цялата дейност по изготвянето на програмата на даден радио- и телевизионен оператор за част от мисията за обществена услуга, докато в същото време позволяват нейната търговска експлоатация (70).
(185)
В настоящото решение Комисията на първо място трябва да установи разходите за УОИИ, направени от TV2.
(186)
Тъй като TV2 осъществява също и търговски дейности, той трябва да води отделни счетоводни сметки за различните си дейности. От 2001 г. TV2 е задължен по закон да води отделни счетоводни сметки за обществените си услуги и за търговските дейности.
(187)
Когато изчислява нетните разходи, Комисията трябва да приспадне от брутните разходи за обществената услуга всички нетни печалби от търговската експлоатация на дейността за обществена услуга. Датските органи са предоставили данни, показващи изпълнението TV2 на търговските дейности и на публичната услуга, в съответствие с метода, посочен в параграф 56 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми. Данните показват, че повечето от търговските дейности на TV2 използват едни и същи ресурси като дейностите за обществена услуга. В следствие на това не може да бъде направено никакво смислено разпределение на разходите за тези търговски дейности. В такива случаи Комисията приспада нетните приходи от търговската дейност, за да изчисли нетните разходи за обществена услуга. Търговските интернет дейности са единствените, които могат да се считат за отделими от дейностите за обществена услуга. Загубите, които TV2 генерира от търговските си дейности по интернет, започнали през 1997 г., възлизат на DKK […] (71) милиона.
(188)
След това Комисията приспада приходите, генерирани от дейностите за обществена услуга (приходи от реклама и други търговски дейности) от брутните разходи за обществена услуга, за да се получат нетните разходи за обществена услуга. Държавното финансиране впоследствие е приспаднато от нетните разходи за обществена услуга. Изчислението е показано в таблицата по-долу.
(189)
Трябва да се отбележи, че въпреки многобройните запитвания от страна на Комисията за предоставяне на точната сума на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г., датските органи и TV2 не са могли да дадат ясни и недвусмислени данни.
(190)
В отговора си от 26 юни 2009 г. датските органи казват, че не са могли да потвърдят, че приходите от реклама, които TV2 получава от Фонд TV2, възлизат на 400,1 милиона DKK през 1995 г. и на 337,7 милиона DKK през 1996 г.
(191)
В отговора си TV2 посочва, че през 1995 г. и 1996 г. i) Фонд TV2 е получил приходи от реклама от TV2 Reklame (824 млн. DKK и 904,5 млн. DKK) и лицензионни такси от държавата (330,3 млн. DKK и 356,3 млн. DKK) и ii) Фонд TV2 е превел 730,4 млн. DKK и 694 млн. DKK на TV2 и 269,6 млн. DKK и 275 млн. DKK на регионалните TV2. Целта на сумите, преведени на Фонд TV2, е била да бъдат покрити нуждите от финансиране на TV2 и неговите регионални станции.
(192)
В отговорите си от 26 юни 2009 г., 17 ноември 2010 г. и 30 ноември 2010 г. датските органи потвърждават твърдението на TV2, че в отсъствието на други финансови приходи, регионалните станции на TV2 де факто са били изцяло финансирани от лицензионни такси и че всички средства, превеждани годишно на регионалните станции на TV2, следователно биха могли да произхождат единствено от приходите от лицензионни такси, превеждани на Фонд TV2. Това означава, че приходите от лицензионни такси, превеждани на TV2, могат да бъдат считани за равни на максималната сума от приходи от лицензионни такси, която е била превеждана на Фонд TV2 през всичките въпросни години, като се приспаднат сумите, превеждани на регионалните станции на TV2. Датските органи и TV2 твърдят, че това означава, че големият размер на финансирането, преведено от Фонд TV2 на TV2 през 1995 г. и 1996 г., е бил от нетни приходи от реклама. Според датските органи тези аргументи показват, че TV2 е получил 60,7 млн. DKK от лицензионни такси (нетна стойност след приспадане на преводите на регионалните станции) и 669,7 млн. DKK от приходи от реклама (нетна стойност) през 1995 г., както и 81,3 млн. DKK от лицензионни такси и 612,7 млн. DKK от приходи от реклама през 1996 г.
(193)
Аргументите на TV2 и на датските органи относно сумата на приходите от реклама за периода 1995-1996 г. не удовлетворяват Комисията. По-конкретно Комисията отбелязва, че Фонд TV2 не е водил отделни счетоводни сметки за приходите от реклама и за лицензионните такси и следователно тези приходи са били смесени. Комисията изразява съжаление от факта, че датските органи не са предоставили ясни и недвусмислени данни за сумите на приходите от реклама през 1995 г. и 1996 г. От друга страна, в този конкретен случай тя счита, че не е необходимо да продължава да разследва въпроса, тъй като това не поставя значителен проблем, след като Комисията, както вече бе заявено, счита, че приходите от реклама за периода 1995-1996 г. представляват държавни средства, които във всички случаи трябва да бъдат приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. В таблицата по-долу приходите от реклама, преведени от Фонд TV2 за 1995 г. и 1996 г., съответно са показани в една и съща колона с лицензионните такси.
(194)
Трябва също така да бъде отбелязано, че за периода от 1997 г. до 2002 г. Комисията е включила лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции на TV2 чрез TV2. Комисията счита, че, тъй като тези суми са били получени от TV2 и след това предени на регионалните станции, те трябва да бъдат включени в изчисленията както като приходи, така и като разходи, което на практика означава, че не засягат изчисленията на Комисията по-долу.
(195)
Що се отнася до вливането на капитали в TV2 за цифровизация, това е отразено през 1997 г. като приход. Съответните намаления са взети предвид като разходи, когато са били правени инвестиции. Разходите за цифровизация са разходи за обществена услуга. За да не се отчитат едни и същи разходи два пъти, амортизациите, съответстващи на направените инвестициите, са приспаднати от брутните разходи за обществена услуга. Въпреки критиките на TV2 по този въпрос, Комисията е на мнение, съгласно постоянната ѝ практика при изчисляване на държавна компенсация, че приходите от държавата или от обществен фонд трябва да бъдат вземани предвид в годината, в която са били предоставени, а не в годината, през която за били разходвани или използвани.
Таблица 1
Разходи за обществена услуга и компенсационни мерки 1995-2002 г. на базата на счетоводните отчети
(в млн. DKK)
Година
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Брутни разходи за обществена услуга
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Инвестиции в цифровизация
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Нетни приходи от реклама, получени директно от TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Други приходи
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Нетни разходи за обществена услуга
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Лицензионни такси и нетни приходи от реклама, получени през 1995-1996 г. от Фонд TV2
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд „Радио“
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Прехвърляне на средства след закриването на Фонд TV2
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Общо i) лицензионните такси и приходите от Фондовете TV2 и „Радио“, посочени по-горе, и ii) нетните разходи за обществена услуга
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Източник: Годишен счетоводен отчет за приходи и разходи на TV2.
(196)
Както може да се види в таблицата по-горе, финансирането надвишава разходите с 628,2 млн. DKK (84,4 млн. евро).
(197)
Комисията отбелязва факта, че TVDanmark счита, че другите мерки, от които се ползва TV2, като освобождаването му от лихви и данъци, както и достъпа до честота на предаване на сигнала на територията на цялата страна при благоприятни условия, следва да бъдат взети под внимание при оценката на свръхкомпенсациите. Тези ползи са обобщени в таблицата по-долу:
Таблица 2
Прогнозни ползи от освобождаването от корпоративен данък и лихви и от честотата за предаване на сигнал
(в млн. DKK)
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Общо
Освобождаване от корпоративен данък
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Начислени лихви върху заем за създаване на дружеството
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Държавни гаранции по заеми за оперативни разходи
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Такса за честота на предаване на сигнала (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Общо
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Комисията е съгласна, че тези мерки трябва да бъдат взети предвид в настоящото проучване. От друга страна, при определяне на свръхкомпенсациите, не е подходящо те да бъдат включвани в изчисленията в таблица 1. Съгласно позицията на Комисията по RAI (73), тези допълнителни ползи могат да бъдат считани за компенсации за разходи, които в отсъствието на компенсации, би трябвало да бъдат финансирани. Следователно при оценяване на пропорционалността на държавното финансиране на разходи за обществена услуга тези допълнителни предимства не следва да бъдат включвани, тъй като заплащането на въпросните разходи води до съответно увеличаване на първоначалните разходи за обществената услуга, възложена на TV2. По отношение на нетния резултат това няма значение. Трябва обаче да се гарантира, че от тези предимства се ползват само дейностите, свързани с обществената услуга, и не се прилагат към търговските дейности. Този въпрос се разглежда в съображения 234-237 по-долу.
(199)
Датските органи и TV2 излагат различни аргументи за да обосноват свръхфинансирането, изчислено в съображение 196. По-конкретно, с оглед на решението на Съда, Комисията трябва да оцени дали свръхфинансирането всъщност е било необходимо за да може TV2 да изпълни мисията си за обществена услуга.
(200)
Във връзка с това на първо място трябва да се отбележи, че Протоколът от Амстердам (74) поставя акцент върху спецификата на сектора на радио- и телевизионно разпространение в сравнение с други УОИИ, тъй като „… публичното радио- и телевизионно разпространение в държавите-членки е пряко свързано с демократичните, социалните и културните потребности на всяко общество, както и с необходимостта от запазването на плурализма в медиите“. Тези характерни особености следва да бъдат взети предвид в оценката на съвместимостта на Комисията в настоящото решение.
(201)
Освен това в предишни решения Комисията приема, че определена капиталова база е обоснована с цел гарантиране на предоставянето на обществена услуга от даден радио- и телевизионен оператор. По делото на Австрия за радио- и телевизионно разпространение (75) например Комисията се произнася, че „По силата на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО, съгласно тълкуването на Протокола от Амстердам, държавите-членки принципно могат да предоставят толкова публично финансиране, колкото е необходимо за да се гарантира изпълнението на обществената услуга. Това се отнася не само за текущите разходи за изпълнение на УОИИ, но също и за собствения капитал“.
(202)
В решението си Съдът се произнася, че (76) „… Комисията не може да основава решението за възстановяване на всички суми, които според Кралство Дания са представлявали резерви, предназначени за нуждите на обществената услуга, на липсата на подходящ контрол, тъй като, предвид наличната информация в Комисията, е било напълно възможно да бъдат разгледани сериозно всички законови и икономически условия, управлявали натрупването на тези резерви през разглеждания период, а без такъв контрол съответно невъзможно да бъде взето законосъобразно решение дали всъщност тези резерви, като цяло или дори само част от тях, са били необходими, за да бъде предоставена обществената услуга“.
(203)
Съдът добавя (77), че чисто формалните изисквания като задължението резервите да бъдат конкретни и прозрачни, не би могло да обоснове дадено определение за възстановяване и фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва своите резерви, не подкрепя заключението, че тези резерви би следвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга. (78).
(204)
Следователно Комисията трябва да оцени всички фактори, взети предвид от датските органи, при определяне на компенсациите, предоставени на TV2 за периода 1995-2002 г., и при вземане на решение за натрупване на резерви. Във връзка с това Комисията се позовава на предишна своя оценка на процедурата, използвана за определяне на лицензионната такса, в съображение 105.
(205)
Относно съображенията, накарали датските органи да натрупат резерви за изпълнението на мисията за обществена услуга TV2, следва да бъдат взети под внимание цитираните от тях фактори по-долу.
(206)
При създаването на TV2 през 1988 г. не е вливан никакъв капитал. Неговите дейности са били финансирани единствено от заем за новосъздадено предприятие, възлизащ на 510,8 млн. DKK, което е дало възможност на TV2 да закупи производственото си оборудване, сградите и др. Следователно TV2 е бил слабо капитализиран, тъй като е бил капитализиран с необичайно високи заеми и необичайно нисък капитал. В резултат на това TV2 бързо се е сблъскал с финансови трудности.
(207)
Националната сметна палата, която е независима институция към Парламента на Дания, има задача да извършва одити както на счетоводните сметки, така и на управлението. През 1995 г. тя е направила заключение, че значителна част от финансовите проблеми на TV2, биха могли да бъдат отдадени на това, че станцията е създадена без вливане на капитал (79). Основната препоръка на Националната сметна палата била, че държавата трябвало да влее капитал от приблизително 530 млн. DKK в TV2 чрез преобразуване на заемите за новосъздадено предприятие. Това би трябвало да даде на TV2 капитал от приблизително 350 милиона DKK и коефициент на платежоспособност около 50 %. Препоръчителният коефициент на платежоспособност от приблизително 50 % е бил равен на този на частните дружества като TV2 Norge (Норвегия) и TV4 (Швеция).
(208)
В резултат на този доклад държавните одитори от Парламента, определени да извършват, наред с останалите им задължения, критичен одит на счетоводните отчети на държавните дружества, са се обърнали към Министерството на финансите за становището му по въпроса дали TV2 би следвало да натрупва капитал. През август 1995 г. в отговор на предложението на Националната сметна палата да бъде влят капитал в TV2, Министерството на финансите е заявило, че „… както при създаване на нови дружества, така и при преобразуване на такива, които са държавна собственост, те трябва да имат нужната капиталова база. В същото време държавата не трябва да влива твърде големи капитали на първо място, защото това би означавало един ненужен разход за държавата и на второ място, защото би дало на дружеството несправедливо конкурентно предимство. Предприятието не трябва да е нито недостатъчно капитализирано, нито свръхкапитализирано“. Въз основа на това Дания е счела, че в TV2 трябва да се натрупа капитал. Решено било обаче, че държавата не следва да влее капитала наведнъж. Вместо това TV2 би трябвало сам да натрупа необходимия капитал чрез текущия излишък.
(209)
Изискването за капиталова база е включено в устава на TV2 през 1997 г. От тогава уставът TV2 ясно определя, че от 2001 г. насам свободният капитал на TV2 трябва да възлиза на поне 200 милиона DKK и че той трябва да бъде използван да компенсира оперативната загуба на радио- и телевизионния оператор (80). Изпълнителната заповед от 18 август 1997 г. предвижда, че за финансиране на всяка вероятна оперативна загуба, свободният капитал, т.е. капиталът минус резервите и други свързани източници, за дейности, осъществявани на територията на цялата страна, следва да възлиза на минимум 200 милиона DKK до края на 2000 г. Трябва да бъде натрупан свободен капитал, възлизащ на общо на 50 милиона DKK до края на 1998 г. и на минимум 100 милиона DKK до края на 1999 г. От 2001 г. свободният капитал по всяко време следва да бъде минимум 200 милиона DKK на база на последните счетоводни отчети. Ако се очаква капиталът да спадне под тези цифри, въпросът следва да бъде отнесен към Министерството на културата. В специални случаи Министърът на културата може да одобри по-ниска стойност на капитала и да приложи специфични условия, след консултация с Националната сметна палата.
(210)
Изпълнителната заповед на Министъра от 1997 г., определяща минималния свободен капитал, е публикувана в Държавния вестник на Дания (Lovtidende). В допълнение от 1998 г. насам натрупването на капитал в съответствие с изискването на устава се отбелязва конкретно в публикуваните годишни счетоводни отчети на TV2.
(211)
Според датските органи невъзможността TV2 да спази минималният изискуем капитал от 200 млн. DKK съгласно Устава му се очаква да доведе до поставянето му под държавно управление.
(212)
Комисията счита, че основната задача е да се определи дали и до каква степен капиталовата база, постигната чрез компенсациите, всъщност е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(213)
Като взе предвид горното описание на процедурата и причините, довели до натрупването на резервите на TV2 под формата на капиталова база, и с оглед решението на Съда, Комисията счита, че натрупването на резерв в действителност е било необходимо, за да може TV2 да изпълнява мисията си за обществена услуга.
(214)
От друга страна, Комисията си задава въпроса дали целият размер на резервите е настина обоснован и необходим, т.е. дали цялата сума на капиталовата база, натрупана до края на 2002 г., действително е била необходима за изпълнението на мисията за обществена услуга на TV2.
(215)
От гледна точка на Комисията размерът на капиталовата база, която би могла да се счита за пропорционална и необходима да гарантира предоставянето на обществената услуга, зависи от фактите и от законовата рамка на всеки отделен случай.
(216)
Цифрите относно капиталовата база на TV2, с които Комисията разполага, са показани в таблицата по-долу:
в милиони DKK
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Целеви капитал (цифровизация)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Свободен капитал
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Общо капитал
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Общо пасиви
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Коефициент на платежоспособност (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
Към 31 декември 2002 г. TV2 е натрупал капитал от 550,5 милиона DKK, включително 72 милиона DKK целеви капитал (цифровизация), което съответства на коефициент на платежоспособност 34 %. Размерът на свободния капитал в края на 2002 г. е бил 478,5 млн. DKK.
(218)
На първо място Комисията отбелязва, че част от капитала не е била свободен капитал. Всъщност съгласно годишните счетоводни отчети на TV2 за 1997 г. (82), медийната комисия е решила, че TV2 трябва да цифровизира своето производствено оборудване преди края на 2000 г. 300 милиона DKK са били използвани целево за цифровизация на TV2 и на регионалните станции. През 1997 г. на TV2 са били преведени 167 млн. DKK за тази цел. Следователно Комисията счита, че сумата е била необходима за нуждите на публичната услуга на TV2. Фактът, че средствата, които не са били инвестирани в цифровизация до 1 януари 2003 г. (остатък от 72 млн. DKK) накрая са били освободени, не променя това заключение, тъй като през разглеждания период тези суми са ясно отразени в счетоводните отчети на TV2 като целеви капитал, който би могъл да се използва само за целите на цифровизацията, и, съгласно постановеното в решението на Съда, фактът, че TV2 на практика не е трябвало да използва резерва, не подкрепя заключението, че този резерв е трябвало да бъде считан за непропорционален на нуждите от финансиране за предоставяне на обществената услуга (83).
(219)
Следва да бъде отбелязано и че към 31 декември 1994 г. (в началото на периода, разглеждан в настоящото решение) капиталът на TV2 е бил отрицателен (минус почти 156 млн. DKK), както и че през 1995 г. и 1996 г. TV2 е имал отрицателен коефициент на платежоспособност и отрицателен капитал, което обяснява защо общият капитал в края на 2002 г. е бил по-малък от получените компенсации. Чак в края на 2000 г. свободният капитал на TV2 е нараснал над необходимия минимален праг от 200 млн. DKK.
(220)
За да покаже, че нивото на капитала в TV2 е било обосновано, датските органи са внесли становище, изготвено от PricewaterhouseCoopers на 18 ноември 2002 г. Това становище гласи, че коефициентът на платежоспособност на TV2 към края на разглеждания период е бил по-нисък в сравнение с този на останалите скандинавски радио- и телевизионни оператори по отношение на размер, дейности, структура и пазари, на които оперират. Например коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на TV2 Norge (36 %) и значително по-малък от този на TV4 (Швеция), чийто коефициент на платежоспособност е бил 65 %, т.е. почти два пъти по-висок от коефициента на TV2. Съгласно становището коефициентът на платежоспособност на TV2 е бил по-нисък от този на другите радио- и телевизионни оператори и следователно не може да бъде считан за прекомерен. Становището посочва също така, че няма причина да се вярва, че структурата на капитала на тези съпоставими радио- и телевизионни оператори не е била оптимизирана. PricewaterhouseCoopers също така посочват, че коефициент на платежоспособност от по-малко от 30 % във времето би бил необичаен и би направил дружеството уязвимо към колебанията в приходите.
(221)
Сравнението с други оператори следва да бъде тълкувано внимателно, тъй като те не извършват същите дейности за обществена услуга като TV2, не са финансирани по същия начин и нямат същия правен статут. Въпреки това становището дава някои насоки и може да бъде взето предвид заедно с останалите елементи.
(222)
В тази връзка Комисията отбелязва, че датските органи са предоставили информация, която показва, че през последната част от разглеждания период са планирали да преобразуват TV2 в акционерно дружество и да го приватизират. Като част от процеса на преобразуване е бил направен и анализ на това как да бъде преустановено финансирането от лицензионни такси, тъй като датските органи са възнамерявали да премахнат финансирането чрез лицензионни такси след приватизацията на TV2.
(223)
С тази цел през юни 2002 г. датското правителство сключва споразумение с парламентарно мнозинство относно либерализацията на медийната политика на Дания. Съгласно споразумението TV2 е трябвало да бъде преобразуван от гледна точка на приватизацията възможно най-бързо. Направен е бил анализ на финансовата база за преобразуване на TV2 в акционерно дружество. През лятото на 2002 г. Министърът на културата е назначил ръководна група с представители от Министерството на културата, Министерството на финансите и Генералния адвокат (Kammeradvoka) с цел изясняване на икономическата база за приватизиране на TV2 и преобразуването му в акционерно дружество. Ръководната група ангажира в своя помощ одиторска фирма и финансов съветник, за да може например да изчисли нивото на капитала, от който се нуждае TV2. Одиторската фирма прави заключение, че капиталът на TV2 следва да бъде установен на 640 милиона DKK.
(224)
Финансовата комисия към Парламента на Дания е одобрила преобразуването на TV2 в акционерно дружество и установяването на капитала му. Преобразуването на TV2 в акционерно дружество се е извършило със задна дата, считано от 1 януари 2003 г. Непосредствено след промяната на правния статут на TV2 и преобразуването му в дружество са били премахнати голям брой мерки в негова полза като например освободените от лихви и погасяване заеми и освобождаването от данъци. През 2005 г. приватизацията бива отложена, но след 2004 г. TV2 повече не получава лицензионни такси.
(225)
Предвид гореизложеното Комисията счита, че един от факторите, който трябва да вземе предвид при оценката на съвместимостта на резервите, е фактът, че през последната част от разглеждания период датските органи вече са били планирали да променят правния статут на TV2, което създава необходимостта от капиталова база.
(226)
Практиката на Комисията при вземане на решения е по-принцип да се отнася благосклонно към схеми за преобразуване в акционерни дружества на държавни фирми, които се конкурират с търговски предприятия, тъй като това може да намали нарушаването на конкуренцията чрез заместване на неограничените държавни предимства с капитал в ограничен размер и чрез създаване на ясно разграничение между ролята на държавата като публична власт и ролята ѝ на предприемач, търсещ възвращаемост на инвестициите си.
(227)
В допълнение, наред с другите фактори, които трябва да бъдат взети под внимание, Комисията счита, че нивото на резервите на TV2 следва да бъде разглеждано с оглед на колебанията в приходите от рекламния пазар.
(228)
TV2 всъщност е бил уязвим от колебанията в приходите, които са неизбежен аспект на рекламния пазар. Например за една година (1998-1999 г.) TV2 претърпява спад от приблизително на 104 млн. DKK от приходите от реклама. Според датските органи единственият начин за TV2 да може се справи със спадове с такъв размер е наличието на значителен по размер свободен капитал, тъй като приходите от лицензионни такси са били предварително фиксирани за няколко години. Макар че TV2 е зависил по-малко от приходи от реклама отколкото TV2 Norge и TV4, които не получават лицензионни такси, финансирането чрез реклама, въпреки всичко представлява важен източник на средства за дейностите на TV2 през въпросния период.
(229)
Във връзка с това Комисията отбелязва, че Съдът ясно се е произнесъл в своето решение (84), че „… фактът, че TV2 не е трябвало да използва своите резерви през 1999 г. не подкрепя заключението, че тези резерви е трябвало да бъдат считани за непропорционални на нуждите от финансиране за предоставяне на обществена услуга. Същинският смисъл на натрупания резерв за справяне с несигурността е, че той не трябва непременно да бъде използван.“
(230)
Комисията е съгласна с датските органи, че при оценяване на нуждите на TV2 трябва също да вземе предвид и факта, че TV2 бележи значителни колебания в ликвидността както за отделна календарна година, така и за една година спрямо следващата, тъй като големи спортни събития като Олимпийските игри се провеждат през интервал от няколко години и телевизионните програмни права за излъчване обикновено се предлагат в многогодишни договори. Например в годишния отчет за 1995 г. (85) може да се види, че излишъкът за 1995 г. е бил прехвърлен в 1996 г., за да покрие очаквания дефицит за тази година, когато е имало особено високи разходи във връзка с Олимпийските игри и световните първенства по футбол.
(231)
В допълнение трябва също да се добави, че през разглеждания период използването на обикновени заеми за финансиране на TV2 е било спряно. Инвестиционни заеми са били разрешени в размер на до 4 % от приходите на базата на последните счетоводни отчети. На TV2 е било забранено да взема всякакви други видове заеми, гаранции или да поема задължения по финансови лизинги с изключение на общия оперативен кредит. Ограничените възможности за финансиране на TV2 със заем означава, че по принцип неговите потребности от ликвидни средства е трябвало да бъдат покрити от операции за предоставяне на ликвидност.
(232)
В заключение нивото на капитала е показано в публикуваните счетоводни отчети. През въпросния период Националната сметна палата е одитирала счетоводните отчети на TV2. Одитите са включвали както финансови, така и одити на управлението, въпреки че Националната сметна палата не е имала право да предотвратява свръхкомпенсациите на разходите за обществена услуга на TV2. Както Съдът се произнася в своето решение (86), фактът, че този одитиращ орган не е имал право да предотвратява свръхкомпенсациите, не води до заключението, че датските органи не са осъществявали контрол. Точно обратно, датските органи са отбелязали, че Националната сметна палата е направила заключение, че капиталовата база е била твърде голяма, което би могло например да доведе до намаляване на източниците от лицензионни такси, плащани на TV2, в следващото медийно споразумение.
(233)
Предвид гореизложените съображения като цяло, относно първата част на оценката на пропорционалността, Комисията счита, че в конкретния случай, съгласно Протокола от Амстердам и решението на Съда, размерът на натрупания капитал в края на 2002 г. (т.е. 550 милиона DKK) е бил необходим на TV2 за изпълнение на мисията му за обществена услуга. Сумата от 628 млн. DKK, получена за тази цел, следователно е задоволила критериите за пропорционалност и необходимост съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(234)
Въпреки че настоящото решение не прави оценка на вероятната държавна помощ, различна от мерките за рекапитализация, предоставена на TV2 през 2003 г. и 2004 г., Комисията отбелязва също, че датските органи са предоставили информация, документираща факта, че през 2004 г. капиталът на TV2 е възлизал на 640 милиона DKK. Сумата от 96 милиона DKK е била инвестирана в търговски дейности и не може да бъде установено дали това е било финансирано от капитала или от външно финансиране. Приемайки, че е бил използван само капиталът, това би означавало, че 544 милиона DKK от капитала са били на разположение на TV2 да осъществява неговите радио- и телевизионни дейности за обществената услуга.
(235)
Във връзка с твърдението в съображение 198 по-горе следва да се отбележи, че TV2 извършва също и известен брой търговски дейности. Те са относително малко на фона на всички дейности на TV2. Разходите за тези търговски дейности са определени въз основа на метода, описан в Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. (87), според който, противно на общоприетия подход в другите сектори на комуналните услуги, разходи, изцяло свързани с дейности за обществена услуга и в същото време подпомагащи търговски дейности, не трябва да бъдат разделяни пропорционално между двата вида, а могат изцяло да бъдат разпределени към дейностите за обществена услуга. Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. обръща внимание на риска от превръщане на стриктното разбиване на такива разходи между двата вида дейности в условно и лишено от смисъл. Доколкото се отнася до предимството, което TV2 получава от достъпа си до честотата за предаване на сигнала, Комисията отбелязва, че това е неразделна част от мисията за обществена услуга. Комисията счита също така, че съгласно Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми, финансовите разходи (лихвени предимства) могат изцяло да бъдат причислени към дейностите за обществена услуга.
(236)
За да се неутрализира ефектът от освобождаването от данъци, от който се ползват дейностите за обществена услуга, 30 % от печалбата от търговски дейности се прехвърлят към публичната услуга. Това се прави от 2001 г. Следователно Комисията счита, че може да е имало нарушаване на пазара на радио- и телевизионното разпространение поради това, че TV2 не е трябвало да взема предвид ставките на корпоративния данък при определяне на търговските си цени. В бъдеще обаче това предимство няма повече да съществува, като се приеме, че делът на прехвърлените средства съответства на действителната ставка на данъчното облагане благодарение на този „механизъм на неутрализирането“. Що се отнася до миналия период, установяването на свръхкомпенсациите не представлява проблем, тъй като общите приходи от търговски дейности са били използвани за намаляване на нетните разходи за дейностите за обществена услуга.
(237)
TV2 се е ангажирал с търговски интернет дейности, генериращи загуба. Тъй като тези дейности са извън мисията за обществена услуга радио- и телевизионно разпространение, не е възможно никакво държавно финансиране. Освен това, тъй като не са извършвани никакви други услуги на индивидуална основа, няма излишък от търговски дейности, който да покрие загубите от интернет дейностите.
2. Оценка на поведението на TV2 на рекламния пазар
(238)
Параграф 58 от Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми гласи, че „… даден публичен радио- и телевизионен разпространител, доколкото по-ниски приходи са покрити от държавната помощ, може да се изкуши да понижи цените на рекламите или на други дейности, които не са свързани с публична услуга на пазара, така че да намали приходите на конкурентите (…). Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга …)“.
(239)
TVDanmark е предоставил информация, показваща, че не може да покрие всички разходи за телевизионните си дейности, взети отделно, с цените за реклама, които TV2 налага. TVDanmark сравнява разходите си цените за реклама TRP 21-50, които е налагал TV2.
(240)
За да бъде обосновано това сравнение, Комисията трябва на първо място да установи дали може да се счита, че TVDanmark се намира в подобна на TV2 ситуация и дали е ефективен оператор.
(241)
На първо място Комисията трябва да оцени дали TVDanmark е в подобна на TV2 ситуация. Комисията отбелязва следното. През разглеждания период делът на аудиторията на TV2 е била в порядъка на 35 %, а съответната стойност за TVDanmark е била приблизително 15 %. Дяловете им от рекламния пазар също значително са се различавали. Пазарният дял на TV2 е бил в порядъка на 60 %, докато на TVDanmark’s е бил около 8 %. Оборотът на TV2 от реклама е бил приблизително пет пъти по-голям от този на TVDanmark. Освен това TV2 е единствената станция, която достига до 100 % от населението, докато покритието на TVDanmark2 е 77 %, а на TVDanmark1 дори по-малко. Предвид гореизложеното Комисията счита, че TVDanmark не може да бъде сравнявана с TV2 директно.
(242)
На второ място Комисията трябва да установи дали TVDanmark е ефективен пазарен оператор. Даден ефективен оператор може да бъде определен чрез анализ на обичайно използвани финансово-счетоводни коефициенти и чрез сравняване на резултатите на оператора спрямо средните резултати в държавата-членка. Анализът трябва да вземе под внимание различния размер на предприятията и специфичната им структура на разходите. От друга страна, както беше отбелязано по-рано, не би могло да се каже, че операторите на пазара в Дания в позиция на съпоставимост, така че да се даде възможност за пряко сравняване на коефициентите им на ефективност. Следователно Комисията е на мнение, че анализ на такива коефициенти на датския пазар, е неподходящ в настоящия случай.
(243)
Вместо това Комисията е анализирала данните от финансовите резултати на TVDanmark и SBS Broadcasting. В резултат на своя анализ Комисията не може да установи със сигурност дали понесените загуби произтичат от факта, че TVDanmark е имал високи първоначални разходи за стартиране на дружеството, които все още не е могъл да възстанови, или че всъщност не работи добре. Въпреки неколкократните запитвания, Комисията не можа да получи данните за финансовите резултати на третия оператор, TV3, което да позволи сравняване с третия оператор на пазара. В следствие на това Комисията не може да направи заключение със сигурност дали загубите на TVDanmark са в резултат на ценовата политика на TV2 или се дължат на други фактори, над които самият TVDanmark има някакъв контрол.
(244)
Тъй като не може със сигурност да бъде установено дали TVDanmark е ефективен оператор и след като не е възможно директно сравняване на двамата оператори, Комисията е на мнение, че всяка такава оценка е неокончателната в настоящия случай.
(245)
По тази причина Комисията е взела решение да направи по-подробен анализ на ценовите политики на TV2 и на наличните данни, отнасящи се до рекламния пазар, за да направи оценка на това дали TV2 е действал от гледна точка на увеличаване до най-голяма степен на приходите си от реклама през разглеждания период.
(246)
На първо място Комисията е сравнила цените на двамата оператори и е анализирала ценовите политики на TV2. Анализът е бил фокусиран върху периода 1998-2002 г., през който жалбоподателят твърди, че TV2 е започнал да прилага „дъмпингови“ цени на рекламния пазар. На второ място Комисията е анализирала разходите за реклама в Дания в контекста на ЕС и в частност в сравнение с другите скандинавски държави. На трето място е бил направен анализ на цените за контакти с аудиторията във всички скандинавски държави и видове медии.
(247)
Комисията отбелязва, че поведението на TV2 на рекламния пазар е било проучено от компетентните органи в Дания. На 21 декември 2005 г. Датският съвет за защита на конкуренцията се е произнесъл, че TV2 е нарушил член 102 от ДФЕС и съответните национални закони, прилагайки отстъпки за лоялност на рекламния пазар. Това решение е отменено от Трибунала по обжалване на спорове във връзка с конкуренцията на 1 ноември 2006 г., а по-късно потвърдено след обжалване пред Висшия съд на Източна Дания на 22 юни 2009 г. Решението на Висшия съд на Източна Дания е обжалвано пред Върховния съд, който го потвърждава на 18 март 2011 г. след решение на Съвета за защита на конкуренцията от 29 ноември 2000 г., което определя, че отстъпките, направени от TV2 за 2000 г., представляват злоупотреба с господстващо положение. В тази връзка Комисията отбелязва, че проучването на датските институции за защита на конкуренцията разглежда периода 2000-2005 г., с други думи само последните години от периода, разглеждан в настоящото решение. Най-важното е, че дадена отстъпка за лоялност не означава непременно наличие на кръстосано субсидиране по смисъла на Съобщението за разпространение на радио- и телевизионни програми от 2001 г. („Когато даден радио- и телевизионен разпространител подбие цените на дейности, които не са свързани с публичната услуга, до ниво, което е под необходимото за покриване на всички разходи по дейността, взета отделно, които даден ефективен търговски оператор в подобна ситуация би трябвало нормално да покрие, такава практика би посочила присъствието на свръхкомпенсиране на задълженията на публичната услуга“). Всъщност, както е обяснено по-долу, TV2 налага средно значително по-високи цени от конкурентите си. Освен това отстъпките за лоялност са предпоставка клиентите да отделят по-голяма част от годишните си бюджети за реклама в TV2, отколкото биха отделили при други обстоятелства. Следователно може да се твърди, че TV2 е увеличил приходите си от реклама с помощта на схемата за отстъпки, което би довело всъщност до намаляване на нуждата от финансирането му чрез лицензионни такси. Във всички случаи Комисията не е обвързана с решенията на датските институции за защита на конкуренцията.
(248)
Делът и съставът на аудиторията, съдържанието на програмите, правилата за рекламно време и механизмът на финансиране на станциите са фактори, които засягат естеството на конкуренцията на рекламния пазар. Това води до разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори. Станциите продават също и богата гама от диференцирани „продукти“, които се предлагат на различни цени (88).
(249)
Цените, които станциите определят, включват значителни отстъпки. Следователно не е удачно да се сравняват обявените цени за телевизионни реклами. По-голямата част от телевизионните реклами (приблизително 90 % от рекламите в цялата страна) се управляват от годишни договори, съгласно които телевизионните канали предоставят годишни отстъпки. В допълнение има много други отстъпки (за нови рекламодатели, по-непривлекателно място в програмата за реклама, допълнителни отстъпки за обем и др.) Споразуменията се договарят от т.нар. медийни агенции, които спомагат и за изпълнението им.
(250)
За да могат да бъдат сравнявани различните станции, трябва да бъде определена средна цена на база на различните предлагани цени. Таблицата по-долу показва средните цени на целевите рейтинг точки за целевата аудитория 21-50 (TRP 21-50). Средните цени са получени като съответният оборот на станциите от национални спотове се раздели на броя на достигнатите национални TRP 21-50 (89):
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
TVDanmark
283 евро
270 евро
252 евро
251 евро
211 евро
TV2
480 евро
409 евро
364 евро
381 евро
325 евро
Разлика
197 евро
139 евро
112 евро
130 евро
114 евро
CPP на TVDanmark CPP като дял от CPP на TV2 (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
Средна CPP на TV2 за TRP 21-50, измерена за покритие (по 0,7)
336 евро
286 евро
255 евро
267 евро
228 евро
CPP на TVDanmark като дял от измерената CPP на TV2
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
От горните цифри може да се види, че цената на TRP 21-50 на TVDanmark е била около 30-40 % по ниска от тази на TV2. Както Комисията се е произнесла в решението си относно държавната помощ за France 2 и France 3, съотношението между средния брой контакти с аудиторията и средната нетна цена на контакт на телевизионния рекламен пазар е положително (91). По този начин всяка разлика в цените между отделните радио- и телевизионни оператори би могла да се обясни с относителната сила на станциите по отношение на способността им да привличат зрители. В такава ситуация е уместно да се установи дали действителната разлика в цената отразява условията на пазара.
(252)
За разлика от ситуацията във Франция в настоящия случай могат да бъдат анализирани само наблюденията върху двама оператори. Обхватът на линейната регресия следователно трябва да бъде изчислен на базата на цените на тези двама оператори и би имал слабо статистическо значение. Следователно не би било възможно да се направи никакво заключение за това дали обхватът на линейната регресия е „удачен“.
(253)
За да се потвърди дали би могло да се каже, че действителната разлика в цените на двамата оператори отразява пазарните условия, е бил приложен коефициент на корекция в опит да се неутрализира по-силната позиция на TV2 на пазара. Коефициентът за претегляне е бил получен от изчисления, направени от медийни агенции, и отразява разликата в покритието на желаната целева група, което може да бъде достигнато чрез закупуване на 100 TRP 21-50 от TVDanmark и от TV2. Средното покритие на TVDanmark е малко под 70 % от това на TV2 (при закупуване на 100 TRP 21-50). Прилагането на този фактор води до уеднаквяване на цените, въпреки че цената на TV2 все още е малко по-висока от тази на TVDanmark. По този начин е по-вероятно разликата в цените да отразява пазарните условия. Този резултат обаче трябва да се разглежда внимателно, тъй като следва да се има предвид, че подобен коефициент на корекция няма как да отчита всички разлики между станциите.
(254)
Комисията отбелязва също, че жалбоподателят твърди, че конкуренцията на телевизионния рекламен пазар всъщност не се определя нито от обявените цени, нито от средните цени на GRP или TRP, представени по-горе. TVDanmark по-скоро твърди, че операторите се конкурират в т.нар. пределни цени. Твърди се, че тези пределни цени, произтичат от по-силната позиция на TV2 на пазара. За да могат рекламодателите да постигнат целите на рекламните си кампании, трябва да закупят определена квота рейтингови точки, единствено от TV2. Тъй като не е имало никаква конкуренция за тези т.нар. подпределни единици, TV2 е имал възможност да генерират по-голяма печалба от тях. В резултат на това операторите са се конкурирали в остатъчните рейтингови точки и следователно в пределните цени. TVDanmark твърди, че тези цени са били дори по-ниски от средните, показни в таблицата по-горе.
(255)
Оставяйки настрана въпросът дали това твърдение е вярно, Комисията счита, че такова поведение би било възможно предвид силната позиция на TV2 на пазара. От друга страна настоящото проучване трябва да установи дали чрез поведението си на рекламния пазар TV2 се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен. По този въпрос не би могло да се реши, че имало вероятност TV2 да е държал цените си ниски, за да поддържа висок пазарен дял, но това не означава, че не се е опитал да увеличи приходите си до най-голяма степен.
(256)
Гореизложеното показва, че цените на TV2 са били по-високи от тези на TVDanmark през разглеждания период. Ясно е също, че, въпреки увеличенията в обявените цени, действителното ниво на цените е намалявало през този период. TV2 значително е увеличил отстъпките си.
(257)
Не е възможно обаче да се установи от един анализ на цените дали тенденцията в цените в действителност е довела до намаляване на общите приходи от реклама, увеличавайки по този начин необходимостта от държавно финансиране. Във връзка с този въпрос Комисията анализира ценовата политика на TV2 и нейното въздействие върху общото ниво на приходите му от реклама.
(258)
Както показват съображенията по-долу, през разглеждания период TV2 е направил неколкократни увеличения и намаления на цените (чрез предоставяне на по-големи отстъпки). Таблицата по-долу представя преглед на тенденцията в общото ниво на приходите от реклама (млн. DKK) от 1998 г. до 2002 г. - периодът, през който жалбоподателят твърди, че TV2 насилствено е свалял цените на датския пазар:
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
Национални приходи от реклама
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
През 1997 г. TV2 е взел стратегическото решение да не увеличава използването на капацитета, а да увеличи цените си през 1998 г. Друго увеличение на цените е било направено през 1999 г. Датските органи твърдят, че до 1999 г. конкуренцията е станала толкова силна, че TV2 е пострадал в резултат на увеличението на цените и приходите му от реклама са спаднали с около 10 % от предходната година.
(260)
През 2000 г. TV2 е очаквал конкуренцията да се засили и не е повишавал цените си. Действителните цени всъщност са спаднали, поради въведената от TV2 нова схема за отстъпки. В резултат на това TV2 е увеличил използвания си капацитет с 33 % спрямо предходната година. От друга страна мерките за определяне на цените са довели до 8,4 % увеличение на оборота му от реклама в цялата страна. През 2001 г. TV2 отново е увеличил цените. Въпреки увеличението на цените приходите му от реклама и използването на капацитета са спаднали до нивото от 1999 г. През 2002 г. TV2 е намалил цените отново и е отбелязал лек спад в общия оборот. Целият оборот на рекламния пазар обаче се е свил още повече.
(261)
От казаното по-горе може да се направи заключение, че използването на големи отстъпки са довели до намаляване на действителното ниво на цените. TV2 е успял да компенсира спадът в цените чрез увеличаване на използвания си капацитет. Тъй като неговите конкуренти не са имали същия резерв от капацитет, те не са имали такава възможност. За да имат място на пазара, те е трябвало да се съобразяват с водещата позиция на TV2. През годините, когато TV2 е увеличавал цените, общият му оборот от реклама е намалявал. Противно на това, когато TV2 е намалявал цените, той е успявал да увеличи общия си оборот. Следователно Комисията прави заключение, че намаляването на цените от TV2 в действителност е довело до по-високи приходи. Следователно не може да се каже, че с ценовата си политика TV2 не се е стремил към увеличаване на приходите в най-голяма степен.
(262)
Сравняването на цените между датските оператори и анализът на ценовата политика на TV2 по никакъв начин не показва дали всички цени на датския пазар на телевизионната реклама са били твърде ниски. Това, че TV2 е използвал по-силната си позиция, за да намали общото ниво на разходите за телевизионна реклама под това, което би било при нормална конкуренция, може да доведе до намалено ниво на цените.
(263)
Във връзка с този въпрос Комисията е анализирала икономическите данни на рекламния пазар във всички държави от ЕС и ги е сравнила с Дания. Тъй като датската телевизионна реклама е най-близка за сравнение с други скандинавски държави, Комисията е съпоставила също и данните за Дания и другите скандинавски страни (Финландия, Швеция и Норвегия) (92). Основните показатели за разходите за реклама, които са били анализирани, са следните: 1. разходи за телевизионна реклама като процент от общите разходи за реклама; 2. разходи за реклама на глава от населението; 3. разходи за реклама като част от БВП. Таблицата по-долу прави преглед на тези основни показатели:
Основни показатели на разходите за телевизионна реклама в Дания, ЕС и други скандинавски държави
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
Разходи за телевизионна реклама като % от общите разходи за реклама
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ЕС
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
скандинавски държави
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Разходи за телевизионна реклама на глава от населението (млн. евро)
DK
39
44
48
51
46
47
44
ЕС
37
40
45
49
53
60
58
скандинавски държави
32
36
41
44
45
54
49
Разходи за телевизионна реклама като ‰ от БВП
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ЕС
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
скандинавски държави
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Източник: Европейска аудиовизуална обсерватория, EuroStat.
(264)
Таблицата по-горе показва, че телевизионната реклама представлява по-малка част от общите разходи за телевизионна реклама в Дания (27 %) от средното за ЕС (37 %). От друга страна данните показват, че в Европа има принципно разделение между северните и южните държави (93). В южните държави-членки разходите за телевизионни реклами са значително по-високи от тези в северните (94). Същият модел може да се види за разходите за телевизионна реклама като част от БВП (95). Разходите за телевизионна реклама на глава от населението също показва забележителна разлика между държавите-членки (96). Гледайки данните за скандинавските държави, моделът на разходите на Дания е в съответствие с този на другите скандинавски страни.
(265)
Предвид гореизложеното Комисията прави заключение, че няма ясно, недвусмислено доказателство, че датският пазар на телевизионни реклами е бил системно и постоянно стесняван в резултат на ценовата политика на TV2.
(266)
Жалбоподателят е представил също и сравнителни данни за цените за контакти с аудиторията (изразени в CPM (97)) от други държави за един вид медия и за всички видове медии в една конкретна страна. Данните, представени от жалбоподателя, посочват разходите за осъществяване на контакт с 1 000 човека на реклама както чрез печатни медии, така и по телевизията в Дания, Норвегия и Швеция (98).
(267)
Данните показват, че телевизионната реклама в Дания е по-евтина от тази в Швеция и Норвегия (99), докато за печатните медии е валидно обратното (100).
(268)
Комисията обаче не може да потвърди надеждността на предоставени данни и няма такава публично достъпна информация. Тъй като информацията е доста ограничена и не взема предвид вероятните културни различия, Комисията не може да направи никакви обосновани заключения относно нивото на цените за контакти с аудиторията за различните медии в скандинавските държави.
(269)
Следователно Комисията прави заключение, че цената на TV2 била най-висока на датския пазар през разглеждания период, тъй като е имал възможност да определя цена на продукта си с 15-40 % по-висока от тази на конкурентите му в зависимост от достигнатите резултати в съответната целева аудитория. В сравнение с Швеция и Норвегия цените в Дания са по-ниски с приблизително 20 %.
(270)
С оглед на горните анализи Комисията прави заключение, че от гледна точка на държавната помощ няма ясно доказателство, че TV2 не се опитал да увеличи приходите си от реклама в най-голяма степен, или че поведението му на рекламния пазар не е довело до увеличаване на необходимостта от държавно финансиране.
V. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията счита, че Дания е превела в действие въпросната помощ неправомерно в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
От друга страна с оглед на решението на Съда и въз основа на съображенията, изложени по-горе, Комисията счита, че помощта е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
С оглед на определението на Съда трябва да се разгледа въпросът дали горната констатация може да доведе до свръхкомпенсация на TV2, след като поисканата през 2004 г. от Дания сума от 628 млн. DKK, която да бъде върната заедно с лихвата от TV2, сега се счита за съвместима с вътрешния пазар и може да бъде платена обратно на TV2 от държавата. Плащането на тази сума вероятно би могло да доведе до свръхкомпенсация от гледна точка на мерките за рекапитализация, които всъщност са били приведени в действие през 2004 г. (дело № 313/2004), поради финансовите нужди на TV2 след връщането на горепосочените средства. Както указват параграфи 34 и 35 от определението на Съда, задължението за възстановяване на средствата всъщност е било необходима предпоставка за мерките за рекапитализация от 2004 г., предвид факта, че датските органи са решили да не позволяват на TV2 да претърпи банкрут. Както Съдът се произнася в параграф 43 от заповедта си: „… въпреки че специфичните обстоятелства на настоящото дело са накарали Комисията да вземе две решения (решението за анулиране на възстановената сума и решението за рекапитализация), очевидно е, че тези решения представляват две страни на един и същ юридически казус, отнасящ се до класифицирането като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО, и съответно до определянето на съвместимостта на мерките, приведени в действие от Кралство Дания за TV2 и съответно за TV2 A/S, с общия пазар. Отменянето на Решение 2006/217/ЕО следователно налага Комисията да разгледа отново всички мерки, приложени от Кралство Дания към TV2 и съответно към TV2 A/S“. Поради тясната връзка помежду ум, дължаща се на въпроса относно възстановяването на средства, мерките за рекапитализация от 2004 г. в полза на TV2 трябва да се разглеждат във връзка с държавната помощ, предоставена в периода между 1995 г. и 2002 г., за да се гарантира, че не съществува риск TV2 да получи свръхкомпенсации.
Във връзка с това Комисията отбелязва следното: След решението за възстановяване на средства датските органи действително са възстановили 1 050 млн. DKK (т.е. повече от сумата от 628 млн. DKK заедно с лихвата). Както е отбелязано в съдебната заповед, последвала отменянето от Съда на решението за възстановяване на средства, основанието за възстановяване на 628 млн. DKK заедно с лихвата остава. От друга страна датските органи са внесли декларация, оповестяваща намеренията им да не върнат сумата, възстановена от TV2, или, в случай че са изпълнени определени комулативни условия, да върнат на TV2 сума, равна най-много на разликата между сумата (включително лихвата), която действително е била възстановена от TV2 за периода 1995-2002 г. и сумата за мерките за рекапитализация. Съгласно определението на Съда, предвид горния ангажимент, не съществува риск от това TV2 да бъде свръхкомпенсиран по отношение на държавната помощ за периода 1995-2002 г., разглеждано във връзка с мерките за рекапитализация от 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Мерките, приведени в действие от Дания в полза на TV2/Danmark в периода между 1995 г. и 2002 г. под формата на ресурси от лицензионни такси и другите мерки, разгледани в настоящото решение, са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Кралство Дания.
Съставено в Брюксел на 20 април 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. balandžio 20 d.
dėl priemonių (C 2/03), kurias Danija įgyvendino TV2/Danmark naudai
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 2612)
(Tekstas autentiškas tik danų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/839/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (1), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2000 m. balandžio 5 d. raštu Komisija gavo Danijos komercinio transliuotojo SBS Broadcasting SA/TvDanmark (toliau - SBS/TvDanmark) skundą dėl valstybės finansavimo, skiriamo Danijos visuomeniniam transliuotojui TV2/DANMARK (toliau - TV2 (3). Susitikimas su skundo pareiškėju įvyko 2000 m. gegužės 3 d.2001 m. vasario 28 d., 2001 m. gegužės 3 d. ir 2001 m. gruodžio 11 d. raštais skundo pareiškėjas pateikė papildomos informacijos.
(2)
2002 m. birželio 5 d. raštu Komisijos tarnybos Danijos valdžios institucijoms išsiuntė prašymą pateikti informaciją, į kurį Danijos valdžios institucijos atsakė 2002 m. liepos 10 d. raštu. Du susitikimai su Danijos valdžios institucijomis įvyko 2002 m. spalio 25 d. ir 2002 m. lapkričio 19 d. Papildoma informacija buvo pateikta 2002 m. lapkričio 19 d. ir 2002 m. gruodžio 3 d. raštais.
(3)
2003 m. sausio 24 d. (4) raštu Komisija informavo Daniją apie sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl Danijos visuomeniniam transliuotojui TV2 skirto valstybės finansavimo.
(4)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas 2003 m. kovo 14 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (5). Komisija paragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl šių priemonių.
(5)
Danijos valdžios institucijos savo pastabas Komisijai pateikė 2003 m. kovo 24 d. raštu. Be to, Komisija gavo kelių suinteresuotųjų šalių pastabas. TvDanmark pastabas pateikė 2003 m. balandžio 14 d. raštu. Europos komercinių televizijų asociacija (KTA) savo pastabas pateikė 2003 m. balandžio 14 d. raštu. Komerciniai transliuotojai Antena 3 TV ir Gestevisión Telecinco pastabas pateikė 2003 m. balandžio 16 d. Komercinis transliuotojas TV3 pastabas pateikė 2003 m. balandžio 14 d. raštu. Komisija šias pastabas perdavė Danijai, kuri savo nuomonę dėl jų pareiškė 2003 m. rugsėjo 12 d. raštu.
(6)
2003 m. gruodžio 15 d. ir 2004 m. sausio 6 d. raštais skundo pareiškėjas Komisijai pateikė papildomos informacijos. 2003 m. gruodžio 17 d. surengtas skundo pareiškėjo ir Komisijos tarnybų susitikimas siekiant paaiškinti informaciją, pateiktą skundo pareiškėjo 2003 m. gruodžio 15 d. rašte. Komisija šią informaciją perdavė Danijos Vyriausybei, kuri savo nuomonę dėl jos pareiškė 2004 m. kovo 15 d. raštu. Danijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimas įvyko 2004 m. vasario 9 d.
(7)
2004 m. gegužės 19 d. Komisija priėmė sprendimą dėl TV2 skirto valstybės finansavimo 1995-2002 m. renkant licencijos mokesčio lėšas ir taikant kitas priemones (6). Sprendime daroma išvada, kad pagalba buvo suderinama su bendrąja rinka, išskyrus 628,2 mln. Danijos kronų (DKK) (maždaug 84,3 mln. EUR) sumą, kuri turėjo būti grąžinta į biudžetą kartu su palūkanomis (toliau - sprendimas dėl grąžinimo).
(8)
Vėliau TV2, Danijos valdžios institucijos bei privatūs transliuotojai Viasat ir SBS/Tv Danmark Komisijos sprendimą dėl grąžinimo apskundė.
(9)
Danijos valdžios institucijos įgyvendino Komisijos sprendimą dėl grąžinimo. TV2 teko grąžinti 1 050 mln. DKK (7).
(10)
Dėl šios sumos išieškojimo TV2 ištiko finansų krizė. Todėl Danija 2004 m. pranešė apie TV2 kapitalo restruktūrizavimą.
(11)
2004 m. spalio 6 d. sprendimu (8) Komisija pritarė Danijos Vyriausybės sprendimui restruktūrizuoti TV2 kapitalą, jį padidinant 440 mln. DKK suma bei 394 mln. DKK valstybės paskolą paverčiant nuosavu kapitalu (toliau - kapitalo restruktūrizavimo priemonės). Šį sprendimą atskirai apskundė SBS ir Viasat.
(12)
2008 m. spalio 22 d. (9) Pirmosios instancijos teismas (dabar - Bendrasis Teismas), patvirtindamas TV2 viešųjų paslaugų teikimo mastą, panaikino Komisijos sprendimą dėl grąžinimo (toliau - Sprendimas). Šis Sprendimas nebuvo apskųstas.
(13)
Po šio Sprendimo Komisija turi priimti naują sprendimą, nes oficiali tyrimo procedūra dėl 1995-2002 m. laikotarpio yra atnaujinta.
(14)
Be to, nagrinėjant kapitalo restruktūrizavimo bylą Bendrasis Teismas 2009 m. rugsėjo 24 d. priėmė nutartį (10) (toliau - Nutartis), kurioje nusprendė, kad byloje T-12/05 pareikštas ieškinys neturi pagrindo. Teismo nutarties 35 punkte nurodyta, kad sumos grąžinimas ir sprendimai restruktūrizuoti kapitalą yra glaudžiai susiję. Todėl Bendrasis Teismas nusprendė, kad panaikinus sprendimą dėl grąžinimo sprendimas dėl kapitalo restruktūrizavimo neteko esmės ir prasmės. Bendrasis Teismas nurodė, kad „nors Komisija, atsižvelgdama į konkrečias šios bylos aplinkybes, priėmė du sprendimus, akivaizdu, kad šie sprendimai yra skirti dviems to paties juridinio klausimo dėl valstybės pagalbos pripažinimo, kaip apibrėžta EB 87 straipsnio 1 dalyje, aspektams, ir atitinkamai dėl priemonių, kurias Danijos Karalystė įgyvendino TV2, o vėliau TV2 A/S, naudai, suderinamumo su bendra rinka nustatymo (11)“. Todėl panaikinus sprendimą dėl grąžinimo reikia „iš naujo išnagrinėti visas priemones, kurias Danijos Karalystė įgyvendino TV2 naudai“. Ši Nutartis nebuvo apskųsta.
(15)
Vadovaujantis Teismo nutartimi, Komisija, atlikdama vertinimą šioje byloje, turi atsižvelgti į priemones, kurias Danijos valdžios institucijos įgyvendino 2004 m. dėl valstybės pagalbos susigrąžinimo, kuris buvo privalomas pagal panaikintą sprendimą dėl grąžinimo.
(16)
Todėl, kaip matyti iš minėtų 13, 14 ir 15 konstatuojamųjų dalių, šis sprendimas apima tik valstybės priemones TV2 naudai 1995-2002 m. laikotarpiu ir, vadovaudamasi Teismo nutartimi, Komisija, atlikdama vertinimą šioje byloje, atsižvelgs į kapitalo restruktūrizavimo priemones, kurios buvo įgyvendintos 2004 m. susigrąžinant valstybės pagalbą pagal panaikintą sprendimą dėl grąžinimo.
(17)
2009 m. kovo 20 d. raštu Komisija paprašė, kad Danijos valdžios institucijos pateiktų byloje priimto Sprendimo analizę.
(18)
Kelis kartus paprašiusios pratęsti pateikimo terminą, Danijos valdžios institucijos savo pastabas pateikė 2009 m. birželio 26 d. Šio rašto priede Danijos valdžios institucijos pateikė TV2 pastabas.
(19)
Su Danijos valdžios institucijomis ir (arba) TV2 buvo surengti keli susitikimai, įskaitant 2009 m. rugpjūčio 25 d., 2011 m. vasario 7 d. ir 2011 m. kovo 4 d.
(20)
Be to, Komisija išsiuntė papildomus prašymus pateikti informaciją, įskaitant 2010 m. rugsėjo 22 d., 2010 m. spalio 28 d., 2010 m. lapkričio 19 d. ir 2011 m. sausio 14 d., į kuriuos Danijos valdžios institucijos atitinkamai atsakė 2010 m. lapkričio 17 d., 2010 m. lapkričio 30 d., 2011 m. vasario 3 d., 2011 m. vasario 24 d. ir 2011 m. kovo 7 d. Be to, 2011 m. kovo ir balandžio mėn. Danijos valdžios institucijos pateikė įvairių duomenų.
(21)
Komisija taip pat gavo trečiųjų asmenų pastabas, visų pirma 2011 m. vasario 7 d.SBS/Tv Danmark pastabas.
(22)
Taip pat reikėtų pastebėti, kad 2008 m. rugpjūčio 4 d. Komisija priėmė sprendimą neprieštarauti TV2 skiriamai sanavimo pagalbai, suteikiant 1 000 mln. DKK dydžio paskolą (12). Šį sprendimą apskundė TV2 konkurentas MTG/Viasat. Bendrasis Teismas priėmė sprendimą sustabdyti procesą iki Komisijos sprendimo priėmimo restruktūrizavimo byloje (13).
(23)
2009 m. vasario 4 d. Danija, vadovaudamasi SESV 108 straipsnio 3 dalimi, Komisijai pateikė TV2 Danmark a. s. restruktūrizavimo planą (toliau - restruktūrizavimo byla). 2009 m. liepos 2 d. raštu Komisija informavo Daniją apie pradėtą restruktūrizavimo plano tyrimą (14).
(24)
Komisija restruktūrizavimo bylos tyrimą atliko lygiagrečiai su įvertinimu šioje byloje ir Komisijos sprendimas restruktūrizavimo byloje bus priimtas lygiagrečiai ir vienu metu su šiuo sprendimu.
II. IŠSAMUS APRAŠYMAS
II.1. NACIONALINĖ PADĖTIS
II.1.1 DANIJOS TELEVIZIJOS RINKA 1995-2002 M.
(25)
1995-2002 m. Danijoje veikė du visuomeniniai transliuotojai - Danmarks Radio (DR) ir TV2. Beveik visą DR biudžetą sudarė licencijos mokesčio lėšos. TV2 finansavimą iš dalies sudarė licencijos mokestis, tačiau transliuotojas gaudavo pajamų iš reklamos.
(26)
TV2 įsteigta 1986 m. (15) kaip nepriklausoma ir savarankiška įstaiga, kurios veikla finansuojama valstybinėmis paskolomis. Bendrovė transliacijas šalyje pradėjo 1988 m. spalio 1 d. Ji pradėjo transliuoti antžeminį kanalą TV2 bei 2000 m. pradėjo transliuoti palydovinį kanalą TV2 Zulu. 2002 m. pabaigoje TV2 Zulu iš visuomeninio transliuotojo kanalo tapo komercinės mokamos televizijos kanalu. Be to, Vyriausybė aštuonias stotis patvirtino kaip regionines TV2 stotis. TV2 buvo įpareigota regioninių TV2 stočių laidas transliuoti nacionaliniu antžeminiu kanalu.
(27)
1995-2002 m. be visuomeninių transliuotojų nacionalinėje Danijos televizijos transliavimo rinkoje veikė dar du komerciniai transliuotojai - TvDanmark ir TV3/3+. Komerciniai transliuotojai su TV2 konkuravo šalies televizijos reklamos rinkoje. TvDanmark priklauso SBS Broadcasting SA ir Danijoje transliavo du kanalus. Nuo 1997 m. dešimties vietos komercinių televizijos stočių tinklu TvDanmark transliuoja kanalą TvDanmark2, o nuo 2000 m., gavusi Jungtinės Karalystės leidimą, transliuoja palydovinį kanalą TvDanmark1. Palydoviniai kanalai TV3 ir 3 + pradėjo transliuoti 1992 m. Jie priklauso įmonių grupei Modern Times Group (MTG).
II.1.2 TEISĖS AKTŲ REIKALAVIMAI 1995-2002 M. LAIKOTARPIU
(28)
Viešųjų paslaugų sritį reglamentuojančios nuostatos, galiojusios tiriamu 1995-2002 m. laikotarpiu, nustatytos įvairiose Transliavimo veiklos įstatymo (toliau - Transliavimo įstatymas) redakcijose (16).
(29)
TV2 misija - kurti ir transliuoti nacionalines ir regionines televizijos programas. Gali būti transliuojama radijo įrenginiais, įskaitant palydovines ar kabelines sistemas. Kultūros ministras nustato taisykles dėl TV2 įsipareigojimų.
(30)
TV2 įsipareigojo teikti viešąją paslaugą. Vadovaujantis Transliavimo įstatymu (1994 m. redakcija) (17), TV2 yra savarankiška įstaiga, kurios tikslas - vykdant savarankišką programų rengimo veiklą kurti ir transliuoti nacionalines ir regionines televizijos programas. Pagrindiniai kuriamų programų akcentai turi būti kokybė, universalumas ir įvairovė. Planuojant regioninių TV2 stočių programas pirmenybę reikia teikti regionui aktualiai informacijai.
(31)
Kaip nurodyta Sprendime (18), tikslus TV2 viešųjų paslaugų teikimo misijos apibrėžimas keitėsi su laiku, tačiau pagal visus šiuos viešųjų paslaugų įsipareigojimų, kurie TV2 buvo privalomi skirtingais tiriamais laikotarpiais, apibrėžimus buvo reikalaujama „kokybės, universalumo ir įvairovės“, nes tai yra esminiai visuomeninio transliuotojo paslaugos, kuri buvo patikėta TV2, kokybiniai reikalavimai.
(32)
Išsamesnis viešosios paslaugos apibrėžimas pateikiamas TV2 įstatuose. Pavyzdžiui, juose nustatytos TV2 transliavimo prievolės, susijusios su menu ir kultūra, danų filmų kūrimu, vaikams, paaugliams ir etninėms mažumoms skirtomis programomis. TV2 taip pat turi transliuoti pranešimus dėl parengties gyventojams.
(33)
TV2 viešųjų paslaugų teikimo veikla finansuojama iš TV2 licencijos mokesčio dalies, iš reklamos TV2 eteryje pajamų ir kitomis pajamomis. 1994 m. galiojusioje Transliavimo įstatymo redakcijoje (19) buvo nurodyta, kad kolektyvinė TV2 veikla finansuojama sumomis, kurios pervedamos iš TV2 fondo vadovaujantis kultūros ministro nustatytais programiniais biudžetais, bei pajamomis iš programų pardavimo, kitais įnašais, subsidijomis ir pan. Pastebėtina, kad 1995-1996 m. TV2 savo licencijos mokesčių dalį ir reklamos pajamas gavo iš specialaus fondo (toliau - TV2 fondas) (20).
(34)
Transliavimo įstatymo 5 skyriuje nustatyti reikalavimai transliuoti komercines televizijos stotis apimant daugiau nei vieną vietos teritoriją. 6 skyrius reglamentuoja vietos radijo ir televizijos veiklą. Taikomi reikalavimai visų pirma susiję su licencijos išdavimu. Tokių licencijų turėtojams keliami reikalavimai dėl programų nustatyti įsakyme Nr. 874 dėl europietiškų programų ir įsakyme Nr. 1349 dėl vietos radijo ir televizijos veiklos (21). Remiantis šiais įsakymais, tinklo stotys, kurioms suteikiama vietos televizijos licencija, turi valandą per parą transliuoti vietos programas ir didžiąją programų dalį kurti danų kalba arba Danijos auditorijai. Kadangi TV3, 3 + ir TvDanmark 1 kanalas transliuoja pagal Jungtinės Karalystės licenciją, šios taisyklės taikomos tik TvDanmark2.
II.1.3 TV2 KOMERCINĖ VEIKLA
(35)
1995-2002 m. laikotarpiu TV2 vykdė įvairią komercinę veiklą, nes nuo 1997 m. sausio 1 d. jam suteiktas atskiro juridinio asmens statusas (22), įskaitant techninės įrangos naudojimą, naujų bendrovių steigimą arba kapitalo investavimą į veikiančias bendroves. 1995-2002 m. laikotarpiu tokia veikla apėmė reklamą, programų pardavimą, stulpų nuomą, prekybos skatinimą, interneto veiklą ir teisių transliuoti sporto renginius perpardavimą ir pan.
(36)
Nuo 2001 m. sausio mėn. TV2 privalo atskirai tvarkyti viešųjų paslaugų teikimo veiklos ir „kitos veiklos“ buhalterinę apskaitą, jei pastarosios apyvarta viršija 5 % visos apyvartos ir 3 mln. DKK sumą per metus. Visos išlaidos turi būti įtraukiamos į apskaitą, produktų ir paslaugų, kurios nėra viešųjų paslaugų teikimas, kainos turi būti nustatomos pagal rinkos sąlygas, o kapitalo perdavimas tarp viešųjų paslaugų teikimo veiklos ir kitos veiklos turi vykti pagal rinkos ekonomikos investavimo principą ir negali apimti licencijos mokesčio lėšų (23).
II.2. PRIEMONĖS
(37)
1995-2002 m. TV2 gavo licencijos mokesčio pajamų.
(38)
Licencijos mokesčio, kurį turi mokėti radijo imtuvų ir televizorių savininkai, dydį vienerių ar daugiau metų laikotarpiui nustato kultūros ministras (24). Televizijos licencijos mokestį renka DR ir, vadovaujantis kultūros ministro sprendimu, licencijos mokesčio pajamos paskirstomos DR ir TV2 pagal žiniasklaidos sutartį su Danijos parlamentu.
(39)
Kultūros ministras nustato taisykles dėl prievolės mokėti licencijos mokesčius pradžios ir pabaigos, mokėjimo terminų ir išieškojimo, rinkliavų už priminimus ir pan. Laiku nesumokėjus mokesčio delspinigiai skaičiuojami Delspinigių įstatyme numatyta tvarka. Nesumokėtus mokesčius ir rinkliavas gali išieškoti Danijos hipotekos bankas. Pavyzdžiui, nesumokėta suma gali būti išieškota iš nesumokėjusio asmens darbo užmokesčio vadovaujantis Išskaičiuojamųjų mokesčių įstatyme nustatytomis gyventojų mokesčių išieškojimo taisyklėmis.
(40)
Iki 1997 m. TV2 pajamas (reklamos pajamas ir licencijos mokesčio lėšas) gaudavo per TV2 fondą. Nuo 1997 m. TV2 savo licencijos mokesčio pajamų dalį gauna tiesiogiai iš DR.
(41)
1995 m. ir 1996 m. TV2 iš TV2 fondo gavo reklamos pajamų (25).
(42)
Be to, TV2 iš Radijo fondo gavo 58 mln. DKK sumą už įsipareigojimą kurti daugiau daniškų filmų.
(43)
1997 m., kai buvo likviduotas TV2 fondas, TV2 taip pat gavo 167 mln. DKK sumą investicijoms į produkcijos sistemų skaitmeninimą bei 50 mln. DKK sumą TV2 fondo apyvartinėms lėšoms padengti.
(44)
Be to, pagal Bendrovių įstatymą TV2 yra atleista nuo pelno mokesčio mokėjimo. Dėl to TV2 per tiriamą laikotarpį gavo 159,4 mln. DKK naudos. 2001 m. sausio mėn. Danijos valstybė pradėjo taikyti mechanizmą, neutralizuojantį komercinės TV2 veiklos neapmokestinimo poveikį. TV2 turėjo pervesti 30 % metinio perviršio iš kitos veiklos viešųjų paslaugų teikimo veiklai. Ši dalis procentais atitinka įprastą pelno mokesčio tarifą, kurį Danija nustatė 2000 m.
(45)
TV2 veiklos pradžioje steigimo išlaidos ir apyvartinių lėšų trūkumas buvo dengiamas valstybės paskolomis. Vadovaujantis pradinėmis paskolos sutartimis, TV2 turėjo mokėti palūkanas nuo pagrindinės sumos bei grąžinti visą paskolų pagrindinę sumą. Tačiau per visą tiriamą laikotarpį TV2 nereikėjo mokėti palūkanų ir buvo atidėtos paskolų grąžinimo įmokos. Nauda dėl beprocenčių ir negrąžintinų įsisteigimo paskolų bei skolintų apyvartinių lėšų sudarė 341,8 mln. DKK per tiriamą laikotarpį.
(46)
Iki 1996 m. pabaigos Vyriausybė išduodavo garantijas paskoloms, kurias TV2 fondas ėmė TV2 veiklai finansuoti. Paskolų su garantija suma buvo perduota TV2 likviduojant fondą. Dėl šios garantijos TV2 gauta nauda sudarė 9,8 mln. DKK.
(47)
Tiriamu laikotarpiu Danija turėjo tris antžeminius dažnius, leidžiančius transliuoti visoje šalyje, kurie buvo skirti visuomeniniams transliuotojams. Vienas dažnis buvo skirtas TV2, antras - DR, o trečias buvo numatytas skaitmeninei televizijai.
(48)
TV2 mokestį už naudojimąsi specialiai skirtu transliavimo dažniu visoje šalyje mokėjo valstybės įstaigai Nacionalinė IT ir telekomunikacijų agentūra prie Mokslinių tyrimų, technologijų ir plėtros ministerijos (26). Šio mokesčio dydis buvo nustatytas Danijos finansų įstatyme. Tiriamu laikotarpiu už šį dažnį TV2 mokėdavo 2-4 mln. DKK per metus.
(49)
Danija taip pat turi regioninių dažnių. 1997 m. Vyriausybė numatė galimybę sujungti regioninius dažnius ir taip didinti transliacijų aprėptį (tinklą). 1998-2001 m. laikotarpiu vietos komercinės televizijos stotys, turinčios leidimą transliuoti tinkle, valstybei turėjo mokėti metinį mokestį (27). TV2 regioninės stotys neprivalėjo mokėti šio mokesčio, nes jos transliavo TV2 nacionalinio dažnio „languose“. Komercinis transliuotojas TvDanmark buvo vienintelis ūkinės veiklos vykdytojas, mokėjęs šį mokestį už savo antrąjį kanalą. Bendra jo sumokėta suma sudaro 85,0 mln. DKK.
(50)
Antenų įrenginių savininkai privalo savo įrenginiais transliuoti TV2 viešųjų paslaugų programas („must-carry“ prievolė).
III. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ IR DANIJOS PASTABOS
(51)
Pirma, Komisijai priėmus sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, suinteresuotosios šalys pateikė įvairių pastabų. Toliau apibendrinti pagrindiniai šių pastabų duomenys.
(52)
TvDanmark teigė, kad valstybės suteiktas transliavimo visoje šalyje dažnis yra valstybės pagalba, nes valstybė atsisako pajamų už šį retą turtą. Konkurentų skverbtis neviršijo 77 %. TvDanmark pastebėjo, kad tai, jog tinklo mokestį turėjo mokėti tik TvDanmark2, o TV2 vietos stotys - ne, nors jos ekonominiu ir komerciniu požiūriu yra tokioje pat padėtyje, reiškia valstybės paramą TV2 vietos stotims. Pasak ACT, Antena 3 TV ir Telecinco, Europos bendrijos neutralumo principas transliavimo galimybių atžvilgiu reikalauja, kad už bet kokios formos tinklą turi būti imamas mokestis.
(53)
Dėl atleidimo nuo pelno mokesčio ACT, Antena 3 TV ir Telecinco pastebėjo, kad prievolė pervesti 30 % komercinės veiklos pelno TV2 viešųjų paslaugų veiklai negali būti prilyginama valstybei mokamam pelno mokesčiui, nes tai iškreipia konkurenciją transliavimo rinkoje.
(54)
Skirtingos trečiosios šalys teigė, kad TV2 viešųjų paslaugų srities apibrėžimo negalima laikyti teisėtu. Taip pat buvo kritikuojamas patikėjimo ir proporcingumo reikalavimų tenkinimas. Visų pirma TvDanmark pastebėjo, kad Komisija, apskaičiuodama perteklinę kompensaciją, turėtų atsižvelgti į TV2 atleidimą nuo pelno mokesčio, beprocentes ir negrąžintinas įsisteigimo paskolas, valstybės garantiją skolintoms apyvartinėms lėšoms ir nemokamą transliavimo dažnį. TvDanmark pareiškė, kad bendri televizijos reklamos pajamų rinkos svyravimai nėra dideli ir nepateisina TV2 sukaupto kapitalo.
(55)
Dėl reklamos rinkos TvDanmark pareiškė, kad TV2 kainodaros politika neleidžia komerciniams transliuotojams susigrąžinti savarankiškai patirtų išlaidų. Kad patektų į rinką TvDanmark turėjo nustatyti maždaug 30-40 % mažesnę TRP kainą nei TV2 (TV2 TRP ar GRP vertė yra didesnė, nes transliacijos aprėpia didesnę šalies dalį) (28). Kadangi TV2 turi išskirtinę poziciją dėl transliacijos aprėpties ir programų biudžeto, reklamuotojas visuomet dalį reklamos biudžeto skirs TV2 siekdamas kuo didesnio turimo biudžeto poveikio - kuo daugiau kontaktų, didesnio pasiekiamumo ir (arba) konkretaus dažnio. TvDanmark pateikė duomenų, iš kurių matyti, kad 1997-2002 m. TvDanmark dirbo nuostolingai, teigdama, kad nesąžininga TV2 konkurencija trukdo TvDanmark gauti pakankamai pajamų. TvDanmark taip pat pateikė Danijos televizijos reklamos rinkos kainų analizę, parengtą bendrovės Copenhagen Economics. Ataskaitoje palygintos vidutinės ir ribinės rinkos kainos bei daroma išvada, kad konkuruojama tik dėl likusios paklausos dalies, todėl lyginant reiktų remtis ribinėmis kainomis. Be to, TvDanmark pateikė informacijos palygindama TV2 reklamos kainas ir reklamos kainas kitose žiniasklaidos priemonėse bei kitose šalyse.
(56)
TV3 nurodė esanti priversta teikti labai dideles nuolaidas reklamai norėdama išsilaikyti rinkoje, nes TV2 siūlo papildomą ribinę nuolaidą likusiai televizijos reklamos užsakovo biudžetų daliai, jei ši reklama taip pat užsakoma TV2 eteryje.
(57)
Antra, Komisijai priėmus sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, pastabų pateikė ir Danijos valdžios institucijos. Toliau apibendrinti pagrindiniai šių pastabų duomenys.
(58)
Danijos valdžios institucijos manė, kad TV2 skirti transliavimo dažniai negali būti laikomi pranašumu, nes vietos televizijos stotims taip pat skiriami atskiri dažniai. Todėl TV2 nebuvo sudarytos išskirtinės sąlygos. Kaip ir kitos stotys, TV2 moka mokestį už naudojimąsi dažniu.
(59)
Dėl atleidimo nuo pelno mokesčio Danijos valdžios institucijos teigė, kad komercinės veiklos pelnas gana nedidelis ir TV2 komercinės veiklos neapmokestinimui kompensuoti pasirinktas metodas neleido TV2 gauti finansinės naudos dėl atleidimo nuo pelno mokesčio.
(60)
Dėl proporcingumo Danijos valdžios institucijos pastebėjo, kad iš TV2 fondo pervesta 167 mln. DKK suma buvo skirta transliavimo tinklo skaitmeninėms technologijoms. Todėl ši suma nelaikytina laisvu nuosavu kapitalu.
(61)
Be to, Danijos valdžios institucijos nurodė, kad 1995-2002 m. perteklius atspindėjo pagrįstą grąžos koeficientą atsižvelgiant į TV2 apyvartą. Be to, šis kapitalas buvo reikalingas apsisaugoti nuo staigaus reklamos pajamų kritimo, nes TV2 pagal įstatymus negali imti paskolų, viršijančių 4 % metinės apyvartos. Be to, Danijos valdžios institucijų teigimu, valstybė veikė laikydamasi „rinkos ekonomikos investuotojo principo“, nes TV2 nuosavas kapitalas neviršijo dalies, kurią investuotų įprastas rinkos investuotojas. Toks kapitalas neprieštarauja Sutarčiai, jeigu kapitalas nėra naudojamas TV2 komercinės veiklos kompleksiniam finansavimui.
(62)
Dėl TV2 elgesio reklamos rinkoje Danijos valdžios institucijos pažymėjo, kad TV2 nuolat nustato tokias kainas, kurios užtikrina didesnes pajamas. Kainos buvo nustatomos vadovaujantis tik pasiūla ir paklausa. Kainas kasmet nustatydavo TV2 reklamos skyrius remdamasis prognozuojama komercinės televizijos žiūrovų (21-50 metų amžiaus) dalimi, programų planu, ekonomine raida ir konkurencine padėtimi rinkoje. Nei TV2 veiklos sąnaudos, nei licencijos mokesčio lėšos į šį apskaičiavimą nebuvo įtraukiami. TV2 kainos buvo didžiausios Danijos rinkoje, todėl negali būti nė kalbos, kad kainos buvo dirbtinai mažinamos siekiant padidinti valstybės finansavimo poreikį.
(63)
Danijos valdžios institucijos pateikė RBB Economics parengtą konkurencijos Danijos televizijos reklamos rinkoje ataskaitą. Ataskaitos išvadoje buvo teigiama, kad vidutinės TV2 grynosios kainos faktiškai buvo didesnės nei konkurentų bei kad TV2 ir TvDanmark reklamos įkainių skirtumus galima paaiškinti skirtinga šių transliuotojų santykine stiprybe kuriant programas ir pritraukiant žiūrovus.
(64)
Trečia, priėmus Sprendimą Komisija paprašė, kad Danijos valdžios institucijos pateiktų byloje priimto Sprendimo analizę.
(65)
Danijos valdžios institucijos pateikė savo pastebėjimus bei perdavė TV2 pastabas. Toliau apibendrinti pagrindiniai šių pastabų duomenys.
(66)
Dėl 1995 ir 1996 m. gautų reklamos pajamų Danijos valdžios institucijos ir TV2 teigė, kad Danijos valstybė šių sumų nekontroliavo, todėl jos neturėtų būti laikomos valstybės lėšomis. Kalbant apie duomenis, Danijos valdžios institucijos nepatvirtino Komisijos nurodytų sumų, bet paaiškino, kad apskaičiuojant 1995 ir 1996 m. reklamos pajamų sumas reikėtų atsižvelgti į tai, kad dalis pinigų, pervedamų iš TV2 fondo, buvo skirta TV2 regionams finansuoti, ir kad šiai daliai finansuoti buvo galima naudoti tik licencijos mokesčio lėšas. Tačiau Danijos valdžios institucijos sutiko, kad į reklamos pajamas reikėtų atsižvelgti bet kuriuo atveju apskaičiuojant viešųjų paslaugų funkcijos teikimo grynąsias sąnaudas ir kad reklamos pajamos laikytinos pajamomis, uždirbtomis vykdant viešųjų paslaugų veiklą.
(67)
Be to, Danijos valdžios institucijos ir TV2 rėmėsi Teismo Sprendimu teigdamos, kad yra tenkinamos 2003 m. liepos 24 d. Sprendime Altmark (29) nustatytos sąlygos. Šiuo atžvilgiu Danijos valdžios institucijos priminė, kad, kaip ir BUPA byloje (30), TV2 byla yra susijusi su aplinkybėmis, jau egzistavusiomis iki Altmark sprendimo priėmimo dienos. Jos teigė, kad Altmark sąlygos turi būti taikomos atsižvelgiant į šių sąlygų esmę ir tikslą, kad būtų galima atsižvelgti į konkrečius bylos faktus. Jos nurodė, kad, jų manymu, iš Sprendimo darytina išvada, kad vienintelis reikalavimas, kurį Teismas nustatė Danijos valstybei, yra reikalavimas „iš esmės“ laikytis Altmark sąlygų.
(68)
Tiksliau Danijos valdžios institucijos ir TV2 tvirtino, kad licencijos mokesčiui nustatyti taikyta procedūra buvo skaidri ir atitiko antrojo Altmark kriterijaus reikalavimus, bent jau iš esmės, o to, jų manymu, pakanka remiantis Teismo Sprendimu. Jų manymu trečiasis kriterijus taip pat buvo tenkinamas, nes TV2 buvo leista pasilikti pagrįsto dydžio pelną. Dėl ketvirtosios Altmark sąlygos jos akcentavo įvairias TV2 taikytas kontrolės priemones, taip pat rėmėsi BUPA bylos teismo praktika ir Teismo Sprendimu teigdamos, kad šioje konkrečioje byloje šį reikalavimą reikėtų taikyti ne taip griežtai arba jį reikėtų tenkinti tik iš esmės. Remdamosi Chronopost byla (31) jos taip pat pastebėjo, kad praktiškai neįmanoma lyginti TV2 ir tipinės sėkmingai veikiančios įmonės. Danijos valdžios institucijos laikėsi nuomonės, kad kompensacija turėtų būti priimtina taikant rinkos ekonomikos investuotojo kriterijų.
(69)
Be to, Danijos valdžios institucijos ir TV2 tvirtino, kad valstybės pagalba turėtų būti pripažinta suderinama. Jos paaiškino, kaip buvo sukauptas TV2 nuosavo kapitalo pagrindas ir akcentavo skirtingas priežastis, dėl kurių šis kapitalas buvo reikalingas TV2 įgyvendinant viešųjų paslaugų uždavinius.
(70)
Teismui priėmus Sprendimą kai kurios trečiosios šalys taip pat pateikė pastabų. Jos iš esmės paaiškino, kodėl reikėtų laikyti, kad Altmark sąlygos nėra tenkinamos, visų pirma dėl to, kad ekonominių ataskaitų, kuriomis rėmėsi Teismas, nepakako įrodyti, kad yra tenkinami antrasis ir ketvirtasis kriterijai. Jos taip pat atkreipė dėmesį į tai, kad Komisija turėtų laikytis pozicijos, pateiktos panaikintame sprendime dėl grąžinimo, t. y. kad pagalba buvo nesuderinama.
IV. PRIEMONIŲ ĮVERTINIMAS
IV.1. VALSTYBĖS PAGALBA, KAIP APIBRĖŽTA SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALYJE
(71)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad „Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(72)
Komisija turi įvertinti, ar nurodytos priemonės laikytinos valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
IV.1.1. VALSTYBĖS LĖŠŲ BUVIMAS IR ATSAKOMYBĖS PRISKYRIMAS
(73)
Komisija turi įvertinti, ar nagrinėjamos priemonės susijusios su valstybės lėšomis.
(74)
Licencijos mokesčio atžvilgiu Komisija atsižvelgia į Teisingumo Teismo išvadas, pateiktas jo Sprendime (32). Visų pirma į tai, kad jo dydį nustato Danijos valdžios institucijos, kad prievolė sumokėti licencijos mokestį kyla ne dėl sutartinių TV2 ir jo skolininko santykių, o dėl to, kad asmuo turi televizorių ar radijo imtuvą, kad, prireikus, licencijos mokestis išieškomas pagal gyventojų mokesčių išieškojimo taisykles ir kad sprendimą, kurią licencijos mokesčio dalį pervesti TV2, priima Danijos valdžios institucijos. Teisingumo Teismas priėjo prie išvados, kad licencijos mokesčio lėšomis disponuoja ir kontroliuoja Danijos valdžios institucijos, todėl jos laikytinos valstybės lėšomis.
(75)
Dėl 1995-1996 m. gautų reklamos pajamų Teisingumo Teismas savo Sprendime pažymėjo, kad licencijos mokestis ir reklamos pajamos skiriasi savo pobūdžiu (33).
(76)
Šiuo atžvilgiu Teisingumo Teismas savo sprendime (34) nurodė, kad Komisija nepateikė pakankamai argumentų, kodėl 1995-1996 m. gautos reklamos pajamos turėtų būti laikomos valstybės lėšomis.
(77)
Atsižvelgiant į sprendimą Preussen Elektra byloje (35), Komisija turi įrodyti, kad 1995-1996 m. gautas reklamos pajamas galima laikyti valstybės lėšomis. Šiuo tikslu ji turi įvertinti, ar Danijos valstybė kontroliavo šias reklamos pajamas.
(78)
Šiuo atžvilgiu Komisija atsižvelgia į toliau nurodytus duomenis, kurie svarbūs priimant sprendimą, ar 1995-1996 m. gautos reklamos pajamos laikytinos valstybės lėšomis.
(79)
1995 ir 1996 m. TV2 gavo reklamos pajamų iš TV2 fondo, kuris taip pat gavo reklamos pajamų iš TV2 Reklame A/S.
(80)
TV2 Reklame buvo atskira valstybės įmonė, nepriklausanti TV2. Bendrovė buvo įsteigta kaip tarpininkas, komerciniu pagrindu (36) parduodantis reklamą TV2 kanale. TV2 Reklame turėjo sutartinių santykių su reklamos užsakovais.
(81)
TV2 Reklame pinigus nebuvo privaloma pervesti TV2 fondui. Sprendimą perversti lėšas priimdavo Danijos valstybė (37). Kultūros ministras turėdavo nuspręsti, kuri TV2 Reklame pelno dalis turėtų būti pervedama TV2 fondą. Toks sprendimas būdavo priimamas vieneriems ar daugiau metų ir jį tvirtindavo Danijos parlamentas (Parlamento nuolatinis finansų komitetas). Kultūros ministras galėjo nuspręsti, kad nepervestas pelnas, gavus Finansų komiteto pritarimą, bus panaudotas anksčiau TV2 Reklame suteiktų valstybės garantijų grąžinimui arba kultūros tikslams.
(82)
Iš tikrųjų 1995 ir 1996 m. visos TV2 Reklame lėšos buvo pervestos TV2 fondui.
(83)
Šis fondas buvo įsteigtas siekiant TV2 skirti lėšų, gaunamų iš licencijos mokesčių ir reklamos pajamų. TV2 fondas priklausė TV2 grupei. Jį administravo TV2 valdyba.
(84)
Prievolė kasmet pervesti pinigus iš TV2 fondo į TV2 numatyta nebuvo. Sprendimą perversti lėšas priimdavo Danijos valstybė. Iš tikrųjų TV2 fondo prievolė pagal įstatymus pervesti lėšas TV2 atsižvelgiant į programų biudžetus buvo nustatyta kultūros ministro (38).
(85)
Iš tikrųjų 1995 ir 1996 m. TV2 negavo jokių reklamos pajamų iš TV2 fondo.
(86)
Be to, TV2 fondas neturėjo atskirų sąskaitų reklamos pajamoms ir licencijos mokesčiams. Pajamos, kurios nebuvo pervedamos TV2, buvo kaupiamos TV2 fonde. Jos buvo pervestos TV2, kai TV2 fondas buvo likviduojamas.
(87)
TV2 ir Danijos valdžios institucijų teigimu, reklamos pajamos priklausė TV2 ir TV2 galėjo teisėtai pareikšti į jas pretenzijas. Jos rėmėsi 2003 m. lapkričio 22 d. teisingumo ministro raštu, kuriame buvo nurodyta, kad TV2 fondo lėšas galima naudoti tik TV2 veiklai finansuoti. Todėl, TV2 ir Danijos valdžios institucijų teigimu, egzistavo teisinė prievolė TV2 fondo reklamos pajamas galiausiai pervesti TV2. Tačiau, kaip parodyta pirmiau, pagal įstatymus nebuvo prievolės visas reklamos pajamas pervesti TV2, o pinigų, kurie pervedami TV2, suma ir pervedimo laikas priklausė nuo konkretaus ministro sprendimo.
(88)
Dėl TV2 reikėtų paminėti, kad TV2 neturėjo jokių sutartinių santykių su galutiniais reklamos vartotojais ir TV2 neturėjo jokios įtakos reklamos veiklai (39). Danijos Vyriausybė patvirtino, kad prognozuojamos artimiausių metų reklamos pajamos buvo nustatomos nepriklausomai nuo TV2.
(89)
Remdamasi minėta informacija Komisija mano, kad ministras kontroliavo sumas, kuriomis disponavo TV2 Reklame ir TV2 fondas. Visų pirma, i) Danijos valstybė nuspręsdavo, ar visos reklamos pajamos arba jų dalis turi būti pervestos TV2 fondui ir TV2, ii) 1995 ir 1996 m. TV2 gavo ne visas reklamos pajamas, ir iii) reklamos pajamos, kurios nebuvo pervestos, buvo kaupiamos TV2 fonde, kur jos buvo laikomos kartu su licencijos mokesčių lėšomis.
(90)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad šiuo konkrečiu atveju 1995 ir 1996 m. reklamos pajamos, pervestos TV2 iš TV2 Reklame ir TV2 fondo, laikytinos valstybės lėšomis.
(91)
Bet kuriuo atveju, valstybės pagalbos dydis, kurį būtų galima paskelbti suderinamu, nesikeistų, jeigu reklamos pajamos nebūtų laikomos valstybės lėšomis (quod non). Iš tikrųjų, atsižvelgiant į nuolatinę Komisijos praktiką ir 2001 m. Transliavimo komunikatą (40), apskaičiuojant viešųjų paslaugų teikimo savikainą būtina atsižvelgti į pajamas, gautas teikiant viešąsias paslaugas, kaip antai reklamos pajamas, t. y. net jei jos nelaikomos valstybės lėšomis, atitinkamos pajamos mažina valstybės finansavimo poreikį. Danijos valdžios institucijos pritaria šiai nuomonei (41).
(92)
Reikėtų paminėti, kad specialus lėšų pervedimas iš Radijo fondo į TV2 yra susijęs su licencijos mokesčių pajamomis, kurios buvo suteiktos TV2 valstybės sprendimu. Tas pats pasakytina apie specialų lėšų pervedimą iš TV2 fondo jį likviduojant, nes, be duomenų, kurie jau buvo minėti aptariant Danijos valstybės TV2 fondo kontroliavimą, TV2 fondo lėšų pervedimas TV2 likvidavimo metu įvyko po valstybės sprendimo priėmimo. Todėl lėšos, kurias ir toliau kontroliavo valstybė, taip pat laikytinos valstybės lėšomis. Kadangi reklamos pajamos yra laikomos valstybės lėšomis ir bet kuriuo atveju sprendimą pervesti lėšas TV2 likviduojant TV2 fondą priėmė valstybė, ši išvada neturi įtakos Danijos valdžios institucijų minimai aplinkybei, kad TV2 pervesta vienkartinė suma dėl likvidavimo buvo sudaryta tik iš reklamos pajamų.
(93)
Dėl kitų valstybės priemonių Komisija mano, kad atleidimas nuo pelno mokesčio yra susijęs su valstybės lėšomis, nes mokestinių pajamų atsisakymas yra prilygintinas valstybės lėšų naudojimui mokesčių išlaidų forma (42).
(94)
Beprocentes ir negrąžinamas paskolas TV2 tiesiogiai suteikia valstybė skirdama lėšų iš valstybės biudžeto. Atsisakydama palūkanų ir paskolų grąžinimo įmokų Danijos valstybė atsisako pajamų, todėl šios lėšos laikytinos valstybės lėšomis. Be to, garantijas skolintoms apyvartinėms lėšoms suteikia Danijos valstybė. Valstybės garantijos nauda yra ta, kad su garantija susijusią riziką prisiima valstybė. Toks valstybės rizikos prisiėmimas paprastai turėtų būti atlyginamas atitinkama priemoka. Kai valstybė tokios priemokos atsisako, tai yra ir TV2 pranašumas, ir valstybės išteklių eikvojimas (43).
(95)
Be to, valstybė TV2 skyrė transliavimo visoje šalyje dažnį, už kurį TV2 valstybės įstaigai moka nustatytą mokestį. Metinis TV2 mokėtas mokestis tiriamu laikotarpiu svyravo nuo 2 iki 4 mln. DKK.
(96)
Kadangi už nacionalinį dažnį mokamo mokesčio nėra su kuo palyginti, toks mokestis gali būti lyginamas tik su mokesčiu, mokamu už leidimą pasiekti didesnę gyventojų dalį per tinklą. TV2 dažnio mokestis už nacionalinę aprėptį yra žymiai mažesnis nei tinklo mokestis, kurį turėjo mokėti TvDanmark ir kuris svyravo nuo 5 mln. DKK 1997 m. iki 30 mln. DKK 2001 m., nors TvDanmark tik regioninių dažnių tinklo skvarbos koeficientas siekia 77 %. Todėl TV2 galėjo mažesnėmis sąnaudomis pasiekti didesnę Danijos gyventojų dalį
(97)
Tad Komisija laikosi nuomonės, kad dažnio mokestis neatspindi rinkos sąlygų ir kad valstybė, nenustatydama rinkos įkainio turtui, atsisakė valstybės biudžeto pajamų.
(98)
Priešingai, kadangi TV2, siekdamas sukurti nacionalinį tinklą, netransliuoja vietos dažnių struktūra, TV2 nereikia mokėti tinklo mokesčio. Kadangi valstybė neturėjo teisinio pagrindo imti šį mokestį iš TV2, ji neatsisakė valstybės biudžeto pajamų, todėl valstybės lėšos nebuvo naudojamos.
(99)
Komisija taip pat mano, kad prievolė, įpareigojanti antenų įrenginių savininkus viešųjų paslaugų programas transliuoti šiais įrenginiais (must-carry prievolė), nėra prilygintina valstybės lėšoms, nes valstybė neatsisako jokių pajamų ir aktyviai neperveda pinigų šiems savininkams. Todėl TV2, pasinaudojęs prieigos taisykle, negauna finansinio pranašumo dėl valstybės lėšų (44).
(100)
Visos minėtos priemonės priskirtinos Danijos valstybei, nes, kaip jau minėta, joms vienaip ir kitaip buvo reikalingas Danijos valstybės sprendimas.
IV.1.2. SELEKTYVUS PRANAŠUMAS IR KONKURENCIJOS IŠKRAIPYMAS
(101)
Komisija mano, kad licencijos mokesčio pajamos, pervedimai iš TV2 fondo (įskaitant 1995 ir 1996 m. reklamos pajamas) ir Radijo fondo, atleidimas nuo pelno mokesčio, beprocentės ir negrąžintinos paskolos bei valstybės garantija skolintoms apyvartinėms lėšoms, taip pat teisė naudotis nacionaliniu dažniu lengvatinėmis sąlygomis, teikia ekonominį ir finansinį pranašumą TV2 - šiam nereikėjo patirti veiklos išlaidų, kurios paprastai tektų transliuotojo biudžetui. Be to, TV2 konkurentai tokių pačių lėšų negavo.
(102)
Vis dėlto valstybės priemonės, kompensuojančios bendros ekonominės svarbos paslaugos (BESP) teikimo grynąsias papildomas išlaidas, nelaikomos valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, jeigu tenkinamos keturios sąlygos, kurias Teisingumo Teismas nustatė Sprendime Altmark (45):
-
pirma, iš įmonės gavėjos faktiškai reikalaujama vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus ir šie įpareigojimai buvo aiškiai apibrėžti,
-
antra, kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, buvo iš anksto nustatyti objektyviai ir skaidriai,
-
trečia, kompensacija neviršija to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu,
-
ketvirta, kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų, kurias vidutinė įmonė, gerai valdoma ir turinti pakankamai gamybos priemonių, kad galėtų atitikti būtinus viešosios paslaugos reikalavimus, būtų patyrusi vykdydama šias pareigas, atsižvelgiant į atitinkamas gaunamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu, analize.
(103)
Kaip bus vėliau išsamiau aptarta šio sprendimo dalyje, skirtoje suderinamumui (žr. šio sprendimo 160 konstatuojamąją dalį ir toliau), iš Teismo Sprendimo matyti, kad pirmoji Altmark sąlyga yra tenkinama,
(104)
Dėl antrojo Altmark kriterijaus, pagal kurį reikalaujama iš anksto objektyviai ir skaidriai nustatyti kriterijus, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija už viešąsias paslaugas, Komisija turi įvertinti teisines ir ekonomines sąlygas, kuriomis tiriamu laikotarpiu buvo nustatomas licencijos mokesčio pajamų, mokėtinų TV2, dydis. Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi, kad buvo taikoma tokia tvarka.
(105)
Remiantis 2003 m. kovo 24 d. Danijos valdžios institucijų rašto 29 ir 30 punktais, tiriamu laikotarpiu galiojusiame Radijo ir televizijos transliavimo įstatyme (46) buvo nustatyta, kaip turėtų būti finansuojama TV2 įmonė kaip visuma (licencijos mokestis, reklamos pajamos ir kiti pajamų šaltiniai) bei numatyta, kad kultūros ministras nustato TV2 ir DR tenkinančią licencijos mokesčio dalį ir atitinkamai TV2 skiriamos kompensacijos dydį. Reikėtų pastebėti, kad 1995 ir 1996 m. TV2 gavo savo licencijos mokesčio dalį iš TV2 fondo.
(106)
Vadovaujantis nusistovėjusia tvarka, šį kompensacijos dydį nustatydavo ministras, konsultuodamasis su Danijos parlamento Finansų komitetu pagal žiniasklaidos sutartį, sudarytą su dauguma Danijos parlamento politinių partijų. Nagrinėjamu laikotarpiu galiojo trys žiniasklaidos sutartys: 1994-1997 m. laikotarpio žiniasklaidos sutartis, sudaryta 1993 m. rugsėjo 16 d., 1997-2000 m. laikotarpio žiniasklaidos sutartis, sudaryta 1996 m. gegužės 10 d., ir 2001-2004 m. laikotarpio žiniasklaidos sutartis, sudaryta 2000 m. kovo 28 d.
(107)
Todėl licencijos mokesčio pajamos buvo nustatomos gana ilgam laikotarpiui. Tiriamu laikotarpiu TV2 skiriama kompensacija negalėjo būti tikslinama, net ir tuomet, kai TV2 pajamos mažėjo. Pavyzdžiui, nors 1999 m. TV2 reklamos pajamos labai sumažėjo, kompensacijos dydis dėl to nebuvo keičiamas.
(108)
Danijos valdžios institucijų teigimu, kompensacija buvo nustatoma vadovaujantis TV2 biudžeto kainų ir darbo užmokesčio indeksavimu bei ekonominėmis analizėmis.
(109)
Audito įmonė KPMG 1995 ir 1999 m. atliko išsamias ekonomines analizes. Rengiant 1999 m. ataskaitą KPMG padėjo stebėsenos grupė, sudaryta iš pagrindinių rinkos dalyvių atstovų, įskaitant TV2 konkurentus. Ypatingas dėmesys buvo skiriamas informacijai apie galimas pajamas ne iš licencijos mokesčio, o iš kitų pajamų šaltinių, kaip antai reklamos pajamoms.
(110)
2003 m. kovo 24 d. rašto 164 ir 165 punktuose Danijos valdžios institucijos nurodė, kad konsultacinės bendrovės KPMG tyrimai, skirti nustatyti labiausiai tikėtiną reklamos apyvartos raidą Danijos reklamos rinkoje ir TV2 pajamų šaltinius bei nustatyti šių įverčių neapibrėžtis, buvo atlikti siekiant padėti Danijos Vyriausybei ir Danijos parlamentui priimti tinkamus sprendimus nustatant ir paskirstant licencijos mokesčio pajamas vykstant diskusijoms dėl žiniasklaidos politikos.
(111)
Danijos valdžios institucijų teigimu, dokumentai, pagal kuriuos buvo nustatomas kompensacijos dydis, buvo prieinami visuomenei. Žiniasklaidos sutartys buvo skelbiamos pranešimuose žiniasklaidai ir Oficialiajame parlamento leidinyje (Folketingstidende). Žiniasklaidos sutartis įgyvendinantys teisės aktai buvo skelbiami Danijos oficialiajame leidinyje (Lovtidende). TV2 atskaitomybė taip pat buvo skelbiama kartu su minėtomis ekonominėmis analizėmis.
(112)
Atsižvelgdama į Sprendimą, Komisija turi įvertinti, ar dėl aprašytos procedūros galima daryti išvadą, kad yra tenkinamas antrasis Altmark kriterijus.
(113)
Viena vertus, Komisija atsižvelgia į tai, kad savo Sprendime (47) Teismas pastebėjo, kad „(…) nurodytos TV2 skirtos licencinio mokesčio sumos nustatymo sąlygos galėtų būti laikomos objektyviomis ir skaidriomis sąlygomis, nes jas nustatant dalyvavo Danijos parlamentas, jos buvo paremtos audito įmonės, kuriai padėjo ekspertų grupė, kurioje dalyvavo ir TV2 konkurentai, parengtomis ekonominėmis analizėmis, ir kad šios analizės, kaip ir metinės TV2 ataskaitos, buvo skelbiamos. Todėl negali būti paneigta, kad po rimtos šių sąlygų analizės prireikus būtų padaryta išvada, kad Danijos Karalystė, net iki Teisingumo Teismui įtvirtinant Altmark sąlygas, iš esmės užtikrino, jog būtų laikomasi antros sąlygos“. Be to, Teismas nusprendė, kad „TV2 skirta licencijos mokesčio suma buvo apskaičiuota darant prielaidą dėl šių kitų valstybinių priemonių taikymo šio transliuotojo naudai“ (48) (t. y. atleidimo nuo mokesčio ir pan.).
(114)
Komisija mano, kad Danijos parlamento dalyvavimas nustatant licencijos mokesčio dydį užtikrino tam tikrą skaidrumą ir objektyvumą. Be to, žiniasklaidos sutartys, kuriose nustatomas TV2 gaunamo licencijos mokesčio dydis, buvo sudaromos keleriems metams iš anksto ir tiriamu laikotarpiu TV2 kompensacija nebuvo nė karto tikslinama vėlesniame etape.
(115)
Tačiau KPMG parengtose ekonominėse ataskaitose buvo prognozuojamos tik TV2 uždirbamos reklamos pajamos (t. y. nagrinėjama pajamų pusė). Šiose ekonominėse ataskaitose nebuvo pateikta nuomonė dėl kompensacijos nustatymo išlaidų pusės ir Komisija mano, kad žiniasklaidos sutartys buvo sudaromos tik pagal TV2 išlaidų, patirtų ankstesniais metais, indeksavimą. Iš tiesų Danijos valdžios institucijos nurodė, kad kompensacijos dydis buvo nustatomas pagal TV2 biudžeto kainų ir darbo užmokesčio indeksavimą bei ekonomines analizes, kuriose buvo vertinama tik pajamų pusė ir kuriose nebuvo atsižvelgta į 1993 m. rugsėjo 16 d. sudarytą žiniasklaidos sutartį.
(116)
Be to, nebuvo nurodyti kriterijai, kurių pagrindu reikėtų apskaičiuoti kompensacijos dydį. Kompensacijos dydis buvo nustatomas iš anksto, tačiau pagal antrą Altmark kriterijų reikalaujama iš anksto objektyviai ir skaidriai nustatyti pačius kriterijus, kurie taikomi apskaičiuojant kompensaciją už viešųjų paslaugų teikimą.
(117)
Todėl Komisija, vadovaudamasi šiais duomenimis, mano, kad antrasis Altmark kriterijus nėra tenkinamas. Bet kuriuo atveju, turi būti tenkinami visi Altmark kriterijai, o ketvirtas kriterijus, Komisijos vertinimu, nėra tenkinamas (žr. toliau).
(118)
Remiantis ketvirtu Altmark kriterijumi, „įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, turi būti pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, arba reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų, kurias vidutinė įmonė, gerai valdoma ir turinti pakankamai gamybos priemonių, kad galėtų atitikti būtinus viešosios paslaugos reikalavimus, būtų patyrusi vykdydama šias pareigas, atsižvelgiant į atitinkamas gaunamas įplaukas ir nuosaikų pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu, analize“.
(119)
Šiuo atveju viešųjų paslaugų teikėjas TV2 nebuvo pasirinktas rengiant viešojo pirkimo konkursą. Kadangi konkurso nebuvo, Komisija turi įvertinti, ar kompensacijos dydis nustatytas remiantis išlaidomis, kurias vidutinė įmonė, gerai valdoma ir turinti pakankamai gamybos priemonių, būtų patyrusi vykdydama viešųjų paslaugų įsipareigojimus.
(120)
Ekonominės ir teisinės sąlygos, nuo kurių priklauso nustatomos TV2 kompensacijos dydis, jau aprašytos pirmiau. Visų pirma, atsižvelgiant į Sprendimą ir į tai, kad Teismas nurodė, jog Danijos Karalystės taikyta licencijos mokesčio pajamų dydžio, mokėtino TV2 1995-2002 m., nustatymo procedūra, inter alia, apėmė ekonomines analizes, parengtas padedant TV2 konkurentams, Komisija, vertindama, ar TV2 išlaidos buvo lyginamos su vidutinio gerai valdomo ūkinės veiklos vykdytojo išlaidomis, visų pirma turi atsižvelgti į 1995 ir 1999 m. KPMG ataskaitas.
(121)
Konsultacinės bendrovės KPMG parengtose ataskaitose vertinami įvairūs reklamos rinkos vystymosi scenarijai atitinkamais licencijos mokesčio laikotarpiais. Ataskaitoje nepateikta informacija apie pačią TV2 įmonę (pvz., apie finansinę padėtį ar veiklos išlaidas), tačiau jos rodo galimą reklamos pajamų dinamiką ir bendros reklamos rinkos dalį, iš kurios TV2 gali gauti pajamų. Šios ataskaitos, kuriose vertinama labiausiai tikėtina reklamos apyvartos raida Danijos reklamos rinkoje bei įvardijamos su šiais įverčiais susijusios neapibrėžtys, buvo dalis tvarkos, pagal kurią Danijos valdžios institucijos nustatydavo TV2 skiriamą licencijos mokestį.
(122)
KPMG ataskaitose nėra vertinamos jokios TV2 ar kitų ūkinės veiklos vykdytojų išlaidos, nes jose nurodyta, kad yra nagrinėjama tik reklamos rinkos raida ir TV2 tenkanti reklamos pajamų dalis. Taip pat reikėtų pastebėti, kad šios ataskaitos neapima dvejų pirmųjų tiriamo laikotarpio, kuriam buvo taikoma 1993 m. žiniasklaidos sutartis, metų.
(123)
Rengiant šias ataskaitas iš dalies prisidėjo konkurentai. 1995 m. ataskaitoje nurodyta, kad ją rengiant dalyvavo „daug suinteresuotųjų šalių“, tačiau nėra aišku, kurios suinteresuotosios šalys turėtos omenyje. 1999 m. KPMG ataskaitoje minima ekspertų grupė, kurios darbe išties dalyvavo TV2 konkurentai. Tačiau vien tai, kad TV2 konkurentai iš dalies prisidėjo rengiant šias ekonomines ataskaitas, dar nereiškia, kad buvo analizuojamos konkurentų išlaidos.
(124)
Kitaip tariant, šiose ataskaitose analizuojamos ne išlaidos, kurias vidutinė įmonė, gerai valdoma ir turinti pakankamai gamybos priemonių, būtų patyrusi vykdydama viešųjų paslaugų įsipareigojimus, o bendresnis reklamos rinkos perspektyvų klausimas bei būsimų TV2 reklamos pajamų dydžio klausimas. Taip pat reikėtų pastebėti, kad kainos reklamos rinkoje nustatomos remiantis ne tik išlaidomis, bet ir įvairiais veiksniais, kaip antai žiūrovų dalimi.
(125)
Danijos valdžios institucijos ir TV2 taip pat pateikė juridinių ir faktinių argumentų dėl ketvirtos Altmark sąlygos.
(126)
Pirma, Danija nurodo BUPA bylą ir teigia, kad ketvirta Altmark sąlyga nebūtinai taikoma arba kad Komisija, atsižvelgiant į Sprendimą, turėtų bent jau įvertinti, ar ji iš esmės tenkinama. Komisija laikosi nuomonės, kad BUPA byloje buvo susidariusios ypatingos aplinkybės, nes nagrinėjama pagalbos schema, taikoma sveikatos paslaugų teikimui, nebuvo susijusi su išlaidomis, t. y. kitaip nei kituose viešųjų paslaugų sektoriuose, sistema buvo grindžiama klientų rizikos profiliais. Dėl šių aplinkybių ūkinės veiklos vykdytojas neturėjo galimybės padidinti veiksmingumą negaudamas pagalbos. Tačiau visuomeninių transliuotojų atveju kompensaciją galima apskaičiuoti pagal išlaidas ir pajamas.
(127)
Antra, remdamasi Chronopost (49) byla, Danija tvirtino, kad visuomeninio transliuotojo kaip TV2 negalima prilyginti privačiam ūkinės veiklos vykdytojui. Tačiau Komisija laikosi nuomonės, kad, kitaip nei išlaidų paskirstymo pagal suderinamumo įvertinimą atveju, kuris buvo nagrinėjamas Chronopost byloje, ketvirto Altmark kriterijaus esmė yra būtent ta, kad tuo atveju, kai nebuvo konkurso, viešųjų paslaugų teikėjo išlaidas reikėtų lyginti su išlaidomis, kurias patiria vidutinė įmonė, gerai valdoma ir turinti pakankamai gamybos priemonių.
(128)
Be to, Danija teigia, kad Valstybės audito tarnyba, vykdydama tęstinį TV2 tikrinimą, atliko TV2 sąskaitų finansų ir valdymo auditą, taip pat nuolat buvo tikrinamas TV2 veiklos efektyvumas. Tačiau Komisija mano, kad TV2 ataskaitų pateikimo kultūros ministerijai nepakanka įrodyti, kad TV2 išlaidos yra tokios pačios kaip vidutinės gerai valdomos įmonės. Be to, abejotina, kad ex post kontrolė gali būti svarbi ketvirto kriterijaus tenkinimui, jeigu išlaidos nebuvo analizuojamos prieš nustatant kompensacijos dydį.
(129)
Danijos valdžios institucijos visų pirma remiasi Danijos valstybės audito tarnybos 2000 m. ataskaita, kurioje TV2 produktyvumo plėtra iš dalies buvo lyginama su DR ir užsienio šalių visuomeninių transliuotojų („British Broadcasting Corporation“ (BBC), „Sveriges Television“ (SVT) ir „Norsk Riksringkastning“ (NRK)) produktyvumu. Šioje ataskaitoje Valstybės audito tarnyba nustatė, kad 1990-1999 m. tiek DR, tiek TV2 produktyvumas pagerėjo. DR valandines išlaidas, susijusias su pirmosiomis transliacijomis, sumažino labiau nei TV2, bet 1999 m. DR pirmųjų transliacijų valandinės išlaidos vis tiek buvo 53 % didesnės nei TV2. 1999 m. DR valandinės transliavimo išlaidos buvo maždaug 29 % didesnės nei TV2. Valstybės audito tarnyba taip manė, kad DR ir TV2 produktyvumo dinamika buvo geresnė arba tokia pati kaip ir kitų trijų visuomeninių transliuotojų produktyvumo dinamika.
(130)
Tačiau šios ataskaitos nepakanka įrodyti, kad buvo tenkinama ketvirta sąlyga.
(131)
Ataskaita parengta nustojus galioti žiniasklaidos sutartims, kuriose nustatoma kompensacijos suma, todėl neparodo, kad kompensacija buvo nustatoma remiantis išlaidomis, kurias būtų patyrusi vidutinė įmonė, vykdydama viešųjų paslaugų funkcijas.
(132)
Be to, ataskaitoje minimi kiti visuomeniniai transliuotojai, todėl joje nenagrinėjamos „vidutinio“ transliuotojo išlaidos. Pavyzdžiui, nėra nustatyta, kad DR, kuriam neleidžiama gauti pajamų iš reklamos ir kurio kompensacijos dydis nustatomas pagal tą pačią žiniasklaidos sutartį kaip ir TV2, išlaidos yra vidutinės įmonės išlaidos. Todėl vertinant ketvirto Altmark kriterijaus tenkinimą neįmanoma daryti jokių išvadų remiantis palyginimu su DR išlaidomis.
(133)
Dėl palyginimo su užsienio visuomeniniais transliuotojais, ataskaitoje lyginama tik TV2 ir dar vieno visuomeninio transliuotojo produktyvumo raida, tačiau nėra vertinamas efektyvumas, todėl nevertinamos ir pačios išlaidos. Visų pirma, produktyvumas gali lėčiau augti dėl daugelio priežasčių, įskaitant tai, kad laikotarpio pradžioje efektyvumas buvo didesnis arba tai, kad transliuotojui nepavyko padidinti transliavimo laiko. Pavyzdžiui, ataskaitos 51 punkte nurodyta, kad „nagrinėjamu laikotarpiu BBC ir SVT išlaidos kito kone identiškai, t. y. jos realia išraiška išaugo maždaug 50 %, o NRK išlaidos realia išraiška padidėjo maždaug 60 %. Kaip jau minėta, DR išlaidos realia išraiška išaugo 23 %, o TV2-63 %. Kadangi, kaip buvo nurodyta, SVT ir BBC transliavimo laikas išaugo mažiau nei kitų transliuotojų, toks išlaidų augimas reiškė, kad SVT ir BBC nepavyko pagerinti produktyvumo taip, kaip kitiems trims visuomeniniams transliuotojams“.
(134)
Komisija taip pat pastebi, kad ataskaitos 50 punkte nurodyta, kad „Kadangi Valstybės audito tarnyba išsamiai nevertino užsienio visuomeninių transliuotojų sąskaitų, gali skirtis šių transliuotojų veikla ir atskirų apskaitos vienetų apskaičiavimo metodai. Tai reiškia, kad taikytos išlaidos ir pagal jas apskaičiuotos vieneto išlaidos nebūtinai sietinos su tokia pačia veikla ir kad jos nebūtinai apskaičiuotos pagal tuos pačius apskaitos principus. Todėl negalima atlikti vieneto išlaidų palyginimo. Kadangi užsienio transliuotojai buvo įtraukti siekiant palyginti produktyvumo „raidą“, o ne patį produktyvumo lygį, Valstybės audito tarnyba laikosi nuomonės, kad turimus duomenis apie užsienio televizijos transliuotojus visgi galima panaudoti kaip pagrįstą raidos rodiklį“. Ataskaitos 53 punkte taip pat nurodyta, kad „Valstybės audito tarnyba išsamiau nenagrinėjo minėtos raidos priežasčių, nes, kaip jau minėta, nurodytų vieneto išlaidų raida priklauso nuo transliuotojo siūlomų programų turinio ir analizė buvo grindžiama prielaida, kad kokybė išliko nepakitusi. Kadangi dėl to sunku lyginti ataskaitoje minimus visuomeninius transliuotojus, analizės rezultatus reikėtų aiškinti apdairiai. Šiuo atžvilgiu Kultūros ministerija nurodė pritarianti aprašytai vieneto išlaidų raidai ir sutinkanti, kad DR, TV2 ir užsienio visuomeninių transliuotojų vieneto išlaidų palyginimą reikėtų aiškinti apdairiai“.
(135)
Todėl dėl minėtų priežasčių Komisija laikosi nuomonės, kad ataskaitoje neįrodyta, kad TV2 išlaidos atitinka vidutinės gerai valdomos įmonės išlaidas, kurias ji būtų patyrusi atlikdama viešųjų paslaugų funkcijas.
(136)
Remdamasi nurodytais duomenimis, Komisija mano, kad ketvirtas Altmark kriterijus nėra tenkinamas, todėl TV2 skirta kompensacija neatitinka sąlygų, kurias Teismas nustatė Altmark sprendime, nes būtina tenkinti visus minėtus kriterijus. Bet kuriuo atveju, kaip bus nurodyta toliau, Komisija mano, kad kompensaciją galima laikyti suderinama su vidaus rinka.
(137)
Komisija taip pat turėtų įvertinti, ar nagrinėjamos priemonės galėtų tenkinti „rinkos ekonomikos investuotojo principo kriterijų“ (toliau - REIP kriterijus). Danijos valdžios institucijos ir TV2 tvirtino, kad priemonės nelaikytinos valstybės pagalba, nes nėra tenkinamos REIP kriterijaus sąlygos. Visų pirma, jos mano, kad taikant REIP kriterijų perteklius TV2 paliekamas visiškai pagrįstai siekiant sukaupti nuosavo kapitalo.
(138)
Šiuo atžvilgiu reikėtų preliminariai pastebėti, kad klausimas, ar priemonės galėtų būti pateisinamos pagal REIP kriterijų, skiriasi nuo klausimo, ar priemones būtų galima laikyti būtinomis viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti (žr. suderinamumo įvertinimą toliau), t. y. faktas, kad TV2 reikalingi tam tikri rezervai ir nuosavas kapitalas viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti nereiškia, kad privatus investuotojas šiuos pinigus būtų palikęs bendrovėje ir nebūtų pratęs išmokėti dividendus.
(139)
Vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, Komisija turi nustatyti, ar privatus investuotojas, savo dydžiu prilygstantis valstybės sektorių valdančioms institucijoms, panašiomis aplinkybėmis galėtų investuoti tokio pat dydžio kapitalą (50). Nors privataus investuotojo elgesys, su kuriuo lyginamas valstybės investuotojo intervencija, neturi būti eilinio investuotojo, skirstančio kapitalą siekiant per santykinai trumpą laiką realizuoti pelną, elgesys; tai turėtų būti bent jau privačios kontroliuojančiosios bendrovės ar privačios įmonių grupės, įgyvendinančios struktūrinę politiką ir siekiančios gauti pelno ilgalaikėje perspektyvoje, elgesys.
(140)
Be to, vadovaujantis nusistovėjusia teismo praktika, REIP kriterijus turi būti taikomas sprendimo priėmimo momentu, o ne ex post (51).
(141)
Kadangi Danija yra vienintelis TV2 akcininkas, šioje byloje valstybė yra tiek pirmasis, tiek paskutinis kreditorius, gaunantis kompensaciją įmonei bankrutavus. Tad iš investuotojo pozicijos Danijos valstybė galėtų siekti šios investicijos grąžos prašydama atlygio - paskolos palūkanų - arba nuosavo kapitalo dalies grąžos.
(142)
Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi, kad tiriamu laikotarpiu Danija atsisakė teisės gauti palūkanų mokėjimus ir nereikalavo paskolų grąžinimo įmokų. Be to, Danijos valstybė nereikalavo atlygio už TV2 kaupiamą kapitalą. Todėl Danijos valstybė nereikalavo įprastos investicijų grąžos, ką paprastai darytų kreditorius ar bendrovės savininkas.
(143)
Danijos valdžios institucijos taip pat nepateikė svarių argumentų, kodėl strategiškai būtų naudinga lėšų perteklių investuoti į TV2 ir neprašyti atlygio palūkanų arba dividendų forma. Tokį sprendimą investuotojas paprastai priimtų tik tada, jei jis mano, kad pakartotinis investavimas kurtų pridėtinę pradinės investicijos vertę.
(144)
Šioje byloje nėra nustatyta, kad būtų parengtas verslo planas arba aiški išvystyta verslo strategija, iš kurios būtų matyti būtent toks ketinimas. Be to, nebuvo jokių kitų požymių, kad TV2 planavo veiklą plėtoti taip, kad kurtų tokią pridėtinę vertę. Taip teigdama Komisija nebando remtis formaliais argumentais siekdama atmesti Danijos valdžios institucijų argumentus dėl REIP kriterijaus, o tik vertina, ar rinkos ekonomikos investuotojas būtų nusprendęs palikti lėšas TV2 remdamasis duomenimis, kuriais disponavo tuo metu, kai buvo priimamas toks sprendimas. Tačiau atsižvelgdama į informaciją, kuri buvo žinoma tuomet, kai lėšos buvo paliktos TV2 (52), ir atskirai į aplinkybes, susijusias su TV2 viešųjų paslaugų funkcijomis, į kurias privatus investuotojas nebūtų atsižvelgęs, Komisija mano, kad nebuvo verslo plano, investicijų projekto ar kokių nors kitų duomenų, kurių pagrindu racionalus privatus investuotojas būtų manęs, kad pakartotinis investavimas užtikrintų jo pradinės investicijos pridėtinę vertę ir todėl būtų nusprendęs lėšas palikti TV2 ir neprašyti atlygio.
(145)
Be to, Danijos valdžios institucijos apyvartos grąžą naudojo kaip lyginamąjį kriterijų siekdamos parodyti, kad pakartotinai investuodamos į TV2 jos veikė kaip privatus investuotojas. Tačiau šioje byloje reikia pastebėti, kad Danijos Vyriausybė ir taip yra TV2 finansuotoja, nes ji skiria TV2 nemažai lėšų veiklos išlaidoms padengti. Šių lėšų dydis turi tiesioginės įtakos rezultatams, kurių TV2 gali pasiekti. Veiklos efektyvumo koeficientą praktiškai galima pagerinti tiesiog padidinant valstybės finansavimą. Tačiau, kadangi dėl perteklinio finansavimo paprastai veiklos efektyvumas krenta ir išauga valstybės lėšų poreikis, finansavimo padidinimas nebūtinai reiškia atitinkamai geresnius rezultatus.
(146)
Todėl Danijos valdžios institucijų elgesio negalima laikyti rinkos ekonomikos investuotojo elgesiu. Bet kuriuo atveju, kaip bus nurodyta toliau, Komisija mano, kad kompensaciją galima laikyti suderinama. Kaip jau minėta, REIP kriterijus nėra susijęs su klausimu, ar Danijos valstybė pagrįstai paliko perteklių TV2 siekdama sukaupti nuosavą kapitalą, būtina viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti.
(147)
Darytina išvada, kad Komisija mano, jog TV2 gavo naudos dėl tiriamu laikotarpiu taikytų priemonių. Televizijos transliacijų rinkoje TV2 konkuruoja su kitais transliuotojais, kurie neturėjo tokių pačių pranašumų. Todėl priemonės turi būti laikomos selektyviomis ir iškraipančiomis konkurenciją, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
IV.1.3. POVEIKIS PREKYBAI
(148)
Valstybės priemonėms taikomos SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatos tiek, kiek jos daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Taip yra tuomet, kai atitinkama veikla yra susijusi su Bendrijos vidaus prekyba.
(149)
Teisingumo Teismas šią sampratą aiškina plačiai. Vadovaujantis Teisingumo Teismo praktika, tais atvejais, kai pagalba sustiprina įmonės padėtį kitų įmonių, su ja konkuruojančių dėl Bendrijos vidaus prekybos, atžvilgiu, laikoma, kad tokia pagalba daro įtaką prekybai (53). Tai, kad atitinkama įmonė nesiverčia eksportu, nereiškia, kad nėra daroma įtaka prekybai. Kai valstybė narė įmonei suteikia pagalbą, įmonė gali tęsti ar net plėsti veiklą vidaus rinkoje dėl tokios pagalbos, o tai savo ruožtu mažina kitų įmonių galimybes įsitvirtinti rinkoje. Todėl pagalba leidžia jos gavėjui išsaugoti rinkos dalį, kurią būtų galėję užimti konkurentai iš kitų valstybių narių (54).
(150)
Komisija, remdamasi Teisingumo Teismo praktika, Transliavimo komunikato 18 punkte nurodė, kad „valstybinis viešųjų paslaugų transliuotojų finansavimas paprastai gali būti laikomas turinčiu įtakos verslui tarp valstybių narių. Tai yra aiški pozicija dėl programų teisių įsigijimo ir pardavimo, kas dažniausiai vyksta tarptautiniu lygiu. Viešųjų transliuotojų, kuriems leista parduoti reklamos laiką, rodoma reklama taip pat turi tarptautinį poveikį, ypač vienakalbėse srityse, kurios yra ne vienoje valstybėje. Be to, komercinių transliuotojų nuosavybės sistema gali aprėpti ne vieną valstybę.“
(151)
Komisija šioje byloje pažymi, kad TV2 veikia tarptautinėje rinkoje ir keičiasi televizijos programomis (55). TV2 tiesiogiai konkuruoja su komerciniais transliuotojais, veikiančiais tarptautinėje transliavimo rinkoje ir turinčiais tarptautinę nuosavybės struktūrą. TV2 disponuoti skirtos lėšos leido TV2 įgyti konkurencinį pranašumą įsigyjant audiovizualines teises ir investuoti į programas, kurias vėliau galima parduoti. Be to, pagalbos priemonės sudarė geresnes sąlygas TV2 nei konkurentams Europos Sąjungoje sumažindamos pastarųjų galimybes įsitvirtinti Danijoje.
(152)
Todėl Komisija daro išvadą, kad TV2 skirtos priemonės daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
IV.1.4. IŠVADA
(153)
Kadangi yra tenkinamos visos SESV 107 straipsnio 1 dalies sąlygos, Komisija daro išvadą, kad minėtos priemonės, taikytos TV2 atžvilgiu, laikytinos valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
(154)
Kadangi TV2 transliuoti pradėjo 1989 m., visos priemonės TV2 buvo taikomos po Danijos įstojimo į Europos Sąjungą. Todėl priemonės, įskaitant licencijos mokestį, laikytinos nauja valstybės pagalba (o ne esama pagalba, kaip apibrėžta SESV 108 straipsnio 1 dalyje).
IV.2. PAGALBOS SUDERINAMUMAS SU VIDAUS RINKA
(155)
Komisija mano, kad SESV 107 straipsnio 2 dalis ir 107 straipsnio 3 dalies a-d punktai yra akivaizdžiai netaikytini ir nei Danijos valdžios institucijos, nei TV2 nepateikė jokių argumentų šiuo klausimu.
(156)
Todėl Komisija įvertins, ar būtų galima taikyti SESV 106 straipsnio 2 dalį.
(157)
SESV 106 straipsnio 2 dalyje teigiama: „Įmonėms, kurioms yra patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolinėms įmonėms Sutartyse nustatytos taisyklės, ypač konkurencijos taisyklės, yra taikomos, jei jų taikymas nei teisiškai, nei faktiškai netrukdo atlikti joms patikėtų specialių uždavinių. Prekybos plėtojimui neturi būti daroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Sąjungos interesams“.
(158)
Norint priemonei pritaikyti šią nukrypti leidžiančią nuostatą būtina tenkinti visus toliau išvardytus reikalavimus:
-
atitinkama paslauga turi būti bendros ekonominės svarbos paslauga (BESP) ir aiškiai valstybės narės įvardyta tokia esanti (toliau - apibrėžimas),
-
atitinkamai įmonei valstybė narė turi būti aiškiai patikėjusi teikti tokią paslaugą (toliau - patikėjimas),
-
Sutarties konkurencijos taisyklių taikymas turi trukdyti įgyvendinti tam tikrus įmonės uždavinius, o atleidimas nuo tokių taisyklių negali turėti įtakos prekybos plėtrai tiek, kad tai prieštarautų Europos Sąjungos interesams (toliau - proporcingumas).
(159)
2001 m. Transliavimo komunikate (56) (toliau - Transliavimo komunikatas) nustatyti principai ir metodai, kuriuos taikydama transliavimo sektoriuje Komisija ketina užtikrinti šių reikalavimų laikymąsi.
IV.2.1. APIBRĖŽIMAS
(160)
Vadovaujantis Transliavimo įstatymu (1994 m. redakcija) (57), TV2 yra savarankiška įstaiga, kurios tikslas - vykdant savarankišką programų rengimo veiklą kurti ir transliuoti nacionalines ir regionines televizijos programas. Pagrindiniai kuriamų programų akcentai turi būti kokybė, universalumas ir įvairovė. Planuojant regioninių TV2 stočių programas pirmenybę reikia teikti regionui aktualiai informacijai. Viešoji transliavimo paslauga yra išsamiau aprašyta TV2 įstatuose, kuriuose nurodyta, kad TV2 turi rengti programas, kuriose visiems Danijos gyventojams apžvelgiamos naujienos, bendra informacija, švietimas, menas ir pramogos (58).
(161)
Komisija pažymi, kad Sprendime (59) Teismas laikėsi pozicijos, jog TV2 turėjo įstatymuose numatytą prievolę teikti viešąją paslaugą.
(162)
Pirma, reikėtų atsiminti, kad valstybės narės turi didelę veiksmų laisvę apibrėžti, kas, jų manymu, yra laikoma bendros ekonominės svarbos paslaugomis, todėl tai, kaip valstybės narės apibrėžia šias paslaugas, Komisija gali ginčyti tik akivaizdžios klaidos atveju (60).
(163)
Be to, kaip nurodyta Transliavimo komunikato 33 punkte, visuomeninio transliuotojo viešųjų paslaugų funkciją turi apibrėžti valstybės narės.
(164)
Konkrečiai dėl transliacijos BESP Teisingumo Teismo praktikoje pripažįstama, kad valstybės narės gali teisėtai apibrėžti transliacijos BESP, apimančią bendro pobūdžio programos transliaciją (61).
(165)
Be to, Amsterdamo protokole (62) numatydamos, kad „valstybių narių visuomeninė transliacijos sistema yra tiesiogiai susijusi su kiekvienos visuomenės demokratiniais, socialiniais ir kultūriniais poreikiais bei su poreikiu išlaikyti žiniasklaidos pliuralizmą“, valstybės narės įvardijo savo sukurtas visuomeninių transliuotojų sistemas, kurioms yra pavesta visiems šių valstybių gyventojams transliuoti bendro pobūdžio televizijos programas.
(166)
Sprendime Teismas pareiškė, kad valstybių narių kompetencija apibrėžti transliacijos BESP plačiai, kokybiškai, kaip apimančią įvairaus pobūdžio programas, negali būti paneigta, kaip ir negali būti paneigta galimybė šioms valstybėms narėms pasinaudoti reklamos finansavimu šios BESP finansavimo tikslais (63).
(167)
Ši galimybė valstybėms narėms plačiąja prasme apibrėžti transliacijos BESP, apimant bendro pobūdžio programų transliaciją, negali būti paneigta aplinkybės, kad visuomeninis transliuotojas, be kita ko, vykdo komercinę veiklą, pavyzdžiui, parduoda reklamos laiką. Su viešosiomis paslaugomis susijusių įgaliojimų apibrėžimo klausimo nereikia painioti su šioms paslaugoms teikti pasirinkto finansinio mechanizmo klausimu (64).
(168)
Be to, Teismas aiškiai nurodė, kad Komisijai nebūtina lyginti TV2 ir komercinių kanalų programų tinklelio. Programų palyginamojo tyrimo pagrindu susieti transliacijos BESP apibrėžimą su komercinių transliuotojų programų katalogu, reikštų atimti iš valstybių narių kompetenciją apibrėžti viešąsias paslaugas. Iš esmės BESP apibrėžimas tikrai priklauso nuo komercinės veiklos vykdytojų ir jų sprendimų transliuoti arba ne tam tikras programas.
(169)
Teismas (65) taip pat patvirtino, kad komerciniams transliuotojams nustatyti įsipareigojimai negali būti prilyginti TV2 nustatytoms viešųjų paslaugų pareigoms. Pastarosiomis siekiama, kad visai Danijos visuomenei būtų pateikiama įvairi ir kokybės, visapusiškumo ir įvairumo reikalavimus tenkinanti programa. Jos sąlygoja visą TV2 televizinę veiklą ir yra labiau įpareigojančios, nei minimalios Danijos įstatymu numatytos pareigos leidimui transliuoti išduoti.
(170)
Todėl Teismas priėjo prie išvados (66), kad „Danijos valdžios institucijų nustatytas apibrėžimas yra platus, nes būdamas iš esmės kokybinis, leidžia transliuotojui savo nuožiūra sudaryti programų tinklelį. Tačiau jos negali būti kaltinamos netikslumu. Priešingai, TV2 įgaliojimas yra visiškai aiškus ir tikslus: pasiūlyti visai Danijos visuomenei kokybišką, visapusišką ir įvairią televizijos programą“.
(171)
Remdamasi minėtais duomenimis ir atsižvelgdama į ypatingą transliavimo sektoriaus pobūdį, Komisija mano, kad, atsižvelgiant į Protokolo nuostatas dėl aiškinimo, pagal SESV sutarties 106 straipsnio 2 dalį galima numatyti „platų“ apibrėžimą, pavedantį konkrečiam transliuotojui teikti proporcingas ir įvairias programas, atitinkančias jai skirtas funkcijas. Toks apibrėžimas atitiktų siekį tenkinti konkrečios visuomenės demokratinius, socialinius ir kultūrinius poreikius bei užtikrinti žiniasklaidos pliuralizmą, įskaitant kultūrų ir kalbų įvairovę.
(172)
Todėl Komisija, remdamasi minėtais duomenimis, mano, kad TV2 pateiktas viešosios paslaugos apibrėžimas gali būti priimtinas.
(173)
Reikėtų pastebėti, kad nagrinėjamu laikotarpiu TV2 naudojosi interneto svetaine vykdydama viešųjų paslaugų funkcijas. Interneto svetainėje TV2 vartotojams teikia informaciją apie viešosios paslaugos televizijos programas. Komisija gali sutikti, kad TV2 interneto svetainė, kurioje vartotojai tik supažindinami su TV2 viešosios paslaugos televizijos programomis, yra TV2 viešųjų paslaugų transliavimo uždavinio dalis. Todėl svetainės įtraukimas į viešųjų paslaugų funkcijas nelaikytinas akivaizdžia klaida. Be to, TV2 komercinėje interneto svetainėje siūlo žaidimus ir pan. Ši komercinė TV2 interneto paslauga turėtų būti laikoma tik komercine veikla, nes yra siūlomi sąveikieji produktai pagal individualius poreikius - žaidimai ar „pokalbių kambariai“ - kurie nesiskiria nuo panašių komercinių produktų. Todėl pastaroji veikla neturėtų būti priskiriama TV2 viešųjų paslaugų sričiai.
IV.2.2. PATIKĖJIMAS
(174)
Tam, kad būtų galima pasinaudoti SESV 106 straipsnio 2 dalyje numatyta išimtimi, viešųjų paslaugų funkcija TV2 turi būti patikėta oficialiu teisės aktu. Komisija atkreipia dėmesį, kad Transliavimo įstatymu (67) TV2 oficialiai patikimas viešųjų paslaugų transliavimo uždavinys. Komisija taip pat atsižvelgia į Sprendimą, kuriame Teismas nusprendė, kad yra „akivaizdu, kad TV2 tokia užduotis [viešųjų paslaugų funkcija] buvo pavesta“ (68).
(175)
Tačiau kadangi iš įstatyme pateikto apibrėžimo nėra visiškai aišku, kokios kitos paslaugos priskiriamos viešajai paslaugai, TV2 turi gauti išankstinį oficialų patikėjimą kiekvienai papildomai veiklai, kurią norima teikti kaip viešąją paslaugą. Komisija pastebi, kad 1995-2002 m. TV2 įgyvendino tik viešųjų paslaugų transliavimo uždavinius ir papildomų paslaugų neteikė. Interneto svetainė, kurioje siūlomos kitos paslaugos, kaip antai žaidimai, buvo komercinė veikla, o interneto svetainę, kurioje vartotojai buvo informuojami tik apie TV2 viešųjų paslaugų televizijos programas, galima laikyti viešųjų paslaugų funkcijų dalimi, nes jos negalima atskirti nuo transliavimo paslaugų. Todėl Komisija priėjo prie išvados, kad 1995-2002 m. laikotarpiu viešųjų paslaugų funkcija buvo tinkamai patikėta TV2.
(176)
Tačiau, kaip numatyta Transliavimo komunikato 41-43 punktuose, transliuotojui turi būti ne tik oficialiai pavesta teikti viešąsias paslaugas, bet ir būtina tas paslaugas teikti taip, kaip numatyta jas teikti pavedančiu teisės aktu. Kadangi Komisija negali įvertinti, ar yra tenkinami kokybės reikalavimai, pageidautina, kad egzistuotų tinkama priežiūros institucija. Už veiksmingos priežiūros užtikrinimą atsakinga pati valstybė narė, su sąlyga, kad aptariama institucija būtų nepriklausoma nuo įmonės, kuriai pavesta teikti paslaugą.
(177)
Komisija pastebi, kad 2000 m. Valstybės audito tarnyba atliko specialų TV2 viešųjų paslaugų įsipareigojimų turinio ir pobūdžio tyrimą bei tyrė, kaip šie pavedimai įgyvendinami praktikoje. Atliekant tyrimą nebuvo nustatyta jokių trūkumų TV2 vykdant pavestus viešųjų paslaugų įsipareigojimus. Be to, 2001-2002 m. veikė Viešųjų paslaugų taryba, turėjusi užtikrinti, kad TV2 laikytųsi viešųjų paslaugų įsipareigojimų, nors per trumpą veiklos laikotarpį ši taryba nėra paskelbusi jokios ataskaitos šia tema. Komisija taip pat nenustatė jokių požymių, kad TV2 nesilaikytų savo įsipareigojimų arba veiktų taip, jog paslaugos nebebūtų galima laikyti BESP pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį.
(178)
Dėl visuomeninio transliavimo paslaugų finansų kontrolės Komisija pastebi, kad Valstybės audito tarnyba tikrino TV2 sąskaitas. Auditas buvo ne tik finansinis, bet ir valdymo, nors Valstybės audito tarnyba neturėjo įgaliojimų paveikti TV2 viešųjų paslaugų išlaidų perteklinio kompensavimo.
(179)
Komisija turi įgaliojimus vertinti. ar valstybės pagalba buvo proporcinga. Komisija pastebi, kad Danijoje įgyvendinta Skaidrumo direktyva. Komisija yra gavusi duomenų iš Danijos valdžios institucijų, kurie leidžia įvertinti, ar valstybės finansavimas buvo proporcingas.
IV.2.3. PROPORCINGUMAS
(180)
Atsižvelgiant į Sprendimą ir 2001 m. Transliavimo komunikatą, Komisija turi atlikti dvejopą proporcingumo įvertinimą.
(181)
Pirma, Komisija turi apskaičiuoti viešųjų paslaugų uždavinio, patikėto TV2, savikainą ir patikrinti, ar ji buvo per daug kompensuojama atsižvelgiant į TV2 poreikius atlikti viešųjų paslaugų funkcijas.
(182)
Antra, Komisija turi išanalizuoti TV2 elgesį reklamos rinkoje. Vadovaujantis 2001 m. Transliavimo komunikatu, visuomeninis transliuotojas gali susigundyti nuleisti reklamos ar kitų neviešųjų paslaugų veiklos rūšių kainą rinkoje ir taip sumažinti konkurentų pajamas tiek, kiek mažesnes pajamas padengia valstybės pagalba. Todėl Komisija mano, kad tais atvejais, kai visuomeninis transliuotojas sumažina neviešųjų paslaugų veiklos kainas tiek, kad jos nepadengia savarankiškų išlaidų, kurias sėkmingai veikiantis komercinis veiklos vykdytojas paprastai privalėtų padengti esant panašiai padėčiai, manytina, kad įsipareigojimai teikti viešąsias paslaugas atlyginami per daug.
1. Valstybės pagalbos dydis ir perteklinės kompensacijos įvertinimas
(183)
Vadovaujantis Skaidrumo direktyva (69), valstybės narės turi atskirai tvarkyti viešųjų paslaugų ir neviešųjų paslaugų veiklos apskaitą. Visos išlaidos ir įplaukos yra teisingai paskirstomos pagal aiškiai nustatytus ir objektyvius savikainos apskaitos principus.
(184)
Komisija laikosi nuomonės, kad transliavimo sektoriuje sąskaitų atskyrimas gali būti sudėtingas arba net neįmanomas, nes skirtingai veiklai reikalingos tos pačios sąnaudos. Šiame sektoriuje valstybės narės visą transliuotojų programą gali laikyti skirta viešųjų paslaugų funkcijai, tačiau kartu leisti naudoti ją ir komercijai (70).
(185)
Šiame sprendime Komisija visų pirma turi nustatyti TV2 vykdytos BESP savikainą.
(186)
Kadangi TV2 vykdo ir komercinę veiklą, ji turi tvarkyti atskirą skirtingų veiklos rūšių apskaitą. Nuo 2001 m. TV2 pagal įstatymą įpareigota atskirai tvarkyti viešųjų paslaugų ir komercinės veiklos apskaitą.
(187)
Apskaičiuodama grynąsias išlaidas, Komisija iš bendrųjų viešųjų paslaugų išlaidų turi atimti visą grynąją naudą, kurią gavo viešųjų paslaugų teikėjas, viešųjų paslaugų veiklą naudodamas komercinei veiklai. Danijos valdžios institucijos pateikė TV2 komercinės veiklos ir viešųjų paslaugų teikimo veiklos rezultatus, apskaičiuotus pagal Transliavimo komunikato 56 punkte nurodytą metodą. Iš jų matyti, kad daugumai TV2 komercinės veiklos rūšių buvo naudojamos tokios pačios sąnaudos kaip ir viešųjų paslaugų teikimo veiklai. Todėl komercinei veiklai negalima priskirti jokių reikšmingų išlaidų. Tokiais atvejais Komisija, norėdama apskaičiuoti viešųjų paslaugų teikimo grynąsias išlaidas, atima komercinio naudojimosi grynąsias pajamas. Komercinės interneto paslaugos yra vienintelė veikla, kuri gali būti atskirta nuo viešųjų paslaugų teikimo veiklos. Nuo 1997 m., kai buvo pradėta komercinė interneto veikla, TV2 patirti nuostoliai sudaro […] (71) mln. DKK.
(188)
Siekdama apskaičiuoti viešųjų paslaugų teikimo veiklos grynąsias išlaidas, Komisija iš viešųjų paslaugų teikimo veiklos bendrųjų išlaidų atėmė viešųjų paslaugų teikimo veiklos pajamas (reklamos pajamas ir kitas komercines pajamas). Vėliau iš grynųjų viešųjų paslaugų teikimo veiklos išlaidų atimtas valstybės finansavimas piniginėmis lėšomis. Skaičiavimai pateikti 1 lentelėje.
(189)
Reikėtų pastebėti, kad Komisija keletą kartų prašė pateikti tikslius duomenis apie reklamos pajamų dydį 1995 ir 1996 m., tačiau Danijos valdžios institucijos ir TV2 negalėjo pateikti aiškių ir nedviprasmiškų duomenų.
(190)
2009 m. birželio 26 d. raštu Danijos valdžios institucijos nurodė negalinčios patvirtinti, kad reklamos pajamos, kurias TV2 gavo iš TV2 fondo, 1995 m. sudarė 400,1 mln. DKK, o 1996 m. - 337,7 mln. DKK.
(191)
TV2 nurodė, kad i) 1995 ir 1996 m. TV2 fondas gavo lėšų iš TV2 Reklame (824 ir 904,5 mln. DKK) ir licencijos mokesčio lėšų iš valstybės (330,3 ir 356,3 mln. DKK) ir kad ii) TV2 fondas 1995 ir 1996 m. atitinkamai pervedė 730,4 ir 694 mln. DKK TV2 bei 269,6 ir 275 mln. DKK TV2 regioninėms stotims. Lėšos buvo pervedamos TV2 fondui siekiant patenkinti TV2 ir regioninių stočių finansavimo poreikius.
(192)
Be to, 2009 m. birželio 26 d., 2010 m. lapkričio 17 d. ir 2010 m. lapkričio 30 d. raštais Danijos valdžios institucijos patvirtino TV2 argumentus, kad negaudamos kitų pajamų iš komercinės veiklos, TV2 regioninės stotys buvo faktiškai finansuojamos tik iš licencijos mokesčio lėšų, todėl visos sumos, kiekvienais metais pervedamos TV2 regioninėms stotims, galėjo būti tik iš licencijos mokesčio lėšų, pervedamų TV2 fondui. Tokie argumentai rodo, kad TV2 pervestos licencijos mokesčio lėšos gali būti laikomos atitinkančiomis didžiausią licencijos mokesčio sumą, kuri visais tiriamais metais buvo pervedama TV2 fondui, atėmus visas sumas, skirtas pervesti TV2 regioninėms stotims. Atitinkamai Danijos valdžios institucijos ir TV2 teigia, kad tai reiškia, jog didžiąją dalį finansavimo, kuris 1995 ir 1996 m. buvo pervestas iš TV2 fondo į TV2, sudarė grynosios reklamos pajamos. Danijos valdžios institucijų teigimu, tokie argumentai rodytų, kad 1995 m. TV2 gavo 60,7 mln. DKK licencijos mokesčio lėšų (likusių atėmus regionams skirtas lėšas) ir 669,7 mln. DKK reklamos pajamų (likusių), o 1996 m. - 81,3 mln. DKK licencijos mokesčio lėšų ir 612,7 mln. DKK reklamos pajamų.
(193)
Komisijos neįtikino TV2 ir Danijos valdžios institucijų argumentai dėl 1995-1996 m. gautų reklamos pajamų dydžio. Visų pirma, Komisija pastebi, kad TV2 fonde nebuvo atskirų sąskaitų reklamos pajamoms ir licencijos mokesčio lėšoms, todėl visos šios pajamos buvo susimaišiusios. Komisija apgailestauja, kad Danijos valdžios institucijos nepateikė aiškių ir nedviprasmiškų duomenų apie reklamos pajamų dydį 1995 ir 1996 m. Tačiau Komisija mano, kad šioje byloje nereikia labiau gilintis į šį klausimą, nes tai nėra pagrindinė problema ir, kaip jau minėta, Komisija mano, kad 1995-1996 m. gautos reklamos pajamos laikytinos valstybės lėšomis ir kad bet kuriuo atveju jas reikia atimti iš bendrųjų viešųjų paslaugų teikimo išlaidų. Todėl 1 lentelėje reklamos pajamos, kurios 1995 ir 1996 m. buvo pervestos iš TV2 fondo, minimos toje pačioje eilutėje kaip ir licencijos mokesčio lėšos.
(194)
Taip pat reikėtų pastebėti, kad Komisija taip pat įtraukė licencijos mokesčio lėšas, kurios 1997-2002 m. per TV2 buvo pervestos TV2 regioninėms stotims. Kadangi šias lėšas gavo TV2 ir jas vėliau pervedė regioninėms stotims, Komisija mano, kad į skaičiavimus jas reikia įtraukti ir kaip pajamas, ir kaip išlaidas, o tai reiškia, kad jos neturi jokios įtakos Komisijos pateiktiems skaičiavimams.
(195)
Kapitalas, kurį TV2 gavo skaitmeninių technologijų diegimui, nurodomas kaip 1997 m. pajamos. Atliekant investicijas atitinkami sumažinimai buvo skaičiuojami kaip išlaidos. Išties skaitmeninimo išlaidos yra viešųjų paslaugų teikimo išlaidos. Siekiant, kad tos pačios išlaidos nebūtų skaičiuojamos du kartus, kapitalo vertės sumažėjimas, atitinkantis investicijų apimtį, buvo atimtas iš viešųjų paslaugų teikimo veiklos išlaidų. Nepaisydama TV2 kritikos, Komisija laikosi nuomonės, kad, remiantis nusistovėjusia teismo praktika dėl valstybės kompensacijos apskaičiavimo, į pajamas, gautas iš valstybės arba valstybinio fondo, reikia atsižvelgti tais metais, kuriais jos buvo skirtos, o ne tais metais, kuriais jos išleidžiamos arba panaudojamos.
1 lentelė
Viešųjų paslaugų teikimo išlaidos ir kompensacinės priemonės 1995-2002 m. remiantis sąskaitomis
(mln. DKK)
Metai
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Iš viso
Bendrosios viešųjų paslaugų išlaidos
- 755,8
- 856,2
-1 415,2
-1 475,3
-1 439,1
-1 531,6
-1 518,5
-1 604,1
-10 595,8
Investicijos į skaitmeninimą
0
0
0
0
-10,3
-4
-56,7
-23,9
-94,9
Grynosios reklamos pajamos, tiesiogiai gautos TV2
0
0
1 091,9
1 118,4
1 014,4
1 089,9
1 006,8
1 028,3
6 349,7
Kitos pajamos
83,2
121,6
97,3
76,3
50,9
65,4
58
73,8
626,5
Grynosios viešųjų paslaugų išlaidos
- 672,6
- 734,6
- 226,0
- 280,6
- 384,1
- 380,3
- 510,4
- 525,9
-3 714,5
Licencijos mokestis ir grynosios reklamos pajamos, gautos 1995-1996 m. iš TV2 fondo
730,4
694
328,5
357,5
414,6
449,2
537,3
556,2
4 067,7
Pervedimas likviduojant Radijo fondą
0
0
8
10
15
25
0
0
58
Pervedimas likviduojant TV2 fondą
0
0
217
0
0
0
0
0
217
Iš viso i) minėtų licencijos mokesčio lėšų ir pajamų iš TV2 ir Radijo fondų bei ii) grynųjų viešųjų paslaugų išlaidų
57,8
-40,6
327,5
86,9
45,5
93,9
26,9
30,3
628,2
Šaltinis: TV2 metinės pelno (nuostolių) ataskaitos
(196)
Kaip matyti iš šios lentelės, finansavimas viršija išlaidas 628,2 mln. DKK (84,4 mln. EUR).
(197)
Komisija atsižvelgia į tai, kad, TvDanmark nuomone, skaičiuojant kompensacijos perteklių taip pat reikėtų atsižvelgti į kitas priemones TV2 naudai, kaip antai atleidimą nuo palūkanų ir mokesčių mokėjimo bei galimybę palankiomis sąlygomis naudotis nacionaliniu transliavimo dažniu. TV2 gauta nauda apibendrinta 2 lentelėje:
2 lentelė
Apskaičiuota finansinė nauda dėl atleidimo nuo mokesčių ir palūkanų bei naudojimosi transliavimo dažniu
(mln. DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Iš viso
Atleidimas nuo pelno mokesčio
19,7
-13,8
54,6
30,1
16,7
29,7
18,5
3,9
159,4
Už įsisteigimo paskolą susikaupusios palūkanos
44,5
39,2
36,9
41,3
37,5
45,1
51,7
45,6
341,8
Valstybės garantija skolintoms apyvartinėms lėšoms
2,4
2,1
1,7
1,4
1,0
0,7
0,4
0,1
9,8
Transliavimo dažnio mokestis (72)
2,3
7,9
12,6
21,4
26,0
70,2
Iš viso
66,6
27,5
95,5
80,7
67,8
96,9
96,6
49,6
581,2
(198)
Komisija sutinka, kad šiame tyrime reikia atsižvelgti į minėtas priemones, tačiau jų nebūtina įtraukti į 1 lentelę ir apskaičiuojant kompensacijos perteklių. Laikantis Komisijos pozicijos RAI byloje (73), ši papildoma nauda gali būti laikoma kompensuojamomis išlaidomis, kurias antraip būtų reikėję finansuoti. Todėl skaičiuojant viešosios paslaugos teikimo išlaidų valstybės finansavimo proporcingumą, šios papildomos naudos nereikėtų įtraukti, nes šių išlaidų dengimas būtų proporcingai padidinęs pradines TV2 pavestos viešosios paslaugos teikimo veiklos išlaidas. Grynajam rezultatui tai neturėtų įtakos. Tačiau reikia užtikrinti, kad šie pranašumai būtų skiriami tik viešajai paslaugai teikti, o ne komercinei veiklai. Šis klausimas nagrinėjamas 234-237 konstatuojamosiose dalyse.
(199)
Danijos valdžios institucijos pateikė įvairių argumentų pertekliniam finansavimui, kuris apskaičiuotas 196 konstatuojamojoje dalyje, pateisinti. Visų pirma, atsižvelgiant į Teismo sprendimą, Komisija turėtų įvertinti, ar perteklinio finansavimo iš tiesų reikėjo TV2 tam, kad transliuotojas galėtų teikti viešąją paslaugą.
(200)
Šiuo atžvilgiu visų pirma reikėtų pastebėti, kas Amsterdamo protokole (74) akcentuojamas transliavimo sektoriaus specifiškumas lyginant su kitomis BESP, nes „valstybių narių visuomeninė transliacijos sistema yra tiesiogiai susijusi su kiekvienos visuomenės demokratiniais, socialiniais ir kultūriniais poreikiais bei su poreikiu išlaikyti žiniasklaidos pliuralizmą“. Į šį specifiškumą reikėtų atsižvelgti Komisijai atliekant suderinamumo įvertinimą siekiant priimti šį sprendimą.
(201)
Be to, anksčiau priimtuose sprendimuose Komisija yra pripažinusi, kad tam tikra nuosavo kapitalo struktūra yra pateisinama, kad transliuotojai galėtų teikti viešąsias paslaugas. Pavyzdžiui, Austrijos transliuotojų byloje (75), Komisija nurodė, kad „pagal EB 86 straipsnio 2 dalį, kaip aiškinama Amsterdamo protokole, valstybės narės gali iš esmės skirti tokio dydžio valstybės finansavimą visuomeniniams transliuotojams, kuris reikalingas viešųjų paslaugų teikimui užtikrinti. Tai pasakytina ne tik apie BESP teikimo einamąsias išlaidas, bet ir nuosavą kapitalą“.
(202)
Kaip Teismas nusprendė Sprendime (76), „Komisija negali pasiremti tariamu kontrolės nepakankamumu, kad lieptų Danijos Karalystei susigrąžinti visas reikalaujamas sumas, sudarančias viešosioms paslaugoms reikalingą rezervą, nes, atsižvelgiant į Komisijos turėtą informaciją, buvo visiškai įmanoma rimtai ištirti visas teisines ir ekonomines sąlygas, lėmusias šio rezervo sudarymą tiriamu laikotarpiu, tačiau, kadangi tokio tyrimo nebuvo, nebuvo įmanoma tinkamai nuspręsti, ar viešosioms paslaugoms buvo iš tikrųjų reikalingas visas šis rezervas arba jo dalis“.
(203)
Teismas taip pat nusprendė (77), kad grynai formalūs reikalavimai, kaip antai turėti konkrečios paskirties ir skaidrius rezervus, negali pateisinti nurodymo susigrąžinti lėšas, o tai, kad TV2 neprireikė pasinaudoti turimais rezervais, nereiškia, jog jie turi būti laikomi neproporcingi išlaidų, patirtų teikiant viešąsias paslaugas, atžvilgiu (78).
(204)
Todėl Komisija turi įvertinti visus duomenis, pagal kuriuos Danijos valdžios institucijos nustatė kompensacijos, skirtos TV2 1995-2002 m., dydį ir nusprendė sukaupti rezervą. Šiuo atžvilgiu licencijos mokesčio nustatymo tvarka yra įvertinta 105 konstatuojamojoje dalyje ir toliau.
(205)
Dėl veiksnių, pagal kuriuos Danijos valdžios institucijos nusprendė suformuoti rezervą, skirtą TV2 viešųjų paslaugų funkcijų vykdymui, reikėtų atsižvelgti į šiuos Danijos valdžios institucijų nurodytus duomenis.
(206)
1988 m., kai buvo įsteigta įmonė TV2, jai nebuvo skirtas kapitalo. TV2 veikla buvo finansuojama tik suteikus 510,8 mln. DKK įsisteigimo paskolą, leidusią TV2 įsigyti gamybos įrangą, pastatus ir pan. Todėl pradinė TV2 kapitalizacija buvo labai maža, nes transliuotojas turėjo neįprastai didelių paskolų ir neįprastai mažai nuosavo kapitalo. Todėl TV2 netrukus susidūrė su finansiniais sunkumais.
(207)
Valstybės audito tarnyba (danų k. Rigsrevisionen) - nepriklausoma įstaiga prie Danijos parlamento - vykdo sąskaitų ir valdymo auditą. 1995 m. ši įstaiga pateikė išvadą, kad didelę dalį TV2 finansinių problemų galima paaiškinti tuo, kad kanalas buvo įsteigtas neskiriant kapitalo (79). Valstybės sąskaitų auditas visų pirma rekomendavo valstybei skirti maždaug 530 mln. DKK TV2 nuosavam kapitalui suformuoti konvertuojant įsisteigimo paskolas. Tai užtikrintų, kad TV2 nuosavas kapitalas sudarytų maždaug 350 mln. DKK, o mokumo koeficientas būtų apie 50 %. Rekomenduojamas maždaug 50 % mokumo koeficientas atitiko privačių įmonių, kaip antai, TV2 Norge (Norvegija) ir TV4 (Švedija), mokumo koeficientą.
(208)
Susipažinę su šia ataskaita, valstybės auditoriai - Danijos parlamento nariai, atsakingi už, be kita ko, valstybės įmonių sąskaitų auditą - kreipėsi į Finansų ministeriją prašydami atsakyti į klausimą, ar TV2 reikėtų sukaupti nuosavo kapitalo. 1995 m. rugpjūčio mėn. pareiškime, kuris buvo parengtas atsižvelgiant į Valstybės sąskaitų audito pasiūlymą suformuoti TV2 nuosavą kapitalą, Finansų ministerija nurodė, kad „tiek steigiant naujas įmones ir pertvarkant veikiančias valstybės įmones būtina užtikrinti, kad įmonė turėtų būtiną kapitalo pagrindą. Tačiau kartu būtina užtikrinti, kad valstybė neskirtų per daug kapitalo, nes tai reikštų bereikalingas valstybės išlaidas ir įmonei suteiktų nepagrįstą konkurencinį pranašumą. Būtina užtikrinti, kad įmonei būtų skirta ne per mažai, bet ir ne per daug kapitalo“. Todėl Danijos valstybė manė, kad reikia suformuoti TV2 nuosavą kapitalą. Tačiau buvo nuspręsta, kad valstybė iškart neskirs viso kapitalo. TV2 turės pati sukaupti būtiną kapitalą panaudodama gaunamą pelną.
(209)
Prievolė turėti kapitalo bazę buvo įtvirtinta 1997 m. TV2 įstatų redakcijoje. Nuo 1997 m. TV2 įstatuose aiškiai nurodyta, kad nuo 2001 m. TV2 laisvas nuosavas kapitalas turi būti ne mažesnis kaip 200 mln. DKK ir kad jis turi būti naudojamas transliuotojo galimiems veiklos nuostoliams dengti (80). 1997 m. rugpjūčio 18 d. įsakyme nustatyta, kad 2000 m. pabaigoje TV2 laisvas nuosavas kapitalas, t. y. nuosavas kapitalas atėmus atidėjinius ir kitas numatytąsias lėšas, skirtas galimiems veiklos nuostoliams padengti, turi sudaryti ne mažiau kaip 200 mln. DKK. Laisvas nuosavas kapitalas turi būti formuojamas taip, kad 1998 m. pabaigoje sudarytų ne mažiau kaip 50 mln. DKK, o 1999 m. pabaigoje - ne mažiau kaip 100 mln. DKK. Nuo 2001 m. laisvas nuosavas kapitalas visuomet turi sudaryti ne mažiau kaip 200 mln. DKK pagal naujausias sąskaitas. Jeigu prognozuojama, kad nuosavas kapitalas bus mažesnis nei nurodytas dydis, šis klausimas perduodamas kultūros ministrui. Ypatingais atvejais kultūros ministras, pasikonsultavęs su Rigsrevisionen, gali leisti mažesnį nuosavą kapitalą, nustatydamas konkrečias sąlygas.
(210)
1997 m. ministro įsakymas dėl mažiausio laisvo nuosavo kapitalo buvo paskelbtas Danijos oficialiajame leidinyje (Lovtidende). Be to, nuo 1998 m. nuosavo kapitalo formavimas pagal įstatų reikalavimus buvo minimas TV2 skelbiamoje metinėje atskaitomybėje.
(211)
Danijos valdžios institucijų teigimu, įstatuose numatyto reikalavimo turėti ne mažesnį kaip 200 mln. DKK kapitalą nesilaikymas reikštų, kad TV2 perduodamas administruoti valstybei.
(212)
Komisija laikosi nuomonės, kad esminis dalykas yra nustatyti, ar ir kiek kapitalo bazė, sukaupta kompensacijos lėšomis, buvo reikalinga TV2 viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti.
(213)
Atsižvelgdama į nurodytus duomenis, paaiškinančius TV2 rezervų kaupimo suformuojant kapitalo bazę tvarką ir motyvus, taip pat į Teismo sprendimą, Komisija mano, kad rezervo suformavimas iš tikrųjų buvo būtinas TV2 viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti.
(214)
Tačiau Komisija abejoja, ar visa rezervų suma tikrai buvo pateisinama ir būtina, t. y. ar visas nuosavo kapitalo bazės dydis, sukauptas 2002 m. pabaigoje, tikrai buvo būtinas TV2 viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti.
(215)
Komisija laikosi nuomonės, kad kapitalo bazės dydis, kuris būtų laikomas proporcingas ir būtinas viešųjų paslaugų teikimui užtikrinti, priklauso nuo kiekvieno atskiro atvejo aplinkybių ir teisės aktų nuostatų.
(216)
Komisijos turimais duomenimis, TV2 nuosavo kapitalo bazės dydis buvo toks:
(mln. DKK)
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
Rezervuotasis nuosavas kapitalas (skaitmeninimas)
167,0
167,0
156,7
152,6
96,6
72
Laisvas nuosavas kapitalas
-97,8
- 138,4
22,1
110,7
173,3
270,3
418,7
478,5
Visas nuosavas kapitalas
-97,8
- 138,4
189,1
277,7
330,0
422,9
515,3
550,5
Visi įsipareigojimai
770,3
746,9
1 244,7
1 363,3
1 311,8
1 423,0
1 409,5
1 409,1
Mokumo koeficientas (81)
-13
-19
2
8
13
19
30
34
(217)
2002 m. gruodžio 31 d. TV2 buvo sukaupęs 550,5 mln. DKK nuosavo kapitalo, įskaitant 72 mln. DKK rezervuotojo nuosavo kapitalo (skirto skaitmeninimui), o mokumo koeficientas buvo lygus 34 %. 2002 m. pabaigoje laisvas nuosavas kapitalas siekė 478,5 mln. DKK.
(218)
Komisija visų pirma pastebi, kad dalimi kapitalo nebuvo galima disponuoti laisvai. Remiantis TV2 1997 m. metine atskaitomybe (82) Žiniasklaidos komitetas nusprendė, kad iki 2000 m. pabaigos TV2 gamybos įrangoje turi būti įdiegtos skaitmeninės technologijos. Skaitmeninių technologijų diegimui TV2 ir regioninėse stotyse buvo skirta 300 mln. DKK. 1997 m. šiam tikslui TV2 buvo pervesta 167 mln. DKK suma. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad ši suma buvo būtina TV2 viešųjų paslaugų teikimui. Tai, kad nuo 2003 m. sausio 1 d. buvo leista laisvai disponuoti lėšomis, neinvestuotomis į skaitmeninių technologijų diegimą (t. y. 72 mln. DKK), neprieštarauja šiai išvadai, nes tiriamu laikotarpiu šios sumos TV2 sąskaitose buvo aiškiai įvardytos kaip rezervuotasis nuosavas kapitalas, galėjo būti panaudotos tik skaitmeninių technologijų diegimui ir, kaip Teismas nusprendė priimtame Sprendime, tai, kad TV2 neprireikė pasinaudoti savo rezervais, nereiškia, jog jie turi būti laikomi neproporcingi išlaidų, patirtų teikiant viešąsias paslaugas, atžvilgiu (83).
(219)
Taip pat reikėtų pastebėti, kad 1994 m. gruodžio 31 d. (t. y. šiame sprendime nagrinėjamo laikotarpio pradžioje) TV2 nuosavas kapitalas buvo neigiamas (beveik 156 mln. DKK) ir kad 1995 ir 1996 m. TV2 mokumo koeficientas bei nuosavas kapitalas buvo neigiami, tad tai paaiškina, kodėl visas nuosavas kapitalas 2002 m. pabaigoje yra mažesnis nei gauta kompensacija. Tik 2000 m. pabaigoje TV2 laisvas nuosavas kapitalas buvo didesnis nei reikalaujama minimali 200 mln. DKK suma.
(220)
Siekdamos įrodyti, kad TV2 nuosavo kapitalo dydis buvo pateisinamas, Danijos valdžios institucijos pateikė 2002 m. lapkričio 18 d. parengtą PricewaterhouseCoopers pažymą. Šioje pažymoje nurodyta, kad TV2 mokumo koeficientas tiriamo laikotarpio pabaigoje buvo žemesnis nei kitų Skandinavijos transliuotojų, kurie yra panašūs į TV2 pagal dydį, veiklą, struktūrą ir rinkas, kuriose jie veikia. Pavyzdžiui, TV2 mokumo koeficientas buvo mažesnis nei TV2 Norge (36 %) ir žymiai mažesnis nei TV4 (Švedija), kurio mokumo koeficientas sudarė 65 % ir buvo kone dvigubai didesnis nei TV2. Iš pažymos matyti, kad TV2 mokumo koeficientas buvo mažesnis nei kitų transliuotojų, todėl jis nelaikytinas pertekliniu. Pažymoje taip pat nurodyta, kad nėra pagrindo manyti, jog panašių transliuotojų kapitalo struktūra nėra optimizuota. PricewaterhouseCoopers taip pat nurodė, kad ilgalaikis mažesnis nei 30 % mokumo koeficientas būtų neįprastas ir bendrovė būtų pažeidžiama dėl pajamų nepastovumo.
(221)
Šį palyginimą su kitais ūkinės veiklos vykdytojais reikėtų naudoti apdairiai, nes šie vykdytojai neatlieka tokių pačių viešųjų paslaugų funkcijų kaip TV2, nėra taip pat finansuojami ir neturi tokio paties teisinio statuso. Tačiau ši pažyma yra orientacinė ir į ją galima atsižvelgti kaip ir į kitus duomenis.
(222)
Komisija šiuo atžvilgiu pastebi, kad Danijos valdžios institucijos pateikė informacijos, iš kurios matyti, kad per paskutinįjį šiame tyrime nagrinėjamą laikotarpį jos planavo keisti TV2 teisinį statusą, įsteigti TV2 kaip uždarąją akcinę bendrovę ir ją privatizuoti. Planuojant restruktūrizuoti TV2 taip pat buvo analizuojama, kaip palaipsniui atsisakyti licencijos mokesčio lėšų skyrimo, nes Danijos valdžios institucijos ketino atsisakyti finansavimo licencijos mokesčio lėšomis po TV2 privatizavimo.
(223)
Siekdama įgyvendinti šiuos uždavinius, Danijos Vyriausybė 2002 m. birželio mėn. sudarė susitarimą su parlamento dauguma dėl išsamaus Danijos žiniasklaidos politikos liberalizavimo. Pagal šį susitarimą TV2 turėjo kuo greičiau restruktūrizuotas siekiant jį privatizuoti. Buvo atlikta TV2 restruktūrizavimo į uždarąją akcinę bendrovę finansinio pagrindo analizė. 2002 m. vasarą kultūros ministras paskyrė darbo grupę, sudarytą iš Kultūros ministerijos, Finansų ministerijos ir Generalinės prokuratūros atstovų, siekiant išsiaiškinti TV2 privatizavimo ir TV2 bendrovės steigimo ekonominį pagrindą. Darbo grupei padėjo audito įmonė ir finansų konsultantas, kurie, pavyzdžiui, apskaičiavo nuosavo kapitalo, kuris reikalingas TV2, dydį. Audito įmonė priėjo prie išvados, kad TV2 nuosavas kapitalas turėtų sudaryti 640 mln. DKK.
(224)
Parlamento Finansų komitetas pritarė TV2 pertvarkymui į akcinę bendrovę ir nuosavo kapitalo suformavimui. TV2 teisinio statuso pakeitimas ir pertvarkymas į uždarąją akcinę bendrovę įsigaliojo atgaline data nuo 2003 m. sausio 1 d. Pakeitus TV2 teisinį statusą ir įsteigus akcinę bendrovę, buvo panaikintos kai kurios TV2 taikytos priemonės, kaip antai beprocentės ir negrąžintinos paskolos bei atleidimas nuo mokesčio. 2005 m. privatizavimas buvo atidėtas, tačiau TV2 nuo 2004 m. nebegaudavo licencijos mokesčio lėšų.
(225)
Todėl, remdamasi pateiktais duomenimis, Komisija mano, kad į tai, jog per paskutinįjį šiame tyrime nagrinėjamą laikotarpį Danijos valdžios institucijos jau planavo keisti TV2 teisinį statusą ir atitinkamai tam sukaupti nuosavo kapitalo bazę, reikia atsižvelgti, kaip ir į kitus duomenis, Komisijai vertinant rezervų suderinamumą.
(226)
Pagal sprendimų priėmimo tvarką, Komisija iš esmės teigiamai vertina valstybės įmonių, konkuruojančių su komercinėmis įmonėmis, pertvarkymą į bendroves, nes tai gali padėti sumažinti konkurencijos iškraipymą neribotas valstybės lengvatas pakeičiant ribotu nuosavo kapitalo dydžiu ir aiškiai atskiriant valstybės kaip valdžios institucijos ir verslo subjekto, kuriam reikalinga investicijų grąža, funkcijas.
(227)
Be to, be kitų duomenų, į kuriuos reikėtų atsižvelgti, Komisija mano, kad TV2 rezervų dydis turėtų būti vertinamas atsižvelgiant į pajamų iš reklamos rinkos svyravimą.
(228)
TV2 išties priklausė nuo kintančių pajamų, nes tai yra neišvengiamas reklamos rinkos aspektas. Pavyzdžiui, vienais metais (1998-1999 m.) TV2 reklamos pajamos sumenko maždaug 104 mln. DKK. Danijos valdžios institucijų teigimu, TV2 gali atlaikyti panašaus dydžio pajamų sumažėjimą tik turėdama nemažai laisvo nuosavo kapitalo, nes licencijos mokesčio pajamų dydis buvo nustatomas iš anksto keleriems metams. Nors TV2 nuo reklamos pajamų priklausė mažiau nei TV2 Norge ir TV4, kurie negauna licencijos mokesčio lėšų, finansavimas tiriamu laikotarpiu per reklamos pajamas vis tiek buvo svarbus TV2 veiklos finansavimo šaltinis.
(229)
Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi, kad Sprendime (84) Teismas paaiškino, kad „tai, kad TV2 neprireikė pasinaudoti savo rezervais 1999 metais, nereiškia, jog jie turi būti laikomi neproporcingi išlaidų, patirtų teikiant viešąsias paslaugas, atžvilgiu. Iš tikrųjų rezervas savo pobūdžiu ir yra sudaromas tam, kad būtų išvengta rizikos būtinai privalėti juo pasinaudoti.“
(230)
Komisija pritaria Danijos valdžios institucijoms, kad vertinant TV2 poreikius taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad per vienerius metus ir skirtingais metais labai svyruoja TV2 likvidumas, nes dideli sporto renginiai, kaip antai olimpinės žaidynės, vyksta tik kas kelerius metus, o teisės transliuoti programas paprastai įgyjamos pasirašius ilgametes sutartis. Pavyzdžiui, iš 1995 m. metinio pranešimo (85) matyti, kad 1995 m. pelnas buvo perkeltas į 1996 m. siekiant padengti numatomą tų metų nuostolį, nes buvo patirta itin daug išlaidų dėl olimpinių žaidinių ir Europos futbolo čempionato.
(231)
Be to, reikėtų pastebėti, kad tiriamu laikotarpiu TV2 negalėjo pasinaudoti įprastu finansavimu pasiimdamas paskolą. Pagal naujausios atskaitomybės duomenis investicijų paskolos negalėjo viršyti 4 % pajamų. TV2 galėjo skolintis apyvartines lėšas, bet neturėjo teisės gauti kitų paskolų, garantijų ar prisiimti finansinės nuomos įsipareigojimų. Kadangi TV2 galimybės skolintis buvo ribotos, likvidumo poreikį iš esmės reikėjo dengti veiklos lėšomis.
(232)
Galiausiai nuosavo kapitalo dydis matomas iš paskelbtos atskaitomybės. Tiriamu laikotarpiu TV2 atskaitomybę tikrino Valstybės audito tarnyba. Auditas buvo ne tik finansinis, bet ir valdymo, nors Valstybės audito tarnyba neturėjo įgaliojimų uždrausti TV2 viešųjų paslaugų išlaidų perteklinį kompensavimą. Teismas nustatė Sprendime (86), kad tai, jog ši audito tarnyba negalėjo paveikti perteklinio kompensavimo, neleidžia daryti išvados, kad Danijos valdžios institucijos neatliko kontrolės. Priešingai, Danijos valdžios institucijos nurodė, kad Valstybės audito tarnybai priėjus prieš išvados, kad kapitalo bazė yra per didelė, artimiausioje žiniasklaidos sutartyje galėjo būti, pavyzdžiui, sumažintos TV2 mokėtinos licencijos mokesčio lėšos.
(233)
Remdamasi minėtais duomenimis, kuriuos vertina kaip įrodymų visumą, Komisija mano, kad šiuo labai ypatingu atveju ir atsižvelgiant į Amsterdamo protokolą bei Teismo Sprendimą, pirmoje proporcingumo vertinimo dalyje reikia pripažinti, kad 2002 m. pabaigoje sukaupto nuosavo kapitalo dydis (t. y. 550 mln. DKK) buvo būtinas TV2 viešųjų paslaugų funkcijoms atlikti. Todėl, remiantis SESV 106 straipsnio 2 dalimi, šiam tikslui gauta 628 mln. DKK suma buvo proporcinga ir būtina.
(234)
Nors šiuo sprendimu nėra vertinama galima valstybės pagalba, TV2 suteikta 2003 ir 2004 m., išskyrus kapitalo restruktūrizavimo priemones, Komisija taip pat pažymi, kad Danijos valdžios institucijos pateikė informacijos, įrodančios, kad 2004 m. TV2 nuosavas kapitalas sudarė 640 mln. DKK. Į komercinę veiklą buvo investuota 96 mln. DKK suma ir negalima nustatyti, ar finansuojama buvo iš nuosavų ar skolintų lėšų. Jeigu vertinti, kad buvo naudojamas tik nuosavas kapitalas, tai reikštų, kad 544 mln. DKK nuosavo kapitalo sumą buvo galima panaudoti TV2 viešųjų transliavimo paslaugų veiklai vykdyti.
(235)
Dėl 198 konstatuojamosios dalies reikėtų pastebėti, kad TV2 taip pat vykdo įvairią komercinę veiklą. Atsižvelgiant į visą TV2 veiklos mastą, ji yra gana ribota. Lėšos šiai komerciniai veiklai skiriamos 2001 m. Transliavimo komunikate (87) numatytu metodu, t. y. kitaip nei kituose viešųjų paslaugų sektoriuose, vien tik viešųjų paslaugų veiklai priskirtinų išlaidų, nors jos yra naudingos ir komercinei veiklai, nebūtina skirstyti ir galima priskirti vien tik viešosioms paslaugoms. 2001 m. Transliavimo komunikate teigiama, kad visiškas tokių išlaidų paskirstymas toms dviem veiklos rūšims būtų pernelyg savavališkas ir beprasmis. Dėl naudos, kurią TV2 gauna naudodamasis transliavimo dažniu, Komisija pastebi, kad tai yra neatsiejama nuo viešosios paslaugos. Komisija taip pat mano, kad, remiantis Transliavimo komunikatu, visas finansavimo išlaidas (palūkanų nauda) galima priskirti viešųjų paslaugų veiklai.
(236)
Siekiant neutralizuoti viešųjų paslaugų veiklos atleidimo nuo mokesčio poveikį, 30 % komercinės veiklos pelno pervedama viešosios paslaugos veiklai. Taip daroma tik nuo 2001 m. Todėl Komisija pripažįsta, kad transliavimo rinka galėjo būti iškraipoma, nes TV2 nereikėjo atsižvelgti į pelno mokestį nustatant savo komercinių paslaugų kainas. Tačiau ateityje šio pranašumo turėtų nebelikti, nes pervedama pelno dalis atitinka faktinį mokesčio tarifą dėl šio „neutralizavimo“ mechanizmo. Dėl to nekyla sunkumų nustatant perteklinės kompensacijos dydį praeityje, nes visos šios komercinės veiklos pajamos panaudojamos grynosioms viešųjų paslaugų teikimo išlaidoms mažinti.
(237)
TV2 komercinės interneto paslaugos yra nuostolingos. Kadangi ši veikla nepriskiriama viešųjų transliavimo paslaugų sričiai, ji negali būti finansuojama valstybės. Be to, kadangi daugiau jokia savarankiška veikla nevykdoma, nėra komercinės veiklos pelno, kuriuo būtų galima padengti interneto paslaugų teikimo nuostolius.
2. TV2 elgesio reklamos rinkoje vertinimas
(238)
Transliavimo komunikato 58 punkte teigiama, kad „visuomeninis transliuotojas gali susigundyti nuleisti reklamos ar kitų neviešųjų paslaugų veiklos rūšių kainą rinkoje ir taip sumažinti konkurentų pajamas tiek, kiek mažesnes pajamas padengia valstybės pagalba (…). Jei viešųjų paslaugų transliuotojas sumažina neviešųjų paslaugų veiklos kainas tiek, kad tai nebepadengia savarankiškų išlaidų, kurias sėkmingai veikiantis komercinis operatorius esant panašiai padėčiai paprastai privalėtų padengti, tokia praktika rodo, kad įsipareigojimai teikti viešąsias paslaugas atlyginami per daug (…)“.
(239)
TvDanmark pateikė informacijos, rodančios, kad ji negali padengti savarankiškų televizijos veiklos išlaidų dėl TV2 nustatytų reklamos kainų. TvDanmark savo išlaidas lygina su TV2 nustatytomis TRP 21-50 reklamos kainomis.
(240)
Tam, kad toks palyginimas būtų pagrįstas, Komisija visų pirma turi nustatyti, ar TvDanmark galima laikyti esančiu panašioje padėtyje kaip TV2 ir ar TvDanmark yra efektyviai veikiantis ūkinės veiklos vykdytojas.
(241)
Pirma, Komisija turi įvertinti, ar TvDanmark padėtis yra panaši į TV2. Komisija pažymi, kad tiriamu laikotarpiu TV2 žiūrovų dalis sudarė apie 35 %, o TvDanmark teko apie 15 % žiūrovų. Reklamos rinkos dalys taip pat skiriasi iš esmės. TV2 rinkos dalis sudarė apie 60 %, o TvDanmark - apie 8 %. TV2 reklamos apyvarta yra beveik penkis kartus didesnė nei TvDanmark. Be to, TV2 yra vienintelė stotis, galinti transliuoti 100 % Danijos gyventojų, TvDanmark2 gali pasiekti 77 %, o TvDanmark1 - dar mažiau gyventojų. Todėl Komisija, vadovaudamasi šiais duomenimis, mano, kad negalima tiesiogiai lyginti TvDanmark ir TV2.
(242)
Antra, Komisija turi nustatyti, ar TvDanmark yra efektyviai veikiantis rinkos subjektas. Apie veiklos vykdytojo efektyvumą galima spręsti analizuojant bendruosius apskaitos rodiklius ir lyginant jo rezultatus su vidutiniais veiklos vykdytojų rezultatais valstybėje narėje. Analizuojant reikėtų atsižvelgti į skirtingą įmonių dydį ir jų konkrečią išlaidų struktūrą. Tačiau negalima teigti, kad ūkinės veiklos vykdytojų padėtis Danijos rinkoje yra panaši ir todėl galima tiesiogiai lyginti jų veiklos rodiklius. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad tokių rodiklių analizė Danijos rinkoje nėra tikslinga šiuo konkrečiu atveju.
(243)
Vietoje to Komisija išanalizavo TvDanmark ir SBS Broadcasting veiklos finansinius rezultatus. Atlikusi analizę Komisija negali užtikrintai nustatyti, ar nuostoliai buvo patirti dėl to, kad pradžioje TvDanmark turėjo didelių įsisteigimo išlaidų, kurių įmonė iki šiol nepajėgė padengti, ar dėl to, kad įmonė dirba neefektyviai. Nors ne kartą prašė, Komisija negavo duomenų apie trečiojo ūkinės veiklos vykdytojo TV3 veiklą, kurie leistų atlikti palyginimą su trečiuoju veiklos vykdytoju rinkoje. Todėl Komisija negali užtikrintai nustatyti, ar TvDanmark patyrė nuostolių dėl TV2 nustatytų kainų ar dėl kitų veiksnių, kuriems ji galėjo daryti poveikį.
(244)
Kadangi negalima užtikrintai nustatyti, ar TvDanmark yra efektyviai veikiantis veiklos vykdytojas, ir šių dviejų veiklos vykdytojų tiesiogiai lyginti negalima, Komisija laikosi nuomonės, kad pateiktas vertinimas neturi lemiamos reikšmės šiam tyrimui.
(245)
Todėl Komisija nusprendė išsamiau išanalizuoti TV2 kainodaros politiką ir turimus duomenis apie reklamos rinką siekdama įvertinti, ar tiriamu laikotarpiu TV2 siekė gauti kuo didesnes reklamos pajamas.
(246)
Pirma, Komisija palygino minėtų dviejų ūkinės veiklos vykdytojų kainas ir išanalizavo TV2 kainodaros politiką. Analizėje akcentuojamas 1998-2002 m. laikotarpis, nes skundo pareiškėjas teigia, kad tuo laikotarpiu TV2 pradėjo dirbtinai mažinti kainas reklamos rinkoje. Antra, Komisija išanalizavo reklamos išlaidas Danijoje, jas lygindama su kitų ES šalių, ypač kitų Skandinavijos šalių, reklamos išlaidomis. Trečia, palygino visų žiniasklaidos rūšių kontakto kainas visose Skandinavijos šalyse.
(247)
Komisija pastebi, kad TV2 elgesį reklamos rinkoje tyrė Danijos konkurencijos tarnyba. 2005 m. gruodžio 21 d. Danijos konkurencijos taryba nusprendė, kad taikydama lojalumą didinančias nuolaidas reklamos rinkoje TV2 pažeidė SESV 102 straipsnį ir atitinkamas nacionalinės teisės aktų nuostatas. Konkurencijos apeliacinis teismas šį sprendimą panaikino 2006 m. lapkričio 1 d., tačiau 2009 m. birželio 22 d. jį patvirtino Rytų Danijos aukštasis teismas. Pastarasis sprendimas buvo apskųstas Aukščiausiajam teismui, kuris 2011 m. kovo 18 d. pritarė Aukštojo teismo nutarčiai. Šis tyrimas atliekamas pasibaigus ankstesniam tyrimui, kurį 2000 m. lapkričio 29 d. pradėjo Danijos konkurencijos taryba ir nustatė, kad TV2 2000 m. piktnaudžiavo taikydama nuolaidas. Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi, kad Danijos konkurencijos tarnybų tyrimas apima 2000-2005 m. laikotarpį ir, atitinkamai, tik paskutiniuosius šiame sprendime tiriamo laikotarpio metus. Reikia pastebėti, kad lojalumo nuolaida nereiškia kompleksinės paramos buvimo, kaip apibrėžta 2001 m. Transliavimo komunikate (t. y. „Jei viešųjų paslaugų transliuotojas sumažina neviešųjų paslaugų veiklos kainas tiek, kad tai nebepadengia savarankiškų išlaidų, kurias sėkmingai veikiantis komercinis operatorius esant panašiai padėčiai paprastai privalėtų padengti, tokia praktika rodo, kad įsipareigojimai teikti viešąsias paslaugas atlyginami per daug“). Iš tiesų, kaip paaiškinta toliau, vidutinės TV2 reklamos kainos buvo žymiai didesnės nei konkurentų. Be to, lojalumo nuolaidos rodo, kad klientai TV2 skirdavo didesnę dalį metinio reklamos biudžeto nei būtų darę kitomis aplinkybėmis. Todėl toks tvirtinimas reiškia, kad TV2 reklamos pajamas pasididino taikydamas nuolaidų sistemą, o tai būtų sumažinę licencijos mokesčio poreikį. Bet kuriuo atveju, Danijos konkurencijos tarnybų sprendimai nėra privalomi Komisijai.
(248)
Konkurenciją reklamos rinkoje nulemia įvairūs veiksniai, kaip antai santykinė žiūrovų dalis ir struktūra, programų turinys, reklamos eterio taisyklės ir kanalų finansavimo tvarka. Todėl skirtingų transliuotojų kainos skiriasi. Be to, stotys parduoda įvairių diferencijuotų „produktų“, kurių kainos taip pat skiriasi (88).
(249)
Stotys kainas nustato numatydamos dideles nuolaidas, todėl nėra prasmės lyginti skelbiamų televizijos reklamos kainų. Didžioji televizijos reklamos dalis (apie 90 % šalyje transliuojamos reklamos) teikiama pagal metines sutartis ir pagal tai, kurie televizijos kanalai suteikia metines nuolaidas. Be to, yra daug kitų nuolaidų (naujiems reklamos užsakovams, mažiau patraukliam reklamos laikui, papildomos apimties nuolaidos ir pan.). Už derybas ir sutarčių sudarymą atsako vadinamosios žiniasklaidos agentūros.
(250)
Norint palyginti dviejų skirtingų stočių kainas, reikia nustatyti skirtingų kainų vidurkį. Toliau pateiktoje lentelėje nurodytos vidutinės tikslinės grupės TRP 21-50 kainos. Šios kainos gautos aptariamų stočių reklamos parodymų šalies mastu apyvartą padalinus iš reklamos TRP 21-50 skaičiaus (89):
1998
1999
2000
2001
2002
TVDanmark
283 EUR
270 EUR
252 EUR
251 EUR
211 EUR
TV2
480 EUR
409 EUR
364 EUR
381 EUR
325 EUR
Skirtumas
197 EUR
139 EUR
112 EUR
130 EUR
114 EUR
TVDanmark CPP kaip TV2 CPP dalis (90)
58,9 %
66,0 %
69,3 %
65,9 %
64,9 %
TV2 vidutinis CPP TRP 21-50 pagal transliuojamą teritoriją (0,7)
336 EUR
286 EUR
255 EUR
267 EUR
228 EUR
TVDanmark CPP kaip TV2 svertinio CPP dalis
84,2 %
94,3 %
99,0 %
94,1 %
92,7 %
(251)
Remiantis pateiktais duomenimis, TvDanmark kainos už TRP 21-50 buvo maždaug 30-40 % mažesnės nei TV2. Kaip Komisija nusprendė dėl valstybės pagalbos France 2 ir France 3 kanalams, televizijos reklamos rinkoje yra teigiama vidutinio kontaktų skaičiaus ir vidutinės grynosios vieneto kainos priklausomybė (91).Todėl transliuotojų reklamos kainų skirtumus galima paaiškinti santykiniu stoties gebėjimu pritraukti žiūrovų. Tokiu atveju reikia nustatyti, ar faktinis kainų skirtumas atspindi rinkos sąlygas.
(252)
Kitaip nei Prancūzijos atveju, šiame tyrime galima analizuoti pastebėjimus tik dėl dviejų ūkinės veiklos vykdytojų. Todėl linijinės regresijos nuolydis bus skaičiuojamas remiantis šių dviejų ūkinės veiklos vykdytojų kainomis ir jis neturės didesnės statistinės reikšmės. Taigi nebus galima daryti jokių išvadų, ar linijos nuolydis yra „tinkamas“.
(253)
Todėl norint patikrinti, ar šių dviejų ūkinės veiklos vykdytojų faktiniai kainų skirtumai atspindi rinkos sąlygas, buvo taikomas pataisos faktorius siekiant neutralizuoti palankesnę TV2 padėtį rinkoje. Svertinis faktorius buvo apskaičiuotas pagal žiniasklaidos agentūrų skaičiavimus ir atspindi tikslinės auditorijos dydžio pasiekiamumo skirtumus perkant 100 TRP 21-50 TvDanmark ir TV2 kanaluose. Vidutinis TvDanmark pasiekiamumas yra šiek tiek mažesnis nei 70 % TV2 pasiekiamumo (perkant 100 TRP 21-50). Taikant šį faktorių, kainų skirtumai sumažėja Vis dėlto galima pastebėti, kad TV2 kainos vis dar šiek tiek didesnės nei TvDanmark. Todėl galima teigti, kad kainų skirtumai atspindi rinkos sąlygas. Tačiau tokią išvadą reikia daryti atsargiai, nes nederėtų pamiršti, kad taikant tokį pataisos faktorių neįmanoma atsižvelgti į visus stočių skirtumus.
(254)
Komisija taip pat pažymi, kad skundo pareiškėjas teigia, jog faktinė konkurencija televizijos reklamos rinkoje vyksta ne skelbiamomis kainomis ar vidutinėmis GRP arba TRP kainomis, kurios nurodytos pirmiau. TvDanmark teigimu, ūkinės veiklos vykdytojai konkuruoja vadinamosiomis ribinėmis kainomis. Šios ribinės kainos atsirado dėl pranašesnės TV2 padėties rinkoje. Norėdami, kad jų reklama pasiektų kampanijos tikslą, reklamos užsakovai priversti tam tikrą reitingo taškų kiekį pirkti tik TV2 stotyje. Jokios konkurencijos dėl šių vadinamųjų „infraribinių“ vienetų nebuvo, todėl TV2 pavyko iš šių vienetų susikrauti perteklinį pelną. Todėl ūkinės veiklos vykdytojai konkuravo likusiais reitingo taškais ir, atitinkamai, ribinėmis kainomis. TvDanmark teigia, kad šios kainos buvo dar mažesnės nei vidutinės lentelėse nurodytos kainos.
(255)
Nesigilindama, ar šis teiginys yra teisingas, Komisija mano, kad TV2 būtų galėjusi taip elgtis dėl savo stiprios padėties rinkoje. Tačiau šio tyrimo tikslas - nustatyti, ar TV2 nesiekė reklamos rinkoje gauti kuo didesnes pajamas. Šiuo atžvilgiu negalima atmesti, kad TV2 buvo nustačiusi mažas kainas siekdama išlaikyti didelę rinkos dalį, tačiau toks elgesys neprieštarauja bandymui gauti kuo daugiau pajamų.
(256)
Vadovaujantis pateikta informacija galima nustatyti, kad tiriamu laikotarpiu TV2 kainos buvo aukštesnės nei TvDanmark kainos. Tačiau taip pat akivaizdu, kad faktinės kainos šiuo laikotarpiu mažėjo, nors skelbiamos kainos išaugo. TV2 žymiai padidino siūlomas nuolaidas.
(257)
Tačiau remiantis kainų analize negalima nustatyti, ar kainų dinamika faktiškai prisidėjo prie visų reklamos pajamų sumažėjimo, taip padidindama valstybės finansavimo poreikį. Siekdama tai išsiaiškinti, Komisija išanalizavo TV2 kainodarą ir jos poveikį visoms TV2 gautoms reklamos pajamoms.
(258)
Kaip paaiškinta kitose konstatuojamosiose dalyse, TV2 tiriamu laikotarpiu ne kartą didino ir mažino kainas (suteikdamas didesnes nuolaidas). Šioje lentelėje pateikiama visų TV2 reklamos pajamų 1998-2002 m. laikotarpiu, t. y. tuo laikotarpiu, kuriuo, kaip teigia skundo pareiškėjas, TV2 numušė reklamos kainas Danijos rinkoje, dinamikos apžvalga (mln. DKK):
1998
1999
2000
2001
2002
Reklamos pajamos Danijoje
1 008
884
(- 11,3 %)
959
(+ 8,5 %)
879
(- 8,3 %)
884
(- 0,6 %)
(259)
1997 m. TV2 priėmė strateginį sprendimą pakelti kainas 1998 m., bet nedidinti savo pajėgumų išnaudojimo. 1999 m. kainos buvo dar kartą pakeltos. Danijos valdžios institucijų teigimu, 1999 m. konkurencija buvo tokia arši, kad TV2 nukentėjo dėl padidintų kainų, o reklamos pajamos sumenko maždaug 10 % palyginti su praėjusiais metais.
(260)
TV2 tikėjosi, kad 2000 m. konkurencija išaugs, tad kainų nekėlė. Faktinės kainos išties sumažėjo, nes TV2 pradėjo taikyti naują nuolaidų sistemą, leidusią TV2 pajėgumų išnaudojimą padidinti 33 % palyginti su praėjusiais metais. Tačiau dėl kainodaros priemonių TV2 reklamos pajamos šalies mastu išaugo 8,4 %. 2001 m. TV2 ir vėl pakėlė kainas. Nors kainos buvo padidintos, TV2 reklamos pajamos ir pajėgumų išnaudojimas sumažėjo iki 1999 m. lygio. 2002 m. TV2 vėl sumažino kainas, todėl šiek tiek sumažėjo bendra apyvarta, bet apyvartos sumažėjimas visoje rinkoje buvo nepalyginamai ryškesnis.
(261)
Todėl galima daryti išvadą, kad taikant dideles nuolaidas sumažėjo faktinis kainų lygis. TV2 tokį kainų sumažėjimą galėjo kompensuoti didindama savo pajėgumų išnaudojimą. Konkurentai tokios galimybės neturėjo, nes pas juos nebuvo tokio paties pajėgumų rezervo. Norėdami išsilaikyti rinkoje, jie turėjo sekti TV2 pavyzdžiu. Tais metais, kai TV2 padidindavo kainas, bendra TV2 reklamos apyvarta sumažėdavo. Kai TV2 sumažindavo kainas, bendra bendrovės apyvarta išaugdavo. Todėl Komisija daro išvadą, kad TV2 kainų sumažinimas faktiškai didindavo bendras pajamas. Taigi negalima teigti, kad savo kainų politika TV2 nesiekė gauti kuo didesnes pajamas.
(262)
Danijos transliuotojų kainų palyginimas ir TV2 kainodaros analizė neparodo, ar kainos Danijos televizijos reklamos rinkoje buvo per žemos. Toks žemas kainų lygis galėjo nusistovėti dėl to, kad TV2 pasinaudojo pranašesne padėtimi ir sumažino bendras televizijos reklamos išlaidas daugiau nei normaliomis konkurencijos sąlygomis.
(263)
Siekdama išsiaiškinti šį klausimą, Komisija išanalizavo visų ES šalių reklamos rinkos ekonominius rodiklius ir juos palygino su Danijos rodikliais. Kadangi Danijos televizijos reklamos rinką geriausia lyginti su kitomis Šiaurės šalimis, Komisija taip pat palygino Danijos ir kitų Šiaurės šalių (Suomijos, Švedijos, Norvegijos) duomenis (92). Pagrindiniai analizuojami televizijos reklamos išlaidų finansiniai rodikliai yra: 1) televizijos reklamos išlaidų dalis visų reklamos išlaidų struktūroje, 2) televizijos reklamos išlaidos vienam gyventojui ir 3) televizijos reklamos išlaidų dalis BVP struktūroje. Lentelėje pateikiama šių pagrindinių rodiklių apžvalga:
Pagrindiniai televizijos reklamos išlaidų finansiniai rodikliai Danijoje, ES ir kitose Šiaurės šalyse
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
Televizijos reklamos išlaidų dalis (%) visų reklamos išlaidų struktūroje
DK
27 %
29 %
29 %
30 %
28 %
27 %
27 %
ES
35 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
37 %
Šiaurės šalys
24 %
25 %
26 %
27 %
27 %
27 %
26 %
Televizijos reklamos išlaidos vienam gyventojui (EUR)
DK
39 EUR
44 EUR
48 EUR
51 EUR
46 EUR
47 EUR
44 EUR
ES
37 EUR
40 EUR
45 EUR
49 EUR
53 EUR
60 EUR
58 EUR
Šiaurės šalys
32 EUR
36 EUR
41 EUR
44 EUR
45 EUR
54 EUR
49 EUR
Televizijos reklamos išlaidų dalis (‰) BVP struktūroje
DK
1,49 ‰
1,61 ‰
1,70 ‰
1,77 ‰
1,51 ‰
1,45 ‰
1,34 ‰
ES
2,20 ‰
2,34 ‰
2,46 ‰
2,58 ‰
2,70 ‰
2,88 ‰
2,71 ‰
Šiaurės šalys
1,45 ‰
1,51 ‰
1,62 ‰
1,72 ‰
1,66 ‰
1,73 ‰
1,55 ‰
Šaltinis: Europos audiovizualinė observatorija, Eurostatas.
(264)
Iš pateiktosios lentelės galima daryti išvadą, kad Danijoje televizijos reklamos išlaidos sudarė mažesnę visų reklamos išlaidų dalį (27 %) nei vidutiniškai ES (37 %). Tačiau duomenys rodo, kad padėtis Europos šiaurėje ir pietuose yra skirtinga (93). Pietinėse valstybėse narėse televizijos reklamos išlaidos yra žymiai didesnės nei šiaurinėse valstybėse narėse (94). Tokia pati tendencija išryškėja lyginant televizijos reklamos išlaidų dalį BVP struktūroje (95). Televizijos reklamos išlaidos vienam gyventojui valstybėse narėse taip pat labai skiriasi (96). Lyginant Šiaurės šalių rodiklius matyti, kad Danijos išlaidos pasiskirsto panašiai kaip ir kitose Šiaurės šalyse.
(265)
Atsižvelgdama į visa tai, Komisija daro išvadą, kad aiškių ir vienareikšmių įrodymų, kad Danijos televizijos reklamos rinka buvo sistemingai ir nuosekliai slopinama TV2 kainų politikos, nėra.
(266)
Skundo pareiškėjas tai pat pateikė palyginamųjų vienos žiniasklaidos priemonių rūšies kontakto kainų (išreikštų CPM (97) skirtingose šalyse ir skirtingų žiniasklaidos priemonių rūšių vienoje konkrečioje šalyje duomenų. Skundo pareiškėjo pateikti duomenys leidžia palyginti išlaidas, reikalingas 1 000 žmonių pasiekti reklaminiu skelbimu spaudoje arba televizijoje Danijoje, Norvegijoje ir Švedijoje (98).
(267)
Iš šių duomenų matyti, kad televizijos reklama Danijoje yra pigesnė nei Švedijoje ir Norvegijoje (99), reklama spaudoje - brangesnė (100).
(268)
Vis dėlto Komisija negali patikrinti pateiktų duomenų patikimumo, o viešai šie duomenys neskelbiami. Atsižvelgiant į tai, kad ši informacija yra gana skurdi ir joje neatsižvelgiama į galimus kultūrinius skirtumus, Komisija negali daryti jokių svarių išvadų apie kontakto kainas įvairiose Skandinavijos šalių žiniasklaidos priemonėse.
(269)
Todėl Komisija daro išvadą, kad tiriamu laikotarpiu TV2 kainos Danijos rinkoje buvo didžiausios, nes TV2 galėjo savo produktus įvertinti 15-40 % brangiau nei konkurentai atsižvelgiant į atitinkamos tikslinės grupės pasiekiamumą. Lyginant su Švedija ir Norvegija, kainos Danijoje yra maždaug 20 % mažesnės.
(270)
Atsižvelgdama į pirmiau pateiktas analizes, Komisija daro išvadą, kad valstybės pagalbos požiūriu šiuo metu nėra jokių aiškių įrodymų, kad TV2 nesiekė gauti kuo daugiau reklamos pajamų ir kad dėl tokio elgesio reklamos rinkoje padidėjo valstybės finansavimo poreikis.
V. IŠVADA
Komisija konstatuoja, kad Danija nagrinėjamą pagalbą suteikė pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį.
Tačiau, atsižvelgdama į Teismo sprendimą ir remdamasi nurodytais duomenimis, Komisija mano, kad pagalba yra suderinama su vidaus rinka remiantis Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalimi.
Atsižvelgiant į Teismo nutartį reikia nustatyti, ar dėl šios išvados gali susidaryti perteklinė kompensacija TV2, nes 628 mln. DKK suma, kurią 2004 m. Danijos valstybė išieškojo iš TV2 su palūkanomis, dabar yra laikoma suderinama ir valstybė ją gali TV2 grąžinti. Tikėtina, kad dėl šios sumos grąžinimo gali atsirasti perteklinė kompensacija, atsižvelgiant į kapitalo restruktūrizavimo priemones, kurios buvo įgyvendintos 2004 m. (byla N 313/2004) dėl TV2 finansinių poreikių po išieškojimo. Kaip galima spręsti iš Teismo nutarties 34 ir 35 punktų, prievolė išieškoti atitinkamą sumą buvo būtina kapitalo restruktūrizavimo priemonių taikymo 2004 m. sąlyga, nes Danijos valdžios institucijos nusprendė neleisti TV2 bankrutuoti. Teismas nutarties 43 punkte nurodė, kad „nors Komisija, atsižvelgdama į konkrečias šios bylos aplinkybes, priėmė du sprendimus [panaikinti sprendimai dėl grąžinimo ir kapitalo restruktūrizavimo], akivaizdu, kad šie sprendimai yra skirti dviems to paties juridinio klausimo dėl valstybės pagalbos pripažinimo, kaip apibrėžta EB 87 straipsnio 1 dalyje, aspektams, ir atitinkamai dėl priemonių, kurias Danijos Karalystė įgyvendino TV2, o vėliau TV2 A/S, naudai, suderinamumo su bendrąja rinka nustatymo. Todėl panaikinus Sprendimą 2006/217, Komisijai reikia iš naujo išnagrinėti visas priemones, kurias Danijos Karalystė įgyvendino TV2, o vėliau ir TV2 A/S, naudai“. Dėl glaudžių sąsajų išieškojimo klausimu, 2004 m. TV2 taikytos kapitalo restruktūrizavimo priemonės turėtų būti vertinamos atsižvelgiant į 1995-2002 m. skirtą valstybės pagalbą siekiant užtikrinti, kad TV2 negautų perteklinės kompensacijos.
Šiuo atžvilgiu Komisija pastebi: priėmus sprendimą dėl grąžinimo, Danijos valdžios institucijos išieškojo 1 050 mln. DKK sumą (t. y. daugiau nei 628 mln. DKK su palūkanomis). Kaip nurodyta Teismo nutartyje, Teismui panaikinus sprendimą dėl grąžinimo išnyko pagrindas išieškoti 628 mln. DKK sumą su palūkanomis. Tačiau Danijos valdžios institucijos pateikė pareiškimą, kuriame įsipareigojo negrąžinti išieškotos sumos TV2 arba, jeigu bus patenkinta tam tikrų sąlygų visuma, TV2 grąžinti sumą, kuri labiausiai atitiktų iš TV2 faktiškai išieškotos sumos (įskaitant palūkanas) už 1995-2002 m. laikotarpį ir kapitalo restruktūrizavimo priemonių sumos skirtumą. Atsižvelgiant į šį įsipareigojimą nėra pavojaus, kad TV2 už valstybės pagalbą 1995-2002 m. bus skirta perteklinė kompensacija, turint omenyje 2004 m. kapitalo restruktūrizavimo priemones, taikytas vadovaujantis Teismo nutartimi.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Priemonės, kurias Danija įgyvendino TV2/DANMARK naudai 1995-2002 m. skirdama licencijos mokesčio lėšų, ir kitos šiame sprendime minėtos priemonės yra suderinamos su vidaus rinka, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalyje.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Danijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2011 m. balandžio 20 d.