РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 25 януари 2012 година
относно мярка SA.14588 (C 20/09), приведена в действие от Белгия в полза на De Post - La Poste (понастоящем „bpost“)
(нотифицирано под номер C(2012) 178)
(само текстовете на френски и нидерландски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/321/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ОТ 2003 Г., АНУЛИРАНО ОТ ПЪРВОИНСТАНЦИОННИЯ СЪД
(1)
На 3 декември 2002 г. белгийските власти уведомиха (3) Комисията за увеличение на капитала на белгийския пощенски оператор De Post - La Poste (наричан по-долу „DPLP“, понастоящем „bpost (4)“). След предварително разследване Комисията реши на 23 юли 2003 г. (5) да не повдига възражения относно мярката, за която е подадено уведомление. В решението си Комисията установи, че капиталовите инжекции, както и другите мерки в полза на DPLP, установени при предварителното разследване, не са довели до свръхкомпенсация за нетните разходи, направени от предприятието при изпълнението на задачите му за обществена услуга от 1992 до 2002 г.
(2)
На 27 ноември 2003 г. решението на Комисията е обжалвано пред Първоинстанционния съд от Deutsche Post AG и неговото белгийско дъщерно предприятие DHL International (6). На 10 февруари 2009 г. Първоинстанционният съд анулира решението на Комисията, като заключи, че последната е решила да не се повдигат възражения въпреки наличието на сериозни затруднения, които биха довели до започване на официална процедура по разследване.
(3)
През април 2009 г. Белгия подаде жалба (7) (C-148/09) пред Съда на Европейските общности срещу анулирането от Първоинстанционния съд на решението на Комисията от 23 юли 2003 г. да не повдига възражения.
(4)
На 22 септември 2011 г. Съдът на Европейските общности отхвърли подадената от Белгия жалба, като установи, че Първоинстанционният съд правилно е анулирал решението на Комисията от 2003 г.
1.2. ЖАЛБА ОТНОСНО ПОМОЩТА ЗА РАЗПРОСТРАНЕНИЕ НА ПЕЧАТНИ ИЗДАНИЯ
(5)
През 2005 г. редица белгийски предприятия за разпространение на печатни издания подадоха оплаквания (8) съгласно правилата в областта на антитръстовата политика и държавните помощи срещу схемата за разпространение на печатни издания, съгласувана между белгийските власти и DPLP. Чрез съгласуваната схема на DPLP се възлага задачата за обществена услуга за разпространение на печатни издания в цяла Белгия и се определят тарифите за тази услуга, както и компенсацията, на която има право DPLP при допълнително направени разходи за изпълнението на тази задача. Жалбата се отнася главно до предложените от DPLP тарифи за услугите, по отношение на които тъжителите твърдят, че са толкова ниски, че в действителност изключват всякакво конкурентно намерение.
(6)
По отношение на приложимите към държавните помощи правила службите на Комисията отхвърлиха жалбата, след като предварителното разследване установи липсата на свръхкомпенсация за допълнителни нетни разходи, направени за тази обществена услуга. Независимо от това през май 2009 г. тъжителите оспориха тази предварителна позиция, предоставиха допълнителна информация и поискаха от Комисията да извърши задълбочено разследване.
1.3. ЧЕТВЪРТИ „ДОГОВОР ЗА УПРАВЛЕНИЕ“ (2005-2010 Г.)
(7)
При разглеждането на жалбата във връзка с отпуснатата компенсация за разпространението на печатни издания Комисията разкри, че през 2005 г. Белгия е сключила с DPLP „договор за управление“, за който не е подала уведомление, в който се предвижда изплащане на компенсация за услуги от общ икономически интерес (УОИИ). В резултат на това Комисията започна еx-officio процедура (9) и през април 2007 г. изпрати на Белгия искане за сведения.
(8)
През декември 2007 г. белгийските власти отговориха, че не са считали компенсацията за УОИИ за държавна помощ, тъй като е било изпълнено всяко едно от четирите условия, посочени в решението по делото Altmark (10). По-късно те изпратиха информация относно четвъртия договор за управление, и по-специално за системата за аналитично счетоводство, използвана за изчисляване на изплащаната от държавата компенсация.
(9)
Впоследствие посочените в еx-officio процедурата мерки и оплакванията бяха включени в официалната процедура по разследване C20/2009, започната на 23 юли 2009 г.
1.4. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(10)
Като взе предвид анулирането от Първоинстанционния съд на решението на Комисията от 23 юли 2003 г. и след като разгледа предоставените от белгийските власти сведения относно разглежданите мерки, на 13 юли 2009 г. Комисията реши да започне предвидената в член 108, параграф 2 от ДФЕС (11) официална процедура по разследване.
(11)
Решението на Комисията за започване на процедурата е публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си.
1.5. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(12)
Белгийските власти представиха своето мнение на 13 август 2009 г. и го допълниха на 10 септември 2009 г., 12 октомври 2009 г., 23 април 2010 г., 26 април 2010 г., 19 октомври 2010 г., 19 ноември 2010 г., 21 декември 2010 г., 18 януари 2011 г., 17 февруари 2011 г., 2 март 2011 г., 29 март 2011 г., 11 април 2011 г., 10 май 2011 г., 27 май 2011 г., 14 юни 2011 г., 10 август 2011 г., 26 август 2011 г., 7 октомври 2011 г., 14 декември 2011 г., 19 декември 2011 г., 20 декември 2011 г. и 26 декември 2011 г. Те посочиха, че на 22 април 2009 г. са подали жалба срещу решението на Общия съд от 10 февруари 2009 г. и предоставиха уточнения относно компенсацията за обществени услуги и други ad hoc мерки в полза на DPLP.
1.6. МНЕНИЯ НА ТРЕТИ СТРАНИ ОТНОСНО РЕШЕНИЕТО ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ И МНЕНИЯ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО МНЕНИЯТА НА ТРЕТИ СТРАНИ
(13)
Deutsche Post AG и DHL International N.V./S.A. представиха мненията си на 28 август 2009 г.
(14)
Vlaamse Federatie van Persverspreiders (Фламандска федерация на разпространителите на печатни издания, наричана по-долу „VFP“) и Prodipresse („Съюз на разпространителите на печатни издания“) представиха мненията си на 28 август 2009 г.
(15)
Belgische Distributiedienst B.V.B.A (наричан по-долу „BD“, конкурент на DPLP на пазара на разпространението на печатни издания) представи мнението си на 28 август 2009 г.
(16)
Association belge des éditeurs de quotidiens A.S.B.L (Белгийска асоциация на издателите на ежедневни издания) представи мнението си на 28 август 2009 г.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
2.1. ПРАВЕН СТАТУТ И ДЕЙНОСТИ НА DPLP
(17)
Белгийските пощи са държавно предприятие („Régie des postes“) до 1992 г., когато са регистрирани като отделно юридическо лице („самостоятелно публично предприятие“). През 2000 г. техният правен статут е променен на „публичноправно акционерно дружество“.
(18)
През 2010 г. DPLP реализира приходи от дейността в размер на 2 318 млн. евро и печалба от дейността в размер на 319 млн. евро. В края на 2010 г. персоналът му наброява 33 616 души. За сравнение, през 2002 г. този брой е 42 000 души. Разходите за персонала представляват 65 % от общите оперативни разходи.
(19)
Частният инвеститор CVC Capital Partners притежава миноритарно дялово участие от 50 % без един дял. Белгийската държава е мажоритарен акционер.
2.2. ОБОБЩЕНИЕ НА РАЗГЛЕЖДАНИТЕ ДЪРЖАВНИ МЕРКИ
2.2.1. Задачи за обществена услуга през периода 1992-2010 г.
(20)
В съответствие със Закона за пощите (12) и четири последователни договора за управление през целия период, обхванат от разследването, т.е. от 1992 до 2010 г., на DPLP са възложени задачи за обществена услуга.
2.2.1.1. Задължения за обществена услуга, определени в договорите за управление
(21)
В договорите за управление се съдържат правилата и редът и условията за изпълнение на предприетите от DPLP задачи в рамките на извършването на дейностите му от обществен интерес и се определя финансовата намеса от страна на белгийската държава.
(22)
От създаването му през 1992 г. DPLP е подписало с белгийската държава четири договора за управление, които обхващат следните периоди (13):
1.
първи договор: 14.9.1992 г.-31.12.1996 г.;
2.
втори договор: 1.1.1997 г.-23.9.2002 г.;
3.
трети договор: 24.9.2002 г.-23.9.2005 г.;
4.
четвърти договор: 24.9.2005 г.-23.9.2010 г.; удължен договор до сключването на новия договор.
(23)
В договорите за управление се определя списъкът на задачите за обществена услуга. Предвидените от Белгия задачи за обществена услуга в действащия договор за управление са следните (14):
Пощенски услуги
i)
Универсална пощенска услуга
ii)
Разпространение на ежедневни издания
iii)
Разпространение на периодични издания
iv)
Разпространение на изборни материали
v)
Специални тарифи за организациите с нестопанска цел
vi)
Изпращане по пощата на писма, освободени от пощенски такси (кралска кореспонденция и други специални кореспонденции)
vii)
Международни пощенски услуги
viii)
Международни колетни пратки
Финансови услуги
ix)
Получаване на депозити в брой по разплащателна пощенска сметка
x)
Пощенски записи
xi)
Плащане на домашен адрес на пенсии за осигурителен стаж и възраст и наследствени пенсии, както и на помощи за лица с увреждания
xii)
Изплащане на възнаграждения за участие в изборите
xiii)
Осчетоводяване на средства и документи от пътни глоби
xiv)
Услуги, свързани с разрешителни за риболов
Продажба на пощенски марки
xv)
Продажба на пощенски марки
Други обществени услуги
xvi)
Социална роля на пощенския раздавач
xvii)
Предоставяне на подходяща информация на обществеността
xviii)
Отпечатване и доставка на електронна поща
xix)
Услуги за сертифициране на съобщения
xx)
Услуги, извършвани за държавните счетоводни отчети
xxi)
Продажба на държавни таксови марки и събиране на глоби
xxii)
Сътрудничество при разпространението на пакети с бюлетини за гласуване.
2.2.2. Държавни мерки, обхванати от разследването
(24)
От 1992 до 2010 г. DPLP получава държавна подкрепа под формата на различни мерки:
1.
поемане на разходите за пенсии: след реформирането през 1997 г. на пенсионната система държавата освободи DPLP от нейните натрупани пенсионни задължения в размер на 3,8 млрд. евро;
2.
годишна компенсация за разходите за изпълнение на задълженията за обществена услуга (15) общо в размер на 5,2 млрд. евро за периода 1992-2010 г.;
3.
капиталови инжекции: два пъти през 1997 г. (62 млн. евро), един път през 2003 г. (297,5 млн. евро) и един път през 2006 г. (40 млн. евро);
4.
данъчни облекчения: освобождаване от корпоративен данък, от данък сгради и други косвени и местни данъци;
5.
прехвърляне на недвижими имоти: през 1992 г. 63 недвижими имота на стойност 112,2 млн. евро са прехвърлени на DPLP;
6.
предоставяне през 2004 г. на държавна гаранция за заем в размер на 100 млн. евро срещу премия от 0,25 %.
2.2.2.1. Поемане на разходите за пенсии
(25)
През 1992 г. Régie des postes (държавно предприятие на пощите) е преобразувано в самостоятелно публично предприятие (СПП), наречено „De Post-La Poste“. В качеството си на законен приемник на Régie des postes DPLP поема активите и персонала ѝ. Тази промяна бележи важна стъпка по отношение на модела на предприятието:
1.
за разлика от Régie des postes, управлявано от и под ръководството на компетентния министър, DPLP вече се управлява от управителен съвет и управителен комитет, като правителството запазва само надзорни правомощия в съответствие със законодателството и договора за управление (16);
2.
по принцип DPLP носи отговорност за финансовия си баланс, докато годишният бюджет на Régie des postes дотогава се е определял от компетентния министър, който го е представял за одобрение от Парламента като приложение към бюджета на собственото му министерство.
(26)
Така през 1992 г. DPLP поема 43 747 държавни служители, както и правната им защита по отношение на сигурността относно работните места, пенсионирането и възнагражденията (член 33 от закона от 21 март 1991 г.).
(27)
През 2008 г. DPLP все още работят около 23 500 щатни служители (чийто статут е подобен на този на държавните служители), които съставляват близо две трети от персонала му, както е посочено по-долу.
Таблица 1
Схеми на наемане в DPLP
(28)
Между 1972 и 1996 г. пенсиите са се изплащали съгласно схема на разпределение, по която DPLP възстановява на държавата сумата на платените от последната пенсии на вече пенсионираните държавни служители (17) за натрупалите се техни пенсионни права от 1972 г. - годината, през която белгийското предприятие La Poste се преобразува в отделна счетоводно образувание в държавата (Régie des postes).
(29)
До пенсионната реформа през 1997 г. промяна в системата за финансиране на пенсиите не е извършена. Тази реформа се изразява в приравняване на пенсионната система от първи стълб, приложима към щатния персонал на DPLP, с тази от частния сектор: от 1997 г. DLPL трябва да плаща на ONSS (Националната социалноосигурителна служба) пенсионна вноска, възлизаща на 8,86 % от заплатите.
(30)
Заедно с това държавата приема да поеме натрупаните от DPLP пенсионни разходи, които са възлизали на 3,8 млрд. евро.
2.2.2.2. Годишна компенсация за разходите за изпълнение на задълженията за обществена услуга
(31)
Във всеки договор се е предвиждало изплащането на годишна компенсация от държавата с цел изпълнение на задачите за обществена услуга, определени в посочения договор.
(32)
В първите три договора компенсацията се е определяла според действителната разлика между разходите и приходите от задачите за обществена услуга. В четвъртия договор за управление се предвижда плащането на фиксирана компенсация, изчислена на базата на очакваната разлика между направените от DPLP разходи и получените приходи от потребителите на обществените услуги, за която компенсация все пак има праг, посочен в договорите за управление (18).
(33)
Обществените услуги, за които DPLP в съответствие с действащия понастоящем договор за управление (19) има право да получава компенсация от държавата, са следните:
Пощенски услуги
ii)
Разпространение на ежедневни издания
iii)
Разпространение на периодични издания
iv)
Разпространение на изборни материали
v)
Специални тарифи за организациите с нестопанска цел
vi)
Изпращане по пощата на писма, освободени от пощенски такси (кралска кореспонденция и други специални кореспонденции)
Финансови услуги
ix)
Получаване на депозити в брой по разплащателна пощенска сметка
х)
Пощенски записи
xi)
Плащане на домашен адрес на пенсии за осигурителен стаж и възраст и наследствени пенсии, както и на помощи на лица с увреждания
xiii)
Осчетоводяване на средства и документи от пътни глоби
xiv)
Услуги, свързани с разрешителни за риболов
Продажба на пощенски марки
xv)
Продажба на пощенски марки
Други обществени услуги
xvi)
Социална роля на пощенския раздавач
xx)
Услуги, извършвани за държавните счетоводни отчети
xxi)
Продажба на държавни таксови марки и събиране на глоби
(34)
Следва да се отбележи, че универсалната пощенска услуга не може да дава право на компенсация съгласно трите последни договора за управление (20). Въпреки че разпространението на печатни издания като цяло да може да се впише в рамките на универсалната услуга съгласно Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 г. относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (21), конкретните задачи (разпространение на ежедневни и периодични издания), които трябва да дават право на компенсация съгласно договорите за управление, са определени от белгийските власти според критериите, които ги различават от универсалната пощенска услуга. Тези критерии са: 1) целите на задачата, които са извън целите на универсалната услуга, 2) конкретните условия, изложени в посочените договори, и 3) конкретните разпоредби в областта на тарифирането, които се различават от приложимите към тарифирането на универсалната услуга.
(35)
Цели на задачата: белгийските власти считат за особено важно да се осигури широко разпространение на печатните издания на цялата територия на Белгия, за да се повишат равнището на информираност и многообразието на мненията, както и да се насърчи участието на обществеността в политическия дебат.
(36)
В договора се определят конкретни условия за извършване: конкретната услуга за разпространение на печатни издания, възложена DPLP, която дава право на компенсация, надхвърля услугата за традиционното разпространение, включено в универсалната услуга. Тя подлежи на редица строги условия по отношение на качеството и резултатите, които се отнасят до часа на разпространението (например разпространение преди 7,30 ч.), честотата, възможностите за разпространение от страна на издателите, предоставената на издателите гъвкавост по отношение на обема, както и непрекъснатостта на услугата (включително строго определение на случаите на форсмажорни обстоятелства).
(37)
Специално тарифиране: тарифите за задачата за разпространение на печатни издания, която дава право на компенсация, са определени чрез тристранни преговори (белгийската държава/DPLP/секторът на печатни издания) и не е необходимо да бъдат одобрявани от регулаторния орган - за разлика от тарифите за универсалната пощенска услуга. Докато тарифите за универсалната пощенска услуга зависят от разходите, тарифите за конкретната задача за разпространение на печатни издания, която дава право на компенсация, са значително по-високи, така че да могат да бъдат постигнати целите на тази услуга.
(38)
За посочените в съображение 33 обществени услуги може да се получава компенсация за обществена услуга. Действително изплатените компенсации за обществени услуги за всяка финансова година са следните:
Първи договор за управление
Година
Сума (в евро)
1992 (22)
91 720 000
1993
351 327 000
1994
322 138 000
1995
368 308 000
1996 г.
314 205 000
Втори договор за управление
Година
Сума (в евро)
1997
208 934 000
1998
228 629 000
1999
213 788 000
2000
216 282 000
2001
224 269 000
2002
194 559 000
Трети договор за управление
Година
Сума (в евро)
2003
175 554 000
2004
247 606 000
2005
254 825 000
Четвърти договор за управление
Година
Сума (в евро)
2006
299 729 000
2007
306 396 000
2008
315 683 000
2009
321 244 000
2010
325 735 000
2.2.2.3. Капиталови инжекции
(39)
Капиталови инжекции през 1997 г.: DPLP е получило две капиталови инжекции, за които не е подадено уведомление, в размер на 62 млн. евро. Впоследствие белгийските власти все пак посочват, че на практика тези средства са били отложени компенсации за обществени услуги, които не са били своевременно изплатени на DPLP.
(40)
Капиталова инжекция през 2003 г.: белгийските власти са предоставили капиталова инжекция в полза на DPLP в размер на 297,5 млн. евро. Според тях капиталовата инжекция е предоставена при условия, приемливи за частен инвеститор, действащ в обичайни условия на пазарна икономика; в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, това не представлява държавна помощ.
(41)
Капиталова инжекция през 2006 г.: белгийските власти са предоставили нова капиталова инжекция в размер на 40 млн. евро. Според тях капиталовата инжекция е предоставена в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика при същите условия, при които частните инвеститори са направили своите инвестиции (принципът pari passu).
2.2.2.4. Данъчни облекчения
(42)
До 31 декември 2005 г. DPLP е освободено от корпоративен данък.
(43)
През обхванатия от разследването период предприятието е било освободено от данък сгради, използвани при изпълнението на обществените услуги, което представлява предимство между […] (23) и […] EUR годишно. Ако този данък е бил плащан, разходите за продуктите (обществената услуга и търговските продукти), за които са се ползвали тези сгради, пропорционално биха били по-големи.
(44)
DPLP е освободено и от други косвени и местни данъци. Белгийските власти не са в състояние да представят точна оценка на това предимство, но посочват, че тази мярка влиза в приложното поле на правилата de minimis.
(45)
Данъчните облекчения предхождат влизането в сила на Договора за ЕО през 1958 г. и продължават да се прилагат без голяма промяна. Докато освобождаването от корпоративен данък е преустановено на 31 декември 2005 г., другите две мерки все още са в сила.
2.2.2.5. Прехвърляне на недвижими имоти
(46)
През 1992 г. белгийската държава прехвърля 63 сгради, без насрещна престация, на DPLP (24). Тези сгради вече са били ползвани от последното, макар че юридически те са били собственост на държавата. Общата стойност на тези сгради е била оценена на 112,2 млн. евро (25). Тези сгради са различни от първоначалните активи, към които се добавят, които са били разделени от сградите, собственост на държавата, когато La Poste е преобразувана в отделно държавно предприятие („la Régie des postes“) през 1971 г. La Régie des postes тогава вече е притежавало по закон активите, включени в баланса му. В замяна на това се е предполагало, че тези допълнителни сгради, прехвърлени през 1992 г., ще компенсират тежестта на пенсиите, която продължавала да пада върху DPLP, когато статутът му от предприятие е променен на самостоятелно публично предприятие.
(47)
Белгийските власти подчертават, че прехвърлянето на тези недвижими имоти не е било нищо повече от вътрешна реорганизация на имотите, собственост на държавата, без да представлява предимство. Според тях тези недвижими имоти вече са били използвани от белгийското предприятие La Poste, преди то да бъде преобразувано в DPLP през 1992 г. (и следователно са били използвани от La Régie des postes).
2.2.2.6. Държавна гаранция
(48)
На DPLP е дадена възможност да поиска публична гаранция за заемите си срещу премия от 0,25 %.
(49)
През посочения в разследването период тази гаранция е използвана само един път за заем от 100 млн. евро, сключен с Европейската инвестиционна банка (ЕИБ). Подписаното между DPLP и ЕИБ споразумение на 22 декември 2004 г. е дало възможност на DPLP да използва кредитното улеснение от ЕИБ до 10 юни 2008 г. Чрез това улеснение на 8 ноември 2007 г. DPLP е поискало сума от 100 млн. евро, която реално получава на 5 декември 2007 г. DPLP се задължава да възстанови заема на 11 равни годишни транша, възлизащи на около 9,09 млн. евро. Първият транш трябва да бъде изплатен на 5 декември 2012 г., а последният - на 5 декември 2022 г. Лихвите се плащат на тримесечие (5 декември, 5 март, 5 юни, 5 септември). Лихвеният процент е определен въз основа на тримесечния EURIBOR, намален с 37 базови пункта.
3. ОПИСАНИЕ НА ПРИЧИНИТЕ, ДОВЕЛИ ДО ЗАПОЧВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ ПРЕЗ 2009 Г.
(50)
Като се основава на решението по делото Altmark (26), Комисията счете, че компенсациите за обществени услуги, плащани от 1992 г. насам, както и данъчните облекчения, капиталовите инжекции, държавната гаранция и прехвърлянето на горепосочените недвижими имоти, е възможно да представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(51)
Държавните помощи, които се състоят от компенсации за разходите, свързани със задължения за универсална услуга, могат да бъдат обявени за съвместими с член 106, параграф 2 от ДФЕС, ако са необходими за изпълнението на тези услуги и не засягат развитието на търговията до степен, която противоречи на интересите на Европейския съюз.
(52)
В решението за започване на официална процедура по разследване от 2009 г. Комисията изрази съмнения относно необходимостта и пропорционалността на предоставените на DPLP мерки за помощ за целите на изпълнението на задачите му за обществена услуга.
(53)
По отношение на изчисляването на свръхкомпенсацията съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС Комисията счете, че всички приходи и разходи, свързани със задълженията за обществена услуга, са взети под внимание с оглед да се гарантира отсъствието на свръхкомпенсация за задачите за обществена услуга. За целите на изчислението следва да се провери стабилността на счетоводния метод, приложен за определянето на разходите за услугите от общ икономически интерес, както и да се отчетат всички нетни разходи за обществените услуги и допълнителните помощи, отпуснати под каквато и да било форма.
(54)
Що се отнася до финансирането на пенсиите на държавните служители от държавата, Комисията разгледа до каква степен фактът, че DPLP е освободено от пенсионни задължения, го поставя в сравнимо положение с това на неговите конкуренти по отношение на социалноосигурителните вноски.
(55)
В съответствие с приложения от Комисията подход в решението ѝ за публичното финансиране на разходите за пенсии на държавните служители, които работят за френското предприятие La Poste (27), следва да се провери дали тази мярка е съвместима с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС и в този смисъл да се определи до каква степен разходите за социално осигуряване, плащани от DPLP след като е било освободено от тези задължения, са сравними с разходите на неговите конкуренти.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. МНЕНИЕ НА VFP И НА PRODIPRESSE
(56)
На 28 август 2009 г. VFP и Prodipresse представиха мнението си относно системата за разпространение на печатни издания, прилагана от DPLP.
(57)
В по-рано подадената от тях жалба VFP и Prodipresse подчертават нарушенията на конкуренцията в резултат на прилаганите от DPLP ниски тарифи за разпространението на печатни издания, с което се възпрепятства всякаква конкуренция от страна на останалите оператори на пазара.
(58)
Те посочват, че цените на DPLP са били определени по време на тристранни преговори между DPLP, издателите и държавата. Според VFP и Prodipresse понесените от DPLP загуби поради тези ниски цени на пазара са компенсирани от държавата чрез компенсацията за УОИИ. Ако DPLP получава пряко тази помощ, издателите на ежедневни издания също биха се ползвали косвено от нея.
(59)
VFP и Prodipresse считат, че DPLP би могло да получи свръхкомпенсация за системата за разпространение на печатни издания, която би използвало за финансиране на останалите си дейности.
4.2. МНЕНИЕ НА ASSOCIATION BELGE DES ÉDITEURS DES JOURNAUX
(60)
На 28 август 2009 г. Association belge des éditeurs des journaux (Белгийската асоциация на издателите на вестници) представи своето мнение. По този повод тя подчерта колко е важно за демокрацията и равенството да е налице ефективна система за разпространение на ежедневни издания на цялата територия на Белгия при еднакви и разумни цени, така че абонатите да могат да получават ежедневниците си рано сутрин.
4.3. МНЕНИЕ НА DEUTSCHE POST AG И DHL INTERNATIONAL
(61)
На 28 август 2009 г. Deutsche Post AG и DHL International представиха своето мнение. Те подчертаха необходимостта да се разгледа поемането на пенсионните задължения на DPLP, и по-специално да се гарантира съответствието на тази мярка с предходната практика, да се контролира съответствието на капиталовите инжекции с пазара, да се провери съответствието на разпределението на разходите с решението по дело Chronopost и накрая да се разгледа прехвърлянето на недвижими имоти.
4.4. МНЕНИЕ НА BELGISCHE DISTRIBUTIEDIENST NV/BELGIQUE DIFFUSION SA
(62)
На 28 август 2009 г. Belgische Distributiedienst NV/Belgique Diffusion SA („BD“), което е част от групата TNT, представи своето мнение. BD е конкурент на DPLP, и по-конкретно на дъщерното му предприятие Deltamedia, което се занимава с разпространението на печатни издания, на пазара на разпространението на ежедневни и периодични издания. В по-рано подадената жалба BD подчерта, че DPLP прилага цени, по-ниски от разходите му за разпространението на ежедневни издания. Според BD понесените от DPLP загуби са били финансирани чрез държавни субсидии. Ниските цени биха затруднили всякаква конкуренция по отношение на DPLP.
(63)
Според BD DPLP е нарушило Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (28), както и член 7 от Директива 96/67/ЕО. BD също така изрази съмнения дали не е налице помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС, както и дали компенсацията за разходите, свързани с УОИИ, е съвместима съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(64)
BD постави въпроса дали разпространението на ежедневни издания би могло да се определи като УОИИ, като се има предвид, че в повечето държави членки тази дейност е отворена за конкуренцията, без намеса от страна на пощенския оператор.
(65)
BD също така постави въпроса дали една субсидия, запазена изключително за пощенския оператор, е най-подходящото средство за подкрепа на разпространението на ежедневни издания в противовес на предоставена на издателите помощ, които тогава биха могли да предоставят услугите си за разпространение на свободния пазар и това би позволило на различни доставчици да се конкурират.
(66)
BD изрази съмнения относно необходимостта от разходите и дори дали възложената на DPLP задача за разпространение на ежедневни издания е трябвало да бъде одобрена. Според BD разходите на DPLP са много по-високи от разходите на другите оператори, което повишава равнището на необходимите субсидии. В този смисъл субсидиите не са били нито пропорционални, нито обосновани.
(67)
Накрая BD счита, че поетите от държавата разходи на DPLP може да включват инвестиционни разходи, които не биха били необходими за целите на изпълнението на УОИИ, като се има предвид, че DPLP може да е използвало създадената инфраструктура за други услуги. Рекламните кампании за търговските продукти също може да са били финансирани чрез държавна субсидия.
5. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ
5.1. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ПОЕМАНЕТО НА РАЗХОДИТЕ ЗА ПЕНСИИ
(68)
Белгийските власти са на мнение, че в съответствие с подхода, следван в решението по делото Combus (29), поемането на пенсионните задължения не е държавна помощ, като се има предвид, че това облекчава белгийското предприятие La Poste от необичайна тежест, а не от тежест, която по принцип е част от бюджета на едно предприятие.
(69)
Те считат, че тази необичайна тежест произтича от по-високите разходи за заплати на щатния персонал, както и от липсата на оперативна гъвкавост, което пречи на DPLP да намалява колкото би желало броя на държавните служители сред своя персонал.
(70)
Белгийските власти определят три причини за недостатъчната гъвкавост:
1.
сигурността относно работните места на държавните служители;
2.
липсата на вътрешна мобилност;
3.
липсата на достъп до принудителен временен отпуск.
(71)
Сигурност относно работните места на държавните служители: DPLP изтъква, че щатният персонал на предприятието de facto е назначен за неопределен срок. DPLP не може да прекрати договорите на щатния си персонал освен при сериозна причина или повтарящи се лоши резултати. Дори и тогава процедурата за съкращения подлежи на особено тежки изисквания.
(72)
Освен това Държавният съвет (белгийска административна юрисдикция, компетентна за щатния персонал, докато договорно наетият персонал е в компетенцията на трудовите съдилища) е показал склонност да благоприятства щатния персонал, като определя строг стандарт за целите на установяването на „валиден мотив“. Ето защо DPLP не е в състояние да съкрати щатния си персонал, било то индивидуално или колективно, поради икономически или технически причини.
(73)
Следователно прекратяването на един трудов договор не е средство за управление, което да позволява преструктуриране на състава на персонала в зависимост от действителните оперативни нужди. Също така, невъзможността за уволнения поради икономически причини значително ограничава средствата, с които DPLP разполага за решаването на проблеми като недостатъчна мобилност или по-високи заплати и обезщетения за висшия щатен персонал от прилаганите на пазара. Освен това щатният персонал няма право да поиска автоматично прехвърляне към публичната администрация и съответно DPLP не може да наложи подобно прехвърляне.
(74)
Това означава, че съкращението на щатния персонал се ограничава главно до доброволни напускания, което се случва рядко, и на напускания поради навършване на пенсионна възраст.
(75)
Липса на вътрешна мобилност: освен неспособността на DPLP да намали щатния персонал в секторите с намалено търсене на услуги, възможностите, с които разполага за преразпределение на щатния си персонал в самата организация според нуждите, подлежат на строги ограничения.
(76)
Елементи като езикова принадлежност, квалификации, осигурителен стаж и функционална класификация водят до това DPLP да е до голяма степен неспособно да преразпределя персонала си, който работи в области с намалени нужди от персонал, например поради намаляването на традиционните пощенски писма, в полза на секторите с недостиг на персонал, пенсионирането на служители или повишено търсене.
(77)
С други думи, поради липсата на гъвкавост на „устава“ DPLP се оказва в голяма степен неспособно да преразпределя щатния си персонал според нуждите си или да компенсира несъответствията между областите на дейност с излишен и тези с недостиг на персонал. Парадоксално е, че за да отговори на нуждите в секторите с недостиг на персонал, DPLP трябва да наема временен или договорна нает персонал, като запазва излишния си щатен персонал в секторите с повече от необходимия персонал.
(78)
Липса на достъп до принудителен временен отпуск: освен това DPLP не може да пуска в принудителен временен отпуск щатния си персонал („икономическа безработица“), както могат да постъпват операторите от частния сектор при намален обем на работа.
(79)
По-високи разходи за заплати: когато през 1992 г. la Régie des postes е преобразувано в самостоятелно публично предприятие и е преименувано на DPLP, щатният персонал е получавал значително по-високи заплати и обезщетения от договорно наетия персонал в частния сектор. От 1992 г. насам автоматичните увеличения на заплатите за осигурителен стаж и силните правомощия за водене на преговори на синдикатите допринасят за запазването на заплатите и придобивките на сравнително високо равнище.
(80)
Освен по-високите заплати и по-големите придобивка, които получават в сравнения с договорно наетия персонал, щатните служители имат право на 4 до 11 дни допълнителен платен отпуск (30), което увеличава разходите на DPLP. Тези елементи, които характеризират щатния персонал, затрудняват управлението от страна DPLP на разходите за единица щатен персонал, които са значително по-високи от разходите за договорно наетите служители в частния сектор.
(81)
След поемането на щатния персонал на la Régie des postes през 1992 г. ръководителите на DPLP признават, че по-високите разходи за заплати и липсата на оперативна гъвкавост са представлявали структурен недостатък, все по-труден за овладяване в хода на либерализацията на пазара на пощенски услуги. Вследствие на това през 1998 г. DPLP спира да наема щатни служители. Доброволното напускане, главно поради пенсиониране, води до съкращение в абсолютна стойност на персонала, който през 2008 г. наброява 23 538 души.
(82)
Съкращението на щатния персонал, което зависи главно от процента на доброволно напускащите служители в пенсионна възраст в контекста на настоящата възрастова структура, е бавен процес и ще продължи по всяка вероятност до 2030 г., т.е. след пълната либерализация на пазара на пощенски услуги, както се вижда от таблицата по-долу.
Таблица 2
Промени в броя на щатните служители на DPLP
(83)
Поради това белгийските власти считат, че щатният персонал на DPLP представлява сериозен недостатък в оперативен план и по отношение на разходите в сравнение с частните оператори и че държавата е облекчила DPLP от необичайна тежест, каквато неговите конкуренти нямат.
(84)
Според белгийските власти мярката не представлява държавна помощ и следваният от Комисията подход в решението за започване на официална процедура по разследване съгласно предишни дела, свързани с пенсионни системи [EDF (31), La Poste (Франция) (32), Royal Маil (33)], следователно не е необходим в случая на DPLP.
(85)
При все това белгийските власти подчертават, че при евентуално прилагане на подобен метод към DPLP ще се стигне до заключението, че частта от разходите за социално осигуряване, плащана от DPLP, е равна на тази на неговите конкуренти.
5.2. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ГОДИШНАТА КОМПЕНСАЦИЯ ЗА РАЗХОДИТЕ ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ
(86)
Белгийските власти предоставиха счетоводните данни (34) за DPLP и изложиха прилаганите от предприятието принципи за аналитично счетоводство.
(87)
Най-напред те изтъкват, че годишно изплащаната компенсация за обществени услуги не представлява помощ, доколкото съответства на съдебната практика по делото Altmark.
(88)
След това подчертават, че ако компенсацията за обществена услуга представлява помощ, тя е съвместима, като се има предвид, че не представлява свръхкомпенсация за нетните разходи, направени от DPLP в рамките на изпълнението на задачите му за обществена услуга. Представените от белгийските власти изчисления според тях показват недостатъчна компенсация за понесените от DPLP разходи.
(89)
Накрая белгийските власти посочват, че някои от мерките представляват съществуваща помощ. В този смисъл те препращат към раздела относно съществуващи помощи (съображение 224 и сл.).
5.3. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО КАПИТАЛОВИТЕ ИНЖЕКЦИИ
5.3.1. Капиталова инжекция през 1997 г.
(90)
В писмо, изпратено до Комисията на 12 август 2009 г., белгийските власти посочват, че предоставената през 1997 г. капиталова инжекция на обща стойност 62 млн. евро следва да се счита за отложена компенсация за задължения за обществена услуга.
5.3.2. Капиталови инжекции през 2003 и 2006 г.
(91)
Според белгийските власти и двете увеличения на капитала, извършени през 2003 г. и 2006 г., се основават на стратегически план (35), целта на който е да се подобри конкурентоспособността и рентабилността на предприятието в контекста на постепенната либерализация на пазара на пощенски услуги.
(92)
В този стратегически план са заложени две основни цели:
1.
повишаване на производителността, за да се гарантират конкурентоспособността и рентабилността във все по-либерализирана пазарна среда;
2.
DPLP да се насочи към пазарна логика, като отвори капитала си за частни инвеститори, т.е. да постигне и запази търсените равнища за възвръщаемост, за да може да привлече частни инвеститори и да освободи потенциала на предприятието по отношение на рентабилността.
(93)
Капиталова инжекция през 2003 г.: според белгийските власти увеличението на капитала през 2003 г. е имало за цел да укрепи собствения капитал на DPLP предвид огромните финансови задължения, поети от предприятието за изграждането на четири нови центъра за сортиране и за модернизиране на съществуващ център, както и за оптимизирането на маршрутите за доставяне на пощенски пратки и за автоматизацията.
(94)
Освен това белгийските власти са на мнение, че инжектираните средства също така са покривали разходи за персонала вследствие на съкращението на броя на служителите поради по-ранно пенсиониране, намаляването на работното време и увеличението на заплатите на новите служители.
(95)
Тези мерки разумно са гарантирали по-висока рентабилност през периода 2003-2007 г., като са отговаряли на очакванията на частните инвеститори. В този смисъл белгийската държава, като единствен акционер в DPLP през 2003 г., е била ръководена от перспективи за рентабилност, следвайки логиката на пълно спазване на принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, когато тя решава да осъществи капиталова инвестиция.
(96)
На 5 август 2009 г. белгийските власти също така изтъкват, че прогнозите за рентабилност са показвали, че капиталовата инжекция е предоставена при условия, съответстващи на принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, като се има предвид, че очакваната производителност е превишавала изискванията на частния инвеститор. Тези прогнози не са били нереалистични, тъй като реално регистрираната рентабилност между 2003 г. и 2008 г. е била значително по-висока от очакваната.
(97)
Белгийските власти уточниха, че капиталовата инжекция през 2003 г. и анулирането през 2005 г. на държавни вземания в сметките на DPLP по никакъв начин не са били свързани. Това анулиране, направено в друг момент, е било обичайна счетоводна операция, като се има предвид, че държавата ясно е посочила, че тези вземания няма да бъдат платени на DPLP. Окончателно анулираните суми в рамките на оздравяването на счетоводния баланс от 2005 г. са се различавали от капиталовата инжекция през 2003 г. и натрупаните загуби в края на 2002 година.
(98)
Капиталова инжекция през 2006 г.: белгийските власти подчертават, че тази капиталова инжекция е била в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, доколкото е предоставена при условия, равни на прилаганите към частен инвеститор (pari passu), т.е. Post Invest Europe SA, предприятие, което е инвестирало 300 млн. евро. Държавата и частният инвеститор записват нови акции, чрез което новият частен инвеститор получава 50 % от акциите без един дял, а държавата запазва 50 % от акциите плюс един дял (36).
(99)
За да определи цената на новоемитираните акции, инвестиционната банка, към която се обръщат белгийските власти, е определила общата стойност на DPLP между […] и […] EUR. В крайна сметка държавата е притежавала […] EUR за цялото предприятие преди капиталовите инжекции. Белгийските власти признават, че впоследствие постигнатите от DPLP резултати превишават хипотезите към момента на оценката.
(100)
Според белгийските власти прилагането на стратегическия план е довело до превръщането на DPLP в един от най-ефективните оператори в Европа. DPLP е постигнало значителен напредък по отношение на рентабилността, ефективността (37) и качеството, като е запазило разумно равнище на цените за своите клиенти.
5.4. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ДАНЪЧНИТЕ ОБЛЕКЧЕНИЯ
(101)
В декларацията си от 12 август 2009 г. белгийските власти допускат, че до 27 декември 2005 г. DPLP не е подлежало на режима на облагане с корпоративен данък, а на данък върху печалбата (т.е. данъчно облагане на юридическите лица). Независимо от това те подчертават, че през периода 2003-2005 г. DPLP не се е възползвало от този данъчен режим: всъщност, ако предприятието е подлежало на облагане с корпоративен данък, то би могло да разсрочи загубите си от минали периоди и не би плащало корпоративен данък през този период.
(102)
Освен това те твърдят, че DPLP е трябвало да плати данък върху печалбата в размер на 2 млн. евро през периода 2003-2005 г.
(103)
От финансовата 2006 година насам DLPL е трябвало да плаща корпоративен данък, без да може да разсрочва загубите си от минали периоди. Белгийските власти оценяват неплатения данъчен кредит към тази дата на 51,87 млн. евро.
(104)
Поради това те заключават, че DPLP не е реализирало нетна печалба от освобождаването от корпоративен данък преди 2006 г.
(105)
Белгийските власти уточняват, че DPLP е освободено от данък сгради за доходите, получени от недвижими имоти, използвани за целите на изпълнението на услуга от обществен интерес.
(106)
Те са оценили полученото от DPLP нетно предимство, което според тях е само малка част от допълнително плащаните разходи предвид задължението му да поддържа пощенска мрежа, която се характеризира със строго определена териториална гъстота - задължение, което не подлежи на никаква друга компенсация.
(107)
Белгийските власти обясняват, че DPLP е освободено от някои косвени и местни данъци. Те подчертават, че тези облекчения имат нетно въздействие de minimis.
5.5. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ПРЕХВЪРЛЯНЕТО НА НЕДВИЖИМИ ИМОТИ
(108)
В декларацията си от 12 август 2009 г. белгийските власти потвърдиха, че известен брой недвижими имоти са прехвърлени на DPLP в момента на преобразуването му в самостоятелно публично предприятие. Тези сгради вече са били използвани от DPLP от 1971 г. насам и са били необходими за изпълнението на задачата му за изпълнение на пощенска услуга.
(109)
Белгийските власти подчертават, че прехвърлянето на тези недвижими имоти не е предоставило никакво предимство на DPLP, тъй като предприятието вече ги е използвало в рамките на задачата си за обществена услуга. С други думи, според тях не става въпрос за реорганизация на публични активи.
5.6. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО ГАРАНТИРАНЕТО НА ЗАЕМИ ОТ ДЪРЖАВАТА
(110)
В декларацията си от 12 август 2009 г. белгийските власти подчертават, че DPLP не получава автоматично държавна гаранция за заемите си. Ако DPLP трябва да поиска такава гаранция, то следва да получи одобрението на белгийските власти и да плаща на държавната хазна годишна премия в размер на 0,25 %.
(111)
През разглеждания период DPLP е прибягнало един-единствен път до държавна гаранция.
(112)
Белгийските власти считат, че премия в размер на 0,25 % е подходяща предвид финансовото положение на DPLP и малката вероятност гаранцията да не бъде възстановена от страна на DPLP. От друга страна те считат, че при отсъствието на държавна гаранция пазарната лихва за подобен заем би била с до 40 базисни пункта по-висока.
5.7. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО МНЕНИЯТА, ИЗРАЗЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(113)
В декларацията си от 12 октомври 2009 г. белгийските власти подчертават, че единствено декларациите на BD и FVP/Prodipresse съдържат определящи данни. Тези данни се отнасят по-специално до разширеното разпространение на ежедневни и периодични издания.
(114)
Противно на подчертаното от BD, белгийските власти изтъкват, че възлагането на предоставяне на незапазени пощенски услуги (като разпространението на печатни издания) не попада в приложното поле на законодателството на Европейския съюз в областта на обществените поръчки (Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (38)).
(115)
Те твърдят също, че разпространението на ежедневни и периодични издания, което е услуга от общ икономически интерес, не нарушава разпоредбите на Съюза по отношение на либерализацията на пазара на пощенски услуги.
(116)
Белгийските власти също така посочват, че въпросното възлагане не е резултат от произволно решение. Според тях DPLP е единственото предприятие, което може да изпълни условията и задълженията на доставчик на подобен вид услуги.
(117)
Противно на твърденията на BD белгийските власти изтъкват, че през периода 2002-2008 г. DPLP не е получавало свръхкомпенсация за разходите, свързани с извършването на услугата за разпространение на ежедневни и периодични издания.
(118)
Те не споделят становището на FVP/Prodipresse, според което DPLP е „надуло“ своите инвестиции и допълнителните си разходи, свързани с разширяването на националното покритие от 82 % на 100 %. Тъй като тези 18 % засягат главно отдалечени региони, разходите за персонал на DPLP са се увеличили непропорционално и DPLP е трябвало да закупи транспортни средства за дълги разстояния, които се характеризират с високи амортизационни разходи.
(119)
Накрая белгийските власти подчертават, че разходите за рекламната кампания на предприятието не са били взети предвид при изчисляването на компенсацията, получена от държавата за разширеното разпространение на печатни издания.
(120)
BD посочва, че DPLP очевидно не е ефективно от гледна точка на разходите. Белгийските власти оспорват това твърдение, като подчертават, че BD не отчита изцяло големите допълнителни разходи, свързани с разширеното разпространение на печатни издания, както и че пренебрегва големите усилия, полагани от DPLP за управлението на разходите му и повишаването на неговата производителност.
(121)
Според BD, разходите на Deltamedia са по-ниски от разходите на DPLP. Това положение според белгийските власти се дължи на следните фактори:
а)
Deltamedia не предлага национално покритие;
б)
Deltamedia работи с независими разпространители;
в)
предлаганата от Deltamedia услуга е опростена, като се има предвид, че работи само с ограничен брой издатели, обединени в една-единствена група за печатни издания;
г)
издателите доставят ежедневните издания веднага на пунктовете за разпространение.
5.8. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЙСКИТЕ ВЛАСТИ ОТНОСНО СЪЩЕСТВУВАЩАТА ПОМОЩ
(122)
В декларацията си от 21 декември 2010 г. белгийските власти посочват, че някои от мерките, обхванати от разследването, представляват съществуващи помощи.
(123)
Първо, белгийските власти подчертават, че данъчните облекчения, от които се е ползвало DPLP, предхождат присъединяването на Белгия към Европейския съюз и следователно представляват съществуващи помощи.
(124)
Второ, белгийските власти твърдят, че годишната субсидия, отпускана на DPLP преди 1999 г., предхожда либерализацията на пазара на пощенски услуги и следователно представлява съществуваща помощ. Също така не би следвало капиталовите инжекции, осъществени преди 1999 г., независимо дали представляват държавни помощи, да се считат за съществуващи помощи.
(125)
Трето, белгийските власти поддържат, че поради десетгодишния давностен срок всички приети преди 13 юли 1999 г. мерки (т.е. 10 години преди започването на въпросната официална процедура) представляват съществуващи помощи, като се има предвид, че анулирането от Първоинстанционния съд по-рано също би довело до анулиране на всички предходни разследващи действия на Комисията. От друга страна, те твърдят, че тъй като Комисията извършва първото си разследващо действие през декември 2002 г., разследването не следва да включва мерките, приведени в действие преди декември 1992 г. Това би засегнало прехвърлянето на недвижими имоти и първата годишна субсидия, изплатена през 1992 г.
6. ОЦЕНКА
6.1. ПРЕДВАРИТЕЛНИ ЗАБЕЛЕЖКИ ОТНОСНО СИСТЕМАТА ЗА АНАЛИТИЧНО СЧЕТОВОДСТВО НА DPLP
(126)
В член 14 от Директива 97/67/ЕО, изменена с Директива 2008/6/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 февруари 2008 г. за изменение на Директива 97/67/ЕО с оглед пълното изграждане на вътрешния пазар на пощенски услуги в Общността (39) (Третата директива за пощенските услуги) от пощенските оператори се изисква да водят аналитично счетоводство, като правят ясна разлика между услугите и продуктите, които са част от универсалната услуга, от една страна, и услугите и продуктите, които не са част от нея, от друга страна. Тяхното счетоводство следва да разпределя директно преките разходи за продуктите, както и да разпределя пряко или непряко общите разходи, и по-специално да начислява по подходящ начин общите разходи, необходими за предоставянето и на универсални, и на неуниверсални услуги. Аналитичното счетоводство на DPLP се състои от метод за определяне и отчитане на разходите по видове дейности (ABC), въз основа на който се начисляват всички оперативни разходи до равнището на получените резултати преди лихви и данъци (EBIT) за отделните продукти в съответствие с метода за пълно разпределение на разходите (FDC). Аналитичното счетоводство обхваща всички оперативни разходи и организационни звена на DPLP. През 2009 г. търговските продукти са представлявали […] % от оборота на DPLP спрямо […] % на продуктите, свързани с обществена услуга.
(127)
Методът на аналитично счетоводство отчита три равнища: ресурсите, дейностите и продуктите. Този метод има за цел да определи частта на разходите, която трябва да бъде начислена за всеки продукт.
(128)
Разходите са разделени на 398 различни вида разходи и 3 954 центъра на отговорност. По счетоводни съображения те са разпределени в 34 ресурсни фонда и 108 групи кодове. Съществуват 986 различни дейности.
(129)
Разходите за ресурсите се начисляват според характера на дейностите: „преките ресурси“ са пряко свързвани с конкретна дейност, докато „непреките ресурси“ допринасят за многобройни дейности и трябва да се начисляват чрез кодове за разпределение, като отразяват равнището на използване на въпросния ресурс за всяка дейност. Накрая общият принос за дейността включва общите разходи, които не могат да се начисляват за конкретни дейности; тогава тези разходи се начисляват поравно за всички продукти на основата на увеличената цена по себестойност.
(130)
Отделните 986 дейности образуват съставните елементи на веригата на стойността на всеки продукт. Една част от разходите, свързани с дадена дейност, се определя за продукти според използването на въпросната дейност във всеки продукт. Разходите за неоперативните дейности най-напред се разпределят към оперативните дейности, които допринасят пряко за продуктите.
(131)
На последния етап от процеса разходите за дейностите най-накрая се начисляват по код на разпределение според обема. С други думи, всички продукти, за които се използва една дейност, се осчетоводяват с част от разходите за тази дейност пропорционално на обема на използването ѝ.
(132)
Комисията счита, че методът на аналитично счетоводство, прилаган понастоящем от DPLP, е задоволителен, като се има предвид, че предприятието разпределя правилно и достатъчно адекватно всички разходи. Комисията отбелязва обаче, че DPLP постепенно е усъвършенствало този метод следователно може да се смята, че счетоводните данни от началото на обхванатия от разследването период, дори и като цяло да са надеждни, не са толкова подробни като данните от настоящата счетоводна система.
(133)
През март 2011 г. белгийските власти предоставиха на Комисията изменение с обратна сила на метода на аналитично счетоводство на DPLP, за да може някои разходи да се разпределят поотделно между търговските дейности и дейностите за обществени услуги. Предвиденото от белгийските власти изменение се отнася до последния етап от разпределянето на разходите, когато продуктите се осчетоводяват с разходи пропорционално на обема на използването им от всяка дейност.
(134)
Изменението променя метода за разпределяне на оперативните разходи към продуктите, прилаган от DPLP до момента. След подобно изменение някои разходи, свързани с търговските продукти, ще преминат в сферата на обществените услуги, което ще разшири базата на разходите за обществени услуги. В резултат на това разходите за обществените услуги средно ще възлизат годишно на […] EUR, които понастоящем се начисляват към търговските продукти. Другите пера на метода на аналитично счетоводство остават без промяна.
(135)
Белгийските власти посочват, че разходите за някои дейности по своя характер са определени на дадено равнище според нуждите от обществената услуга. С други думи, разходите за тези дейности, използвани за целите на обществените услуги, биха останали без промяна дори тези дейности да не се използват за нито един търговски продукт. Доколкото един търговски продукт не е в основата на въпросната дейност, продуктът не би трябвало да поема свързаните с тази дейност оперативни разходи, дори и да я използва.
(136)
Въпреки че белгийските власти изтъкват, че преразгледаният метод е съвместим с Директива 97/67/ЕО, решението по делото Chronopost (40) и Рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (41) (наричана по-долу „рамката за УОИИ“), тъй като той разпределя към продуктите пряко начисляваните разходи и част от общите разходи и отразява по-добре действителните разходи, свързани със задълженията за обществена услуга, Комисията счита, че тази нова обосновка не може да бъде приета поради формални, икономически и правни причини.
(137)
От формална гледна точка предложеният метод в действителност не се използва във вътрешното счетоводство на DPLP, но съставлява допълнително изменение ex post на предходните данни. Преразгледаният метод не е получил одобрението на регулаторния орган като база за тарифиране и не се използва от държавата за изчисляването на компенсацията за УОИИ. Преразгледаният метод изглежда е теоретично представяне, изготвено за целите на настоящата процедура в областта на държавните помощи. От икономическа гледна точка само може да се предполага, по отношение на определянето на цената на извършеното прехвърляне на вътрешно равнище, че за търговските продукти не би следвало да се начисляват една част от разходите за ресурсите, които се използват за тях (например според този метод търговските продукти не биха допринесли за разходите във връзка с маршрутите на пощальоните за разпространение, дори и последните да разпространяват също търговски продукти). Накрая, от правна гледна точка подобно изменение не изглежда съвместимо с член 14, параграф 3, буква б), подточка iv) от Директива 97/67/ЕО, с решението по делото Chronopost (42) и рамката за УОИИ от 2005 г. (43), всичките изискващи общите разходи да се начисляват по начин, подходящ за търговските дейности.
(138)
Поради това Комисията няма да основава оценката си на изменените сметки, а на потвърдените данни от аналитичното счетоводство в съответствие с Директива 97/67/ЕО и на данните от Белгийския институт за пощенски услуги и телекомуникации (IBPT - регулаторният орган на белгийския пощенски сектор (44)), които са предоставени по-рано и които се основават на официално прилагания от DPLP метод на аналитично счетоводство.
6.2. ОЦЕНКА НА ПОЕМАНЕТО НА РАЗХОДИТЕ ЗА ПЕНСИИ
6.2.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(139)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС постановява, че „Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(140)
За да представлява една мярка държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва да са изпълнени следните четири кумулативни условия: мярката следва:
i)
да предоставя предимство на получателя;
ii)
да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия;
iii)
да представлява намеса на държавата или посредством ресурси на държавата;
iv)
да е в състояние да засегне търговията между държавите членки.
6.2.1.1. Предимство и избирателност
(141)
Като се основават на следвания в решението по делото Combus (45) подход, белгийските власти изтъкват, че пенсионните задължения са представлявали необичайна тежест, която конкурентите не са имали, и следователно поемането им от държавата не представлява помощ.
(142)
По същество те изтъкват, че поради липсата на гъвкавост, която характеризира статута на щатния персонал, DPLP не е имало възможност да намали дела на тази категория персонал, въпреки че тя изисква много по-големи разходи в сравнение с хипотетичен персонал, съставен от служители, наети на договори с по-малко благоприятни условия.
(143)
Следва най-напред принципно да се напомни, че решението по делото Combus не е било потвърдено от Съда. Противно на това, в съдебната практика на Съда се оспорва хипотезата, според която компенсацията за структурен недостатък изключва всякакво определяне като помощ. Следователно, съгласно постоянната съдебна практика на Съда наличието на помощ трябва да се оценява според резултатите, а не според причините за или целите на държавната намеса (46). Съдът също така се е произнесъл, че понятието за помощ обхваща предоставените от държавните органи предимства, които по различни начини облекчават тежестите, обичайно включени в бюджета на едно предприятие (47).
(144)
Освен това Съдът е посочил, че разходите, свързани с възнагражденията на служителите, по своя характер са част от бюджета на предприятията, независимо дали тези разходи произтичат или не от законови задължения или колективни трудови договори (48). В този смисъл той е установил, че фактът, че държавните мерки целят да компенсират допълнителни разходи, не може да бъде причина за избягване на определението за помощ (49).
(145)
Също така се забелязва, че конкурентната среда по отношение на Combus е била различна от тази на DPLP. Combus е трябвало да извършва транспортната си дейност на търговска основа и да работи на пазара в условия на конкуренция, сравними с тези при частните автобусни дружества. След приключването на процедурата за представяне на оферти дружествата за обществен транспорт преотстъпват автобусната си транспортна дейност на частни и публични предприятия. Съгласно правилата за възлагане на обществени поръчки, поръчките се възлагат на „икономически най-изгодната оферта“, независимо от публичния или частния характер на изпълнителя. През целия период на оценката DPLP се е ползвало с широко монополно положение, така че икономическият натиск е бил упражняван по съвсем различен начин. Освен това, противно на делото Combus, Белгия в случая не е приела законодателни разпоредби, имащи за цел премахването или адаптирането на специална схема за назначаване, приложима към наетите от DPLP държавни служители, или на начина, по който те са придобивали пенсионните си права.
(146)
Поради това Комисията счита, че фактическите разлики между делото Combus и разглежданото дело са основание за различно заключение по отношение на настоящото дело.
(147)
За да се оцени дали разглежданите мерки съдържат елементи на държавна помощ, следва да се определи дали тези мерки предоставят икономическо предимство на DPLP поради това, че позволяват на дружеството да избегне заплащането на разходи, които нормално биха утежнили собствените му финансови ресурси и по този начин биха попречили на пазарните принципи да проявят обичайното си въздействие. Дадена помощ представлява облекчаване на разходите, които при обичайни условия утежняват бюджета на предприятията предвид естеството или икономическия характер на въпросната разходна схема. Обратно, би могло да е възможно да се определи понятие за „специално задължение“, което да представлява допълнително задължение по отношение на обичайните разходи. Оттеглянето на едно такова специално задължение посредством законодателна разпоредба не би предоставило предимство на получателя и следователно не би представлявало държавна помощ.
(148)
Подобно на съдебната практика на Съда във връзка с анализа на избирателността, включващ сравнение с една референтна рамка, за да се определи наличието или отсъствието на съответствие с „естеството и общата схема на системата“ на едно диференцирано третиране на някои предприятия и някои производства в едно нормално състояние на пазара от структурна гледна точка, определянето на „нормално“ или „специално“ задължение означава да бъде определена референтна рамка или обект за сравнение с оглед установяване на предприятия, които са в подобно правно и фактическо положение по отношение на целта, която се преследва с разглежданата мярка.
(149)
При все това изглежда е невъзможно да се определи външен обект за сравнение, чрез който да се даде определение за „обичаен“ принос, поет от предприятия в правно и фактическо положение, сравнимо с това на DPLP по отношение на целта, която се преследва с разглежданата мярка. По-специално конкурентите на DPLP са предприятия, регулирани от частното право, които извършват дейностите си на конкурентни пазари, докато DPLP е имало законен монопол през обхванатия от оценката период преди пълната либерализация през 2011 г.
(150)
За да определи наличието на предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията следва да разгледа положението на DPLP и да сравни социалноосигурителните вноски преди и след поемането на разходите за пенсии.
(151)
От закона от 6 юли 1971 г. до пенсионната реформа през 1997 г. DPLP е поемало всички разходи за пенсии и социалноосигурителните вноски за държавните служители. При това положение Комисията счита, че тези разходи са част от обичайните разходи, които DPLP е трябвало да финансира със собствени средства предвид правното и фактическото си положение на белгийския пазар на пощенски услуги.
(152)
Тъй като поемането на разходите за пенсии през 1997 г., обхванати от разследването, е позволило на DPLP да не поема разходи, които по принцип би трябвало да поеме и да финансира със собствени средства, разглежданите мерки предоставят на оператора предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(153)
Разглежданото предимство е избирателно, тъй като засяга само DPLP.
6.2.1.2. Държавни ресурси
(154)
Поемането на разходите за пенсии е било финансирано от държавата, която е поела правомощията на DPLP в областта на пенсиите.
(155)
Като се има предвид, че държавата плаща пряко пенсиите на пенсионираните служители на DPLP от собствения си бюджет, явно са използвани държавни ресурси.
6.2.1.3. Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(156)
Горепосочените мерки могат да засегнат търговията между държавите членки, като се има предвид, че DPLP присъства на отворени за конкуренцията пазари, като услугите за доставка на колетни пратки, за които е характерна значителна по обем трансгранична търговия. На пазара на колетните пратки DPLP се конкурира с предприятия, които извършват дейности в други държави членки, като UPS, FedEx или TNT Express. DPLP също извършва дейности на пазара на разпространението на печатни издания, където работят или може да работят предприятия от други държави членки. Разпространението на колетни пратки никога не е било изцяло запазено за DPLP, като и други предприятия вече са предлагали някои услуги за разпространение на колетни пратки (50) или други специфични пощенски услуги в началото на 90-те години на миналия век (51). DPLP присъства също на пазара на финансови,услуги (текущи пощенски сметки, спестовни сметки и разплащателни услуги), на който се конкурира с оператори, които предлагат финансови продукти, като банки и финансови оператори. Текущите пощенски и спестовни сметки, използвани както за разплащателни, така и за спестовни цели, конкурират текущите и спестовни банкови сметки. Преди 1992 г. банковият сектор вече е бил отворен за конкуренцията и се е характеризирал с голяма по обем търговия между държавите членки. Банки на различни държави членки са навлезли на белгийския пазар преди 1992 г.: в действителност тогава на територията на страната е имало над 70 чуждестранни финансови институции (52).
(157)
Предвид горепосочените съображения е очевидно, че всяка държавна мярка, която предоставя икономическо предимство на DPLP, може да засегне търговията между държавите членки.
(158)
Поради посочените в съображения 141-157 причини Комисията счита, че поемането на разходите за пенсии представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
6.2.2. Оценка на съвместимостта с вътрешния пазар на поемането на разходите за пенсии по смисъла на член 107, параграф 3, буква в)
(159)
В рамките на пенсионната реформа през 1997 г. възстановяването на държавата от страна DPLP на годишните нетни разходи за пенсии е заменено с погасителна вноска за изравняване на разходите за пенсии, направени от DPLP, за да бъдат уеднаквени с тези на конкурентите му. При отсъствие на тази реформа равнището на разходите за пенсии би продължило значително да нараства през следващите години, по-специално поради влошаване на съотношението между работещите държавни служители (плащащи осигурителни вноски) и неработещите държавни служители (получателите на пенсии) след решението на DPLP повече да не наема държавни служители.
(160)
Като се има предвид, че предвидените дерогации от член 107, параграф 2 и параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС очевидно не се прилагат, както и че Белгия не се позовава на член 106, параграф 2 от ДФЕС в подкрепа на съвместимостта на поемането на разходите за пенсии в полза на DPLP, Комисията ще разгледа дали поемането на разходите за пенсии може да бъде обявено за съвместимо с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, в който е постановено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(161)
Комисията най-напред ще разгледа степента, до която поемането на всички свързани с пенсиите разходи отговаря на цел от общ интерес, и степента, до която е необходима за тази цел, преди да разгледа пропорционалността на тази мярка и да претегли положителните и отрицателните последици от помощта.
6.2.2.1. Либерализацията на пощенския сектор представлява цел от общ интерес
(162)
Правото на Съюза насърчава все по-голямата либерализация на пощенския сектор от 1992 г. насам с приемането на Зелената книга, което доведе по-късно до приемането на три директиви, а именно i) Директива 97/67/ЕО, ii) Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г. за изменение на Директива 97/67/ЕО относно по-нататъшното отваряне на пощенските услуги в Общността за конкуренция (53), и iii) Директива 2008/6/ЕО. Също така се приема, че либерализацията на пазарите на пощенски услуги на равнището на ЕС е изиграла важна роля в Лисабонската стратегия за постигане на растеж и трудова заетост.
(163)
Следователно е важно не само да се гарантира предоставянето на основните пощенски услуги в съответствие с понятието за задължение за предоставяне на универсална услуга, но и да се въведат еднакви условия за конкуренция за заварения оператор, вече присъстващите конкуренти и новите участници на пазара.
(164)
В решението относно френското предприятие La Poste Комисията вече е признала, че въвеждането на равни условия в областта на социалноосигурителните вноски за заварения оператор и неговите конкуренти е било ключово условие за наличието на равни условия на конкуренция в пощенския сектор. Тя е сметнала, че поемането на задължения за финансиране на пенсиите на държавните служители, наложени на френското предприятие La Poste, е било съвместимо с вътрешния пазар, тъй като държавните субсидии гарантират равни нива на социалноосигурителни вноски за френското предприятие La Poste и неговите конкуренти. В настоящия случай Комисията възнамерява да следва същата логика като приложената в глава 6.3 от това решение, която трябва да се счита за приложима към него, доколкото е уместно.
6.2.2.2. Необходимост от поемането на разходите за пенсии
(165)
Комисията счита, че преобразуването на DPLP през 1992 г. е било необходимо за насърчаване на конкуренцията на пазара на пощенски услуги: тази мярка в действителност е поставила DPLP и неговите конкуренти на равни начала по отношение на правната форма (и по този начин на практика е премахната неограничената гаранция, от която се е ползвало дотогава DPLP като публично образувание).
(166)
При все това нито белгийската държава, нито la Régie des postes не са имали заделени резерви, които да съответстват на натрупаните пенсионни задължения. При създаването му през 1992 г. DPLP продължава да поема пенсионните задължения, но за тяхното покриване в счетоводството му не са начислени никакви активи.
(167)
Плащането на пенсии постепенно би се превърнало в прекомерна тежест за DPLP поради наближаването на пенсионна възраст от много държавни служители. Въпреки че са били взети мерки (повишаване на производителността, постепенно съкращение на персонала вследствие на доброволни напускания поради навършване на пенсионна възраст, индексиране на заплатите) за подобряване на положението, те не са били достатъчни за постигането на трайно равновесие на финансите на DPLP (вж. таблица 3 по-долу).
(168)
Това се дължи по-специално на факта, че преобразуването в частноправно предприятие също така е означавало за DPLP да не наема повече държавни служители, а само договорно наети служители (на общ трудов договор и съгласно разпоредбите на трудовото право). След 1997 г. DPLP е трябвало да финансира от собствените си приходи едновременно разходите за пенсии на пенсионираните държавни служители и социалноосигурителните вноски за пенсионно осигуряване на работещите договорно наети служители.
(169)
Отрицателната тенденция на паричните потоци на DPLP се е утежнявала с течение на времето, тъй като плащането на по-високи пенсии е превишавало приходите от неговите дейности (вж. таблица 3).
Таблица 3
Симулации на паричните потоци на DPLP, изготвени от белгийските власти през 1996 г.
(170)
Несъмнено DPLP би понесло много по-високи разходи, в случай че е трябвало да финансира пенсиите на всички свои пенсионирани държавни служители след 1997 г. Очевидно е, че при отсъствието на помощ преобразуването на правния статут от статут на публична администрация в статут на частно предприятие би било застрашено.
(171)
Освен това при пълно рефинансиране на разходите за пенсии чрез увеличение на приходите, получавани от регламентираните пощенски пратки, би се стигнало до много високи пощенски тарифи и до потенциално много сериозно намаление на броя на изпратените писма, като предлагането на услуги за универсални пощенски пратки би било застрашено.
(172)
Освен това Комисията е на мнение, че разглежданите мерки са адаптирани към заложената в тях цел от интерес на Общността. Никакъв друг инструмент не би могъл да реши въпроса по по-ефективен начин. В секторите, в които се предоставя УОИИ, със сигурност би могло да се предоставят компенсации за обществени услуги, но подобен подход не би бил устойчив в дългосрочен план поради специфичния структурен характер на проблема.
(173)
Предвид целите за либерализация на пазара на пощенски услуги, която по-специално се състои в това да се гарантира предлагане на качествени и достъпни универсални пощенски услуги, както и целта за насърчаване на лоялна конкуренция, поемането на разходите за пенсии е представлявало необходима мярка.
6.2.2.3. Пропорционалност на поемането на разходите за пенсии
(174)
В решението относно френското предприятие La Poste се представя оценката на Комисията на пропорционалността на мерките за помощ, свързани с поемането на разходите за пенсии, плащани от заварените оператори в пощенския сектор, които продължават да наемат държавни служители при условия, договорени по времето, когато са били в монополно положение. Пропорционалността следва да се оцени по отношение на въвеждането на равни условия на пазарите, отворени за конкуренцията (например писма, колетни пратки и финансови услуги). Завареният оператор трябва да плаща процент от социалноосигурителните вноски, равен на този на неговите конкуренти.
(175)
Тъй като договорно наетият персонал на DPLP, който в правно отношение се намира в същото положение като служителите от което и да било частно предприятие, за разлика от щатния персонал, който има статут, подобен на този на държавните служители, чрез сравняване на социалноосигурителните вноски, плащани от DPLP за всяка категория служители, може да се провери дали DPLP спазва, откакто е освободено от плащането на пенсионни разходи, условието за плащане на процент от социалноосигурителните вноски, равен на този на неговите конкуренти.
(176)
В обобщената таблица по-долу са представени подробно разходите за социално осигуряване, плащани от DPLP за щатния и за договорно наетия персонал:
Разходи за социално осигуряване, поети и плащани от DPLP
Щатен персонал
Договорно нает персонал
Вноска на DPLP в системата за социално осигуряване, 8,86 % от която за пенсии
[…] %
[…] %
Пряко поети от DPLP разходи
[…] %
[…] %
За болести и увреждания
[…] %
[…] %
Семейни надбавки
[…] %
-
Вноска за плащането на компенсации (54)
[…] %
Структурно съкращение (55)
[…] %
ВНОСКА НА РАБОТОДАТЕЛЯ общо
[…] %
[…] %
ВНОСКА НА СЛУЖИТЕЛИТЕ
[…] %
[…] %
Вноска на служителя в общата система за социално осигуряване
[…] %
[…] %
(177)
Както е видно от таблицата по-горе, равнището на вноската на DPLP в белгийската система за социално осигуряване (номинален процент от разходите за заплати) е значително по-ниско от равнището на вноската на частните оператори ([…] % при […] %).
(178)
При все това, ако се отчетат пряко поеманите от работодателя разходи, за да се сравнят действителните проценти на социалноосигурителните вноски, двата процента са почти едни и същи и дори малко по-високи за щатния персонал на DPLP ([…] % спрямо […] %).
(179)
Видно е също, че плащаните от служителите вноски в двата случая са съвсем идентични ([…] % спрямо […] %).
(180)
По-ниският номинален процент на социалноосигурителната вноска, плащана от DPLP за щатния му персонал, се дължи на освобождаването от някои социалноосигурителни вноски, които не се прилагат към служителите със статут на държавни служители (например за професионално заболяване, безработица, трудова злополука). При все това самото DPLP пряко поема разходите за вноските, като се ползва от освобождаването поради специфичния статут на щатния му персонал. Този подход води до големи преки разходи за DPLP.
(181)
По отношение на вноската на самите служители, която също следва се вземе предвид, тъй като служителите трябва да плащат тази вноска върху заплатата, плащана от работодателя (вноска, която също представлява разход за последния), тя е малко по-висока за щатния персонал, отколкото за договорно наетия персонал.
(182)
Белгийските власти и DPLP предоставиха информация, която показва, че преките вноски като цяло са останали непроменени в течение на времето.
(183)
Въпреки че поетите от DPLP преки разходи ([…] %) не са равни в тесния смисъл на думата на социалноосигурителните вноски, следва да се вземе предвид фактът, че тези разходи не са доброволни разходи, а произтичат пряко от особения статут на щатните служители и поради това те са наложени на DPLP. Ето защо изглежда логично те да бъдат приравнени към другите задължителни разходи за социално осигуряване по отношение на произхода и предназначението.
(184)
Следователно тези преки разходи трябва да се вземат предвид при изчисляването на действителните социалноосигурителни вноски на DPLP. Полученото общо равнище на социалноосигурителните вноски би било малко по-високо за щатния персонал на DPLP ([…] %), отколкото за персонала в предприятия от частния сектор ([…] %).
6.2.2.4. Критерий за претегляне на поемането на разходите за пенсии
(185)
Реформата на приложимата към DPLP пенсионна система е отбелязала съществен етап в адаптирането на предприятието към постепенната либерализация, както и предвид пълната либерализация на белгийския пазар на пощенски услуги, която играе важна роля в рамките на Лисабонската стратегия за растеж и трудова заетост.
(186)
В решението относно La Poste Комисията е посочила, че либерализацията на пощенския сектор може да бъде затруднена, ако проектите за пенсионна реформа (сравнима с въведената в Белгия) не бъдат одобрени.
(187)
Комисията счита също, че разглежданите мерки, дори и да не се отнасят до една специална схема за изплащаните на пенсионерите суми, позволяват създаването на един устойчив механизъм на финансиране, който историческото развитие е извадило от употреба. Поради тази причина тя счита, че тези мерки се вписват в по-общата рамка на реформата в пенсионните системи на държавите членки, реформа, която се желае както от Съвета, така и от Комисията.
(188)
Отрицателният ефект от мярката изглежда ограничен, като се има предвид, че поради миналото на DPLP и неговите дейности е ясно, че голяма част от пенсионните задължения са свързани с дейностите в запазения сектор, където нарушаването на конкуренцията е ограничено само по себе си.
(189)
Теоретично разглежданата мярка би могла да позволи на DPLP да запази господстващо положение. При все това Комисията счита този риск за нисък, тъй като мерките се ограничават до това да изравнят плащаните от DPLP вноски с тези на неговите конкуренти.
(190)
От горепосоченото следва, че отрицателният ефект от предоставената на DPLP помощ е ограничен в сравнение с положителния ефект от мярката.
(191)
Като се има предвид, че мерките се ограничават до строго необходимото за установяването на равни условия по отношение на социалноосигурителните вноски и слагат край на нарушаването на конкуренцията в ущърб на DPLP, те не изменят условията на търговия в степен, която да противоречи на общия интерес.
(192)
Следователно Комисията е на мнение, че одобрената през 1997 г. мярка за поемане на разходите за пенсии може да се счита за помощ, съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като се има предвид, че DPLP не е поставено в по-изгодна позиция от останалите оператори по отношение на социалноосигурителните разходи за щатния си персонал.
6.3. ОЦЕНКА НА КОМПЕНСАЦИЯТА ЗА ОБЩЕСТВЕНИ УСЛУГИ И ДРУГИ МЕРКИ
6.3.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
6.3.1.1. Предимство и избирателност
(193)
Що се отнася до компенсацията за разходите за обществена услуга, в решението по дело Altmark (56) се определят критериите, на които трябва да отговаря една намеса на държавата, за да може да се счита за компенсация за задължения за обществена услуга, както и за да може да избегне определянето за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(194)
В случая тези критерии, и по-специално четвъртият критерий, не са изпълнени: изборът на DPLP не е извършен в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка. Още повече че белгийските власти не са доказали, че равнището на компенсацията е било определено чрез анализ на разходите, които едно типично предприятие, добре управлявано и разполагащо с достатъчно средства, би направило, за да изпълни възложените му задължения за обществена услуга, и Комисията не разполага с никакво указание или сведения, които да я накарат да счита, че четвъртият критерий е изпълнен.
(195)
Тъй като от годишните компенсации се е ползвало едно-единствено предприятие и на същото са предоставени допълнителни ресурси, мярката е предоставила избирателно предимство на DPLP.
(196)
Капиталова инжекция през 1997 г.: белгийските власти са признали, че капиталовата инжекция през 1997 г. в размер на 62 млн. евро всъщност е представлявала отложено плащане на компенсация за УОИИ, дължима за 1996 г. Следователно тази капиталова инжекция следва да бъде определена като годишна компенсация. Тъй като отделните условия, определени в решението по дело Altmark, не са изпълнени, мярката е предоставила избирателно предимство на DPLP.
(197)
Капиталова инжекция през 2003 г.: белгийските власти са заявили, че капиталовата инжекция през 2003 г. (297,5 млн. евро) е била в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, поради което не представлява държавна помощ. Според тях тази капиталова инжекция е имала за цел да подсили собствените финансови средства на DPLP за изграждането и модернизирането на центровете за сортиране, оптимизирането на маршрутите за раздаване на пощенските пратки и за автоматизирането. Инжектираните средства също така са били предназначени да покрият разходи за персонала вследствие съкращението на броя на служителите по предпенсионна схема, намаляването на работното време и увеличението на заплатите на новите служители.
(198)
За да докажат, че тази капиталова инжекция е бил в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, белгийските власти са направили прогнози за рентабилност в рамките на стратегическия си план, които показват по-високо равнище на рентабилност спрямо стойността на капитала, което би изисквал един частен инвеститор.
(199)
Прогнозите и изчислението на печалбата, изготвени от белгийските власти, имат прогнозен характер, подробни са и са в съответствие с метода, който би използвал един частен инвеститор:
1.
рентабилността е изчислена по метода на актуализираните бъдещи парични потоци, който отчита бъдещия растеж на предприятието и способността на инвестициите да генерират печалба и парични потоци за неговите акционери;
2.
предвидени са три различни сценария: оптимистичен, песимистичен и най-вероятен сценарий, който в крайна сметка е приет за целите на оценката на надеждността на прогнозите;
3.
според прогнозите маржът на печалбата бележи увеличение до […] % през 2007 г. (вж. таблица 4) и очакван процент на възвръщаемост на капитала от […] % за периода 2003-2012 г. (вж. таблица 5), т.е. по-висок процент от […] %, посочен от независими експерт (банка Degroof) като марж на печалбата, който частните инвеститори от пощенския сектор биха сметнали за подходящ.
Таблица 4
Прогнози ex ante за печалбата за периода 2003-2007 г., изготвени от белгийските власти
[…]
Източник: белгийските власти.
Таблица 5
Изчисляване ex ante на процента на възвръщаемост на капитала, изготвено от белгийските власти за най-вероятния сценарий
[…]
Източник: белгийските власти.
(200)
Също така може да се отбележи, че стабилността на прогнозите се е потвърдила изцяло от финансовите резултати през следващите години (вж. таблица 6). Вследствие на нарастването на рентабилността от 2007 година насам DPLP е започнало да разпределя дивиденти.
Таблица 6
Еx post приходи за периода 2003-2007 г.
[…]
Източник: белгийските власти.
(201)
Регистрираните резултати за десетгодишен период също отговарят на прогнозите от 2003 г., като се има предвид, че процентът на възвръщаемост на капитала ex post би трябвало да е […] %, т.е. повече от […] %, според прогнозите от 2003 г.
(202)
Макар възвръщаемостта на вложените от белгийската държава инвестиции да изглежда достатъчна, за да се потвърди спазването, при въпросната инвестиция, на принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, следва да се отбележи, че очакваните приходи, които служат за основа на оценката на тази рентабилност, са включвали държавни помощи, и по-специално изплащаните на DPLP годишни компенсации.
(203)
При все това тези мерки за държавна помощ очевидно имат различни цели и нямат хронологична връзка с реализираната през 2003 г. капиталовата инжекция.
(204)
Освен това несигурността, която може да произтече за един частен инвеститор вследствие на помощта в полза на DPLP, за която не е подадено уведомление, е била смекчена от официалното разрешение за капиталова инжекция, дадено от Комисията в решението ѝ от 2003 г. В момента на инвестирането всеки частен инвеститор, който има добри перспективи за възвръщаемост, вероятно би поел риска да осъществи тази инвестиция след приемането от Комисията на положително решение, макар и все още неокончателно. За взимането на подобно решение един частен инвеститор не би чакал години наред, т.е. до произнасянето на решение от Общия съд и от Съда на Европейския съюз. Следователно анулирането впоследствие на това решение е било събитие, което не е било предвидимо в момента на осъществяването на инвестицията, а е изглеждало малко вероятно с оглед на това, че решенията на Комисията се считат за законни, докато не бъдат анулирани.
(205)
Ето защо Комисията е на мнение, че капиталовата инжекция през 2003 г. може да се счита за съвместима с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика и не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(206)
Капиталова инжекция през 2006 г.: белгийските власти са заявили, че капиталовата инжекция през 2006 г. (40 млн. евро) е била в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и поради това не представлява държавна помощ.
(207)
Капиталът е бил предоставен при същите условия, които се прилагат към частен инвеститор: увеличението на капитала на DPLP е било записано от държавата (в размер на 40 млн. евро) и от Post Invest Europe (в размер на 300 млн. евро), при еднаква цена на акция (принципът pari passu). По това време Post Invest Europe е външен инвеститор, който не е имал никаква връзка с DPLP или с белгийската държава.
(208)
Освен това емисионната цена на акциите е била определена правилно. За да определи цената на новите акции, инвестиционната банка, към която се обръщат белгийските власти, е сметнала, че общата стойност на DPLP е била между […] и […] EUR. В крайна сметка държавата е притежавала […] EUR за цялото предприятие преди капиталовите инжекции. Хипотезите, свързани с равнището на възвръщаемостта и риска като такива са се основавали, според общ бизнес план, на съображения, свързани с оптимизирането на дългосрочните печалби. По-късно регистрираните резултати от DPLP вследствие на увеличението на капитала през 2006 г. (вж. по-долу) също потвърждават стабилността на хипотезите и на отчетените параметри в момента на инвестиционното решение.
Таблица 7
Резултати на DPLP между 2006 и 2010 г.
[…]
Източник: белгийските власти.
(209)
Комисията счита, че капиталовата инжекция през 2006 г. в размер на 40 млн. евро очевидно е била в съответствие с поведението на инвеститор в условията на пазарна икономика и следователно не представлява държавна помощ.
(210)
Освобождаването от корпоративен данък, макар да е възможно да предостави предимство на DPLP поради евентуално намаление на размера на иначе дължимия и платим от предприятието данък, не е довело до никакво конкретно предимство: в действителност от 1992 до 2005 г., годината на преустановяване на това освобождаване, кумулативният резултат за DPLP след облагането е бил отрицателен. Макар нетният резултат на предприятието да е бил положителен през някои години, данъчният кредит, който би бил отсрочван за всяка следваща година, би позволил на DPLP да не плаща данъка, дори и предприятието да е подлежало на облагане с корпоративен данък. Ето защо това данъчно облекчение не се разглежда в подробности в настоящото решение.
(211)
Освобождаването от данък сгради и от местен данък обаче поставят DPLP в по-благоприятно положение спрямо останалите предприятия, тъй като те го облекчават от задължения, които обичайно то би трябвало да покрива. Следователно те му предоставят избирателно предимство.
(212)
Белгийските власти подчертават, че прехвърлянето на недвижими имоти е било част от вътрешна реорганизация на недвижими имоти, собственост на държавата, тъй като DPLP тогава е било изцяло собственост на държавата. Независимо от това прехвърлянето на недвижими имоти е предоставило на разположение на DPLP нови активи, принадлежали по-рано на държавата. DPLP вече е използвало тези недвижими имоти, докато са били собственост на държавата, но не е било техен законен собственик. Законното прехвърляне на собствеността е предоставило на DPLP, различно от държавата предприятие, правата за собственост върху недвижимите имоти. Така DPLP е получило допълнителни ресурси в сравнение с положението преди прехвърлянето. Следователно тази мярка е предоставила избирателно предимство на DPLP.
(213)
При отсъствието на държавна гаранция DPLP не би получило заем при същите условия. Белгийските власти са сметнали, че пазарните лихвени проценти биха стигнали до 40 базисни пункта, докато платената на държавата премия е възлизала на 25 базисни пункта.
(214)
Съгласно Известие на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (57) (точка 3.2, буква г) „поемането на риск обикновено би трябвало да бъде възнаградено с подходяща премия върху гарантираната или насрещно гарантираната сума. Когато цената, платена за гаранцията, е поне колкото съответната база за сравнение на премията за гаранция, която може да се намери на финансовите пазари, гаранцията не съдържа помощ. Ако на финансовите пазари не може да бъде намерена съответстваща база за сравнение на премията за гаранция, общият финансов разход за гарантирания заем, включително лихвения процент по заема и премията за гаранция, трябва да бъде сравнен с пазарната цена за подобен негарантиран заем“. Като се има предвид, че премията не изглежда да е съвместима с пазара, държавната гаранция е предоставила възможност на DPLP да получи финансиране с по-нисък разход от този, който по принцип би имало предприятието.
(215)
Следователно мярката е предоставила избирателно предимство на DPLP, равняващо се на разликата между лихвения процент, който DPLP би трябвало да плати при липсата на държавна гаранция, и действителния лихвен процент, плюс гаранцията, изплатената за премията. Полученото предимство е възлизало всяка година на 15 базисни пункта върху непогасената сума. Следователно предимството може да бъде оценено на 1,5 млн. евро за целия период на заема.
6.3.1.2. Наличие на държавни ресурси
(216)
Годишната компенсация за УОИИ е била финансирана от бюджета на белгийската държава в съответствие с последователно сключените договори за управление между DPLP и белгийската държава. Според информацията, предоставена от белгийската държава, капиталовата инжекция през 1997 г. de facto представлява компенсация за УОИИ и поради това е включена в тази част от решението.
(217)
Данъчните облекчения са довели до намаление на данъчните приходи за държавата поради намалението на приходите, които тя би получила, ако въпросните облекчения не съществуваха. Следователно те включват прехвърляне на държавни ресурси, което представлява загуба на данъчни приходи за белгийската държава.
(218)
Прехвърлените на DPLP недвижими имоти преди това са били собственост на държавата. Тя е отстъпила собствеността върху тях на DPLP, като по този начин е намалила собствените си активи и е увеличила тези на DPLP. Следователно мярката представлява прехвърляне на държавни ресурси.
(219)
Свързаната със заема гаранция е била предоставена от държавата, която е поела съответните рискове със собствения си бюджет без насрещна престация; следователно тя представлява държавни ресурси под формата на отказ от приходи.
(220)
Приходите, получени от услугите за разпространение на пощенски пратки, не представляват държавни приходи съгласно решението по дело Preussen Elektra (58), като се има предвид, че плащаните от потребителите цени се финансират с техни собствени средства, които не се контролират от държавата.
(221)
Независимо от това, за целите на оценката на съвместимостта тези приходи са пряко свързани с предоставянето на услуга от общ интерес в пощенския сектор и поради тази причина трябва да бъдат взети предвид съгласно точка 17 от рамката за УОИИ и член 7 от Директива 97/67/ЕО за целите на определянето на необходимостта от и пропорционалността на компенсацията.
6.3.1.3. Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(222)
Мерките могат да засегнат търговията между държавите членки поради причините, посочени в съображение 156.
6.3.1.4. Обобщение на мерките за помощ
(223)
Поради изложените в съображения 193-222 причини, следните мерки представляват държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС:
а)
годишна компенсация за УОИИ (1992-2010 г.);
б)
капиталова инжекция през 1997 г.;
в)
освобождаване от данък сгради (1992-2005 г.);
г)
прехвърляне на недвижими имоти през 1992 г.;
д)
предоставена държавна гаранция през 2004 г.
6.3.2. Съществуваща помощ по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС
(224)
Някои от разгледаните в случая мерки биха могли да се считат за съществуващи помощи по смисъла на член 108, параграф 1 от ДФЕС.
6.3.2.1. Освобождаване от корпоративен данък и от данък сгради
(225)
DPLP е освободено от корпоративен данък и от данък сгради, когато все още е било публична администрация, т.е. преди 1971 г. и преди присъединяването на Белгия към ЕИО. Оттогава това не е променено. Следователно тези мерки представляват съществуващи помощи.
(226)
Освобождаването от корпоративен данък е преустановено през 2005 г., докато освобождаването от данък сгради продължава да се прилага.
6.3.2.2. Либерализация на пазара на пощенски услуги
(227)
Според белгийските власти всички мерки, които предхождат либерализацията на пазарите на пощенски услуги през 1999 г., следва да се считат за съществуващи помощи. При все това от въпросните мерки са се възползвали всички дейности на DPLP, предприятие, действащо на конкурентни пазари (като пазарите на разпространението на колетни пратки и финансови услуги) много преди влизането в сила на Директива 97/67/ЕО през 1999 г. Следователно, съгласно решението по делото Alzetta (59), не може да се счита, че подобна помощ се превръща в съществуваща помощ поради развитието на вътрешния пазар: тя може да се счита за съществуваща помощ за даден получател, доколкото същият е извършвал дейности единствено на пазари, които не са били отворени за конкуренцията, когато помощта е била приведена в действие.
(228)
Следователно този аргумент не може да бъде приет от Комисията.
6.3.2.3. Десетгодишен давностен срок
(229)
Твърдението, според което десетгодишният давностен срок би трябвало да започне да тече от започването на настоящата официална процедура по разследване през 2009 г., също не следва да бъде прието. Произнесеното от Общия съд решение през 2009 г. не е анулирало всички предходни действия по разследване. От него само се разбира, че тези действия би трябвало да насърчат Комисията да започне официална процедура по разследване (60).
(230)
От друга страна, тъй като Комисията е извършила първото си действие по разследване на 23 декември 2002 г., когато е изпратила първото си искане за сведения до белгийските власти, приведените преди 23 декември 1992 г. мерки следва да се считат за съществуващи помощи.
6.3.3. Съвместимост на компенсацията за УОИИ в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС
(231)
Съвместимостта на компенсацията за УОИИ е оценена в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС и рамката за УОИИ. Рамката за УОИИ се прилага от влизането си в сила на 29 ноември 2005 г. Като се има предвид, че по същество тя се състои от кодификация на правила, които са съществували още преди влизането ѝ в сила, позоваване на последните ще се прави при оценката на мерките, които предхождат влизането ѝ в сила.
6.3.3.1. Обхват на оценката, определен въз основа на възлагането в договорите за управление
(232)
В мнението си белгийските власти и DPLP категорично се противопоставят на това, че Комисията, съгласно по-рано възприетия подход на оценка в други дела за незаконно изплащани в миналото помощи, извършва общ анализ на предоставената на DPLP помощ за целия период, което предполага, че тази помощ е финансирала без разграничение всички задачи за обществена услуга, възложени на предприятието. Белгийските власти и DPLP подчертават, че в конкретния случай, противно на това, което се забелязва в други дела, в сключените от тях договори за управление строго се ограничава обхватът на дейностите на DPLP, които следва да получават помощ, както и сумите на помощта, които могат да се искат за тези дейности (61).
(233)
Комисията счита, че в разглежданите договори за управление строго се определят съответните права и задължения на държавата и на получателя на помощта, като се посочват параметрите за изчисляване на компенсацията, на която последният може да има право за посочените в договорите конкретни дейности и периоди. Поради това Комисията ще основава оценката си на разпоредбите на различните договори за управление.
(234)
УОИИ, за които следва да се контролира съвместимостта на помощта, са определени в установените от държавата членка възлагания. Задачите за обществена услуга, които следва да изпълнява DPLP, са му възложени чрез последователни административни актове, с които на около всеки пет години се одобряват подписваните с държавата договори за управление. Тези договори доразвиват и допълват разпоредбите на националния закон за пощите.
(235)
Всеки следващ договор за управление представлява отделно възлагане, в което се описват задачите за обществена услуга, възложени на DPLP, и се определя продължителността на периода на възлагане, както и параметрите, чрез които се изчислява платимата от държавата компенсация. В договорите за управление се уточняват дейностите, които се вземат предвид при изчисляването на размера на предоставената от държавата финансова компенсация.
(236)
Съвместимостта на мерките за помощ следва да се оцени в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, тъй като компенсацията е била отпусната за финансиране на разходи, направени за изпълнението на задачи за обществена услуга. Компенсацията би била съвместима, ако не компенсира прекомерно допълнително направените от DPLP разходи по изпълнението на задачите за обществена услуга, които са му възложени чрез договорите за управление, и ако включва разумна печалба. Всяка свръхкомпенсация подлежи на възстановяване.
(237)
Обхватът на оценката на свръхкомпенсацията включва УОИИ, за които разпоредбите на последователните договори за управление предвиждат компенсация.
(238)
Важно е да се отбележи, че между последователните договори за управление има някои разлики. Следователно свръхкомпенсацията следва да се изчислява според конкретните параметри, определени за всеки от договорите.
(239)
В първия договор за управление (1992-1996 г.) компенсацията за УОИИ обхваща всички обществени услуги. Разпоредбите на първия договор за управление не разпределят компенсацията между отделните обществени услуги, според които може да има или не право на компенсация по силата на посочения договор.
(240)
Следователно трябва да се счита, че предвидената в този договор компенсация покрива допълнително направените разходи за изпълнението на всички задачи за обществена услуга, без разграничение. За този период контролът на евентуалната свръхкомпенсация ще засегне всички мерки за обществени услуги: универсалната пощенска услуга (задължение за предоставяне на универсална услуга/ЗПУУ), както и разпространението на печатни издания и други задачи, възложени на DPLP.
(241)
Противно на първия договор за управление, във втория, третия и четвъртия договор за управление помощите са запазени за определени УОИИ, посочени в договорите. УОИИ, за които може да има право на компенсация, са: разпространението на ежедневни и периодични издания, както и останалите обществени услуги, изброени в съображение (33). Клаузите за определяне на услугите, които се ползват от подпомагане, са включени в договорите за управление: член 7 от втория договор за управление, член 15 от третия договор за управление и членове 12 и 13 от четвъртия договор за управление.
(242)
Универсалната пощенска услуга обаче не се ползва от никаква компенсация съгласно договорите за управление, с изключение на първия.
(243)
Приходите и разходите, свързани с универсалната пощенска услуга, не се вземат предвид при изчисляването на свръхкомпенсацията, освен когато това е целесъобразно, за допълнителните печалби от запазения сектор (62).
6.3.3.2. Изчисляване на свръхкомпенсацията
(244)
Поради разликите между посочените в съображения 239-243 възлагания за обществена услуга, евентуалната свръхкомпенсация се изчислява по различен начин за първия договор за управление и за последващите три договора за управление.
(245)
Освен покриването на разходите, направени за изпълнението на задълженията за обществена услуга, в рамката за УОИИ се предвижда и компенсация с разумен коефициент на възвръщаемост (63).
(246)
В точка 18 от рамката за УОИИ е постановено, че разумната печалба „следва да се разбира като коефициент на възвръщаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието във връзка с интервенцията от страна на държавата членка, особено ако последната предоставя изключителни или специални права. По принцип този коефициент не трябва да надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години. Ако в сектора няма предприятия, съпоставими с това, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, може да се направи съпоставка с предприятия в други държави членки, или - ако е необходимо - с предприятия от други сектори, като се отчитат специфичните особености на всеки сектор. При определяне на това, кое представлява разумна печалба, държавата членка може да въведе стимулиращи критерии, свързани например с качеството на предоставяната услуга или повишаването на производствената ефективност.“
(247)
Следователно съответното равнище на разумна печалба трябва да се избира, като се отчитат различни параметри, и по-специално средният коефициент за въпросния сектор, рискът, свързан с дейностите на предприятието, и ако се налага, стимулиращите критерии, свързани с разглежданото дружество.
(248)
За да установи разумно равнище на печалба, Комисията се основа на различни експертни проучвания, подробно изложени по-долу. Въз основа на тези проучвания и на равнището на риск за всеки договор за управление Комисията определи набор от равнища на разумна печалба за DPLP, които, от една страна, се отнасят за разпространението на пощенските пратки, а от друга - за разпространението на печатни издания за всеки от четирите договора за управление. Общото между тези проучвания е, че в тях се прави опит да се определят групи от достатъчно сравними предприятия по отношение на дейностите и рисковия профил с разглеждания заварен пощенски оператор, както и да се установи референтно равнище на печалба за същия според наблюдаваната печалба в сравнимите предприятия.
(249)
Що се отнася по-специално до риска, Комисията държи да подчертае, че през целия разглеждан период DPLP е било изправено пред слаба конкуренция за голяма част от дейностите си или защото е разполагало със законно защитен монопол (приложим към повечето услуги за разпространение на пощенски пратки), или защото е имало господстващо положение, характеризиращо се с високи пазарни дялове и пречки за навлизане, създадени чрез субсидирането на ниски цени по отношение на разходите (например разпространението на печатни издания). Според Комисията този аспект следва да бъде отчетен във всички сравнителни проучвания по отношение на дружества, които чрез извършването на услуги, подобни на тези на DPLP, е трябвало да извършват дейността си в конкурентна среда.
(250)
Освен това степента на излагане на риск на един заварен пощенски оператор зависи основно от характеристиките на въведения от публичните органи регулаторен механизъм.
(251)
По отношение на разпространението на пощенските пратки - сектор, в който задължението за универсална услуга на DPLP е било финансирано посредством цените на пощенските марки (64) - Комисията счита, че рискът е бил много различен според това дали цените на пощенските марки са били по-често или по-рядко коригирани от регулаторния орган (например в началото на всяка година или винаги, когато се е налагало), за да може да се осигури постоянно покриване на нетните разходи на задължението за универсална услуга, или според това дали цените на пощенските марки (65) са били предварително определяни за продължителен период (например за четири или пет години напред) чрез дългосрочен договор (66). Първият начин на ценово регулиране е насочен към това да се минимизира рискът за предприятието, доколкото цените на пощенските марки се коригират достатъчно често, така че да се поддържа постоянно финансово равновесие между приходите и разходите. Този вид регулиране защитава маржа на печалбата на дружеството срещу несигурността. Вторият начин води до по-висок риск, тъй като излага оператора на последиците от колебанията в приходите и разходите за продължителен период.
(252)
По същия начин, що се отнася до разпространението на печатни издания (задължение за универсална услуга, финансирано чрез финансови компенсации), разликата е значителна според това дали компенсацията се основава на действителни нетни разходи (действително понесени нетни разходи) или на предвидени за продължителен период нетни разходи. По този начин плащаната под формата на фиксирана сума компенсация за покриване на очакваните за продължителен бъдещ период нетни разходи излага оператора на всички промени в приходите и разходите. Тогава операторът е изправен пред по-висок риск, отколкото в случая на пълна компенсация въз основа на впоследствие определените приходи и разходи.
(253)
Ако договорът, който обвързва оператора и публичните органи, е такъв, че обществената услуга е съпътствана от известен риск, например тъй като излага заварения оператор на сериозни промени в приходите и разходите, разумната печалба, на която има право завареният оператор, следва да бъде пропорционална на съответното равнище на риска. Напротив, ако договорът между заварения оператор и публичните органи е такъв, че обществената услуга не е съпътствана от значителен риск, разрешената разумна печалба също следва да бъде малка.
(254)
Освен това Комисията отбелязва, че равнището на риска за дружеството и равнището на компенсациите, на които то има право за целите на производствената ефективност, са тясно свързани. По този начин публичните органи могат предварително да определят фиксирано равнище на компенсация, чрез което се прогнозира и се включва производствената ефективност, която предприятието би трябвало нормално да достигне през времетраенето на възлагането. Като излага дружеството на всички колебания в приходите и разходите, договорът го стимулира да стане по-ефективно и да подобри съотношението между разходи и ефективност. Едновременно с това, за него рискът е по-голям. До известна степен риск и стимули за ефективност вървят ръка за ръка. По същия начин предварително определен ценови праг за продължителен период по принцип стимулира още повече ефективността, но е по-рисков за съответното дружество.
(255)
За да разгледа въпроса за равнището на разумната печалба на DPLP, Комисията се основава на няколко експертни проучвания:
(256)
Проучване на WIK: в рамките на дело C 36/2007, процедура за държавна помощ, свързана с германския пощенски оператор Deutsche Post AG (наричан по-долу „DP“), Комисията поиска от WIK Consult да направи проучване на съответното равнище на разумна печалба за заварените пощенски оператори (67) (наричано по-долу „проучването WIK“). Съответните аспекти на проучването на WIK са предоставени на Белгия на 25 март 2010 г. и на 7 февруари 2011 г. Комисията получи мнението на Белгия относно проучването на WIK на 23 април 2010 г. и на 1 март 2011 г.
(257)
Проучване на Deloitte: на 23 април 2010 г. Комисията получи проучване, осъществено от дружеството Deloitte (68) (наричано по-долу „проучването Deloitte“), в което последната излага становището си относно равнището на разумна печалба, което следва да бъде прието за универсалните услуги на DP. Това проучване е предадено на Белгия на 9 декември 2011 г. Комисията получи мнението на Белгия относно проучването Deloitte на 26 декември 2011 г.
(258)
Проучване на CRA: на 1 март 2011 г. Белгия представи проучване на Charles Rivers Associates (69), в което се оспорва проучването на WIK (наричано по-долу „CRA“).
(259)
В това проучване WIK определя референтна разумна печалба за DP. По-конкретно WIK анализира най-напред задачите и риска за DP и заключава, че предприятието изпълнява главно рутинни задачи и предприемаческият риск за него е ограничен (70). Въз основа на този анализ WIK избира предприятията за целите на сравнението, т.е. определя състава на референтните групи, чрез които да се определи референтната разумна печалба. Като цяло WIK подчертава, че възприетата процедура за оценка отчита принципите на типовата методология, използвана за референтните стойности на рентабилността в цената на прехвърляне (71). Подобна методология се прилага не само при националната законова уредба в областта на цените на прехвърляне, но и при принципите на ОИСР в областта на цените на прехвърляне (наричани по-долу „принципите на ОИСР“) (72).
(260)
WIK прилага различни инструменти за измерване на рентабилността и разграничава процента на възвръщаемост на капитала (IRR), основан на паричните потоци и считан като теоретично правилен инструмент за измерване на рентабилността на една дейност, и други показатели, извлечени от счетоводните данни (възвръщаемост), като възвръщаемостта на вложения капитал (ROCE), възвръщаемостта на собствения капитал (ROE), възвръщаемостта на активите (ROA) и възвръщаемостта на продажбите (ROS) (73). Както е разяснено в глава 5 от проучването, в разглеждания случай WIK предлага за показател за рентабилността да се използва възвръщаемостта на продажбите. Едно от предимствата на този инструмент е, че не зависи от счетоводните данни за печалбата (EBIT (74)) и за продажбите - две пера, които лесно се наблюдават в счетоводството на дружеството. Освен това чрез използването на възвръщаемостта на продажбите се избягва оценката и разпределянето на активи между различните услуги, което би било необходимо за референтен показател, базиран на капитала, като възвръщаемостта на собствения капитал и възвръщаемостта на вложения капитал, и обикновено представлява трудна задача. WIK посочва също, че се препоръчва референтен показател, основан на възвръщаемостта на продажбите, ако предприятията, за целите на сравнението и дружеството, предмет на проучването, са от един и същ отрасъл/промишлен сектор, което е гаранция за хомогенността на структурата на EBIT и на продажбите.
(261)
По отношение на състава на референтната група WIK заключава, че е необходимо да се намери компромис между сравнимостта на предприятията в извадката и нейния размер. WIK е против включването в извадката на заварени европейски пощенски оператори, тъй като цените им са били регулирани на затворен за конкуренцията пазар в повечето държави през целия разглеждан период. По същата причина броят на дружествата, които се конкурират пряко със заварените пощенски оператори, е съвсем ограничен. Основно става въпрос за съвсем малки дружества. За да получи балансирана група от сравними предприятия, WIK включва едновременно преките конкуренти на националните пазари и големите многонационални оператори като международните дружества за експресни пратки (UPS, FedEx, DHL), които извършват по-рискови и по-капиталоемки дейности, отколкото заварен пощенски оператор на защитен национален пазар.
(262)
По отношение на въпроса за компромиса между сравнимостта и размера на извадката WIK предвижда три референтни групи: i) референтна група I, или ограничен сектор на колетни пратки, която включва главно активни дружества като доставчици на услуги за колетни пратки (10 дружества, считани за силно сравними с доставчиците на универсална пощенска услуга); ii) референтна група II, или разширен сектор на колетни пратки, която включва дружества, чиято основна дейност може да е свързана с други услуги, като услугите за пощенски пратки (26 дружества с малко по-ниска степен на сравнимост), и iii) референтна група III, която включва също дружества от сектора на наземния транспорт (1 163 дружества с ниска сравнимост) (75). Според WIK този подход засилва статистическата валидност на окончателното сравнително проучване.
(263)
Един от приложените критерии за избор към всички референтни групи се отнася до размера на дружеството; взети са предвид само дружествата с приходи над 3 млн. евро (76). Що се отнася до периода, обхванат от данните, надеждни данни е имало единствено за периода 1998-2007 г., а за периода за 1990-1997 г. са използвани интерполации със задна дата (77).
(264)
Освен това WIK продължава приетия анализ по отношение на цените на прехвърляне, като се основава на концепцията за интерквартилния размах (78), за да смекчи ефекта от крайните стойности и за да определи равнище на разумна печалба.
(265)
WIK получи следните резултати за периода 1998-2007 г.:
а)
референтна група I: 25-и процентил, равен на -0,42 %, 75-и процентил, равен на 6,72 %, и медиана (50-и процентил), равна на 3,86 %;
б)
референтна група II: 25-и процентил, равен на 0,45 %, 75-и процентил, равен на 6,77 %, и медиана (50-и процентил), равна на 3,48 %;
в)
референтна група III: 25-и процентил, равен на 0,64 %, 75-и процентил, равен на 5,57 %, и медиана (50-и процентил), равна на 2,59 %.
(266)
WIK заключава, че разширеният сектор на колетни пратки, т.е. референтна група II, е по-подходяща група за сравнение, тъй като получените резултати са сравнително стабилни във времето в сравнение с другата референтна група (ограничен сектор на колетните пратки), и защото този сектор е функционално по-близък до дейностите, свързани с куриерските услуги и колетните пратки, отколкото другата референтна група (сектор на наземния транспорт).
(267)
Направена е и друга корекция, за да се получи горна граница на разумната печалба на DP, основана на анализа на предприемаческия риск за предприятието в сравнение с референтната група. На тази основа WIK предлага за горна граница на разумната печалба на DP стойността от 3,48 %, която съответства на средната възвръщаемост на продажбите на референтна група II. Като избира по-скоро медианата, а не 75-ия процентил за по-висока стойност на разумната печалба, WIK иска да отрази факта, че дружествата от извадката поемат по-висок риск, отколкото заварените пощенски оператори, като се има предвид, че тези дружества не се ползват с никакви специални права.
(268)
Белгийските власти считат използваната в доклада на WIK методология за неправилна и представят различни документи (писма, становища и доклади) на 23 април 2010 г., 1 март 2011 г., 14 юни 2011 г., 5 август 2011 г., 10 август 2011 г., 14 декември 2011 г. и 19 декември 2011 г., като опровергават подхода в доклада на WIK и представят свой собствен метод за определяне на референтната разумна печалба.
(269)
В изпратено становище на 5 август 2011 г. белгийските власти по същество изтъкват, че използваната в проучването WIK извадка не е била представителна за дейността, размера, рисковия профил и референтния период. Белгия твърди, че е много трудно извадката да бъде приета за легитимна въз основа на критериите, изложени в точка 18 от рамката за УОИИ.
(270)
В същото становище Белгия изтъква също, че би било логично да се направи разграничение между маржа на печалбата от дейности със значително различаващо се равнище на риск: белгийските власти изтъкват, че ако разпространението на печатни издания и разпространението на пощенски пратки са дейности с различен рисков профил, би било уместно да се използват различни равнища на разумна печалба.
(271)
Освен това белгийските власти твърдят, че е налице повишаване на производителността на дейностите на DPLP и че Комисията следва да вземе предвид този факт при определянето на равнището на разумна възвръщаемост, както е предвидено в точка 18 от рамката за УОИИ. Белгийските власти подчертават, че DPLP е станало рентабилно след многобройни реформи и след като дълго време е било на загуба. Разходите на DPLP са били съкратени именно благодарение на закриването на пощенски клонове. Делът в размер на 50 %, притежаван от частни инвеститори от 2006 г., е довел до нова култура, насочена към ефективност. Според белгийските власти подобна повишена производствена ефективност би трябвало да се вземе предвид при определянето на равнището на разумна възвръщаемост по отношение на DPLP.
(272)
На 1 март 2011 г. белгийските власти изпратиха на Комисията доклад, изготвен от Charles River Associates (CRA), в който се отправят критични забележки към проучването на WIK и се предлага друг метод за оценяване на разумната печалба на DPLP.
(273)
По отношение на състава на съдържанието CRA изтъква, че трите извадки на WIK включват много на брой, но малки по размер дружества, чийто рисков профил не е сравним с този на пощенски оператор от голям мащаб. CRA оспорва заключенията на WIK, че предоставянето на услуги за писмовни пратки от въпросния заварен пощенски оператор съдържа нисък риск, както и че включените в референтните групи дружества дават възможност за подходящи сравнения.
(274)
CRA привлича вниманието именно върху взаимовръзката между структурата на разходите на едно предприятие (по отношение на дела на фиксираните и променливите разходи) и поетия търговски риск. CRA изтъква, че един пощенски оператор със задължение за универсална услуга е изправен пред по-големи фиксирани разходи и следователно в по-голяма степен е изложен на намаляване на търсенето в сравнение с дружество с по-ниски фиксирани разходи. Освен това CRA подчертава разликата между възвръщаемостта на продажбите на малките и големите предприятия от групите на WIK (79), от което се подразбира, според него, за съществуването на системни разлики между малките дружества за куриерски услуги и по-големите предприятия като UPS и FedEX, които би могло да се обяснят с различната структура на разходите.
(275)
CRA също така анализира по-подробно характеристиките на някои малки дружества за куриерски услуги в извадката на референтна група I на WIK и заключава, че рисковият им профил не е сравним с този на пощенски оператор от голям мащаб. CRA също така счита за неподходящо да се увеличава размерът на тази вече трудно сравнима извадка с добавянето на още по-малко сравними предприятия.
(276)
CRA отхвърля аргумента на WIK, според който заварените европейски пощенски оператори не би следвало да бъдат включени в извадката, тъй като печалбите им са се определяли не на конкурентна основа, а от ценовото регулиране, като рискът е, че тези заварени пощенски оператори в резултат на ценовото регулиране са могли да генерират прекомерни печалби. CRA изтъква, че след като за целите на сравнението отхвърля другите заварени пощенски оператори, WIK се основава на теоретичната хипотеза, според която на тези заварени оператори би могло да се наложи да прилагат прекомерно високи цени, но без да представи емпирични доказателства в подкрепа на твърдението си. В това отношение CRA подчертава, че предвид прилаганите в повечето държави членки механизми за ценово регулиране, като например ценовите прагове (80), най-големите наблюдавани печалби биха били в резултат по-скоро на повишаването на производителността, отколкото на високите цени.
(277)
CRA изтъква, че естественият метод на изчисление на разумен марж на печалбата на DPLP за задълженията му за обществена услуга би следвало да се основава на наличните данни за маржовете на печалбата, реализирани от куриерските дейности на другите пощенски оператори от Западна Европа. Това е много по-естествено, тъй като въпросните обществени услуги са преди всичко услуги за писмовни пратки и данните за маржовете на печалбата, реализирани от свързаните с пощенските пратки операции на другите пощенски оператори от Западна Европа, са пряко достъпни и не разкриват каквото и да било прекалено благоприятно ценово регулиране.
(278)
CRA изтъква по-специално, че анализът би следвало да се основава на маржовете EBIT (ROS), реализирани от куриерските дейности на пощенските оператори от Западна Европа, които предоставят секторни сведения за маржовете EBIT от куриерските си дейности (ако секторните сведения за маржовете EBIT не са предоставени) или за общите маржове EBIT на пощенските оператори от Западна Европа, над 75 % от приходите на които са от куриерски услуги. CRA изключва извадката на операторите от Източна Европа поради относителната им неефективност в сравнение с пощенските оператори от Западна Европа.
(279)
Следователно анализът на CRA се основава на извадка от 11 пощенски оператори от Западна Европа за периода 2002-2009 г. (общо 73 наблюдения). Средната възвръщаемост на продажбите от тази извадка е […] %, медианата - […] %, 75-ият процентил е равен на […] % (81). CRA изчислява както пресечената средна стойност ([…] %), така и средната стойност по метода на Winsor ([…] %), които, подобно на медианата, не са засегнати от крайните стойности (82).
(280)
По отношение на определението за референтна стойност на разумен марж на печалбата CRA изтъква, че използването на средни стойности поражда методологични проблеми. CRA обяснява, че поради промените в наблюдаваните маржове на печалбата в извадката, критичният праг за определяне на прекомерна рентабилност би трябвало да е по-висок от средната стойност или всяка друга централна средна величина и би трябвало например да е равен на 75-ия процентил. Според CRA, един такъв подход би подхождал на използвания в разследванията метод за цените на трансфер, който се изразява в базиране на размах (например интерквартилен размах или други процентили).
(281)
На 14 декември 2011 г. белгийските власти представиха на Комисията документ, съдържащ становището на DPLP относно поеманите от пощенските оператори рискове, и предложиха методология за изготвяне на инструмент за измерване на рисковата премия, който, в допълнение към възвръщаемостта на безрисковите продажби, би дал разумно равнище на възвръщаемостта на продажбите.
(282)
В документа не се обяснява как възвръщаемостта на безрисковите продажби (изразена спрямо ROS) би могла да се определи в случая, нито се изяснява точно какво би трябвало да представлява разумна възвръщаемост на продажбите според предложената методология. В анализа се набляга по-скоро на оценката на различните рискове и изчисляването на рискова премия, която отразява всички видове рискове.
(283)
Белгийските власти отдават най-голямо значение по-специално на три големи категории риск - секторният риск, свързаният с услугата риск и договорният риск - и обичайните видове рискове за всяка категория, на които са изложени пощенските оператори. Методологията на оценяване на рисковата премия предвижда: i) определянето на „максимална рискова премия“ (83); ii) разделянето на отчитания период на договорни периоди, за да се разграничат свързаните с всеки договор рискове; iii) използването на опростена скала за оценка на всеки договорен период (нисък, среден или висок); iv) преобразуването на дадените оценки на всеки риск в обща оценка за всяка от трите големи категории рискове, и v) преобразуването на общите оценки в рискови премии, сумата от които представлява общата рискова премия.
(284)
Също така са посочени примери, които да докажат, че DPLP поема рискове, които надвишават средните. По този начин белгийските власти твърдят, че DPLP е изправено пред по-висок риск, свързан с обемите, тъй като получава значителна част от своите приходи от „куриерската“ си дейност, а тяхната разходна структура се характеризира със силна липса на гъвкавост поради по-високия дял на фиксираните разходи от средното равнище. Други вид риск, считан за по-висок за DPLP, е рискът, свързан със сигурността. Според анализа това се дължи на факта, че DPLP е един от малкото европейски пощенски оператори, който разнася по домашен адрес пенсиите в брой.
(285)
Въз основа на оценката на отделните рискове белгийските власти заключават, че четвъртият договор за управление съдържа по-високо равнище от трите вида риск, докато първият, вторият и третият договор се характеризират със средно рисково равнище (единственото изключение е секторният риск, който се счита за нисък за първия договор). Белгийските власти посочват други примери как да се преобразува в рискова премия горепосочената класация на отделните рискове, като се основават на различни стойности за „максималната рискова премия“.
(286)
Проучването Deloite, посочено по-горе в съображение 257, по много от точките се доближава до проучването на WIK:
1.
и двете използват една и съща методология за проучване на сравними дружества по отношение на функциите и риска във финансовите бази данни;
2.
и двете предлагат възвръщаемостта на продажбите за най-подходяща референтна рамка за определяне на референтната печалба (поради липса на данни има разлики в счетоводното третиране между отделните дружества);
3.
накрая, доставчиците на универсална пощенска услуга са изключени от групата на сравними предприятия, тъй като работят главно на регулирани пазари и се ползват с изключителни права.
(287)
По отношение на групата сравними предприятия главната разлика между проучването на WIK и проучването Deloitte се отнася до размера на разглежданите дружества. Deloitte включва в извадката си само дружества с годишни приходи над 100 млн. евро (84). Това ограничение се обяснява с анализа му на спецификата на дейностите, свързани с предоставянето на универсална услуга, и съответните търговски и пазарни рискове (85).
(288)
Deloitte счита по-специално, че дружествата от пощенския сектор и сектора на колетните пратки, които използват огромни и сложни мрежи за събиране и разпространение, логично могат да се сравняват с DP. Като се имат предвид икономиите от мащаба, обхвата и гъстотата, които преобладават в пощенските мрежи, както и високият дял на оперативните разходи в сравнение с капиталовите, както и свързаните с тях рискове (като свързания с обемите риск, риска от заместване с електронната поща), големите предприятия, които предлагат разнообразни продукти в пощенския сектор и сектора на колетните пратки, са по-подходящи за сравнение, отколкото малките предприятия за куриерски услуги. Дружества за транспортиране на стоки и логистика също биха могли - в по-малка степен - да послужат за сравнение, тъй като те използват същите активи.
(289)
За да илюстрира важността на размера на дружествата, Deloitte сравнява своята извадка с извадката на референтна група II на WIK. Deloitte отбелязва, че средната възвръщаемост на продажбите в извадката на WIK чувствително се различава между групите с дружества с различен размер (което става ясно от броя на служителите) (86). Deloitte изтъква, че в неговата извадка (основана на по-големите дружества), напротив, няма тясна връзка между мащаба и възвръщаемостта на продажбите.
(290)
След приключване на подбора на извадката Deloitte основава анализа си на 7 пощенски дружества и дружества за колетни пратки, 18 логистични дружества и 19 дружества за транспортиране на стоки. Що се отнася до пощенския сектор и сектора на колетните пратки, малката група от седем сравними дружества включва големи многонационални оператори за експресни пратки, като UPS, FedEx и TNT Express, както и няколко пощенски оператори, главно от САЩ и Обединеното кралство (87). По принцип всички данни обхващат периода 1990-2007 г., но данните за първите три години са все пак много ограничени и поради това Deloitte счита, че резултатите за тези години са с по-ниска степен на надеждност (88).
(291)
Deloitte разглежда освен това предимствата и недостатъците на много други инструменти за измерване на рентабилността. В случая поради практически затруднения, свързани с получаването на подходящи данни за паричните потоци, се отхвърля използването на процента на възвръщаемост на капитала. Отхвърля се и използването на възвръщаемостта на вложения капитал или на възвръщаемостта на собствения капитал, например поради разлики между дружествата в областта на осчетоводяването на разходите и капиталовата структура (последната има важно значение за възвръщаемостта на собствения капитал). Възвръщаемостта на активите също се счита за неподходяща, тъй като е насочена към всички активи. Ето защо Deloitte предлага да се избере възвръщаемостта на продажбите, но подчертава, че като се има предвид, че последната не измерва пряко възвръщаемостта на капитала, може да се използва за сравнителни изследвания само ако сравняваните предприятия имат близка капиталоемкост.
(292)
При все това Deloitte изчислява възвръщаемостта на собствения капитал (както и възвръщаемостта на собствения капитал при пазарна стойност и възвръщаемостта на активите) за малка подизвадка от шест дружества, но заключава, че диапазонът и варирането на възвръщаемостта на собствения капитал може да отразяват различни фактори, което изисква предпазливо тълкуване, и вредѝ на уместността ѝ като референтен показател. Сред тези фактори Deloitte подчертава значението на капиталоемкостта. Deloitte изтъква, че по отношение на капиталоемкостта универсалната услуга на DP е по-близка до тази например на UPS и на FedEx, отколкото до тази на оператори на транспортиране на стоки като Kuehne&Nagel или Wincanton.
(293)
Deloitte подчертава и значителните разлики в рентабилността между дружествата в течение на времето, както и в различните сектори и между тях. Тези разлики според Deloitt оправдават използването по-скоро на рамки за разумна печалба, отколкото на единна средна стойност. Подобен подход също така би бил подходящ предвид необходимостта да не се санкционират по-високите получени резултати от средното равнище в резултат на повишената ефективност.
(294)
Събраните от Deloitte резултати по сектори и за всички сектори са обобщени в таблица 22 от проучването Deloitte. Следователно:
а)
в пощенския сектор и сектора на колетните пратки за периода 1998-2007 г. средната стойност на годишните средни стойности на възвръщаемостта на продажбите е 8,1 %, средната стойност на медианите на възвръщаемостта на продажбите - 7,4 %, средният годишен 25-и процентил - 4,8 % и средният годишен 75-и процентил - 12 %;
б)
за всички сектори за периода 1990-2007 г. средната стойност на годишните средни стойности на възвръщаемостта на продажбите е 6 %, средната стойност на годишните медиани на възвръщаемостта на продажбите - 5,4 %, средният годишен 25-и процентил - 3,6 % и средният годишен 75-и процентил - 8,1 % (89).
(295)
За референтен показател Deloitte предлага стойност, основана на средната стойност на годишните средни стойности на възвръщаемостта на продажбите, равна на 7,9 % (90); за да отрази наблюдаваната разлика на възвръщаемостта на продажбите, Deloitte определя и диапазон за разумна възвръщаемост на продажбите, основана на годишния интеквартилен размах (91).
(296)
Избирането на подходяща извадка от сравними предприятия за заварените пощенски оператори е сложна задача. От само себе си се разбира, че най-много трябва да се внимава при избирането на група предприятия, които могат да послужат за сравнение на търговските дейности и риска.
(297)
Общото между проучванията на WIK и Deloitte е, че те са насочени към търговски дружества, които развиват сравними дейности с тези на DPLP, като изключват заварените пощенски оператори от сравнителната извадка. Обратно, CRA използва сравнителна извадка, съставена единствено от европейски заварени пощенски оператори.
(298)
Комисията споделя становището на WIK и на Deloitte, според което печалбите на заварените пощенски оператори (използвани в сравнителното проучване на CRA) на практика не са при обичайни пазарни условия, а са резултат до голяма степен от избора на други държави членки в областта на регулирането. Ето защо те може да не отразяват правилно референтната възвръщаемост. В същото време, тъй като извадката на CRA включва заварени пощенски оператори от други европейски страни, изглежда това е извадката с предприятия, които се доближават най-много до DPLP. Поради това Комисията счита за уместно да се вземе предвид изцяло извадката на CRA, по-специално за да се проверят чрез съпоставяне референтните равнища на разумната печалба (възвръщаемостта на продажбите), определени въз основа на проучванията на WIK и на Deloitte.
(299)
Както в проучването на WIK, така и в проучването на Deloitte се признава, че трябва да е налице достатъчно голяма извадка, за да се направят съществени заключения за целите на сравнителното проучване. Затова те се основават на (относително) ограничена извадка от предприятия в пощенския сектор и сектора на колетните пратки и на по-широкообхватни извадки, които включват дружества от сектора на логистиката и сектора на транспортирането на стоки. Комисията признава, че е важно да има достатъчно голяма извадка за целите на статистиката. По отношение на позицията на CRA в това отношение, която оспорва ползата от увеличение на размера на извадката с добавяне на по-малко сравними предприятия, Комисията счита, че по-широкообхватните извадки, определени от WIK и особено от Deloitte, чрез възприетите методологии за избиране на извадки са достатъчно сравними, за да послужат като значими референтни групи за оценяването на печалбата на DPLP.
(300)
В проучването на WIK се прави опит да се определи референтна възвръщаемост на продажбите на базата на трите групи, създадени за целите на сравнението. Комисията обаче счита също, че проучването на WIK може да бъде атакувано по две различни, макар и свързани точки (92): i) използването от страна на WIK на извадки, които включват също голям брой малки дружества (93), които очевидно не са сравними със заварените пощенски оператори като DPLP; и ii) хипотезите на WIK относно равнището на риска, пред който е изправен пощенският оператор, предмет на разследването.
(301)
Комисията счита, че мащабът на дейностите, както и структурата на разходите на заварените пощенски оператори като DPLP (заедно с вида на въведения регулаторен механизъм) са съществени елементи за оценката на сравнителното проучване на равнищата на печалба.
(302)
Първо, ако фиксираните разходи са високи (и засягат например капиталовите разходи или други фиксирани разходи, свързани с мрежата), най-големите предприятия получават още по-големи икономии от мащаба и гъстотата в сравнение с малките. При сравнението на средната възвръщаемост на продажбите на големите и малките предприятия, включени в извадката на WIK, проучването Deloitte-II успява да докаже, че средната възвръщаемост на продажбите се увеличава с размера на предприятията (измерен по брой на служителите) (94). В действителност средната стойност на първия квартил (Q1) е най-ниска в трите извадки WIK (например само 0,75 % за извадката WIK II за периода 1998-2007 г.) (95), което може да отразява прекомерно висок дял на (най-малките) предприятията, които понасят загуби и полагат големи усилия, за да останат на пазара. С включването на толкова малки предприятия в извадките си (включително в основната извадка от референтна група II), WIK може би е подценило референтната възвръщаемост на продажбите, която вероятно имат по-големи и по-добре установени на пазара предприятия като DP или DPLP.
(303)
Второ, макар и основателно да посочва нискорисковия профил на оператора поради монополния характер на дейностите му, WIK явно не отчита в достатъчна степен значителните фиксирани разходи (в сравнение с променливите разходи), породени от задължението за универсална услуга, нито развитието на рисковия профил - фактори, които вероятно са довели до изменения във времето на регулаторния режим за оператора, по-специално между отделните периоди на регулиране (например различните договори за управление в случая на DPLP).
(304)
Делът на фиксираните разходи може да е висок не само поради високата капиталоемкост на едно предприятие (едно от текущите обяснения на високия размер на фиксираните разходи), но и поради затруднението му да адаптира общите си разходи предвид задължението му (свързано със задължението за универсална услуга) да поддържа широка разпространителска мрежа и неспособността му да намали разходите си за труд поради съществуващи трудови договори. Високият дял на фиксираните разходи (96) допълнително поставя под въпрос включването на малките дружества, чиято структура на разходите (съотношението фиксирани разходи/променливи разходи) очевидно е много различна (97).
(305)
Както се посочва във въведението, Комисията счита също, че степента на излагане на риск на един заварен пощенски оператор зависи до голяма степен от характеристиките на въведения от публичните органи регулаторен механизъм за финансирането на задължението за универсална услуга. Преминаването към система от ценови прагове в по-дългосрочен план по отношение на цените на пощенските марки (което се случва при DPLP през 2006 г.) води именно до чувствително увеличение на значението на риска, свързан с обемите. Съществуването на такъв риск разклаща хипотезата на WIK за присъщо ниския риск за дейностите на DPLP, поне за периода, характеризиращ се със система от ценови прагове.
(306)
Като се имат предвид изложените в съображения 286-295 доводи, Комисията счита, че за оценката на печалбата на DPLP извадките на Deloitte са по-добри от извадките на WIK, тъй като се ограничават до предприятия с по-висок минимален размер (годишен оборот над 100 млн. евро).
(307)
Същевременно все пак следва да се отбележи, че в някои аспекти подходът Deloitte съдържа и известни потенциални слабости и заключенията му трябва да се тълкуват с известна предпазливост.
(308)
По-специално извадките на Deloitte включват голям брой предприятия с капиталоемкост над приложимата за операторите на куриерски услуги (98). От методологична гледна точка използването на възвръщаемостта на продажбите като средство за оценка на печалбата се нуждае от сравнителна извадка на дружества с подобно равнище на капиталоемкост (тук определено като съотношение капитал/продажби). Работната хипотеза е, че дружествата с еднаква възвръщаемост на продажбите ще имат възвръщаемост на използвания капитал (ROE (99)), която е обратно пропорционална на съотношението капитал/продажби. Следователно използването на възвръщаемостта на продажбите за референтен показател изисква идентична капиталоемкост на включените в референтната група дружества. Макар да е трудно да се получат надеждни оценки на капиталоемкостта (100), вероятно дейностите за разпространение на пощенски пратки и разпространението на печатни издания са с по-малка капиталоемкост в сравнение с дейностите за експресни колетни пратки на големите многонационални предприятия като UPS, TNT, FedEx и DHL (101). Следователно е възможно показателят за разумна печалба, определен въз основа на извадките Deloitte, да надценява референтната печалба, която би трябвало да се приложи към предприятия с капиталова структура като тази на DPLP (102).
(309)
Предвид многобройните несигурности, съпътстващи извършената оценка, Комисията счита, че е оправдано да се определи разумен диапазон на възвръщаемостта на продажбите въз основа на оценките на Deloitte на медианата на възвръщаемостта на продажбите за по-широкообхватната извадка за всички сектори (5,4 %), както и на медианата на възвръщаемостта на продажбите за извадката с активни дружества в пощенския сектор и сектора на колетните пратки (7,4 %) (103). Така полученият диапазон (5,4 - 7,4 %) според Комисията представлява „диапазон по подразбиране“ за разумната печалба поне за периодите, през които DPLP е било изправено пред висока степен на риск предвид действащия договор за компенсация и пред сериозни стимулиращи мерки с цел да стане по-ефективно (104).
(310)
Комисията счита, че диапазонът (5,4 % - 7,4 %) е подходящ като стойност по подразбиране както за дейностите на DPLP за разпространение на пощенски пратки, така и за дейностите му за разпространение на печатни издания, тъй като става въпрос за тясно свързани дейности с много сходни търговски характеристики.
(311)
Вярно е, че DPLP е изправено пред слаба или несъществуваща конкуренция във въпросните области на дейност (разпространение на писма и печатни издания). Поради това възниква въпросът да се установи дали е уместно да се оценява печалбата му въз основа на медианата на печалбата от извадки с действително изправени пред конкуренция предприятия и дали една по-рестриктивна референтна стойност (т.е. по-ниска) като първия квартил (25-ия процентил) не би била достатъчна за дружество в положението на DPLP. При все това Комисията счита, че подобен подход не би установил в достатъчна степен съществуването на значително вариране на равнищата на печалба както между дружествата, така и във времето. Освен това би било уместно да се избегне всякакво неоправдано премахване на евентуално повишение на производствената ефективност, като се наложи също толкова строг ценови праг по отношение на възвръщаемостта на продажбите, достигната впоследствие от дружеството.
(312)
В разглежданото дело Комисията счита също, че е неуместно да се основава на мерки, които надхвърлят медианата, като третия квартил (105). Като се има предвид, че възприетият подход вече определя диапазона между отделни извадки, предоставената добавена стойност чрез отчитането за целите на статистиката на диапазоните от едната и другата страна на медианата в извадките (обичайно използвания интерквартилен размах в цените на трансфер) изглежда до известна степен ограничена (106). Комисията взема предвид по-скоро варирането на медианата в отделните референтни групи, отколкото варирането около медианата в конкретна извадка (107).
(313)
Най-вече като се има предвид, че в сектора на „писмата“ на DPLP капиталоемкостта е по-ниска в сравнение с тази на операторите на експресни колетни пратки (108), използването на медианата от тази последна извадка само по себе си вече би предложило известно поле за действие, което дава възможност да се ограничи варирането на равнищата на печалба около медианата за дружествата с по-ниска капиталоемкост като DPLP, и при необходимост да бъде възнаградено в достатъчна степен повишението на ефективността.
(314)
Могат да се направят различни кръстосани проверки за последователност, като се сравни посоченият диапазон по подразбиране в съображение 309 с други налични оценки на разумната печалба. Както се посочва в началото на настоящия подраздел, ще бъде уместно да се направи кръстосана проверка с медианата на възвръщаемостта на продажбите от проучването CRA, равна на […] % (109). Медианата на възвръщаемостта на продажбите, изчислена въз основа на извадката от референтна група II на WIK, ограничена до дружествата с оборот над 100 млн. евро, дава възвръщаемост на продажбите, равна на 7,1 %. Комисията заключава, че тези цифри попадат в диапазона (5,4 % - 7,4 %) в подкрепа на твърдението, според което този диапазон може да се счита за разумен.
(315)
Като цяло, Комисията стига до заключението, че марж по подразбиране, който попада в диапазона (5,4 % - 7,4 %), изглежда е подходящ референтен марж за печалбата, поне за периодите, през които DPLP е било изправено пред висока степен на риск и значителни стимули за ефективност.
(316)
Като цяло Комисията счита, че ако договорът между заварения оператор и публичните органи е такъв, че обществената услуга е свързана с висока степен на риск, определената разумна печалба за заварения оператор следва да бъде пропорционална на съответното равнище на поетия риск. Обратно, ако договорът води до нисък риск, равнището на разумна печалба трябва да бъде ниско.
(317)
В предходния раздел Комисията разясни подхода си, целящ да определи диапазон по подразбиране за разумна печалба (5,4 % - 7,4 %), който да се счита за подходящ за договорите с висока степен на риск. Трудно е да се намери подходящата референтна стойност по отношение на диапазона на разумна възвръщаемост на продажбите при нисък риск, но е очевидно, че един такъв диапазон на възвръщаемостта на продажбите би трябвало да е в лявата страна от разпределението в извадката на наблюдаваните равнища на печалба. В тази връзка Комисията счита, че е оправдано да се приеме диапазон за разумната печалба, основана на първия квартил (25-ия процентил) вместо медианата.
(318)
Използването на 25-ия процентил като референтна стойност за договорите с нисък риск води до диапазон с разумна възвръщаемост на продажбите от (3,6 % - 4,8 %) според отделни извадки на Deloitte.
(319)
Тук отново при сравнение с резултатите на CRA за заварените пощенски оператори може да се изготви друга полезна кръстосана проверка. Средната стойност на годишния 25-и процентил, изчислена от Комисията, е равна на […] %. Комисията заключава, че тези цифри попадат в диапазона (3,6 % - 4,8 %) в подкрепа на твърдението, според което този диапазон може да се счита за разумен.
(320)
Като цяло Комисията стига до заключението, че марж по подразбиране, който попадат в диапазона (3,6 % - 4,8 %) е подходящ референтен марж за печалба за периодите, през които DPLP е било изправено пред ниска степен на риск.
(321)
Както се разяснява във въведението на настоящия раздел, поетият от DPLP риск зависи от компенсационния механизъм, приложен от Белгия. Този механизъм е предвиден в различните договори за управление, сключени между DPLP и белгийската държава, и се променя с течение на времето. Поради това е разумно различните диапазони на „разумна възвръщаемост на продажбите“ да се разглеждат според въведения компенсационен механизъм, който определя равнището на риск, на който е изложено DPLP, но и степента, до която DPLP е стимулирано да повиши своята ефективност.
(322)
В този контекст Комисията държи да подчертае, че характеризирането на риска в договорите не зависи просто от наличието на риска в договорите за управление на DPLP, нито от абсолютната стойност на риска, а по-скоро от степента, в която рискът е по-висок или по-нисък от риска, поет от дружествата, включени в същите групи от извадки. Същото се отнася и за интензитета на мерките, стимулиращи DPLP да повишава своята ефективност. Като се има предвид, че тези групи от извадки се състоят от дружества, действащи в конкурентна среда, обичайно те са изложени на висок риск и са подложени на силни стимули за постигане на по-висока ефективност.
(323)
Комисията счита, че в четвъртия договор за управление (2006-2010 г.) ясно са предвидени механизми, които включват дългосрочни задължения по отношение на цените и финансирането, основани на предварителни параметри. Това е приложимо към дейностите на DPLP по отношение както на разпространението на пощенските пратки, така и на разпространението на печатни издания.
(324)
По-конкретно по отношение на разпространението на печатни издания член 9 от четвъртия договор за управление гласи, че по време на срока на договора (стандартен петгодишен период) средно претеглената стойност на тарифите за предоставянето на услуги от „кошницата с малки потребители“ няма да се увеличава по-бързо, отколкото позволява един механизъм за ценови прагове, основан на „здравословния индекс“ (специфичен индекс за потребителски цени), и бонус за качество, който отразява процента на индивидуални пощенски пратки, разпределен във времето. Според Комисията определянето по този начин на тарифите за целия период на договора съдържа всички характеристики на стимулиращ договор, което излага дружеството на висока степен на риск.
(325)
Що се отнася до разпространението на печатни издания, в член 2 от четвъртия договор за управление се уточнява, че през периода на договора тарифите за разпространение на печатни издания не могат да се увеличават по-бързо от „здравословния индекс“. За покриване на нетните разходи за разпространението на печатни издания, предвид прогнозираната ефективност, в член 13, параграф 2 се определя размерът на годишната компенсация, на която DPLP има право, на 290 613 000 EUR (коригиран размер с отчитане на инфлацията) (110). Член 13, параграф 5 гласи, че ако съдържанието на или условията за УОИИ се променят или ако настъпи значителна промяна в разходите, с която DPLP не може да се справи, страните ще разгледат дали е необходима корекция на размера на компенсацията в съответствие с промяната в разходите. За подобна корекция е необходимо решение на Министерския съвет. Комисията признава, че тази последна клауза би могла да се тълкува като клауза за дерогация, с която в договора се въвеждат някои елементи на по-късен етап (които предпазват DPLP от риска). При все това Комисията счита, че използваните от публичните органи термини са достатъчно уклончиви и че поради тази причина DPLP не може да разчита на използването ѝ. Като цяло Комисията смята, че приетите разпоредби за дейностите на DPLP, свързани с разпространението на печатни издания, предполагат дългосрочно задължение по отношение на компенсацията.
(326)
Следователно според Комисията не може да се счита, че четвъртият договор за управление (2006-2010 г.) води до ниска, а по-скоро до висока степен на риск. Като цяло диапазонът по подразбиране от (5,4 % - 7,4 %) изглежда подходящ и за двата вида дейности, предвидени в четвъртия договор за управление.
(327)
Обратно, предходните договори за управление (до 2005 г.) изглежда се основават до голяма степен на ценови и компенсационни механизми, предполагащи ниска степен на риск за DPLP.
(328)
Що се отнася до определянето на цените на пощенските марки, Комисията отбелязва, че първите три договора за управление не прилагат механизъм за ценови прагове от вида, използван в четвъртия договор за управление (който предвижда дългосрочно ценово задължение). В най-общ план тези договори препращат по-скоро към тарифи, основани на действителни разходи, установени чрез подходящи счетоводни принципи (111).
(329)
По същия начин, по отношение на разпространението на печатни издания Комисията отбелязва, че в първите три договора за управление не се предвижда никакъв фиксиран бюджет за периода на договора, както четвъртият договор за управление (112). Те по-скоро се позовават на компенсации въз основа на действителните разходи (113). Комисията установи, че във втория договор също така се определя общ праг за компенсацията, но наблюдаваните действителни компенсационни суми през периода изглежда поставят под въпрос действително обвързващия характер на прага (114). В първия договор за управление се определя и годишна дотация (компенсация), но Комисията отбелязва, че същевременно в договора не се определя дългосрочен праг за тарифите за разпространението на печатни издания.
(330)
Поради това Комисията е на мнение, че диапазонът от (3,6 %-4,8 %), определен за разумен при отсъствието на значителен риск, свързан с договора, следва да се приложи едновременно към разпространението на печатни издания и към разпространението на пощенски пратки за съответния период от първите три договора за управление.
(331)
Комисията установи, че в документа, представен от белгийските власти на 14 декември 2011 г., те също предлагат основан на договорите подход. Макар предложената методология да повдига различни въпроси по отношение на рисковите фактори и начина им на претегляне (115), извършването на анализ по договорен период, който главно класира поетия от DPLP риск в три степени (нисък, среден, висок) изцяло съответства на подхода, приет от Комисията. Като цяло правилното класиране на договорите по отношение на заложения риск, извършено от DPLP, изглежда съответства на анализа на Комисията, като се има предвид, че белгийските власти също считат четвъртия договор в общи линии за по-рисков в сравнение с първите три договора.
(332)
Комисията достига до заключението, че диапазон на възвръщаемост на продажбите между (5,4 % - 7,4 %) е подходяща референтна рамка за определянето на разумната печалба за периодите, през които DPLP е трябвало да се изправи пред значителен риск и да отчита силни стимули за ефективност.
(333)
Комисията заключава също, че диапазон по подразбиране за възвръщаемост на продажбите между (3,6 % - 4,8 %) е подходящ референтен диапазон за определяне на разумната печалба за периодите, през които DPLP не е поело значителен риск.
(334)
За да отчете усилията, които според белгийските власти DPLP е положило за постигане на повишена ефективност, Комисията реши да прояви известна предпазливост, като използва горните граници на тези два диапазона за определяне на разумната печалба, която да бъде включена в разходите за обществени услуги. Този подход е представен и в проучването Deloitte (вж. съображение 293), според което използването на диапазони е уместно предвид необходимостта да не се санкционират по-високите резултати над средната стойност, получени в резултат на повишената ефективност.
(335)
Комисията счита, че първите три договора за управление (1992-1996 г., 1997-2002 г. и 2003-2005 г.) съдържат ниска степен на риск и че може да се приложи равнище на разумна печалба, съответстващо на възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %, към разпространението както на печатни издания, така и на пощенски пратки. В замяна на това тя счита, че в четвъртия договор за управление (2006-2010 г.) рискът е значително по-висок, така че към разпространението както на печатни издания, така и на пощенски пратки може да се приложи равнище на възвръщаемост на продажбите в размер на 7,4 %.
(336)
В първия договор за управление се посочва, че плащаната от държавата годишна компенсация е предназначена за всички задачи за обществена услуга.
(337)
Следователно евентуалната свръхкомпенсация следва да се изчислява, като се сумират всички приходи и разходи за всички задачи за обществена услуга.
(338)
Плащаната от държавата годишна компенсация за задачите за обществена услуга следва да бъде включена в приходите. Получените от DPLP годишни компенсации съгласно първия договор за управление възлизат общо на 1,5 млрд. евро.
(339)
Освен това следва да бъдат взети предвид посочените по-долу мерки за помощ:
Прехвърляне на недвижими имоти
(340)
В първия договор за управление също така се е предвиждало прехвърляне на недвижими имоти от държавата на DPLP. Прехвърлянето на собствеността върху недвижими имоти на стойност 112,2 млн. евро без никаква насрещна престация следва да бъде включено в приходите на DPLP, за да се изчисли свръхкомпенсацията за периода на първия договор за управление. DPLP не е платило никаква насрещна престация на държавата за използването на сградите през периода преди прехвърлянето.
(341)
През 1997 г. държавата е платила на DPLP сумата от 62 млн. евро, която е осчетоводила като капиталова инжекция. Впоследствие белгийските власти са приели, че на практика това прехвърляне е съответствало на отложено изплащане на остатъка от предвидената за 1996 г. годишна компенсация в първия договор за управление.
(342)
В началото въпросната сума не е била изплатена навреме на DPLP през 1996 г., въпреки че компенсацията от страна на държавата е била по-малка от годишната сума, предвидена от договора за управление за въпросната година.
(343)
За целите на контрола на свръхкомпенсацията изплащането на 62 млн. евро е включено в компенсацията за УОИИ за периода, обхванат от първия договор за управление.
(344)
Изчисляването на свръхкомпенсацията за първия договор за управление може да се обобщи по следния начин:
-
Нетни разходи (разходи - приходи) за всички задачи за обществена услуга, включително задължението за предоставяне на универсална услуга/ЗПУУ
-
Разрешена разумна печалба за УОИИ
+
Годишни компенсации за УОИИ
+
Прехвърляне на недвижими имоти
+
Капиталова инжекция през 1997 г.
=
Свръхкомпенсация
(345)
По отношение на следващите три договора за управление, за изчисляването на свръхкомпенсацията ще бъдат отчетени само приходите и разходите за УОИИ, които, съгласно разпоредбите в тези договори, може да са били предмет на компенсация за обществена услуга. Приходите и разходите, свързани с другите УОИИ, за които съгласно разпоредбите от договорите за управление не може да се иска помощ, не са взети предвид. Тъй като универсалната пощенска услуга не е част от дейностите, за които се получава помощ, свързаните с нея евентуални нетни разходи няма да се вземат предвид, тъй като те се финансират изцяло със собствени ресурси на DPLP в съответствие с възлагането за обществена услуга, посочена в договорите за управление. Дейностите, за които съгласно договорите за управление се получава посочената в тях компенсационна сума, обхващат по-конкретно разпространението на печатни издания (ежедневни и периодични издания) и останалите обществени услуги, изброени в съображение 33.
(346)
Поради невисоките тарифи, прилагани за разпространението на печатни издания, УОИИ, които се ползват от помощи, като цяло са на загуба.
(347)
Доколкото евентуалната свръхкомпенсация за дадена услуга може да се използва за финансиране на нетните разходи, направени за други задачи за обществена услуга, които не са компенсирани в достатъчна степен, всички приходи и разходи, свързани с УОИИ, за които може да има право на помощ съгласно договорите за управление, ще бъдат добавени за целите на изчисляването.
(348)
Получените от DPLP годишни компенсации съгласно тези три договора за управление възлизат общо на 3,5 млрд. евро.
(349)
Освен компенсациите, предвидени в договорите за управление, DPLP се е ползвало през целия период, обхванат от разследването, от изключителни права, предоставени от държавата, за предоставянето на запазени пощенски услуги. Въпреки че евентуалните нетни излишъци от запазения сектор не представляват държавни ресурси за целите на контрола на държавните помощи и следователно не могат да бъдат предмет на разпореждане за възстановяване при свръхкомпенсация, те може и следва да бъдат отчетени в рамките на прилагането на правилата в областта на държавните помощи при оценката на необходимостта и пропорционалността на всяка друга помощ, отпусната на въпросния оператор като компенсация за обществени услуги. Следователно в оценката на съвместимостта на предоставената на DPLP компенсация съгласно отделните договори за управление в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС, допълнителните печалби на белгийския пощенски оператор в този запазен сектор ще бъдат приспаднати от разходите за УОИИ, за които може да има право на компенсация за обществена услуга съгласно разпоредбите на посочените договори.
(350)
Следва да се отбележи, че този принцип е включен в рамката за УОИИ, в която се постановява, че „ако предприятието има специални или изключителни права по отношение на услуга от общ икономически интерес, която генерира печалба над разумната печалба, или ако от страна на държавата са му предоставени други предимства, всички те се вземат предвид, независимо как са класифицирани за целите на член 87 от Договора за ЕО, и се добавят към приходите на предприятието“ (116). Този принцип отразява условието за необходимост и пропорционалност от член 106, параграф 2 от ДФЕС. В действителност изплатената за дадена УОИИ помощ се добавя към допълнителните печалби, които произтичат от изключително или специално право, предоставено на оператора, и сами по себе си достатъчни за покриване на разходите за друга УОИИ, не е необходима за предоставянето на въпросната УОИИ. Операторът, който реализира тези допълнителни печалби, вече се ползва от държавна мярка, която му позволява да осигури УОИИ в условия на икономическа стабилност, така че не е необходима никаква допълнителна компенсация.
(351)
Следователно всяка допълнителна печалба в запазения сектор, произтичаща от предоставено изключително право, следва да бъде отчетена, за да се оцени необходимостта от разглежданите компенсации за УОИИ, предоставени на DPLP.
(352)
Поради това всяка генерирана в запазения сектор печалба (ЗПУУ R) над равнището на разумна печалба се отчита в анализа на свръхкомпенсацията за УОИИ.
(353)
При все това, тъй като запазеният сектор преди всичко е предназначен за финансиране на универсалната услуга, всяка регистрирана загуба в други области на универсалната услуга намалява приноса на запазения сектор в разходите за другите УОИИ, свързани с нея.
(354)
Също така, за да се определи действително получената допълнителна печалба от запазения сектор, е необходимо да се отчетат разходите, произтичащи от задължението за предоставяне на универсална услуга, но които се поемат от дейности извън обхвата на универсалната услуга. В съответствие със съдебната практика Chronopost разходите на мрежата за продажби на дребно се разпределят в аналитичното счетоводство на DPLP между дейностите, за които е необходим достъп до мрежата, което включва, но не само, продукти от универсалната услуга. По-специално наложеното на DPLP задължение да поддържа мрежа за продажби на дребно с определен обхват и гъстота, за да предоставя универсална пощенска услуга с достатъчно добро качество, определено от белгийските власти, води до загуби за търговските дейности извън обхвата на универсалната услуга, тъй като част от разходите на мрежата за продажби на дребно се приписват, в съответствие със съдебната практика Chronopost, на търговските продукти, за които се използва мрежата за продажби на дребно.
(355)
Изискване за мрежа, наложено от договорите за управление: наложените от държавата изисквания се отнасят до гъстотата и вида на пунктовете за пощенско обслужване (пощенски станции и/или клонове), които образуват мрежата за продажби на дребно. Те са определени в последователните договори за управление. Така в четвъртия договор за управление (2005-2010 г.) се предвижда:
а)
общо задължение за поддържане на мрежа, чрез която се изпълнява универсалната услуга и останалите обществени услуги, възложени на DPLP (117);
б)
задължение за поддържане на поне 1 300 пункта за пощенско обслужване (пощенски станции и пощенски клонове (118));
в)
задължение за поддържане на поне 589 пощенски служби;
г)
освен това максималното разстояние от пътя на всеки клон за пощенско обслужване, който предлага набор от базови услуги, и пощенска станция, която предлага пълен набор от пощенски услуги, не може да превишава 10 km.
(356)
Белгийските власти считат, че конкретните изисквания, приложими към броя и вида на пунктовете за пощенско обслужване, които образуват мрежата за продажби на дребно на DPLP, представляват отделно задължение за териториално присъствие, наложено от държавата отвъд изискванията, свързани със задължението за предоставяне на универсална услуга (ЗПУУ). Поради това Белгия счита, че всички нетни разходи, свързани с такова конкретно задължение за териториално присъствие, би трябвало да се компенсират от държавата.
(357)
Количествено определяне на изискването за мрежа: за да определят нетните разходи на DPLP вследствие на задължението за поддържане на мрежа за продажби на дребно с най-малко 1 300 пункта за пощенско обслужване, минимум 589 от които пощенски станции, белгийските власти са сравнили действителната мрежа за продажби на дребно, чиято гъстота и вид на пунктовете за пощенско обслужване са наложени от държавата, с хипотетична мрежа за продажби на дребно, която DPLP би използвала, ако не трябваше да се спазват тези конкретни изисквания. С други думи, хипотетичната мрежа за продажби на дребно е тази, която DPLP би избрало да използва при търговски условия, ако държавата не му налагаше задължения за предоставяне на обществена услуга.
(358)
Белгийските власти считат, че хипотетичната мрежа би включвала единствено пощенски клонове. Пощенските станции щяха да бъдат премахнати. За да може да продължи да обслужва обаче същия общ обем от клиенти, DPLP би трябвало да увеличи значително броя на пощенските клонове.
Сравнение между сегашната мрежа за продажби на дребно на DPLP и хипотетична мрежа, ако нямаше наложени от държавата задължения
Общ брой на пунктовете за пощенско обслужване
Пощенски станции (a) + пощенски клонове (б)
(a)
Брой на пощенските станции
(специални пунктове за пощенско обслужване, управлявани от самото DPLP)
(б)
Брой на пощенските клонове
(пунктове за пощенско обслужване, разположени в помещения на трети лица)
Съществуваща мрежа на DPLP за продажби на дребно (в края на 2009 г.)
1 401 =
713 +
688
Хипотетична мрежа за продажби на дребно, ако нямаше наложени от държавата изисквания (според белгийските власти)
[…] =
[…] +
[…]
Задължение за мрежа за продажби на дребно, наложено от държавата
Минимум 1 300
Минимум 589
Никакво задължение
(359)
Както се вижда от таблицата по-горе, съществуващата мрежа за продажби на дребно на DPLP отговаря на изискванията на държавата: и общият брой на пощенските клонове, и броят на пощенските станции са над изискваното равнище. В замяна на това хипотетичната мрежа, която DPLP би използвало по чисто търговски съображения, ако имаше право да избира мрежата си за продажби на дребно, би била много различна: общият брой на пощенските клонове би се увеличил, а управляваните от DPLP пощенски станции щяха да бъдат премахнати.
(360)
Реалност на изискването за мрежа: следва да се уточни, че изискването, което налага държавата на DPLP, не е ясно определено.
(361)
Първо, действително поддържаната от DPLP мрежа е по-голяма от изискваната от държавата. Както общият брой на пунктовете за пощенско обслужване, така и броят на пощенските станции е по-голям от минимално изискваното от държавата, което може да наведе на мисълта, че задълженията, които DPLP трябва да изпълнява, не са тежест за него, тъй като поддържа мрежа със сегашния размер по свое собствено желание.
(362)
Белгийските власти обясняват този излишък от пощенски станции с условието за разстояние от 10 km, с необходимостта от марж на сигурност при неочаквано закриване на пощенски станции и с намерението си да променят минимално изисквания брой пощенски станции на 650 в следващия договор за управление, така че би било непродуктивно да се съобразят с определения в момента брой, като закрият пощенски станции, и да ги откриват отново след известно време. Белгийските власти изтъкват, че поради тези причини DPLP не е било в състояние да намали допълнително броя на пощенските станции, за да се доближи до минимално изискваното от 589. Според тях, въпреки номиналния излишък от пунктове за пощенско обслужване, сегашната конфигурация на мрежата от 713 пощенски станции на практика е продиктувана от изискванията на държавата.
(363)
Второ, възприетият от белгийските власти метод се основава на ретрополацията на разходите за мрежата за продажби на дребно от 2009 до 1992 г. Подобна ретрополация неизбежно води до методологическа несигурност. Търговският модел на пощенските клонове не е непременно налице от 1992 г. насам. Още повече че в миналото персоналът на DPLP се е състоял предимно от щатни служители, разходите за чиито заплати са били строго определени. Тъй като пощенските клонове не се управляват от персонал на DPLP, щатните служители, които вече не биха работили в пощенските станции, биха продължили да получават заплата от DPLP. Следователно е малко вероятно, че евентуалното закриване на пощенски станции в началото на обхванатия от разследването период би могло да доведе до пряко намаление на разходите за заплати. В замяна на това подобни икономии биха могли да се реализират в известна степен през 2009 г. по отношение на договорно наетия персонал. Като се имат предвид постепенното преминаване към персонал с не толкова строго определен статут и последователните подобрения в системата за аналитично счетоводство, може да се счита, че в счетоводните данни за по-скорошните финансови години няма подобни нарушения. При все това, като се има предвид, че над 20 000 държавни служители все още работят за bpost и че те нито могат да бъдат наети в пощенските клонове, нито да бъдат съкратени, замяната на всички пощенски станции с пощенски клонове и понастоящем продължава да бъде теоретична и нереалистична възможност.
(364)
Белгийските власти подчертават обаче, че в миналото евентуалните разходи за съкращение на персонал биха могли да се компенсират с икономии на оперативни разходи и продажбата на ненужни вече сгради. По отношение на надеждността на данните за периода 1992-2002 г., белгийските власти твърдят, че в действителност разходите за мрежата за продажби на дребно вероятно са били подценени, тъй като някои елементи, които биха могли да се считат за разходи за мрежата, са били прегрупирани като други разходни пера. Следователно слабостите на метода на ретрополацията биха били смекчени с другите предпазливи хипотези на белгийските власти, приети за изчисляването на разходите от предходните финансови години.
(365)
Наличие на конкретно задължение за териториално присъствие: дори и да се допусне наличието на изискване за мрежа, твърдението на белгийските власти, според което това изискване е придружено от отделна задача за териториално присъствие, не изглежда основателно. Всъщност договорите за управление явно не съдържат конкретни разпоредби за определяне на реално задължение за териториално присъствие, което да надхвърля изискванията, свързани със задълженията за предоставяне на универсална услуга и с другите задължения за обществена услуга. Обратно, в сключените между DPLP и белгийската държава договори за управление се посочва, че единствената цел на изискването за мрежа е осигуряването на универсалната услуга и на другите УОИИ (разпространение на ежедневни издания и списания, пощенски сметки и записи), и необходимите разходи за мрежа за тази цел вече предварително са осчетоводени в сметките за тези отделни услуги (119). Освен това в договорите за управление не се предвижда механизъм, целящ компенсирането на разходите за задължение за териториално присъствие. Комисията отбелязва, че задължението за предварително определяне на параметрите за изчисляване на компенсацията е било въведено в рамката за УОИИ от 2005 г., както и че за периода след 2005 г. е била установена свръхкомпенсация за разходите за УОИИ, поети от DPLP (вж. съображение 386).
(366)
Следва да се отбележи, че съгласно член 3 от Директива 97/67/ЕО държавите членки са длъжни да наложат на своите заварени пощенски оператори задължението за предоставяне на универсална услуга с адекватно равнище за качество, особено по отношение на географското покритие. Териториалното покритие, което е налице в настоящото дело по отношение на Белгия, е само един от многобройните аспекти на задължението за предоставяне на универсална услуга. В договорите за управление, с които се възлага задачата за универсална услуга на DPLP, Комисията не посочва никаква допълнителна задача, която да задължава заварения пощенски оператор да поддържа по-голяма мрежа с повече пощенски станции, отколкото го изисква териториалното покритие съгласно задължението за обществена услуга и другите свързани с нея обществени услуги, и което отговаря на логиката за сближаване и териториално покритие. Несъмнено всяка пощенска станция, управлявана от DPLP с цел осигуряване на универсалната услуга, допринася за териториалното сближаване (120), но от правна гледна точка задължението за поддържане на тази пощенска станция зависи от необходимостта за гарантиране на универсална пощенска услуга и други произтичаща от нея услуги с достатъчно качество. В съответствие с приложимата съдебна практика, за да може да се изтъкне допълнителна териториална задача, DPLP трябва да е натоварено с различна и ясно определена задача за поддържане на пощенските станции в допълнение към своята пощенска мрежа, чийто размер е бил определен за универсалната услуга. В това възлагане би следвало да уточнява задълженията, произтичащите от тях разходи, както и системата за финансиране на нетните разходи за допълнителната териториална задача.
(367)
Комисията не открива нито един от тези елементи в договорите за управление, сключени между държавата и DPLP. Белгийските власти и DPLP в действителност се опитват a posteriori и по изкуствен начин да обосноват отделна териториална задача, като изтъкват, че определеното в договорите за управление териториално покритие съществува по две причини: то е резултат едновременно от задачата за предоставяне на универсалната услуга и от така наречената териториална задача, която надхвърля задължението за универсалната услуга. При все това съответните договори не съдържат разпоредба, свързана с така наречената отделна териториална задача, задължаваща DPLP да поддържа по-обширна мрежа от предвидената за целите на предоставянето на универсална услуга.
(368)
Следва да се отбележи, че изкуственият характер на твърденията на белгийските власти и на DPLP е плод на собствената им логика. За да се намали равнището на евентуална свръхкомпенсация, белгийските власти биха искали Комисията да счита за разходи, направени за допълнителна териториална задача, превишаваща задължението за универсална услуга, и разликата между всички действителни разходи на една пощенска станция и хипотетичните разходи за пощенски клон, който би го заместил. Тази логика не се основава на по-обширна хипотетична мрежа от тази, която DPLP би поддържало за постигането на териториалните си цели. Тя се ограничава до посочването на направените допълнителни разходи за покритието на универсалната услуга, за която, в съответствие с договорите за управление, няма право на помощ. Тази липса на териториална цел е потвърдена от факта, че белгийските власти би трябвало значително да увеличат броя на пощенските клонове във връзка с предоставянето на универсалната услуга, тъй като е невъзможно тя да бъде осигурена със същия брой пощенски клонове.
(369)
Независимо от това може да се отбележи, че макар да не изглежда възможно да се приеме твърдението на белгийските власти, които се позовават на задължение, което е реално и различно от териториалното присъствие, наложеното от белгийската държава изискване за мрежа, с което се изисква поддържане на мрежа, чрез която да се осигурява универсалната услуга и останалите обществени услуги, не засяга само тези услуги; то също така включва допълнителни разходи за търговските услуги.
(370)
Съгласно метода за определяне и отчитане на разходите по видове дейности и в съответствие със съдебната практика Chronopost, всички дейности, за които се използва мрежата за продажби на дребно, допринасят за общите разходи, както е разяснено в съображение 354. Следователно всички продукти, включително търговските продукти, допринасят за разходите за мрежата. Разходите, произтичащи от наложеното от държавата задължение за поддържане на пощенските станции, се поемат от търговските продукти, които изглежда непрекъснато са на загуба, въпреки че се продават по пазарни цени. DPLP предлага търговските си услуги чрез мрежата, тъй като те финансират част от фиксираните му разходи и участват непряко в универсалната услуга.
(371)
От икономическа гледна точка би изглеждало разумно при оценяването на свръхкомпенсацията за DPLP да се отчетат регистрираните от търговските продукти загуби, които са породени на задълженията за универсална услуга и другите обществени услуги. Макар DPLP да има икономически интерес да използва мрежата си за продажби на дребно за продажбата на търговските си продукти, резултатът от гледна точка на аналитичното счетоводство е, че една част от разходите за мрежата, които иначе биха произтичали от обществената услуга, произтичат от търговските продукти, които поради тази причина изглежда са на загуба.
(372)
Следователно изчисляването на свръхкомпенсацията в случая може да се обобщи по следния начин:
-
Нетни разходи (разходи - приходи) за УОИИ
-
Разрешена разумна печалба за УОИИ
+
Годишни компенсации за УОИИ
+
Допълнителни прекомерни печалби от запазения сектор на универсалната услуга (след финансиране на универсалната услуга, включително допълнителните разходи за мрежата, свързани с търговските услуги)
=
Свръхкомпенсация
(373)
Съвместимостта на капиталовата инжекция през 1997 г. следва да се оцени по-долу в рамките на оценката на съвместимостта на годишните компенсации за УОИИ, тъй като тук не става въпрос за отделна рекапитализация, а за плащане, свързано с компенсацията, предоставена за задачите за обществена услуга за периода 1992-1996 г.
(374)
Тъй като капиталовата инжекция през 2003 г. не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, отпада въпросът за съвместимостта на помощта.
(375)
Тъй като капиталовата инжекция през 2006 г. не представлява държавна помощ по смисъла на 107, параграф 1 от ДФЕС, отпада въпросът за съвместимостта на помощта.
(376)
Следва да се отбележи, че държавната гаранция не е посочена в договора за управление като компенсация за задълженията за обществена услуга, въпреки че нейната съвместимост не може да бъде оценена в съответствие с член 106, параграф 2 от ДФЕС. Тъй като белгийските власти не са посочили друга база за установяване на съвместимостта и Комисията не е установила такава, мярката се счита за оперативна помощ, която е несъвместима с вътрешния пазар и следователно трябва да бъде възстановена.
(377)
Както вече беше посочено, освобождаването от корпоративен данък не е предоставило предимство на DPLP и следователно не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(378)
Освобождаванията от данък сгради и от местни данъци представляват държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, но те следва да се считат за съществуващи помощи, тъй като са били въведени преди влизането в сила на Договора за ЕО. Също така следва да се отбележи, че тези данъчни мерки не се съдържат в договорите за управление като компенсация за задълженията за обществена услуга.
(379)
Следователно данъчните облекчения не засягат изчисляването на свръхкомпенсацията, основаващо се на действително направените от DPLP разходи (в които вече са включени ефектите от тези данъчни облекчения).
(380)
Поради това данъчните облекчения ще бъдат разгледани в рамките на отделна процедура, свързана със съществуващи помощи, в съответствие с членове 17, 18 и 19 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (121).
6.3.3.3. Изчисляване на размера на свръхкомпенсацията
(381)
Размерът на свръхкомпенсацията може да се изчисли въз основа на оценката, изложена в подраздел 6.3.3.2. В съответствие с механизма за финансиране на обществената услуга, въведен от белгийските власти в договорите за управление, свръхкомпенсацията ще се изчислява отделно за всеки период на възлагане.
Първи договор за управление: 1992-1996 г.
(В хил. евро)
-
Нетни разходи за обществената услуга
:
-
[…]
-
Разходи, свързани с мрежата
:
-
[…]
-
Разрешена разумна печалба
:
-
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
+
Изплатени от държавата компенсации
:
+
[…]
+
Капиталова инжекция (1997 г.)
:
+
62 000
(отложена компенсация за УОИИ)
+
Прехвърляне на недвижими имоти
:
+
112 209
=
Свръхкомпенсация
=
[…]
Втори договор за управление: 1997-2002 г.
Изчисляване на допълнителните прекомерни печалби от запазения сектор на универсалната услуга (OSU R)
(В хил. евро)
+
Допълнителни печалби (OSU R)
:
+
[…]
(прекомерни печалби OSU R над възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
Разходи, свързани с мрежата от OSU
:
[…]
Нетни разходи за OSU NR
:
[…]
(OSU NR на загуба)
Разумна печалба OSU NR
:
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
=
Разходи за универсалната услуга, които следва да се финансират от запазения сектор
=
[…]
генерирани от запазения сектор, които намаляват нетните разходи за УОИИ
=
[…]
Изчисляване на свръхкомпенсацията:
(В хил. евро)
-
Нетни разходи за обществената услуга
:
-
[…]
-
Разрешена разумна печалба
:
-
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
+
Изплатени от държавата компенсации
:
+
1 286 461
+
Допълнителни прекомерни печалби OSU R:
+
[…]
=
Свръхкомпенсация
=
[…]
Трети договор за управление: 2003-2005 г.
Изчисляване на допълнителните прекомерни печалби от запазения сектор на универсалната услуга (OSU R)
(В хил. евро)
-
Допълнителни печалби OSU R
:
+
[…]
(печалби OSU R над възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
Разходи, свързани с мрежата за OSU
:
[…]
Нетни разходи за OSU NR
:
-
[…]
(OSU NR получател)
Разумна печалба OSU
:
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
=
Разходи, направени за OSU, които трябва да се финансират от запазения сектор
=
[…]
(без загуби за финансиране)
генерирани от запазения сектор, които намаляват нетните разходи за УОИИ
=
[…]
Изчисляване на свръхкомпенсацията:
(В хил. евро)
-
Нетни разходи за обществената услуга
:
-
[…]
-
Разрешена разумна печалба
:
-
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 4,8 %)
+
Изплатени от държавата компенсации
:
+
677 985
+
Допълнителни прекомерни печалби OSU R
:
+
[…]
=
Свръхкомпенсация
=
[…]
Четвърти договор за управление: 2006-2010 г.
Изчисляване на допълнителните прекомерни печалби от запазения сектор на универсалната услуга (OSU R)
(В хил. евро)
+
Допълнителни печалби OSU R
:
+
[…]
(прекомерни печалби OSU R над възвръщаемост на продажбите в размер на 7,4 %)
Разходи, свързани с мрежата от OSU
:
[…]
Нетни разходи за OSU NR
:
[…]
(OSU NR получател)
Разумна печалба OSU
:
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 7,4 %)
=
Разходи, направени от OSU, които следва да се финансират от запазения сектор финансиране
=
[…]
(без загуби за)
които намаляват нетните разходи за УОИИ Допълнителни прекомерни печалби, генерирани от запазения сектор,
=
[…]
Изчисляване на свръхкомпенсацията:
(В хил. евро)
-
Нетни разходи за обществената услуга
:
-
[…]
-
Разрешена разумна печалба
:
-
[…]
(възвръщаемост на продажбите в размер на 7,4 %)
+
Изплатени от държавата компенсации
:
+
1 568 787
+
Допълнителни прекомерни печалби OSU R
:
+
[…]
=
Свръхкомпенсация
=
[…]
Други мерки
Държавна гаранция
(в хил. EUR)
Предоставена държавна гаранция през 2004 г.:
1 500
=
1 500
(382)
Както е договорено с белгийските власти (122), „най-обективният и най-балансираният“ метод за определяне на времевия интервал, който да бъде взет под внимание за изчисляването на общата свръхкомпенсация, в случая е подходът „договор по договор“. Комисията прие без възражения молбата на белгийските власти. В действителност този метод предлага по-голяма предвидимост и правна сигурност на страните и се стреми да намали риска от свръхкомпенсация. По този начин всеки период ще бъде разгледан поотделно, без пренасяне на недостатъчна компенсация или на свръхкомпенсация от един период в друг.
(383)
При все това белгийските власти изтъкват, че преди влизането в сила на рамката за УОИИ през 2005 г. Комисията винаги е прилагала общ метод за изчисляване на недостатъчна компенсация/свръхкомпенсация. Въз основа на това именно белгийските власти са поискали да прегрупират годините преди 2005 (123), за да бъде направено общо изчисление на недостатъчната компенсация/свръхкомпенсацията.
(384)
Комисията отбелязва, че след като е установена недостатъчна компенсация за трите договора за управление, прилагани преди 2005 г., прегрупирането на всички години не би довело до промяна на сумата на свръхкомпенсацията, която би следвало да бъде възстановена.
(385)
Освен това Комисията отбелязва, че след приемането на рамката за УОИИ през 2005 г. „параметрите за изчисляване, контрол и преразглеждане на компенсацията“ трябва да бъдат предварително определени в акта или актовете за възлагане (124). Тъй като в четвъртия договор за управление не се предвижда никаква компенсация за каквито и да било разходи, направени извън периода на действие на договора (2006-2010 г.), установената недостатъчна компенсация за необхванатите от него периоди не може да бъде компенсирана с евентуална свръхкомпенсация, изплатена на DPLP.
(386)
Комисията заключава, че DPLP е получило свръхкомпенсация в размер на 415 млн. евро за изпълнението на задачата си за обществена услуга, по-специално през периода на изпълнение на четвъртия договор за управление. Предвид факта, че свръхкомпенсацията представлява несъвместима помощ, тя следва да бъде възстановена.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(387)
Поемането на разходите за пенсии, годишните публични трансфери, прехвърлянията на недвижими имоти, капиталовата инжекция през 1997 г., данъчните облекчения и държавната гаранция представляват мерки за помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като са освободили DPLP от разходи, които частните предприятия обичайно трябва да поемат.
(388)
Капиталовите инжекции през 2003 г. и 2006 г. не представляват помощи по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като държавата е действала в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
(389)
Комисията констатира, че Белгия неправомерно е привела в действие мерките в нарушение на член 108, параграф 2 от ДФЕС, с изключение на капиталовата инжекция през 2003 г., за която надлежно е подадено уведомление до Комисията преди привеждането в действие на тази мярка, както и на данъчните облекчения, които представляват съществуващи помощи.
(390)
Поемането на разходите за пенсии не е поставило DPLP в по-благоприятно положение в сравнение неговите конкуренти по отношение на социалноосигурителните вноски. Следователно мярката може да бъде обявена за съвместима по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(391)
Годишните компенсации, предоставени в рамките на четвъртия договор за управление, представляват несъвместими помощи по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС до степента, до която е имало свръхкомпенсация за DPLP.
(392)
Гаранцията, предоставена от държавата, представлява несъвместима помощ.
(393)
Освобождаването от данък сгради и освобождаването от местни данъци представляват съществуващи помощи и ще бъдат разгледани поотделно в рамките на процедура относно съществуващите помощи в съответствие с членове 17, 18 и 19 от Регламент (ЕО) № 659/1999.
(394)
Съгласно точка 5 от рамката за УОИИ настоящото решение не накърнява разпоредбите на Съюза в областта на обществените поръчки и конкуренцията,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ под формата на поемане на разходите за пенсии, предоставена на De Post-La Poste (DPLP, наричано вече bpost) и приведена в действие от Белгия, е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Държавната помощ под формата на компенсация за разходите за обществена услуга, предоставена на De Post-La Poste (DPLP, наричано вече bpost) и неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
Капиталовите инжекции в полза на De Post-La Poste (DPLP, наричано вече bpost) от Белгия през 2003 и 2006 г. не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 4
Държавната помощ под формата на държавна гаранция, предоставена на De Post-La Poste (DPLP, наричано вече bpost), и неправомерно приведена в действие от Белгия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 5
1. Белгия следва да си възстанови несъвместимите помощи, предоставени в рамките на мерките, посочени в членове 2 и 4.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват лихви от датата, на която са били предоставени на получателя, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (125) и Регламент (ЕО) № 271/2008 г. за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Белгия анулира всички останали плащания на помощите, предоставени в рамките на мерките, посочени в членове 2 и 4, считано от датата на приемане на настоящото решение.
Член 6
1. Възстановяването на предоставените помощи в рамките на мерките, посочени в членове 2 и 4, се извършва незабавно и ефективно.
2. Белгия прави прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 7
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Белгия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Белгия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощите, предоставени в рамките на мерките, посочени в членове 2 и 4. При поискване от страна на Комисията тя незабавно представя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 25 януари 2012 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2012 m. sausio 25 d.
dėl priemonės SA.14588 (C 20/09), kurią Belgija įgyvendino remdama bendrovę De Post-La Poste (šiuo metu - bpost)
(pranešta dokumentu Nr. C(2012) 178)
(Tekstas autentiškas tik olandų ir prancūzų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/321/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
1.1. PIRMOSIOS INSTANCIJOS TEISMO PANAIKINTAS 2003 M. KOMISIJOS SPRENDIMAS
(1)
2002 m. gruodžio 3 d. Belgijos institucijos Komisijai pranešė (3) apie Belgijos pašto veiklos vykdytojo De Post-La Poste (toliau - DPLP; šiuo metu - bpost (4)) kapitalo didinimą. Atlikusi pirminį tyrimą Komisija 2003 m. liepos 23 d. nusprendė (5) neprieštarauti priemonei, apie kurią pranešta. Savo sprendime Komisija nustatė, kad dėl šios kapitalo injekcijos, kaip ir kitų atliekant pirminį tyrimą nustatytų DPLP skirtų priemonių, grynųjų sąnaudų, įmonės patirtų 1992-2002 m. vykdant viešosios paslaugos uždavinius, kompensacijos permoka nesuteikta;
(2)
2003 m. lapkričio 27 d. bendrovė Deutsche Post AG ir Belgijoje veikianti jos patronuojamoji bendrovė DHL International Komisijos sprendimą apskundė Pirmosios instancijos teismui (6). 2009 m. vasario 10 d. Pirmosios instancijos teismas Komisijos sprendimą panaikino padaręs išvadą, kad neprieštarauti priemonei Komisija nusprendė neatsižvelgusi į didelius sunkumus, dėl kurių turėjo būti pradėta oficiali tyrimo procedūra;
(3)
2009 m. balandžio mėn. Belgija Teisingumo Teismui pateikė apeliaciją (7) (C-148/2009) - apskundė Pirmosios instancijos teismo sprendimą panaikinti 2003 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą, kuriuo priemonei neprieštaraujama;
(4)
2011 m. rugsėjo 22 d. Teisingumo Teismas atmetė Belgijos apeliaciją nustatęs, kad Pirmosios instancijos teismas 2003 m. Komisijos sprendimą panaikino pagrįstai;
1.2. SKUNDAS DĖL PAGALBOS, SUSIJUSIOS SU SPAUDOS PLATINIMU
(5)
keli privatūs Belgijos spaudos platintojai tiek pagal lūkesčių, tiek pagal valstybės pagalbos taisykles 2005 m. pateikė skundą (8), kuriame prieštaravo Belgijos institucijų ir DPLP sudarytam spaudos platinimo susitarimui. Šiuo susitarimu DPLP pavedama vykdyti viešosios paslaugos uždavinį - platinti spaudą visoje Belgijoje - ir nustatomi šios paslaugos tarifai bei kompensacija, kurią DPLP turi teisę gauti, nes patiria su šio uždavinio vykdymu susijusių papildomų sąnaudų. Skunde daugiausia aptariami DPLP siūlomi paslaugų tarifai; skundo pateikėjų teigimu, jie yra tokie maži, kad iš tikrųjų dėl jų visiškai negalima konkuruoti;
(6)
pagal taikomas valstybės pagalbos taisykles Komisijos tarnybos skundą atmetė, nes atlikus pirminį tyrimą buvo nustatyta, kad dėl šios viešosios paslaugos patirtų papildomų grynųjų sąnaudų kompensacijos permoka nesuteikta. Tačiau 2009 m. gegužės mėn. skundo pateikėjai šią pirminę poziciją užginčijo, pateikė papildomą informaciją ir paprašė Komisijos atlikti išsamų tyrimą;
1.3. KETVIRTOJI VALDYMO SUTARTIS (2005-2010 M.)
(7)
išnagrinėjusi skundą dėl spaudos platinimui suteiktos kompensacijos Komisija nustatė, kad 2005 m. Belgija su DPLP sudarė valdymo sutartį, apie kurią nebuvo pranešta ir kurioje numatyta mokėti kompensaciją už visuotinės ekonominės svarbos paslaugas (VESP). Todėl Komisija pradėjo ex officio procedūrą (9) ir 2007 m. balandžio mėn. Belgijai pateikė prašymą suteikti informaciją;
(8)
2007 m. gruodžio mėn. Belgijos institucijos atsakė, kad, jų nuomone, kompensacija už VESP nėra valstybės pagalba, nes tenkinamos visos keturios Sprendime Altmark (10) nurodytos sąlygos. Vėliau jos pateikė informaciją apie ketvirtąją valdymo sutartį, konkrečiai apie analitinės apskaitos sistemą, taikomą siekiant apskaičiuoti valstybės mokamą kompensaciją;
(9)
paskui priemonės, dėl kurių vykdyta ex officio procedūra, ir skundai buvo įtraukti į 2009 m. liepos 23 d. pradėtą oficialią tyrimo procedūrą C20/09;
1.4. SPRENDIMAS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(10)
atsižvelgusi į tai, kad Pirmosios instancijos teismas panaikino 2003 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimą, ir išnagrinėjusi Belgijos institucijų pateiktą informaciją apie aptariamą priemonę, Komisija 2009 m. liepos 13 d. nusprendė pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nurodytą oficialią tyrimo procedūrą (11);
(11)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas;
1.5. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(12)
Belgijos institucijos savo pastabas pateikė 2009 m. rugpjūčio 13 d.; 2009 m. rugsėjo 10 d., 2009 m. spalio 12 d., 2010 m. balandžio 23 d., 2010 m. balandžio 26 d., 2010 m. spalio 19 d., 2010 m. lapkričio 19 d., 2010 m. gruodžio 21 d., 2011 m. sausio 18 d., 2011 m. vasario 17 d., 2011 m. kovo 2 d., 2011 m. kovo 29 d., 2011 m. balandžio 11 d., 2011 m. gegužės 10 d., 2011 m. gegužės 27 d., 2011 m. birželio 14 d., 2011 m. rugpjūčio 10 d., 2011 m. rugpjūčio 26 d., 2011 m. spalio 7 d., 2011 m. gruodžio 14 d., 2011 m. gruodžio 19 d., 2011 m. gruodžio 20 d. ir 2011 m. gruodžio 26 d. šias pastabas jos papildė kitomis pastabomis. Belgijos institucijos nurodė, kad 2009 m. balandžio 22 d. pateikė apeliaciją dėl 2009 m. vasario 10 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo ir patikslino informaciją apie DPLP skirtą viešųjų paslaugų bei kitų ad hoc priemonių kompensaciją;
1.6. TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS DĖL SPRENDIMO PRADĖTI PROCEDŪRĄ IR BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABŲ
(13)
2009 m. rugpjūčio 28 d. pastabas pateikė bendrovės Deutsche Post AG ir DHL International N.V./S.A.;
(14)
2009 m. rugpjūčio 28 d. pastabas pateikė Flandrijos spaudos platinimo federacija Vlaamse Federatie van Persverspreiders (toliau - VFP) ir Spaudos platinimo specialistų sąjunga Prodipresse;
(15)
2009 m. rugpjūčio 28 d. pastabas pateikė bendrovė Belgische Distributiedienst B.V.B.A (toliau - BD), kuri spaudos platinimo rinkoje konkuruoja su DPLP;
(16)
2009 m. rugpjūčio 28 d. pastabas pateikė Belgijos dienraščių leidėjų asociacija A.S.B.L.;
2. IŠSAMUS PAGALBOS APRAŠYMAS
2.1. DPLP TEISINIS STATUSAS IR VEIKLA
(17)
iki 1992 m. Belgijos paštą valdė valstybė (įmonė Régie des postes); 1992 m. buvo įsteigtas atskiras juridinis asmuo (savarankiška valstybinė įmonė). 2000 m. įmonės teisinis statusas pakeistas ir ji tapo pagal viešąją teisę reglamentuojama akcine bendrove;
(18)
2010 m. DPLP gavo 2 318 mln. EUR veiklos pajamų ir 319 mln. EUR veiklos pelno. 2010 m. pabaigoje įmonėje dirbo 33 616 asmenų. Kaip palyginimą galima paminėti, kad 2002 m. joje dirbo 42 000 darbuotojų. Personalo išlaidos sudaro 65 % visų įmonės veiklos sąnaudų;
(19)
akcijų paketo mažuma (50 % be vienos akcijos) priklauso privačiam investuotojui CVC Capital Partners. Belgijos valstybė yra didžiausia akcininkė;
2.2. GLAUSTAS APTARIAMŲ VIEŠŲJŲ PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
2.2.1. 1992-2010 m. vykdyti viešosios paslaugos uždaviniai
(20)
visu tyrimo laikotarpiu (1992-2010 m.) vykdyti viešosios paslaugos uždavinius įmonei DPLP buvo pavesta pagal Pašto įstatymą (12) ir keturias viena po kitos sudarytas valdymo sutartis;
2.2.1.1. Valdymo sutartyse nustatyti su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai
(21)
valdymo sutartyse nustatytos DPLP uždavinių įgyvendinimo vykdant visuotinės svarbos veiklą taisyklės bei sąlygos ir Belgijos valstybės finansinė parama;
(22)
nuo DPLP įsteigimo 1992 m. ši įmonė su Belgijos valstybe pasirašė keturias valdymo sutartis, apimančias šiuos laikotarpius (13):
1.
pirmoji sutartis - 1992 m. rugsėjo 14 d.-1996 m. gruodžio 31 d.;
2.
antroji sutartis - 1997 m. sausio 1 d.-2002 m. rugsėjo 23 d.;
3.
trečioji sutartis - 2002 m. rugsėjo 24 d.-2005 m. rugsėjo 23 d.;
4.
ketvirtoji sutartis - 2005 m. rugsėjo 24 d.-2010 m. rugsėjo 23 d.; ši sutartis pratęsta tol, kol bus sudaryta nauja sutartis;
(23)
valdymo sutartyse pateikiamas viešosios paslaugos uždavinių sąrašas. Dabartinėje valdymo sutartyje Belgijos valstybės nurodyti viešosios paslaugos uždaviniai yra tokie (14):
Pašto paslaugos
i.
Universaliosios pašto paslaugos;
ii.
dienraščių platinimas;
iii.
periodinių leidinių platinimas;
iv.
rinkimų spaudinių platinimas;
v.
specialių tarifų taikymas ne pelno organizacijoms;
vi.
korespondencijos (karaliaus ir kitos specialiosios korespondencijos) siuntimas taikant pašto siuntų neapmokestinimo schemą;
vii.
tarptautinės pašto paslaugos;
viii.
tarptautinių siuntų siuntimas.
Finansinės paslaugos
ix.
Indėlių grynaisiais pinigais priėmimas į pašto einamąsias sąskaitas;
x.
pašto perlaidų siuntimas;
xi.
senatvės bei maitintojo netekimo pensijų ir išmokų neįgaliesiems mokėjimas jų namuose;
xii.
darbo užmokesčių mokėjimas rinkimų komisijų nariams;
xiii.
lėšų, gautų sumokėjus baudas už kelių eismo taisyklių pažeidimus, ir šių baudų lapelių apskaita;
xiv.
su žvejybos leidimais susijusios paslaugos.
Pašto ženklų pardavimas
xv.
Pašto ženklų pardavimas.
Kitos viešosios paslaugos
xvi.
Laiškanešių socialinės funkcijos;
xvii.
tinkamas visuomenės informavimas;
xviii.
elektroninio pašto laiškų spausdinimas ir pristatymas;
xix.
pranešimų sertifikavimo paslaugos;
xx.
paslaugos, teikiamos valstybės apskaitos pareigūnams;
xxi.
žyminių ženklų išdavimas ir baudų skyrimas;
xxii.
bendradarbiavimas platinant balsavimo biuletenių paketus;
2.2.2. Nagrinėjamos viešosios priemonės
(24)
1992-2010 m. viešoji parama DPLP buvo suteikta vykdant įvairias priemones:
1.
įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas: 1997 m. įvykdžius pensijų sistemos reformą valstybė atleido DPLP nuo sukauptų įsipareigojimų mokėti pensijas, kurių suma - 3,8 mlrd. EUR;
2.
metinė sąnaudų, patirtų vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, kompensacija (15), kurios bendra suma 1992-2010 m. yra 5,2 mlrd. EUR;
3.
kapitalo injekcijos: dvi atliktos 1997 m. (62 mln. EUR), viena - 2003 m. (297,5 mln. EUR), viena - 2006 m. (40 mln. EUR);
4.
atleidimas nuo mokesčių: pelno mokesčio, nekilnojamojo turto mokesčio ir kitų netiesioginių ir vietinių mokesčių;
5.
nekilnojamojo turto perdavimas: 1992 m. įmonei DPLP perduoti 63 nekilnojamojo turto objektai, kurių vertė - 112,2 mln. EUR;
6.
2004 m. valstybės suteikta garantija, už kurią mokama 0,25 % priemoka gavus 100 mln. EUR paskolą;
2.2.2.1. Įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas
(25)
1992 m. įmonė Régie des postes pagal įstatymą buvo pertvarkyta į savarankišką valstybinę įmonę, pavadintą De Post-La Poste. DPLP, kaip teisėta įmonės Régie des postes teisių perėmėja, perėmė jos turtą ir darbuotojus. Dėl šio pokyčio įmonės modelis labai pasikeitė:
1.
kitaip negu įmonė Régie des postes, kurią valdė ir kurios valdymą prižiūrėjo ir jam vadovavo atsakingas ministras, atlikus pertvarkymą DPLP pradėjo valdyti įmonės valdyba ir valdymo komitetas, o Vyriausybei buvo palikti tik įgaliojimai prižiūrėti, kad būtų laikomasi įstatymo ir valdymo sutarties (16);
2.
iš esmės DPLP buvo atsakinga už tai, kad būtų užtikrinta įmonės finansinė pusiausvyra, o iki tol Régie des postes metinį biudžetą rengdavo atsakingas ministras, teikdavęs jį tvirtinti parlamentui kaip savo ministerijos biudžeto priedą;
(26)
taigi 1992 m. DPLP perėmė 43 747 tarnautojus ir tapo atsakinga už jiems teiktą teisinę apsaugą: darbo garantijas, pensijas ir darbo užmokesčius (1991 m. kovo 21 d. įstatymo 33 straipsnis);
(27)
2008 m. DPLP dar samdė apie 23 500 statutinių darbuotojų (jų statusas panašus į tarnautojų), kurie sudarė beveik du trečdalius visų darbuotojų, kaip nurodoma toliau;
1 lentelė
Užimtumo sistema DPLP
(28)
1972-1996 m. pensijos buvo mokamos pagal einamojo finansavimo pensijų sistemą. Pagal šią sistemą DPLP valstybei grąžindavo pensijų sumą, kurią ši buvusiems tarnautojams pensininkams išmokėdavo pagal teises į pensiją, šių tarnautojų sukauptas nuo 1972 m. (tais metais Belgijos paštas tapo atskira savo apskaitą tvarkančia įmone, valdoma valstybės (Régie des postes) (17);
(29)
iki 1997 m. pensijų sistemos reformos nebuvo padarytas joks pensijų finansavimo sistemos pakeitimas. Vykdant šią reformą pirmojo ramsčio pensijų sistema, taikoma DPLP statutiniams darbuotojams, buvo suderinta su privačiajam sektoriui taikoma pensijų sistema: nuo 1997 m. DPLP Nacionaliniam socialinio draudimo biurui (pranc. Office national de sécurité sociale, ONSS) turėjo mokėti pensijų įmoką, sudarančią 8,86 % darbo užmokesčio;
(30)
kartu valstybė sutiko perimti įsipareigojimus mokėti DPLP sukauptas pensijas, kurių suma buvo 3,8 mlrd. EUR;
2.2.2.2. Sąnaudų, patirtų vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, metinė kompensacija
(31)
kiekvienoje sutartyje numatyta, kad vykdant joje nustatytus viešosios paslaugos uždavinius valstybė moka metinę kompensaciją;
(32)
pirmosiose trijose sutartyse kompensacija buvo nustatyta remiantis su viešosios paslaugos uždaviniais susijusių išlaidų ir pajamų faktiniu skirtumu. Ketvirtojoje valdymo sutartyje numatoma mokėti fiksuoto dydžio kompensaciją, apskaičiuotą remiantis laukiamu DPLP patirtų sąnaudų ir pajamų, gautų iš viešosiomis paslaugomis besinaudojančių asmenų, skirtumu; tačiau šiai kompensacijai taikoma valdymo sutartyse nustatyta viršutinė riba (18);
(33)
viešosios paslaugos, už kurias pagal dabartinę valdymo sutartį (19) DPLP gali gauti valstybės kompensaciją, yra tokios:
Pašto paslaugos
ii)
Dienraščių platinimas;
iii)
periodinių leidinių platinimas;
iv)
rinkimų spaudinių platinimas;
v)
specialių tarifų taikymas ne pelno organizacijoms;
vi)
korespondencijos (karaliaus ir kitos specialiosios korespondencijos) siuntimas taikant pašto siuntų neapmokestinimo schemą.
Finansinės paslaugos
ix)
Indėlių grynaisiais pinigais priėmimas į pašto einamąsias sąskaitą;
x)
pašto perlaidų siuntimas;
xi)
senatvės bei maitintojo netekimo pensijų ir išmokų neįgaliesiems mokėjimas jų namuose;
xiii)
lėšų, gautų sumokėjus baudas už kelių eismo taisyklių pažeidimus, ir šių baudų lapelių apskaita;
xiv)
su žvejybos leidimais susijusios paslaugos.
Pašto ženklų pardavimas
xv)
Pašto ženklų pardavimas.
Kitos viešosios paslaugos
xvi)
Laiškanešių socialinės funkcijos;
xx)
paslaugos, teikiamos valstybės apskaitos pareigūnams;
xxi)
žyminių ženklų išdavimas ir baudų skyrimas;
(34)
pažymėtina, kad pagal tris naujausias valdymo sutartis (20) universaliosios pašto paslaugos negali būti kompensuojamos. Nors pagal 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos plėtros bendrųjų taisyklių ir paslaugų kokybės gerinimo (21) spaudos platinimas apskritai gali būti priskiriamas prie universaliųjų paslaugų, Belgijos institucijos konkrečius uždavinius (dienraščių ir periodinių leidinių platinimas), kurie pagal valdymo sutartis turi būti kompensuojami, nustatė remdamosi kriterijais, dėl kurių šie uždaviniai skiriasi nuo universaliųjų pašto paslaugų. Kriterijai yra tokie: 1) uždavinio tikslai, kurių mastas platesnis negu universaliųjų paslaugų tikslų, 2) konkrečios minėtose sutartyse nurodytos sąlygos ir 3) konkrečios tarifų nustatymo nuostatos, kurios skiriasi nuo universaliųjų paslaugų tarifų nustatymui taikomų nuostatų;
(35)
uždavinio tikslai: Belgijos institucijos mano, kad ypač svarbu užtikrinti plataus masto rašytinės spaudos platinimą visoje Belgijos teritorijoje, kad gyventojai būtų geriau informuojami ir jų nuomonė būtų įvairesnė, o visuomenė būtų skatinama dalyvauti politinėse diskusijose;
(36)
sutartyje nustatytos konkrečios veiklos sąlygos: konkreti spaudos platinimo paslauga, kurią teikti įpareigota DPLP ir kuri yra kompensuojama, yra platesnė negu įprasta į universaliąsias paslaugas įtraukta platinimo paslauga. Jai taikomos kelios griežtos kokybės ir rezultatų sąlygos, susijusios su platinimo laiku (pavyzdžiui, pristatymas iki 7.30 val.), dažnumu, leidėjams siūlomais platinimo variantais, leidėjams suteikiamomis lanksčiomis galimybėmis pasirinkti kiekį, taip pat paslaugos tęstinumu (įskaitant griežtą force majeure atvejų apibrėžtį);
(37)
konkretus tarifų nustatymas: tarifai, susiję su kompensuojamu spaudos platinimo uždaviniu, nustatomi vykdant trijų šalių (Belgijos valstybės, DPLP ir spaudos sektoriaus atstovų) derybas, jų neturi patvirtinti reguliavimo institucija, kitaip negu universaliųjų viešųjų paslaugų tarifų. Universaliųjų viešųjų paslaugų tarifai grindžiami sąnaudomis, o su konkrečiu kompensuojamu spaudos platinimo uždaviniu susiję tarifai daug mažesni, kad būtų galima įgyvendinti šio uždavinio tikslus;
(38)
teikiant 33 konstatuojamojoje dalyje nurodytas viešąsias paslaugas gali būti mokama kompensacija už viešąją paslaugą. Kiekvienais finansiniais metais faktiškai išmokėtos kompensacijos už viešąją paslaugą yra tokios:
Pirmoji valdymo sutartis
Metai
Suma (EUR)
1992 (22)
91 720 000
1993
351 327 000
1994
322 138 000
1995
368 308 000
1996
314 205 000
Antroji valdymo sutartis
Metai
Suma (EUR)
1997
208 934 000
1998
228 629 000
1999
213 788 000
2000
216 282 000
2001
224 269 000
2002
194 559 000
Trečioji valdymo sutartis
Metai
Suma (EUR)
2003
175 554 000
2004
247 606 000
2005
254 825 000
Ketvirtoji valdymo sutartis
Metai
Suma (EUR)
2006
299 729 000
2007
306 396 000
2008
315 683 000
2009
321 244 000
2010
325 735 000
2.2.2.3. Kapitalo injekcijos
(39)
1997 m. atliktos kapitalo injekcijos: DPLP gavo dvi kapitalo injekcijas, apie kurias nepranešta ir kurių bendra suma - 62 mln. EUR. Tačiau Belgijos institucijos vėliau nurodė, kad iš tikrųjų šios lėšos - tai atidėtos kompensacijos už viešąją paslaugą, kurios nebuvo laiku sumokėtos DPLP;
(40)
2003 m. atlikta kapitalo injekcija: Belgijos institucijos DPLP skyrė 297,5 mln. EUR kapitalo injekciją. Jų teigimu, ši injekcija atlikta įprastomis rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančiam privačiam investuotojui priimtinomis sąlygomis, todėl pagal privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą injekcija nėra valstybės pagalba;
(41)
2006 m. atlikta kapitalo injekcija: Belgijos institucijos skyrė naują 40 mln. EUR kapitalo injekciją. Jų teigimu, ši injekcija atitiko privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes buvo atlikta tokiomis pat sąlygomis, kurios taikomos privatiems investuotojams (pari passu);
2.2.2.4. Atleidimas nuo mokesčių
(42)
iki 2005 m. gruodžio 31 d. DPLP buvo atleista nuo pelno mokesčio;
(43)
tyrimo laikotarpiu įmonė buvo atleista nuo nekilnojamojo turto mokesčio - ji nemokėjo mokesčio už nekilnojamąjį turtą, naudojamą teikiant viešąsias paslaugas, ir dėl to per metus gavo […]-[…] EUR (23) naudą. Jeigu ji būtų mokėjusi šį mokestį, produktų (viešosios paslaugos ir komercinių produktų), dėl kurių naudojamas šis nekilnojamasis turtas, sąnaudos būtų buvusios proporcingai didesnės;
(44)
DPLP taip pat yra atleista nuo kitų netiesioginių ir vietinių mokesčių. Belgijos institucijos negali įvertinti tikslios šios naudos vertės, tačiau nurodo, kad ši priemonė įeina į taisyklių de minimis taikymo sritį;
(45)
įmonė nuo mokesčių atleista prieš 1958 m. įsigalint EB sutarčiai; atleidimo nuo mokesčių nuostatos buvo išlaikytos be didelių pakeitimų. 2005 m. gruodžio 31 d. panaikintas atleidimas nuo pelno mokesčio, o nuo nekilnojamojo turto mokesčio ir kitų netiesioginių bei vietinių mokesčių įmonė vis dar yra atleista;
2.2.2.5. Nekilnojamojo turto perdavimas
(46)
1992 m. Belgijos valstybė DPLP (24) be kompensacijos perdavė 63 nekilnojamojo turto objektus. DPLP juos jau naudojo, nors teisiškai jie priklausė valstybei. Bendra šio turto vertė įvertinta 112,2 mln. EUR (25). Šis nekilnojamasis turtas nepriklausė pradiniam turtui, kuris buvo atskirtas nuo valstybei priklausančio turto, kai 1971 m. Paštas tapo atskira valstybės valdoma įmone (Régie des postes), ir prie pradinio turto buvo pridėtas. Régie des postes jau teisėtai valdė į jos balansą įtrauktą turtą. Tačiau buvo daroma prielaida, kad šiuo 1992 m. perduotu papildomu nekilnojamuoju turtu bus kompensuojamos pensijų išlaidos, kurias tuo metu, kai DPLP neteko valstybės valdomos įmonės statuso ir tapo savarankiška valstybine įmone, ji vis dar dengė;
(47)
Belgijos institucijos nurodo, kad šis nekilnojamasis turtas perduotas tik vykdant valstybei priklausančio turto vidaus restruktūrizavimą ir jį perdavus nauda nesuteikta. Jų teigimu, šį nekilnojamąjį turtą Belgijos paštas jau naudojo iki to laiko, kai 1992 m. buvo pertvarkytas į DPLP (taigi jį jau naudojo Régie des postes);
2.2.2.6. Valstybės garantija
(48)
DPLP buvo suteikta galimybė imant paskolas prašyti valstybės garantijos, už kurią mokama 0,25 % priemoka;
(49)
tyrimo laikotarpiu šios garantijos prašyta tik kartą - imant 100 mln. EUR paskolą iš Europos investicijų banko (EIB). Pagal 2004 m. gruodžio 22 d. pasirašytą DPLP ir EIB susitarimą DPLP iki 2008 m. birželio 10 d. galėjo pasinaudoti EIB kredito priemone. DPLP šia priemone pasinaudojo - 2007 m. lapkričio 8 d. paprašė 100 mln. EUR paskolos, kurią iš tikrųjų gavo 2007 m. gruodžio 5 d. DPLP įsipareigojo paskolą grąžinti mokėdama vienuolika metinių įmokų po beveik 9,09 mln. EUR. Pirmoji įmoka turi būti sumokėta 2012 m. gruodžio 5 d., paskutinioji - 2022 m. gruodžio 5 d. Palūkanos mokamos kas tris mėnesius (gruodžio 5 d., kovo 5 d., birželio 5 d. ir rugsėjo 5 d.). Palūkanų norma nustatoma pagal trijų mėnesių EURIBOR palūkanų normą, sumažintą 37 baziniais punktais;
3. PRIEŽASČIŲ, DĖL KURIŲ 2009 M. PRADĖTA PROCEDŪRA, APRAŠYMAS
(50)
remdamasi Sprendimu Altmark (26) Komisija pareiškė nuomonę, kad nuo 1992 m. sumokėtos kompensacijos už viešąją paslaugą, taip pat atleidimas nuo mokesčių, kapitalo injekcijos, valstybės garantija ir nekilnojamojo turto perdavimas, kurie aptarti 2.2 skirsnyje, gali būti pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį;
(51)
valstybės pagalba, teikiama kompensuojant universaliųjų paslaugų įsipareigojimų sąnaudas, gali būti paskelbta suderinama pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį, jeigu ji yra būtina šioms paslaugoms teikti ir prekybos plėtojimui nedaro tokio poveikio, kuris prieštarautų Europos Sąjungos interesams;
(52)
2009 m. sprendime pradėti procedūrą Komisija kėlė klausimą, ar siekiant įgyvendinti viešosios paslaugos uždavinius įmonei DPLP taikomos pagalbos priemonės yra būtinos ir proporcingos;
(53)
dėl kompensacijos permokos apskaičiavimo pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį Komisija pareiškė nuomonę, kad buvo atsižvelgta į visas vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus gautas pajamas bei patirtas sąnaudas ir užtikrinta, kad nebūtų suteikta kompensacijos už viešosios paslaugos uždavinius permoka. Reikėtų patikrinti, ar atliekant šį apskaičiavimą apskaitos metodas, taikytas siekiant nustatyti visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms priskiriamas sąnaudas, patikimas, ir atsižvelgti į visas grynąsias viešosios paslaugos sąnaudas bei visą bet kokia forma suteiktą papildomą pagalbą;
(54)
aptardama valstybės tarnautojų pensijų finansavimą Komisija kėlė klausimą, kiek DPLP padėtis atleidus ją nuo įsipareigojimų mokėti pensijas tapo panaši į jos konkurentų padėtį socialinio draudimo įmokų mokėjimo srityje;
(55)
pagal metodą, kurį Komisija taikė savo sprendime dėl viešojo finansavimo, skiriamo Prancūzijos pašto tarnautojų pensijų sąnaudoms padengti (27), reikėtų išnagrinėti, ar ši priemonė suderinama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, ir šiuo tikslu nustatyti, kokiu mastu socialinio draudimo sąnaudas, DPLP patirtas atleidus ją nuo įsipareigojimų mokėti šio draudimo įmokas, galima palyginti su jos konkurentų patirtomis sąnaudomis;
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
4.1. VFP IR PRODIPRESSE PASTABOS
(56)
VFP ir Prodipresse savo pastabas dėl DPLP taikomos spaudos platinimo sistemos pateikė 2009 m. rugpjūčio 28 d.;
(57)
atsižvelgdamos į anksčiau pateiktą savo skundą VFP ir Prodipresse pabrėžė, kad dėl nedidelių DPLP taikomų spaudos platinimo tarifų iškraipoma konkurencija ir tai trukdo konkuruoti kitiems rinkoje veikiantiems veiklos vykdytojams;
(58)
jos nurodė, kad DPLP taikomos kainos nustatytos per trišales DPLP, leidėjų ir valstybės derybas. Jų teigimu, dėl šių mažesnių rinkos kainų DPLP patiriamus nuostolius kompensuoja valstybė, skirdama kompensaciją už VESP. Nors šią pagalbą tiesiogiai gauna DPLP, netiesiogiai ją taip pat gauna dienraščių leidėjai;
(59)
VFP ir Prodipresse mano, kad DPLP gali gauti su spaudos platinimo sistema susijusią kompensacijos permoką, kurią naudoja kitų rūšių veiklai finansuoti;
4.2. BELGIJOS LAIKRAŠČIŲ LEIDĖJŲ ASOCIACIJOS PASTABOS
(60)
Belgijos laikraščių leidėjų asociacija savo pastabas pateikė 2009 m. rugpjūčio 28 d. Ji pabrėžė, kad demokratijos ir lygybės požiūriu visoje Belgijos teritorijoje svarbu taikyti veiksmingą dienraščių platinimo sistemą, pagal kurią taikomos vienodos bei pagrįstos kainos ir prenumeratoriai dienraščius gali gauti anksti ryte;
4.3. DEUTSCHE POST AG IR DHL INTERNATIONAL PASTABOS
(61)
Deutsche Post AG ir DHL International savo pastabas pateikė 2009 m. rugpjūčio 28 d. Jos pabrėžė, kad būtina išnagrinėti DPLP įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimą ir visų pirma įsitikinti, ar ši priemonė atitinka ankstesnę praktiką, patikrinti kapitalo injekcijų suderinamumą su rinka bei tai, ar sąnaudos paskirstomos laikantis Sprendimo Chronopost nuostatų, ir galiausiai išnagrinėti nekilnojamojo turto perleidimą;
4.4. BELGISCHE DISTRIBUTIEDIENST NV/BELGIQUE DIFFUSION SA PASTABOS
(62)
bendrovė Belgische Distributiedienst NV/Belgique Diffusion SA (BD), priklausanti grupei TNT, savo pastabas pateikė 2009 m. rugpjūčio 28 d. BD yra DPLP konkurentė dienraščių ir periodinių leidinių platinimo rinkoje (visų pirma DPLP patronuojamosios bendrovės Deltamedia, veikiančios spaudos platinimo srityje, konkurentė). Remdamasi anksčiau savo pateiktu skundu BD pabrėžė, kad dienraščių platinimo srityje DPLP taikomos kainos yra mažesnės už jos sąnaudas. Jos teigimu, DPLP patirti nuostoliai buvo finansuojami valstybės subsidijomis. Kadangi kainos nedidelės, su DPLP sunku konkuruoti;
(63)
BD teigimu, DPLP pažeidė 1992 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvą 92/50/EEB dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo (28) ir Direktyvos 97/67/EB 7 straipsnį. BD taip pat iškėlė klausimą dėl pagalbos pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį ir su VESP susijusių sąnaudų kompensavimo suderinamumo pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį;
(64)
ji pateikė klausimą, ar dienraščių platinimas gali būti laikomas VESP, nes daugelyje valstybių narių ši veikla yra konkurencinė ir joje nedalyvauja pašto veiklos vykdytojas;
(65)
BD taip pat kėlė klausimą, ar vien pašto veiklos vykdytojui skirta subsidija yra tinkamiausia dienraščių platinimo rėmimo priemonė ir ar nebūtų tinkamesnė leidėjams teikiama pagalba - tuomet leidėjai galėtų naudotis platinimo paslaugomis laisvoje rinkoje ir tai leistų konkuruoti įvairiems paslaugų teikėjams;
(66)
BD pateikė klausimą, ar sąnaudos yra būtinos, net jeigu DPLP pavestas uždavinys platinti dienraščius būtų patvirtintas. Jos teigimu, DPLP patiria daug didesnes sąnaudas negu kiti veiklos vykdytojai, todėl būtinos subsidijos padidėja. Šiuo požiūriu subsidijos nėra nei proporcingos, nei pagrįstos;
(67)
galiausiai BD mano, kad į valstybės dengiamas DPLP sąnaudas gali būti įtrauktos investicinės sąnaudos, kurios nebūtinos VESP teikti, nes DPLP galėjo naudoti kitoms paslaugoms teikti įdiegtą infrastruktūrą. Naudojant valstybės subsidiją taip pat galėjo būti finansuojamos komercinių produktų reklamos kampanijos;
5. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
5.1. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL ĮSIPAREIGOJIMŲ MOKĖTI PENSIJAS PERĖMIMO
(68)
Belgijos institucijos pažymi, kad pagal Sprendime Combus (29) taikytą metodą įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas nėra valstybės pagalba, nes perėmus šiuos įsipareigojimus palengvinama neįprasta Belgijos paštui tenkanti našta, o ne sumažinamos įprastos įmonės biudžeto išlaidos;
(69)
tokia neįprasta našta atsiranda dėl didesnių darbo sąnaudų, susijusių su statutiniais darbuotojais, ir dėl nepakankamai lanksčios veiklos - tai trukdo įmonei DPLP tarnautojų skaičių sumažinti tiek, kiek ji norėtų;
(70)
Belgijos institucijos nurodo tris priežastis, kodėl veikla nepakankamai lanksti:
1.
tarnautojų darbo garantijos;
2.
trūksta galimybių perkelti darbuotojus į kitas darbo vietas įmonėje;
3.
negalima naudotis laikinojo nedarbo sistema;
(71)
tarnautojų darbo garantijos: DPLP pabrėžia, kad jos statutiniai darbuotojai de facto į darbą priimti neribotam laikotarpiui. DPLP negali nutraukti statutinių darbuotojų sutarčių, nebent tam būtų rimta priežastis arba nuolat būtų pasiekiami blogi rezultatai. NET ir tokiais atvejais atleidimo iš darbo procedūrai taikomi ypač sudėtingi reikalavimai;
(72)
be to, Valstybės taryba (Belgijos administracinis teismas, kompetentingas nagrinėti statutinių darbuotojų bylas; sutartininkų bylos priskiriamos darbo teismų kompetencijai) linkusi priimti statutiniams darbuotojams palankius sprendimus: ji yra patvirtinusi griežtą taisyklę, pagal kurią turi būti nustatyta „pagrįsta priežastis“. Todėl DPLP savo statutinių darbuotojų (tiek pavienių darbuotojų, tiek jų grupių) negali iš darbo atleisti dėl ekonominių ar techninių priežasčių;
(73)
taigi darbo sutarties nutraukimas nėra valdymo priemonė, pagal kurią darbuotojų sudėtį galima keisti atsižvelgiant į faktinius veiklos poreikius. Taip pat nesant galimybės atleisti darbuotojų dėl ekonominių priežasčių DPLP turimų priemonių, taikomų siekiant išspręsti tokias problemas kaip galimybių perkelti darbuotojus į kitas darbo vietas trūkumas ar didesni negu rinkoje statutinių darbuotojų darbo užmokesčiai ir išmokos jiems, labai sumažėja. Be to, statutiniai darbuotojai negali prašyti, kad savaime būtų perkelti dirbti į viešojo administravimo sektorių, ir DPLP juo labiau negali versti jų perkelti;
(74)
tai reiškia, kad statutinių darbuotojų iš esmės mažėja tik jiems išeinant iš darbo savo noru (tokių atvejų yra nedaug) ir įprasta tvarka;
(75)
galimybių perkelti darbuotojus į kitas darbo vietas įmonėje trūkumas: DPLP ne tik negali mažinti statutinių darbuotojų skaičiaus tose srityse, kuriose paslaugų paklausa sumažėjo, bet ir griežtai ribojamos jos turimos galimybės pagal poreikius statutinius darbuotojus perkelti į kitas darbo vietas įmonėje;
(76)
dėl tokių veiksnių kaip kalba, kvalifikacija, stažas ir pareigų klasifikacija DPLP savo darbuotojų, dirbančių srityse, kuriose darbuotojų poreikis sumažėjo, pavyzdžiui, dėl sumažėjusios įprastinės korespondencijos, dažnai negali perkelti dirbti į sektorius, kuriuose darbuotojų trūksta visų pirma dėl išėjusiųjų į pensiją ar padidėjusios paklausos;
(77)
kitaip tariant, dėl griežto statuto DPLP dažnai negali statutinių darbuotojų pagal poreikius perkelti į kitas darbo vietas arba veiklos srityse, kuriose darbuotojų per daug, dirbančių asmenų perkelti į tas sritis, kuriose darbuotojų trūksta. Paradoksalu tai, kad norėdama patenkinti nustatytus poreikius sektoriuose, kuriuose darbuotojų trūksta, DPLP turi samdyti laikinuosius darbuotojus ar sutartininkus ir kartu sektoriuose, kuriuose darbuotojų per daug, išlaikyti statutinius darbuotojus, kurių yra per daug;
(78)
negalima naudotis laikinojo nedarbo sistema: DPLP statutinių darbuotojų taip pat negali atleisti iš darbo laikinai (dėl ekonominių priežasčių), kaip tai gali padaryti privačiojo sektoriaus veiklos vykdytojai, jei staiga pritrūksta darbo;
(79)
didesnės darbo sąnaudos: įmonei Régie des postes 1992 m. tapus savarankiška valstybine įmone ir ją pervadinus į DPLP, statutiniai darbuotojai gaudavo daug didesnius darbo užmokesčius ir išmokas negu privačiajame sektoriuje dirbantys sutartininkai. Kadangi nuo 1992 m. dėl stažo darbo užmokesčiai savaime didėjo ir profesinės sąjungos turėjo didelius įgaliojimus derėtis, tokie palyginti didesni darbo užmokesčiai ir išmokos buvo išlaikyti;
(80)
statutiniai darbuotojai ne tik gauna didesnius darbo užmokesčius ir išmokas negu sutartininkai, bet ir jiems suteikiama 4-11 dienų papildomų mokamų atostogų (30), todėl DPLP patiriamos sąnaudos didėja. Dėl šių su statutiniais darbuotojais susijusių veiksnių DPLP sunku valdyti vieno statutinio darbuotojo sąnaudas, kurios daug didesnės negu privačiajame sektoriuje dirbančių sutartininkų sąnaudos;
(81)
1992 m. perėmus Régie des postes statutinius darbuotojus DPLP vadovai pripažino, kad šie darbuotojai, kurių darbo sąnaudos didesnės, o veikla nelanksti, yra struktūrinis trūkumas, prie kurio vis sunkiau prisitaikyti pamažu liberalizuojant pašto rinką. Todėl 1998 m. DPLP statutinių darbuotojų pradėjo nebesamdyti. Darbuotojams išeinant iš darbo įprasta tvarka, daugiausia į pensiją, absoliutus darbuotojų skaičius 2008 m. sumažėjo iki 23 538;
(82)
kadangi statutinių darbuotojų skaičiaus mažėjimas daugiausia priklauso nuo to, kiek darbuotojų pagal dabartinę amžiaus struktūrą iš darbo išeina įprasta tvarka, šis skaičius mažėjo lėtai ir labai tikėtina, kad taip bus iki 2030 m., taigi gerokai po to, kai pašto rinka bus visiškai liberalizuota, kaip nurodyta šioje lentelėje:
2 lentelė
DPLP statutinių darbuotojų pokytis
(83)
taigi Belgijos institucijos mano, kad veiklos ir sąnaudų požiūriais (atsižvelgiant į privačių veiklos vykdytojų sąnaudas) DPLP statutiniai darbuotojai yra didelis trūkumas ir kad valstybė palengvino DPLP tenkančią neįprastą naštą, kurios nepatiria jos konkurentai;
(84)
jų teigimu, priemonė nėra valstybės pagalba, todėl DPLP atveju nereikia laikytis požiūrio, kurio Komisija laikėsi sprendime pradėti procedūrą, atsižvelgdama į ankstesnes bylas dėl pensijų sistemų (EDF (31), Pašto (Prancūzija) (32), Royal Mail (33));
(85)
tačiau Belgijos institucijos nurodo, jog taikant tokį metodą įmonei DPLP būtų padaryta išvada, kad DPLP patiriama socialinio draudimo sąnaudų dalis, atitinkanti darbo sąnaudų procentą, prilygsta jos konkurentų daliai;
5.2. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL VIEŠOSIOS PASLAUGOS SĄNAUDŲ METINĖS KOMPENSACIJOS
(86)
Belgijos institucijos pateikė DPLP apskaitos duomenis (34) ir išdėstė DPLP taikomus analitinės apskaitos principus;
(87)
visų pirma jos tvirtina, kad kasmet mokama kompensacija už viešąją paslaugą nėra pagalba, nes ji atitinka Teisingumo Teismo sprendimą Altmark;
(88)
paskui jos pabrėžia, kad, jeigu kompensacija už viešąją paslaugą yra pagalba, ji yra suderinama, nes mokant ją grynųjų sąnaudų, kurias DPLP patiria vykdydama savo viešosios paslaugos uždavinius, kompensacijos permoka nesuteikta. Belgijos institucijų teigimu, iš jų pateiktų skaičiavimų matyti, kad DPLP patirtų sąnaudų kompensacija yra per maža;
(89)
galiausiai Belgijos institucijos nurodo, kad tam tikros priemonės yra esama pagalba. Šiuo klausimu daroma nuoroda į skirsnį, kuriame aptariama esama pagalba (6.3.2 skirsnio ir tolesnės konstatuojamosios dalys);
5.3. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL KAPITALO INJEKCIJŲ
5.3.1. 1997 m. atliktos kapitalo injekcijos
(90)
2009 m. rugpjūčio 12 d. Komisijai atsiųstame rašte Belgijos institucijos nurodo, kad 1997 m. atliktas kapitalo injekcijas (bendra jų suma - 62 mln. EUR) reikėtų vertinti kaip atidėtą kompensaciją už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus;
5.3.2. 2003 ir 2006 m. atliktos kapitalo injekcijos
(91)
pasak Belgijos institucijų, 2003 ir 2006 m. kapitalas buvo padidintas remiantis strateginiu planu (35), kurio galutinis tikslas - padidinti įmonės konkurencingumą ir pelningumą pamažu liberalizuojant pašto rinką;
(92)
šio strateginio plano pagrindiniai tikslai du:
1.
didinti našumą siekiant užtikrinti konkurencingumą ir pelningumą dar labiau liberalizuotoje rinkoje;
2.
skatinti DPLP pokyčius atsižvelgiant į rinkos sąlygas ir leidžiant privatiems investuotojams dalyvauti jos kapitale, t. y. pasiekti ir išlaikyti tokį pelningumą, kokio reikia norint pritraukti privačius investuotojus ir pasinaudoti įmonės galimybėmis siekti pelningumo;
(93)
2003 m. atlikta kapitalo injekcija. Belgijos institucijų teigimu, 2003 m. atlikto kapitalo didinimo tikslas - didinti DPLP nuosavą kapitalą atsižvelgiant į didelius finansinius įsipareigojimus, kuriuos įmonė prisiėmė visų pirma siekdama statyti keturis naujus rūšiavimo centrus, atnaujinti esamą centrą, kuo labiau tobulinti korespondencijos pristatymo maršrutus ir automatizuoti darbą;
(94)
be to, Belgijos institucijos pabrėžė, kad kapitalo injekcijų lėšomis taip pat padengtos su darbuotojais susijusios išlaidos, patirtos dėl ankstyvo išėjimo į pensiją sistemos sumažėjus darbuotojų skaičiui, sutrumpėjus darbo laikui ir padidėjus naujų darbuotojų darbo užmokesčiams;
(95)
šiomis priemonėmis suteikta pagrįstų garantijų, kad 2003-2007 m. pelningumas bus didesnis ir taip bus patenkinti privačių investuotojų lūkesčiai. Taigi Belgijos valstybė, kuri 2003 m. buvo vienintelė DPLP akcininkė, nusprendusi atlikti kapitalo investiciją rėmėsi būsimu pelningumu ir taikė požiūrį, visiškai atitinkantį privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą;
(96)
be to, 2009 m. rugpjūčio 5 d. Belgijos institucijos nurodė, kad remiantis pelningumo prognozėmis kapitalo injekcija buvo atlikta rinkos ekonomikos investuotojo principą atitinkančiomis sąlygomis, nes pelningumas, kurio tikėtasi, buvo didesnis už tą, kurio būtų reikalavęs privatus investuotojas. Šios prognozės nebuvo netikroviškos, nes 2003-2008 m. nustatytas faktinis pelningumas daug didesnis negu tas, kurio tikėtasi;
(97)
Belgijos institucijos patikslino, jog tai, kad 2003 m. atlikta kapitalo injekcija ir 2005 m. DPLP apskaitoje panaikinta valstybės skola, visiškai nesusiję faktai. Šis panaikinimas, kuris atliktas kitu metu, buvo įprasta apskaitos operacija, nes valstybė buvo aiškiai nurodžiusi, kad ši skola įmonei DPLP nebus sumokėta. Galutinės sumos, panaikintos konsoliduojant 2005 m. balansą, skyrėsi nuo 2003 m. atliktos kapitalo injekcijos sumų ir 2002 m. pabaigoje susikaupusių nuostolių;
(98)
2006 m. atlikta kapitalo injekcija. Belgijos institucijos pabrėžia, kad ši injekcija atitiko privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes ji atlikta tokiomis pat sąlygomis (pari passu) kaip ir taikytos privačiam investuotojui Post Invest Europe SA, kuris investavo 300 mln. EUR. Valstybė ir privatus investuotojas pasirašė naujas akcijas, taigi naujas investuotojas gavo 50 % akcijų be vienos akcijos, o valstybė pasiliko 50 % ir vieną akciją (36);
(99)
siekdamas nustatyti išleistų naujų akcijų kainą investicijų bankas, į kurį kreipėsi Belgijos institucijos, įvertino, kad bendra DPLP vertė yra […]-[…] EUR. Galiausiai prieš atlikdama kapitalo injekcijas valstybė nustatė, kad visos įmonės vertė yra […] EUR. Belgijos institucijos pripažįsta, kad vėlesni DPLP rezultatai viršijo atliekant vertinimą pateiktas prielaidas;
(100)
Belgijos institucijų teigimu, įgyvendinant strateginį planą buvo galima užtikrinti, kad DPLP taptų viena veiksmingiausiai veikiančių Europos veiklos vykdytojų. DPLP padarė esminę pažangą pelningumo, efektyvumo (37) bei kokybės srityse ir kartu išlaikė klientams taikomas pagrįsto dydžio kainas;
5.4. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL ATLEIDIMO NUO MOKESČIŲ
(101)
savo 2009 m. rugpjūčio 12 d. pastabose Belgijos institucijos pripažįsta, kad iki 2005 m. gruodžio 27 d. DPLP nebuvo taikoma pelno mokesčio sistema, bet iš tikrųjų ji buvo apmokestinta pajamų mokesčiu (t. y. juridinių asmenų mokesčiu). Tačiau jos pabrėžia, kad 2003-2005 m. DPLP dėl šios mokesčių sistemos naudos negavo: iš tikrųjų jeigu ji būtų buvusi apmokestinta pelno mokesčiu, ji būtų galėjusi perkelti praeityje nustatytus nuostolius, todėl šiuo laikotarpiu pelno mokesčio nebūtų turėjusi mokėti;
(102)
be to, jos tvirtina, kad 2003-2005 m. DPLP turėjo sumokėti 2 mln. EUR pajamų mokestį;
(103)
nuo 2006 finansinių metų DPLP turėjo mokėti pelno mokestį ir negalėjo perkelti ankstesnių nuostolių. Belgijos institucijų vertinimu, iki šiol išskaičiuota 51,87 mln. EUR mokesčio;
(104)
todėl jos daro išvadą, kad iki 2006 m. nemokėjusi pelno mokesčio DPLP dėl to grynojo pelno negavo;
(105)
Belgijos institucijos nurodo, kad DPLP yra atleista nuo nekilnojamojo turto mokesčio - neapmokestinamos pajamos, gautos už visuomenei svarbioms paslaugoms teikti naudojamą nekilnojamąjį turtą;
(106)
jos įvertino DPLP gaunamą grynąjį pelną, kuris, jų teigimu, sudaro tik nedidelę dalį papildomų sąnaudų, įmonės patiriamų dėl jai tenkančios prievolės išlaikyti tam tikroje teritorijoje įdiegtą griežtai nustatyto tankumo pašto tinklą (ši prievolė nekompensuojama jokia kita kompensacija);
(107)
Belgijos institucijos paaiškina, kad DPLP yra atleista nuo tam tikrų netiesioginių ir vietinių mokesčių. Jos pabrėžia, kad šio atleidimo grynasis poveikis yra de minimis;
5.5. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL NEKILNOJAMOJO TURTO PERDAVIMO
(108)
savo 2009 m. rugpjūčio 12 d. pastabose Belgijos institucijos patvirtino, kad pertvarkant DPLP į savarankišką valstybinę įmonę jai buvo perduotas tam tikras nekilnojamasis turtas. Šiuos pastatus DPLP jau naudojo nuo 1971 m.; jie buvo būtini su pašto paslaugomis susijusiam įmonės uždaviniui vykdyti;
(109)
Belgijos institucijos nurodo, kad perdavus šį nekilnojamąjį turtą jokia nauda DPLP nesuteikta, nes įmonė jį jau naudojo vykdydama savo viešosios paslaugos uždavinį. Kitaip tariant, Belgijos institucijos mano, kad buvo tik restruktūrizuotas viešasis turtas;
5.6. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL VALSTYBĖS GARANTIJOS IMANT PASKOLAS
(110)
savo 2009 m. rugpjūčio 12 d. pastabose Belgijos institucijos pabrėžia, kad DPLP imant paskolas valstybės garantija jai savaime nesuteikiama. Jeigu DPLP norėtų prašyti tokios garantijos, ji turėtų gauti Belgijos institucijų laidavimą ir į iždą mokėti metinę 0,25 % priemoką;
(111)
aptariamu laikotarpiu DPLP valstybės garantijos prašė tik kartą;
(112)
Belgijos institucijos mano, kad 0,25 % priemoka yra tinkama atsižvelgiant į DPLP finansinę padėtį ir nedidelę tikimybę, kad DPLP paskolos negrąžins. Be to, jos mano, kad be valstybės garantijos suteikiamos panašios paskolos palūkanų normos rinkoje būtų buvusios iki 40 bazinių punktų didesnės;
5.7. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PATEIKTŲ PASTABŲ
(113)
savo 2009 m. spalio 12 d. pastabose Belgijos institucijos pabrėžia, kad esminės informacijos pateikiama tik BD ir FVP/Prodipresse pastabose. Ši informacija visų pirma susijusi su dienraščių ir periodinių leidinių platinimu didesnės apimties teritorijoje;
(114)
Belgijos institucijos tvirtina, kad, kitaip negu pabrėžia BD, pavedant teikti nerezervuotąsias pašto paslaugas (pavyzdžiui, platinti spaudą) Sąjungos viešojo pirkimo teisės aktai (Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2004/18/EB (38)) netaikomi;
(115)
be to, jos pabrėžia, kad platinant dienraščius ir periodinius leidinius (ši paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga) Sąjungos nuostatos dėl pašto rinkos liberalizavimo nepažeidžiamos;
(116)
Belgijos institucijos taip pat nurodo, kad sprendimas pavesti teikti šias paslaugas nėra nepagrįstas. Jų teigimu, DPLP yra vienintelė įmonė, galinti įgyvendinti šio tipo paslaugų teikėjui nustatytas sąlygas ir prievoles;
(117)
Belgijos institucijos pabrėžia, kad, kitaip negu tvirtina BD, sąnaudų, susijusių su dienraščių ir periodinių leidinių platinimo paslaugos teikimu, kompensacijos permokos 2002-2008 m. DPLP negavo;
(118)
jos nesutinka su FVP/Prodipresse nuomone, kad DPLP nepagrįstai padidino savo investicijas ir papildomas sąnaudas, susijusias su nacionalinės teritorijos, kurioje teikiamos paslaugos, išplėtimu (teritorijos apimtis nuo 82 % padidinta iki 100 %). Kadangi 18 % teritorijos yra daugiausia atokūs regionai, DPLP išlaidos darbuotojams neproporcingai padidėjo ir DPLP turėjo įsigyti ilgiems nuotoliams skirtų transporto priemonių, kurių nusidėvėjimo sąnaudos didelės;
(119)
galiausiai Belgijos institucijos pabrėžia, kad apskaičiuojant įmonės gautą valstybės kompensaciją už spaudos platinimą didesnės apimties teritorijoje reklaminės kampanijos sąnaudos nebuvo įtrauktos;
(120)
BD nurodo, kad atsižvelgiant į sąnaudas DPLP veikla yra akivaizdžiai neefektyvi. Belgijos institucijos šiam argumentui prieštarauja ir pabrėžia, kad pateikiant jį nevisiškai atsižvelgta į dideles papildomas sąnaudas, susijusias su spaudos platinimu didesnės apimties teritorijoje, ir į dideles DPLP pastangas kontroliuoti sąnaudas ir didinti našumą;
(121)
pasak BD, Deltamedia sąnaudos yra mažesnės negu DPLP. Belgijos institucijų teigimu, taip yra dėl šių veiksnių:
a)
Deltamedia nesiūlo teikti paslaugų visoje nacionalinėje teritorijoje;
b)
Deltamedia dirba su nepriklausomais platintojais;
c)
Deltamedia teikiamos paslaugos paprastesnės, nes ji dirba tik su nedaug leidėjų, susibūrusių į vieną spaudos grupę;
d)
leidėjai nedelsdami pristato dienraščius į platinimo punktus;
5.8. BELGIJOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL ESAMOS PAGALBOS
(122)
savo 2010 m. gruodžio 21 d. pastabose Belgijos institucijos nurodo, kad tam tikros nagrinėjamos priemonės yra esama pagalba;
(123)
pirma, Belgijos institucijos pabrėžia, kad DPLP nuo mokesčių buvo atleista prieš tai, kai Belgija įstojo į Europos Sąjungą, todėl šis atleidimas nuo mokesčių yra esama pagalba;
(124)
antra, Belgijos institucijos tvirtina, kad metinė subsidija DPLP mokėta iki 1999 m., taigi prieš liberalizuojant pašto rinką, todėl yra esama pagalba. Taip pat jeigu iki 1999 m. atliktos kapitalo injekcijos būtų valstybės pagalba, jos neturėtų būti laikomos esama pagalba;
(125)
trečia, Belgijos institucijos teigia, kad dėl dešimties metų senaties termino visos priemonės, priimtos iki 1999 m. liepos 13 d. (taigi likus dešimčiai metų iki aptariamos oficialios procedūros pradžios), yra esama pagalba, nes dėl Pirmosios instancijos teismo anksčiau panaikinto sprendimo taip pat būtų panaikinti visi ankstesni su tyrimu susiję Komisijos aktai. Tačiau, Belgijos institucijų teigimu, kadangi Komisija pirmąjį savo tyrimo aktą pateikė 2002 m. gruodžio mėn., į tyrimą nereikėtų įtraukti iki 1992 m. gruodžio mėn. įgyvendintų priemonių. Tokios priemonės - tai nekilnojamojo turto perdavimas ir 1992 m. sumokėta pirmoji metinė subsidija;
6. VERTINIMAS
6.1. PRELIMINARIOS PASTABOS DĖL DPLP ANALITINĖS APSKAITOS SISTEMOS
(126)
Direktyvos 97/67/EB, iš dalies pakeistos 2008 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2008/6/EB, iš dalies keičiančia Direktyvą 97/67/EB, siekiant visiško Bendrijos pašto paslaugų vidaus rinkos suformavimo (39) (trečioji pašto paslaugų direktyva), 14 straipsnyje reikalaujama, kad pašto veiklos vykdytojai tvarkytų analitinę apskaitą, pagal kurią paslaugos ir produktai, kurie yra universaliųjų paslaugų dalis, būtų aiškiai atskirti nuo tų, kurie nėra universaliųjų paslaugų dalis. Šių veiklos vykdytojų apskaitoje tiesioginės sąnaudos turi būti tiesiogiai priskirtos produktams, o bendrosios sąnaudos produktams turi būti priskirtos tiesiogiai ar netiesiogiai, visų pirma tinkamai priskirtos bendrosios sąnaudos, kurios būtinos tiek universaliosioms, tiek neuniversaliosioms paslaugoms teikti. DPLP analitinėje apskaitoje taikomas veikla grindžiamos apskaitos metodas, pagal kurį visos veiklos sąnaudos, neviršijančios pelno prieš sumokant palūkanas ir mokesčius (EBIT) dydžio, įvairiems produktams priskiriamos taikant visiškai paskirstytų sąnaudų metodą (FDC). Į analitinę apskaitą įtraukiamos visos DPLP veiklos sąnaudos ir organizacinės struktūros. 2009 m. komerciniai produktai sudarė […] % DPLP apyvartos, o su viešosiomis paslaugomis susiję produktai - […] % apyvartos;
(127)
analitinės apskaitos metodą sudaro trys lygmenys: ištekliai, veikla ir produktai. Jo tikslas - nustatyti kiekvienam produktui priskirtinų sąnaudų dalį;
(128)
sąnaudos skirstomos į 398 įvairių sąnaudų tipus ir priskiriamos 3 954 atsakomybės centrams. Apskaitos tikslais šie centrai suskirstyti į 34 išteklių fondus ir 108 kodų grupes. Yra 986 įvairios veiklos sritys;
(129)
išteklių sąnaudos veiklai priskiriamos pagal sąnaudų pobūdį: tiesioginiai ištekliai tiesiogiai siejami su konkrečia veikla, o netiesioginiai ištekliai naudojami kelioms veiklos sritims ir turi būti priskiriami taikant skirstymo kriterijus, kuriais parodoma, kiek aptariamų išteklių naudojama kiekvienai veiklai. Galiausiai į bendras veiklos sąnaudas įtraukiamos bendrosios sąnaudos, kurių negalima priskirti konkrečiai veiklai; taigi šios sąnaudos vienodai paskirstomos visiems produktams pagal padidintą grynąją kainą;
(130)
986 įvairios veiklos sritys sudaro kiekvieno produkto vertės grandinę. Su konkrečia veikla susijusių sąnaudų dalis produktams priskiriama atsižvelgiant į aptariamos veiklos vykdymą teikiant kiekvieną produktą. Su nepagrindine veikla susijusios sąnaudos visų pirma priskiriamos pagrindinei veiklai, kuria tiesiogiai prisidedama prie produktų teikimo;
(131)
paskutiniu proceso etapu veiklos sąnaudos kiekvienam produktui galiausiai priskiriamos pagal skirstymo kriterijų, paprastai grindžiamą apimtimi. Kitaip tariant, visi produktai, kuriuos teikiant vykdoma tam tikra veikla, į apskaitą įtraukiami su šios veiklos sąnaudų dalimi, proporcinga veiklos vykdymo teikiant produktus mastui;
(132)
Komisija mano, kad šiuo metu DPLP taikomas analitinės apskaitos metodas yra tinkamas, nes pagal jį visos sąnaudos priskiriamos teisingai ir gana tinkamai. Tačiau Komisija pažymi, kad DPLP laipsniškai tobulino šį metodą; todėl galima manyti, kad tyrimo laikotarpio pradžios apskaitos duomenys, nors apskritai ir patikimi, nėra tokie tikslūs kaip dabartinės apskaitos sistemos duomenys;
(133)
2011 m. kovo mėn. Belgijos institucijos Komisijai pateikė DPLP analitinės apskaitos metodo pakeitimą, galiojantį atgaline data, kuriuo siekiama tam tikras sąnaudas komercinei veiklai ir su viešąja paslauga susijusiai veiklai paskirstyti kitaip. Belgijos institucijų numatomu pakeitimu keičiamas paskutinis sąnaudų priskyrimo etapas, kai produktai į apskaitą įtraukiami su sąnaudomis, proporcingomis kiekvienos veiklos vykdymo teikiant produktus mastui;
(134)
pakeitimu keičiamas veiklos sąnaudų priskyrimo produktams metodas, kurį DPLP taikė iki šiol. Padarius tokį pakeitimą tam tikros su komerciniais produktais susijusios sąnaudos būtų priskiriamos viešųjų paslaugų sričiai, todėl viešųjų paslaugų sąnaudų bazė būtų išplėsta. Taigi viešosioms paslaugoms per metus vidutiniškai tektų […] EUR sąnaudų, kurios šiuo metu priskiriamos komerciniams produktams. Kitos analitinės apskaitos metodo dalys liktų nepakitusios;
(135)
Belgijos institucijos nurodo, kad iš esmės nustatomas konkretus tam tikros veiklos sąnaudų dydis atsižvelgiant į viešosios paslaugos poreikius. Kitaip tariant, šios veiklos, vykdomos teikiant viešąsias paslaugas, sąnaudos liktų nepakitusios, net jeigu ši veikla nebūtų vykdoma jokiam komerciniam produktui teikti. Jeigu aptariama veikla pradėta vykdyti ne dėl komercinio produkto, su šia veikla susijusios veiklos sąnaudos produktui neturėtų būti priskiriamos, net jeigu teikiant komercinį produktą ši veikla vykdyta;
(136)
nors Belgijos institucijos pabrėžia, kad pakeistas metodas suderinamas su Direktyva 97/67/EB, Sprendimu Chronopost (40) ir Bendrijos bendrosiomis nuostatomis dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (41) (toliau - Bendrosios nuostatos dėl VESP), nes jį taikant produktams priskiriamos tiesiogiai priskirtinos sąnaudos bei bendrųjų sąnaudų dalis ir geriau parodomos faktinės su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų sąnaudos, Komisija mano, kad į šį naują argumentą negali būti atsižvelgiama dėl oficialių ekonominių ir teisinių priežasčių;
(137)
oficialiu požiūriu pasiūlytas metodas DPLP vidaus apskaitoje iš tikrųjų netaikomas, tačiau pagal jį daugiau atliekami ankstesnių duomenų ex post pakeitimai. Reguliavimo institucija pakeisto metodo nepatvirtino kaip tarifų nustatymo pagrindo, ir valstybė jo nebetaiko apskaičiuodama kompensaciją už VESP. Taigi atrodo, kad pakeistas metodas yra teorinis ir parengtas šiai su valstybės pagalba susijusiai procedūrai. Ekonominiu požiūriu negalima daryti prielaidos, kad nustatant viduje perduodamo turto kainą komerciniams produktams neturi būti priskiriama jiems naudojamų išteklių sąnaudų dalis (pavyzdžiui, pagal šį metodą komerciniams produktams nepriskiriamos sąnaudos, susijusios su maršrutais, kuriais laiškanešiai platina korespondenciją, net jeigu jie taip pat platina komercinius produktus). Galiausiai teisiniu požiūriu neatrodo, kad toks pakeitimas atitinka Direktyvos 97/67/EB 14 straipsnio 3 dalies b punkto iv papunktį, Sprendimą Chronopost (42) ir 2005 m. Bendrąsias nuostatas dėl VESP (43), - visuose šiuose dokumentuose reikalaujama, kad bendrosios sąnaudos komercinei veiklai būtų priskiriamos tinkamai;
(138)
todėl atlikdama vertinimą Komisija remsis ne pakeista apskaita, bet analitinės apskaitos duomenimis, kuriuos pagal Direktyvą 97/67/EB patvirtino Belgijos pašto paslaugų ir telekomunikacijų institutas (pranc. Institut belge des services postaux et des télécommunications; IBPT) - Belgijos pašto sektoriaus reguliavimo institucija (44); šie duomenys buvo pateikti anksčiau ir yra pagrįsti DPLP oficialiai taikomu analitinės apskaitos metodu;
6.2. ĮSIPAREIGOJIMŲ MOKĖTI PENSIJAS PERĖMIMO VERTINIMAS
6.2.1. Pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį
(139)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nurodoma: „Išskyrus tuos atvejus, kai Sutartys nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“;
(140)
kad pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį priemonė būtų valstybės pagalba, turi būti įgyvendintos visos šios keturios sąlygos:
i.
priemone naudos gavėjui turi būti suteikta nauda;
ii.
priemone turi būti iškraipoma ar gali būti iškraipoma konkurencija palaikant tam tikras įmones;
iii.
priemonė turi būti valstybės arba iš valstybės išteklių suteikta parama;
iv.
priemone gali būti daroma įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai;
6.2.1.1. Nauda ir atrankinis pobūdis
(141)
remdamosi Sprendime Combus (45) taikytu metodu Belgijos institucijos pabrėžia, kad įsipareigojimai mokėti pensijas buvo neįprasta našta ir tokių įsipareigojimų neturėjo finansuoti konkurentai, todėl valstybės perimti įsipareigojimai mokėti pensijas nėra pagalba;
(142)
iš esmės jos pabrėžia, kad dėl nepakankamai lankstaus statutinių darbuotojų statuto DPLP negalėjo sumažinti šiai kategorijai priskiriamų darbuotojų skaičiaus, nors dėl jų patiriamos sąnaudos daug didesnės negu būtų tuo atveju, jeigu darbuotojai būtų samdomi pagal ne tokias palankias sutartis;
(143)
visų pirma apskritai reikėtų priminti, kad Sprendimo Combus Teisingumo Teismas nepatvirtino. Priešingai - Teisingumo Teismo praktikoje prieštaraujama principui, kurį taikant atmetama bet kokia galimybė struktūrinių trūkumų kompensaciją laikyti pagalba. Todėl pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką tai, ar suteikta pagalba, turi būti vertinama atsižvelgiant į valstybės paramos poveikį, o ne priežastis ar tikslus (46). Teisingumo Teismas taip pat nusprendė, kad pagalbos sąvoka apima valstybės institucijų suteiktą naudą, dėl kurios įvairiais būdais sumažinamos įprastos įmonės biudžeto išlaidos (47);
(144)
be to, Teisingumo Teismas nurodė, kad su darbuotojų darbo užmokesčiais susijusios sąnaudos dėl jų pobūdžio dengiamos iš įmonių biudžeto, neatsižvelgiant į tai, ar šios sąnaudos atsiranda dėl teisinių įsipareigojimų arba kolektyvinių sutarčių (48). Šiuo klausimu Teisingumo Teismas nustatė, jog dėl to, kad valstybės priemonėmis siekiama kompensuoti papildomas sąnaudas, negali būti atmesta galimybė šias priemones laikyti pagalba (49);
(145)
be to, galima pažymėti, kad bendrovė Combus veikė kitokiomis konkurencinėmis sąlygomis negu DPLP. Combus turėjo vykdyti komercinę transporto veiklą ir veikti rinkoje konkurencinėmis sąlygomis, panašiomis į tas, kuriomis veikė privačiosios autobusų bendrovės. Pasibaigus konkurso procedūrai viešojo transporto bendrovės vežimo autobusais veiklą perleidžia vykdyti privačiosioms ir valstybinėms įmonėms. Pagal sutarčių sudarymo taisykles sutartys sudaromos su ekonomiškai naudingiausią pasiūlymą pateikusiu konkurso dalyviu neatsižvelgiant į tai, ar jis yra viešasis, ar privatusis subjektas. Visą vertinimo laikotarpį DPLP turėjo didelį monopolį, ir ekonominis spaudimas buvo daromas visiškai kitaip. Be to, kitaip negu Combus byloje, šiuo atveju Belgija nepriėmė jokios teisės akto nuostatos, kuria siekiama panaikinti arba suderinti specialią DPLP dirbantiems tarnautojams taikomą darbo sistemą arba nustatyti būdą, kaip jie įgyja teises į pensiją;
(146)
todėl Komisija mano, kad dėl faktinių Combus bylos ir aptariamos bylos skirtumų šioje byloje pagrįstai galima priimti kitokią išvadą;
(147)
siekiant įvertinti, ar aptariamos priemonės yra valstybės pagalba, reikėtų nustatyti, ar šiomis priemonėmis DPLP suteikta ekonominė nauda: ar dėl jų ji galėjo išvengti sąnaudų, kurias paprastai turėtų dengti nuosavais finansiniais ištekliais, ir taip rinkos dalyviams buvo trukdoma pasiekti įprastus rezultatus. Pagalba - tai paprastai iš įmonių biudžeto dengiamų išlaidų mažinimas atsižvelgiant į aptariamų išlaidų sistemos pobūdį ar struktūrą. Tačiau galima nustatyti sąvoką „specialiosios išlaidos“, apimančią papildomas, palyginti su įprastomis, išlaidas. Perėmus tokias specialiąsias išlaidas pagal teisės akto nuostatas naudos gavėjui nauda neteikiama, todėl toks perėmimas nėra valstybės pagalba;
(148)
remiantis atrankinio pobūdžio nagrinėjimo srityje taikoma Teisingumo Teismo praktika, pagal kurią turi būti atliekamas lyginimas su orientaciniu pagrindu siekiant nustatyti, ar struktūriniu požiūriu įprastomis rinkos sąlygomis skirtingas tam tikrų įmonių ir produkcijos vertinimas atitinka nuostatą dėl sistemos pobūdžio ir struktūros, reikia nustatyti orientacinį ar lyginamąjį pagrindą išlaidas priskiriant įprastoms arba specialiosioms, kad būtų nustatytos įmonės, kurių teisinė ir faktinė padėtis panaši atsižvelgiant į atitinkamomis priemonėmis siekiamą tikslą;
(149)
tačiau atrodo, kad išorinio lyginamojo pagrindo, leidžiančio nustatyti įprastas įmonių, kurių teisinė ir faktinė padėtis panaši į DPLP atsižvelgiant į atitinkama priemone siekiamą tikslą, išlaidas, nustatyti negalima. Visų pirma DPLP konkurentai yra pagal privatinę teisę reglamentuojamos įmonės, vykdančios veiklą konkurencinėse rinkose, o DPLP vertinamu laikotarpiu turėjo teisėtą monopolį, kol 2011 m. rinka buvo visiškai liberalizuota;
(150)
todėl siekdama nustatyti, ar suteikta nauda pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, Komisija turi nagrinėti DPLP padėtį ir palyginti socialinio draudimo įmokas prieš perimant įsipareigojimus mokėti pensijas ir juos perėmus;
(151)
įsigaliojus 1971 m. liepos 6 d. įstatymui DPLP dengė visas su savo tarnautojų pensijomis ir socialinio draudimo įmokomis susijusias sąnaudas, kol 1997 m. buvo įvykdyta pensijų reforma. Šiomis aplinkybėmis Komisija mano, kad tokios sąnaudos yra įprastų išlaidų, kurias DPLP turėjo finansuoti nuosavais ištekliais, dalis atsižvelgiant į jos teisinę ir faktinę padėtį Belgijos pašto rinkoje;
(152)
kadangi 1997 m. perėmus įsipareigojimus mokėti pensijas (dėl tokio perėmimo atliekamas tyrimas) DPLP galėjo nepatirti sąnaudų, kurias paprastai būtų turėjusi finansuoti nuosavais ištekliais, aptariamomis priemonėmis veiklos vykdytojui suteikta nauda pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį;
(153)
aptariama nauda yra atrankinio pobūdžio, nes ji suteikta tik DPLP;
6.2.1.2. Valstybės ištekliai
(154)
valstybė, perėmusi DPLP įgaliojimus pensijų srityje, finansavo pensijas;
(155)
kadangi valstybė į pensiją išėjusiems DPLP darbuotojams pensijas moka tiesiogiai iš savo biudžeto, neabejotinai naudojamasi valstybės ištekliais;
6.2.1.3. Konkurencijos iškraipymas ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
(156)
nurodytomis priemonėmis gali būti daroma įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai, nes DPLP veikia konkurencijai atvirose rinkose, pavyzdžiui, siuntų pristatymo paslaugų rinkoje, kuriai būdingi plataus masto tarptautiniai mainai. Siuntų pristatymo rinkoje DPLP konkuruoja su įmonėmis, vykdančiomis veiklą kitose valstybėse narėse, pavyzdžiui, UPS, FedEx ar TNT Express. DPLP taip pat vykdo veiklą spaudos platinimo rinkoje, kurioje veikia ar gali veikti kitų valstybių narių įmonės. Siuntų pristatymas niekada nebuvo vien DPLP veiklos sritis; kitos įmonės teikti tam tikras siuntų pristatymo paslaugas (50) arba kitas konkrečias pašto paslaugas jau siūlė praėjusio amžiaus dešimtojo dešimtmečio pradžioje (51). Be to, DPLP veikia finansų sektorių rinkoje (pašto einamosios sąskaitos, taupomosios sąskaitos ir mokėjimo paslaugos), kurioje ji konkuruoja su finansinius produktus siūlančiais veiklos vykdytojais, pavyzdžiui, bankais ir finansinės veiklos vykdytojais. Vyksta konkurencija tarp pašto einamųjų ir taupomųjų sąskaitų, naudojamų tiek mokėjimams atlikti, tiek lėšoms taupyti, ir bankų einamųjų bei taupomųjų sąskaitų. Bankų sektorius jau buvo atviras konkurencijai iki 1992 m. ir jame vyko plataus masto valstybių narių mainai. Iki 1992 m. Belgijoje buvo įsteigti įvairių valstybių narių bankai: iš tikrųjų tuo metu Belgijoje buvo daugiau negu 70 užsienio finansų įstaigų (52);
(157)
atsižvelgiant į išdėstytas pastabas akivaizdu, kad bet kokia valstybės priemone, kuria DPLP suteikiama ekonominė nauda, gali būti daroma įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai;
(158)
dėl 141-157 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų priežasčių Komisija mano, kad įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas yra pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį;
6.2.2. Įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimo suderinamumo su vidaus rinka pagal 107 straipsnio 3 dalies c punktą vertinimas
(159)
įvykdžius 1997 m. pensijų reformą DPLP su pensijomis susijusių grynųjų metinių sąnaudų valstybei nebekompensuoja - vietoj to mokama įmoka, kuria atleidžiama nuo įsipareigojimų ir kuria DPLP patiriamos su pensijomis susijusios sąnaudos suderinamos su atitinkamomis jos konkurentų sąnaudomis. Jeigu ši reforma nebūtų įvykdyta, su pensijomis susijusios sąnaudos vėlesniais metais toliau būtų labai didėjusios visų pirma dėl blogėjančio dirbančių tarnautojų (įmokų mokėtojų) ir nedirbančių tarnautojų (naudos gavėjų) santykio, DPLP priėmus sprendimą tarnautojų nebepriimti į darbą;
(160)
kadangi SESV 107 straipsnio 2 dalyje ir 107 straipsnio 3 dalies a ir b punktuose nurodytos leidžiančios nukrypti nuostatos akivaizdžiai nėra taikomos ir kadangi Belgija, pagrįsdama teiginį, jog įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas iš DPLP yra suderinamas, nesirėmė SESV 106 straipsnio 2 dalimi, Komisija nagrinės, ar šis įsipareigojimų perėmimas gali būti paskelbtas suderinamu pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, kuriame nurodoma, kad tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti skirta pagalba gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka, kai dėl jos prekybos sąlygos netrikdomos taip, kad tai prieštarautų bendram interesui;
(161)
Komisija, prieš nagrinėdama šios priemonės proporcingumą ir lygindama teigiamą bei neigiamą pagalbos poveikį, visų pirma nagrinės, kokiu mastu įsipareigojimas padengti visas su pensijomis susijusias sąnaudas atitinka bendro intereso tikslą ir šiam tikslui yra būtinas;
6.2.2.1. Pašto sektoriaus liberalizavimas yra bendro intereso tikslas
(162)
nuo 1992 m. Sąjungos teise skatinta vis labiau liberalizuoti pašto sektorių; buvo priimta žalioji knyga, o vėliau pagal ją priimtos trys direktyvos: i) Direktyva 97/67/EB, ii) 2002 m. birželio 10 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/39/EB, iš dalies keičianti Direktyvą 97/67/EB dėl Bendrijos pašto paslaugų rinkos tolesnio atvėrimo konkurencijai (53), ir iii) Direktyva 2008/6/EB. Taip pat yra pripažinta, kad pašto rinkų liberalizavimas ES lygmeniu turi būti labai svarbus įgyvendinant Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją;
(163)
todėl svarbu ne tik užtikrinti pagal universaliųjų paslaugų įsipareigojimo sąvoką teikiamų pagrindinių pašto paslaugų teikimą, bet ir sudaryti vienodas konkurencines sąlygas rinkoje įsitvirtinusiam veiklos vykdytojui, veiklą jau vykdantiems konkurentams ir naujiems dalyviams;
(164)
sprendime dėl Prancūzijos pašto Komisija jau pripažino, kad vienodų sąlygų socialinio draudimo įmokų srityje sudarymas rinkoje įsitvirtinusiam veiklos vykdytojui ir jo konkurentams yra pagrindinė sąlyga siekiant užtikrinti teisingą konkurenciją pašto sektoriuje. Ji pareiškė nuomonę, kad Prancūzijos pašto įsipareigojimų finansuoti tarnautojų pensijas perėmimas yra suderinamas su vidaus rinka, nes valstybės subsidijomis užtikrinamas vienodas Prancūzijos pašto ir jo konkurentų socialinio draudimo įmokų dydis. Šiuo atveju Komisija ketina laikytis tokio pat požiūrio kaip ir sprendimo dėl Prancūzijos pašto 6.3 skyriuje (sprendimas dėl Prancūzijos pašto šiuo atveju turi būti laikomas taikytinu tiek, kiek jis yra tinkamas);
6.2.2.2. Būtinybė perimti įsipareigojimus mokėti pensijas
(165)
Komisija mano, kad 1992 m. buvo būtina atlikti DPLP pertvarkymą siekiant skatinti konkurenciją pašto rinkoje: iš tikrųjų šia priemone DPLP ir jos konkurentams buvo sudarytos vienodos sąlygos veikti teisinio statuso požiūriu (taigi ja buvo panaikinta neribota garantija, kuria DPLP iki tol naudojosi kaip viešasis subjektas);
(166)
tačiau nei Belgijos valstybė, nei Régie des postes nebuvo sukaupusios atsargų, atitinkančių susikaupusius įsipareigojimus dėl pensijų. 1992 m. įsteigta DPLP toliau vykdė su pensijomis susijusius įsipareigojimus, tačiau į jos apskaitą nebuvo įtraukiamas joks atitinkamas turtas, skirtas pensijoms padengti;
(167)
todėl pensijų mokėjimas pamažu tapo pernelyg didele našta DPLP, nes daugelio tarnautojų amžius artėjo prie pensinio. Nors šiai padėčiai pagerinti buvo imtasi priemonių (didinamas našumas, laipsniškai mažinamas darbuotojų skaičius jiems išeinant iš darbo įprasta tvarka, indeksuojami darbo užmokesčiai), to neužteko norint tvariai suderinti DPLP finansus (žr. 3 lentelę);
(168)
visų pirma to neužteko dėl to, kad pertvarkius DPLP į pagal privatinę teisę reglamentuojamą įmonę ji taip pat nebegalėjo įdarbinti tarnautojų, o tik sutartininkus (su kuriais sudaroma bendra darbo sutartis ir kuriems taikomos darbo teisės normos). Todėl po 1997 m. DPLP savo pajamomis turėjo finansuoti tiek išlaidas, susijusias su į pensiją išėjusių tarnautojų pensijomis, tiek socialinio draudimo įmokas, susijusias su DPLP dirbančių sutartininkų pensijų draudimu;
(169)
bėgant metams DPLP pinigų srautų rodikliai blogėjo, nes didesnės pensijų išmokos viršijo iš veiklos gaunamas pajamas (žr. 3 lentelę);
3 lentelė
1996 m. Belgijos institucijų parengtas DPLP pinigų srautų modeliavimas
(170)
neabejotina, kad DPLP sąnaudos būtų buvusios daug didesnės, jeigu po 1997 m. ji būtų turėjusi nuosavais ištekliais finansuoti visų į pensiją išėjusių tarnautojų pensijas. Akivaizdu, kad nesuteikus pagalbos valdžios sektoriaus subjekto teisinį statusą turinčiai įmonei būtų buvę sunku pradėti veikti kaip privačiajai įmonei;
(171)
be to, pensijų sąnaudas visiškai refinansuojant didesnėmis pajamomis, gautomis iš administruojamos korespondencijos, siuntų tarifai būtų buvę labai dideli ir tikriausiai būtų labai sumažėjęs siunčiamos korespondencijos skaičius, todėl būtų padaryta žala bendros korespondencijos pristatymo paslaugoms;
(172)
be to, Komisija mano, kad aptariamos priemonės atitinka Bendrijos interesų tikslą, kurio jomis siekiama. Taikant bet kokią kitą priemonę klausimo nebūtų galima išspręsti veiksmingiau. Nors sektoriuose, kuriuose teikiama VESP, kompensacijos už viešąją paslaugą gali būti teikiamos, dėl konkretaus struktūrinio problemos pobūdžio toks metodas nepateisinamas ilgalaikiu požiūriu;
(173)
atsižvelgiant į tikslus liberalizuoti pašto rinkas, kuriais visų pirma siekiama užtikrinti geros kokybės universaliųjų pašto paslaugų teikimą prieinama kaina, ir į tikslą skatinti sąžiningą konkurenciją, įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas buvo būtina priemonė;
6.2.2.3. Įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimo proporcingumas
(174)
sprendime dėl Prancūzijos pašto Komisija vertina pagalbos priemonių, susijusių su pašto sektoriuje įsitvirtinusių veiklos vykdytojų, vis dar samdančių tarnautojus tomis sąlygomis, dėl kurių susitarta veiklos vykdytojams užimant monopolinę padėtį, patiriamų pensijų sąnaudų padengimu, proporcingumą. Proporcingumas turi būti vertinamas atsižvelgiant į tai, ar konkurencijai atvirose rinkose yra sudarytos vienodos sąlygos (pavyzdžiui, korespondencijos, siuntų ir finansinių paslaugų srityje). Rinkoje įsitvirtinęs veiklos vykdytojas turi mokėti tokio pat dydžio socialinio draudimo įmokas kaip ir jo konkurentai;
(175)
kadangi DPLP dirbančių sutartininkų teisinė padėtis tokia pati kaip ir bet kokios privačiosios įmonės darbuotojų, kitaip negu statutinių darbuotojų, kurių statusas panašus į tarnautojų, lyginant kiekvienai kategorijai priskiriamiems darbuotojams DPLP sumokėtas socialinio draudimo įmokas galima patikrinti, ar nuo tada, kai DPLP įsipareigojimai mokėti pensijas buvo perimti, įmonė laikosi sąlygos mokėti tokio pat dydžio socialinio draudimo įmokas kaip ir jos konkurentai;
(176)
toliau pateikiamoje apibendrinamojoje lentelėje išsamiai nurodomos DPLP dengiamos sąnaudos, susijusios su DPLP statutinių darbuotojų ir sutartininkų socialiniu draudimu:
DPLP patiriamos ir dengiamos sąnaudos, susijusios su socialiniu draudimu
Statutiniai darbuotojai
Sutartininkai
DPLP įnašas į socialinio draudimo sistemą (8,86 % šio įnašo skiriama pensijoms)
[…] %
[…] %
Tiesiogiai DPLP patiriamos sąnaudos
[…] %
[…] %
Ligos ir neįgalumo išmokos
[…] %
[…] %
Išmokos šeimai
[…] %
-
Įnašas į kompensacijas (54)
[…] %
Struktūrinis įmokų mažinimas (55)
[…] %
Bendras DARBDAVIO ĮNAŠAS
[…] %
[…] %
DARBUOTOJŲ ĮNAŠAI
[…] %
[…] %
Darbuotojo įnašas į bendrą socialinio draudimo sistemą
[…] %
[…] %
(177)
kaip matyti iš lentelės, DPLP įnašas į Belgijos socialinio draudimo sistemą (nominalus darbo sąnaudų procentas) yra daug mažesnis negu privačių veiklos vykdytojų įnašas ([…] % ir […] %);
(178)
tačiau jeigu atsižvelgsime į darbdavio tiesiogiai patiriamas sąnaudas norėdami palyginti faktinius socialinio draudimo įmokų dydžius, abu procentiniai dydžiai yra beveik vienodi, o DPLP statutiniams darbuotojams mokamos įmokos net šiek tiek didesnės ([…] % ir […] %);
(179)
taip pat nustatyta, kad darbuotojų mokamos įmokos abiem atvejais yra labai vienodos ([…] % ir […] %);
(180)
įnašo, kurį DPLP savo statutiniams darbuotojams moka į socialinio draudimo sistemą, nominalus procentas mažesnis, nes įmonė neturi mokėti tam tikrų socialinio draudimo įmokų, nenustatytų tarnautojų statusą turintiems darbuotojams (pavyzdžiui, profesinės ligos, nedarbo, nelaimingo atsitikimo darbe įmokų). Tačiau DPLP tiesiogiai patiria sąnaudas, susijusias su įmokomis, nuo kurių atleidžiama dėl konkretaus jos statutinių darbuotojų statuso. Dėl tokio metodo DPLP patiria dideles tiesiogines sąnaudas;
(181)
aptariant darbuotojų įnašą, į kurį taip pat reikėtų atsižvelgti, nes darbuotojai šį įnašą turi mokėti nuo darbdavio jiems mokamo darbo užmokesčio (taigi dėl šio įnašo darbdavys taip pat patiria sąnaudų), pažymėtina, kad statutinių darbuotojų mokamas įnašas šiek tiek didesnis negu sutartininkų;
(182)
Belgijos institucijos ir DPLP pateikė informaciją, iš kurios matyti, kad bėgant laikui tiesioginės įmokos apskritai nepakito;
(183)
nors DPLP tiesiogiai patiriamos tiesioginės sąnaudos ([…] %) siaurąja prasme neatitinka socialinių įmokų, reikėtų atsižvelgti į tai, kad šios sąnaudos nėra savanoriškos, bet patiriamos tiesiogiai dėl konkretaus statutinių darbuotojų statuso, todėl DPLP jas privalėjo dengti. Taigi atrodo logiška šias sąnaudas įtraukti į kitas socialinio draudimo sąnaudas, privalomas atsižvelgiant į jų kilmę ir galutinį tikslą;
(184)
todėl apskaičiuojant faktines DPLP socialinio draudimo įmokas reikėtų atsižvelgti į šias tiesiogines sąnaudas. Gaunamas bendras DPLP statutiniams darbuotojams mokamų socialinio draudimo įmokų procentas yra šiek tiek didesnis ([…] %) negu privačiojo sektoriaus įmonių darbuotojams mokamų įmokų procentas ([…] %);
6.2.2.4. Kriterijus, taikomas lyginant įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimą
(185)
įmonei DPLP taikomos pensijų sistemos reforma - labai svarbus etapas pritaikant įmonės veiklą prie pamažu liberalizuojamos rinkos ir siekiant visiškai liberalizuoti Belgijos pašto rinką (toks liberalizavimas yra svarbus įgyvendinant Lisabonos ekonomikos augimo ir darbo vietų kūrimo strategiją);
(186)
sprendime dėl Pašto Komisija nurodė, kad liberalizuoti pašto sektorių gali būti sunkiau, jeigu nebus patvirtinti pensijų sistemų reformos (panašios į įgyvendintą Belgijoje) projektai;
(187)
Komisija taip pat mano, kad taikant aptariamas priemones, nors jos ir nesusijusios su specialia pensininkams mokamų išmokų sistema, finansavimo mechanizmą, kuris dėl istorinių pokyčių nebetinkamas, galima padaryti ilgalaikį. Todėl ji mano, kad šios priemonės yra bendros valstybių narių pensijų sistemų reformos, kurios pageidavo ir Taryba, ir Komisija, dalis;
(188)
atrodo, kad neigiamas priemonių poveikis nedidelis, nes atsižvelgiant į DPLP praeitį ir veiklą akivaizdu, kad dauguma įmonės įsipareigojimų dėl pensijų susiję su veikla rezervuotajame sektoriuje, kuriame konkurencijos iškraipymas iš esmės yra nedidelis;
(189)
teoriškai dėl aptariamos priemonės DPLP galėtų išsaugoti dominuojamą padėtį. Tačiau Komisija šią riziką laiko nedidele, nes priemonėmis tik suderinamos DPLP mokamos įmokos su jos konkurentų įmokomis;
(190)
iš to, kas išdėstyta, matyti, kad DPLP suteiktos pagalbos neigiamas poveikis nedidelis, palyginti su teigiamu priemonės poveikiu;
(191)
kadangi priemonėmis neviršijama tai, kas būtina vienodoms sąlygoms socialinio draudimo įmokų srityje sudaryti, ir pašalinamas konkurencijos iškraipymas, kuris kenkė DPLP, jomis prekybos sąlygos netrikdomos taip, kad tai prieštarautų bendram interesui;
(192)
todėl Komisija mano, kad 1997 m. priimta priemonė, pagal kurią perimami įsipareigojimai mokėti pensijas, gali būti laikoma su vidaus rinka suderinama pagalba pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, nes DPLP padėtis, susijusi su įmonės statutinių darbuotojų socialinio draudimo sąnaudomis, nėra geresnė negu kitų veiklos vykdytojų;
6.3. KOMPENSACIJOS UŽ VIEŠĄJĄ PASLAUGĄ IR KITAS PRIEMONES VERTINIMAS
6.3.1. Pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį
6.3.1.1. Nauda ir atrankinis pobūdis
(193)
aptariant viešosios paslaugos sąnaudų kompensaciją pažymėtina, kad Sprendime Altmark (56) apibūdinami kriterijai, kuriuos valstybės parama turi atitikti, kad ją būtų galima laikyti su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų kompensacija ir nepriskirti valstybės pagalbai pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį;
(194)
šiuo atveju tokie kriterijai, ypač ketvirtasis kriterijus, nėra įgyvendinti: DPLP buvo pasirinkta nerengus viešojo pirkimo. Be to, Belgijos institucijos neįrodė, kad kompensacijos dydis nustatytas remiantis sąnaudų, kurias gerai valdoma ir pakankamai išteklių turinti tipinė įmonė būtų patyrusi vykdydama jai nustatytus su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, analize, ir Komisija neturi jokių duomenų ar informacijos, dėl kurių būtų galima manyti, kad ketvirtasis kriterijus įgyvendintas;
(195)
kadangi metinės kompensacijos suteiktos tik vienai įmonei ir kadangi šiai įmonei skirta papildomų išteklių, priemone įmonei DPLP buvo suteikta atrankinė nauda;
(196)
1997 m. atliktos kapitalo injekcijos. Belgijos institucijos pripažino, kad 1997 m. atliktos 62 mln. EUR kapitalo injekcijos iš tikrųjų buvo atidėta kompensacija už VESP, kuri turėjo būti sumokėta 1996 m. Todėl šios kapitalo injekcijos turi būti vertinamos remiantis tuo pačiu pagrindu kaip ir metinės kompensacijos. Kadangi neįgyvendintos įvairios Sprendime Altmark nustatytos sąlygos, priemone įmonei DPLP buvo suteikta atrankinė nauda;
(197)
2003 m. atlikta kapitalo injekcija. Belgijos institucijos nurodė, kad 2003 m. atlikta kapitalo injekcija (297,5 mln. EUR) atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, todėl nėra valstybės pagalba. Jų teigimu, šios injekcijos tikslas - didinti DPLP nuosavą kapitalą siekiant statyti ir atnaujinti rūšiavimo centrus, kuo labiau tobulinti korespondencijos pristatymo maršrutus ir automatizuoti darbą. Kapitalo injekcija taip pat siekta padengti su darbuotojais susijusias išlaidas, patirtas dėl ankstyvo išėjimo į pensiją sistemos sumažėjus darbuotojų skaičiui, sutrumpėjus darbo laikui ir padidėjus naujų darbuotojų darbo užmokesčiams;
(198)
norėdamos įrodyti, kad ši kapitalo injekcija atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, Belgijos institucijos savo strateginiame plane pateikė pelningumo prognozes, pagal kurias pelningumas didesnis už kapitalo sąnaudas, kaip būtų reikalavęs privatus investuotojas;
(199)
Belgijos institucijų parengtos prognozės ir apskaičiuotas pelnas yra orientuoti į ateitį, labai išsamūs ir atitinka metodą, kurį taikytų privatus investuotojas:
1.
pelningumas apskaičiuotas taikant būsimų diskontuotų pinigų srautų metodą, pagal kurį atsižvelgiama į būsimą įmonės augimą ir pajėgumą iš investicijų gauti pelno bei pinigų srautų savo akcininkams;
2.
buvo numatyti trys skirtingi scenarijai: palankiausias, nepalankiausias ir labiausiai tikėtinas; galiausiai pasirinktas labiausiai tikėtinas scenarijus siekiant įvertinti prognozių tinkamumą;
3.
iš prognozių matyti, kad 2007 m. pelno marža padidės iki […] % (žr. 4 lentelę), o 2003-2012 m. tikimasi gauti […] % vidaus grąžos normą (žr. 5 lentelę) - didesnę negu […] %, kurią nepriklausomas ekspertas (bankas Banque Degroof) nurodė kaip pelno maržą, kurią pašto sektoriaus privatūs investuotojai laikytų tinkama;
4 lentelė
Belgijos institucijų parengtos 2003-2007 m. ex ante pelno prognozės
[…]
Šaltinis - Belgijos institucijos.
5 lentelė
Belgijos institucijų apskaičiuota ex ante vidaus grąžos norma, įtraukta į labiausiai tikėtiną scenarijų
[…]
Šaltinis - Belgijos institucijos.
(200)
taip pat galima pažymėti, kad prognozių pagrįstumas apskritai patvirtintas vėlesniais metais gautais finansiniais rezultatais (žr. 6 lentelę). Kadangi pelningumas padidėjo, DPLP dividendus pradėjo skirstyti nuo 2007 m.;
6 lentelė
2003-2007 m. ex post pelnas
[…]
Šaltinis - Belgijos institucijos.
(201)
nustatyti dešimties metų rezultatai taip pat atitinka 2003 m. prognozes, nes ex post vidaus grąžos norma turėtų būti […] % - didesnė negu 2003 m. numatyta […] % norma;
(202)
nors Belgijos valstybės atliktų investicijų grąža atrodo pakankama norint patvirtinti, kad šia investicija laikomasi privataus rinkos ekonomikos investuotojo principo, pažymėtina, kad į laukiamas pajamas, kuriomis grindžiamas šio pelningumo vertinimas, buvo įtraukta valstybės pagalba, visų pirma įmonei DPLP mokamos metinės kompensacijos;
(203)
tačiau šiomis valstybės pagalbos priemonėmis akivaizdžiai siekiama skirtingų tikslų, ir laiko požiūriu jos visiškai nesusijusios su 2003 m. atlikta kapitalo injekcija;
(204)
be to, privačiam investuotojui galinčios kilti abejonės dėl DPLP suteiktos pagalbos, apie kurią nepranešta, buvo sumažintos Komisijai 2003 m. sprendime oficialiai leidus atlikti kapitalo injekciją. Atlikdamas investiciją bet koks privatus investuotojas, turintis gerų galimybių gauti grąžos, tikriausiai būtų rizikavęs atlikti šią investiciją Komisijai priėmus palankų sprendimą, net jeigu šis sprendimas dar nebūtų galutinis. Norėdamas priimti sprendimą investuoti privatus investuotojas nebūtų laukęs keletą metų, kol sprendimą priims Pirmosios instancijos teismas ir Teisingumo Teismas. Todėl vėlesnis Komisijos sprendimo panaikinimas yra įvykis, kurio nebuvo galima numatyti atliekant investiciją, bet kuris turėjo atrodyti mažai tikėtinas, nes Komisijos sprendimai laikomi teisėtais, kol nėra panaikinti;
(205)
todėl Komisija mano, kad 2003 m. atlikta kapitalo injekcija gali būti laikoma atitinkančia privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą ir kad ji nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį;
(206)
2006 m. atlikta kapitalo injekcija: Belgijos institucijos nurodė, kad 2006 m. atlikta kapitalo injekcija (40 mln. EUR) atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, todėl nėra valstybės pagalba;
(207)
ši injekcija atlikta tokiomis pat sąlygomis kaip ir privačiam investuotojui taikomos sąlygos: didinti DPLP kapitalą įsipareigojo valstybė (40 mln. EUR) ir Post Invest Europe (300 mln. EUR), nustačius vienodą vienos akcijos kainą (pari passu). Post Invest Europe tuo metu buvo išorės investuotojas, visiškai nesusijęs su DPLP ar Belgijos valstybe;
(208)
be to, akcijų emisijos kaina buvo nustatyta teisingai. Norėdamas apskaičiuoti naujų išleistų akcijų kainą investicijų bankas, į kurį kreipėsi Belgijos institucijos, įvertino, kad bendra DPLP vertė yra […]-[…] EUR. Galiausiai prieš atlikdama kapitalo injekcijas valstybė nustatė, kad visos įmonės vertė yra […] EUR. Pagal bendrą įmonės planą prielaidos dėl grąžos dydžio ir rizikos buvo grindžiamos ilgalaikio pelno optimizavimo vertinimais. Iš rezultatų, kuriuos vėliau DPLP nustatė 2006 m. padidinus kapitalą (žr. toliau), taip pat matyti, kad prielaidos ir kriterijai, į kuriuos atsižvelgta priimant sprendimą investuoti, buvo pagrįsti;
7 lentelė
2006-2010 m. DPLP rezultatai
[…]
Šaltinis - Belgijos institucijos.
(209)
Komisija mano, kad 2006 m. atlikta 40 mln. EUR kapitalo injekcija neabejotinai atitinka rinkos ekonomikos investuotojo veiksmus, todėl nėra valstybės pagalba;
(210)
nors atleidus nuo pelno mokesčio DPLP galėjo gauti naudos, nes mokesčio suma, kurią įmonė būtų turėjusi mokėti neatleidus nuo mokesčio, buvo išskaitoma, jokios konkrečios naudos nesuteikta: iš tikrųjų 1992-2005 m. (šis atleidimas nuo mokesčio panaikintas 2005 m.) bendri DPLP rezultatai atskaičius mokesčius buvo neigiami. Nors tam tikrais metais įmonė gavo grynojo pelno, dėl mokesčių kredito, kuris iš vienų metų buvo perkeliamas į kitus, DPLP mokesčio galėjo nemokėti, net jeigu pelno mokesčio sistema jai būtų buvusi taikoma. Todėl šiame sprendime toks atleidimas nuo mokesčio išsamiau nenagrinėjamas;
(211)
tačiau atleidus nuo nekilnojamojo turto mokesčio ir vietinio mokesčio DPLP sudarytos palankesnės sąlygos negu kitoms įmonėms, nes dėl tokio atleidimo ji neprivalo vykdyti prievolių, kurias paprastai turėtų vykdyti. Todėl atleidus nuo šių mokesčių įmonei suteikta atrankinė nauda;
(212)
Belgijos institucijos nurodė, kad nekilnojamasis turtas perduotas vykdant valstybei priklausančio turto vidaus restruktūrizavimą, nes tuo metu visa DPLP priklausė valstybei. Tačiau perdavus nekilnojamąjį turtą DPLP įgijo anksčiau valstybei priklausiusį naują turtą. DPLP šį nekilnojamąjį turtą jau naudojo tuomet, kai jis priklausė valstybei, tačiau nebuvo teisėta jo savininkė. Perdavus nuosavybės teises, DPLP - nuo valstybės nepriklausomai įmonei - buvo suteiktos nekilnojamojo turto nuosavybės teisės. Todėl DPLP gavo papildomų išteklių, palyginti su padėtimi prieš perduodant turtą. Taigi šia priemone jai suteikta atrankinė nauda;
(213)
nesuteikus valstybės garantijos, DPLP paskolos nebūtų galėjusi gauti tokiomis pat sąlygomis. Belgijos institucijų vertinimu, rinkos palūkanų normos buvo iki 40 bazinių punktų didesnės, o valstybei buvo mokama 25 bazinių punktų priemoka;
(214)
kaip nurodoma Komisijos pranešimo dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (57) 3.2 dalies d punkte, „už prisiimamą riziką turėtų būti atlyginama nustatant tam tikrą priemoką garantuotai arba netiesiogiai garantuotai sumai. Kai už garantiją mokama kaina yra bent tokia pati, kaip atitinkamos garantijos priemokos atitikmuo finansų rinkose, tokia garantija nesudaro valstybės pagalbos. Jeigu finansų rinkose negalima rasti jokio tinkamo garantijos priemokos atitikmens, bendrą garantuotos paskolos finansinę kainą, įskaitant paskolos palūkanų normą ir garantijos priemoką, reikia palyginti su panašios negarantuotos paskolos rinkos kaina“. Kadangi priemoka veikiausiai neatitinka rinkoje mokėtos priemokos, dėl valstybės garantijos DPLP finansavimą galėjo gauti patirdama mažesnes sąnaudas, negu teoriškai būtų turėjusi patirti;
(215)
todėl priemone DPLP suteikta atrankinė nauda, lygi palūkanų normos, kurią DPLP būtų turėjusi mokėti nesant valstybės garantijos, ir faktinės palūkanų normos, prie kurios pridedama mokėta garantijos priemoka, skirtumui. Kiekvienais metais gauta nauda buvo lygi 15 bazinių punktų, skaičiuojamų nuo negrąžintos pagrindinės paskolos dalies sumos. Todėl viso paskolos laikotarpio nauda gali būti vertinama 1,5 mln. EUR;
6.3.1.2. Valstybės ištekliai
(216)
metinė kompensacija už VESP buvo finansuojama iš Belgijos valstybės biudžeto pagal viena po kitos sudarytas DPLP ir Belgijos valstybės valdymo sutartis. Remiantis Belgijos valstybės pateikta informacija, 1997 m. atliktos kapitalo injekcijos de facto yra kompensacija už VESP, todėl jos įtrauktos į šią sprendimo dalį;
(217)
atleidus nuo mokesčių sumažėjo valstybės mokestinės pajamos, nes valstybė gavo mažiau pajamų, negu būtų gavusi netaikydama tokio atleidimo. Todėl atleidus nuo mokesčių buvo perduoti valstybės ištekliai - Belgijos valstybė neteko mokestinių pajamų;
(218)
DPLP perduotas nekilnojamasis turtas anksčiau priklausė valstybei. Valstybė nuosavybę perdavė DPLP, todėl jos nuosavas turtas sumažėjo, o DPLP - padidėjo. Taigi įgyvendinant priemonę perduoti valstybės ištekliai;
(219)
valstybė suteikė paskolos garantiją ir be kompensacijos prisiėmė su ja susijusią riziką, tekusią valstybės biudžetui; todėl garantija suteikta iš valstybės išteklių (buvo prarastos pajamos);
(220)
pagal Sprendimą Preussen Elektra (58) pajamos, gautos teikiant korespondencijos pristatymo paslaugas, nėra valstybės pajamos, nes vartotojai už jas moka savo lėšomis, kurių valstybė nekontroliuoja;
(221)
tačiau vertinant apskaitą šios pajamos tiesiogiai siejamos su pašto sektoriuje teikiama visuotinės svarbos paslauga, todėl pagal Bendrųjų nuostatų dėl VESP 17 dalį ir Direktyvos 97/67/EB 7 straipsnį į jas turi būti atsižvelgiama siekiant nustatyti kompensacijos būtinumą ir proporcingumą;
6.3.1.3. Konkurencijos iškraipymas ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
(222)
dėl tų pačių priežasčių kaip ir nurodytosios 156 konstatuojamojoje dalyje, priemonėmis gali būti daroma įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai;
6.3.1.4. Pagalbos priemonių apibendrinimas
(223)
dėl 193-222 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų priežasčių šios priemonės yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį:
a.
metinė kompensacija už VESP (1992-2010 m.);
b.
1997 m. atliktos kapitalo injekcijos;
c.
atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio (1992-2005 m.);
d.
nekilnojamojo turto perdavimas 1992 m.;
e.
2004 m. valstybės suteikta garantija;
6.3.2. Esama pagalba pagal SESV 108 straipsnio 1 dalį
(224)
tam tikros šiuo atveju nagrinėjamos priemonės galėtų būti laikomos esama pagalba pagal SESV 108 straipsnio 1 dalį;
6.3.2.1. Atleidimas nuo pelno mokesčio ir nekilnojamojo turto mokesčio
(225)
DPLP nuo pelno ir nekilnojamojo turto mokesčių buvo atleista tuomet, kai dar buvo valdžios sektoriaus subjektas, t. y. iki 1971 m., prieš Belgijai įstojant į Europos ekonominę bendriją (EEB). Nuo tada šio atleidimo taisyklės nebuvo iš dalies keičiamos. Todėl šios priemonės yra esama pagalba;
(226)
atleidimas nuo pelno mokesčio panaikintas 2005 m., o nuo nekilnojamojo turto mokesčio įmonė vis dar yra atleista;
6.3.2.2. Pašto rinkos liberalizavimas
(227)
pasak Belgijos institucijų, visos priemonės, taikytos iki pašto rinkų liberalizavimo 1999 m., turėtų būti laikomos esama pagalba. Tačiau aptariamos priemonės taikytos visai DPLP veiklai, o konkurencinėse rinkose (pavyzdžiui, siuntų pristatymo ir finansinių paslaugų rinkose) DPLP veikė gerokai anksčiau, negu 1999 m. įsigaliojo Direktyva 97/67/EB. Todėl pagal Sprendimą Alzetta (59) tokia pagalba negali būti laikoma esama pagalba dėl vidaus rinkos pokyčių: ji gali būti laikoma esama pagalba tuomet, jeigu konkretus naudos gavėjas veiklą vykdė tik rinkose, kurios teikiant pagalbą nebuvo atviros konkurencijai;
(228)
todėl Komisija į šį argumentą atsižvelgti negali;
6.3.2.3. Dešimties metų senaties terminas
(229)
taip pat negalima atsižvelgti į teiginį, kad dešimties metų senaties terminas turėtų būti skaičiuojamas nuo šios oficialios tyrimo procedūros pradžios 2009 m. 2009 m. priimtu Pirmosios instancijos teismo sprendimu nebuvo panaikinti visi ankstesni tyrimo aktai. Jame tik leista suprasti, kad dėl šių aktų Komisija turėjo pradėti oficialią tyrimo procedūrą (60);
(230)
tačiau kadangi Komisija savo pirmąjį tyrimo aktą pateikė 2002 m. gruodžio 23 d., kai Belgijos institucijoms nusiuntė pirmąjį prašymą pateikti informaciją, iki 1992 m. gruodžio 23 d. įgyvendintos priemonės turi būti laikomos esama pagalba;
6.3.3. Kompensacijos už VESP suderinamumas pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį
(231)
kompensacijos už VESP suderinamumas vertinamas pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį ir Bendrąsias nuostatas dėl VESP. Bendrosios nuostatos dėl VESP taikomos nuo jų įsigaliojimo dienos - 2005 m. lapkričio 29 d. Kadangi jose iš esmės kodifikuotos taisyklės, jau taikytos iki jų įsigaliojimo, į Bendrąsias nuostatas dėl VESP taip pat daroma nuoroda vertinant prieš joms įsigaliojant įgyvendintas priemones;
6.3.3.1. Vertinimo sritis, nustatyta remiantis valdymo sutartimis suteiktu pavedimu
(232)
savo pastabose Belgijos institucijos ir DPLP labai prieštaravo tam, kad pagal metodą, kuris anksčiau taikytas siekiant įvertinti kitas bylas, susijusias su praeityje neteisėtai išmokėta pagalba, Komisija visą įmonei DPLP visu laikotarpiu suteiktą pagalbą nagrinėtų bendrai - tai reikštų, kad šios pagalbos lėšomis visi įmonei pavesti viešosios paslaugos uždaviniai buvo finansuojami jų neišskiriant. Belgijos institucijos ir DPLP pažymėjo, kad šiuo atveju, kitaip negu kitose bylose, jų sudarytose valdymo sutartyse yra griežtai nustatytos DPLP veiklos, kuriai turi būti skirta pagalba, srities ribos, taip pat pagalbos sumos, kurios šiai veiklai gali būti skirtos (61);
(233)
Komisija mano, kad aptariamose valdymo sutartyse tiksliai yra apibūdintos atitinkamos valstybės ir pagalbos gavėjo teisės bei prievolės, nustatant kompensacijos, kurios pagalbos gavėjas gali siekti šiose sutartyse išvardytoms konkrečioms veiklos sritims jose nurodytais laikotarpiais, apskaičiavimo kriterijus. Todėl Komisija savo vertinimą grįs įvairių valdymo sutarčių nuostatomis;
(234)
VESP, kurioms teikiamos pagalbos suderinamumas turi būti tikrinamas, yra nustatomos valstybės narės parengtuose pavedimuose. Viešosios paslaugos uždaviniai, kuriuos DPLP turi vykdyti, įmonei yra pavedami vienas po kito priimamais administraciniais aktais, kuriais patvirtinamos įmonės su valstybe maždaug kas penkerius metus pasirašomos valdymo sutartys. Šiose sutartyse plėtojamos ir papildomos nacionalinio pašto įstatymo nuostatos;
(235)
kiekviena viena po kitos sudaryta valdymo sutartis - tai atskiras pavedimas, kuriame apibūdinami DPLP vykdytini viešosios paslaugos uždaviniai ir nustatoma pavedimo trukmė bei kriterijai, pagal kuriuos apskaičiuojama valstybės mokėtina kompensacija. Valdymo sutartyse nurodomos veiklos sritys, į kurias atsižvelgiama apskaičiuojant valstybės suteikiamos finansinės kompensacijos sumą;
(236)
pagalbos priemonių suderinamumas turi būti vertinamas pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį, nes kompensacija suteikta sąnaudoms, patirtoms įgyvendinant viešosios paslaugos uždavinius, finansuoti. Kompensacija yra suderinama, jeigu ja nekompensuojamos pernelyg didelės papildomos sąnaudos, DPLP patirtos vykdant valdymo sutartimis jai pavestus viešosios paslaugos uždavinius, įskaitant pagrįstą pelną. Bet kokia kompensacijos permoka turi būti susigrąžinta;
(237)
į kompensacijos permokos vertinimo sritį įeina VESP, kurias kompensuoti numatyta viena po kitos sudarytų valdymo sutarčių nuostatomis;
(238)
pažymėtina, kad viena po kitos sudarytų valdymo sutarčių nuostatos šiek tiek skiriasi. Todėl kompensacijos permoka turi būti apskaičiuota remiantis kiekvienoje sutartyje nustatytais konkrečiais kriterijais;
(239)
pirmojoje valdymo sutartyje (1992-1996 m.) kompensacija už VESP apima visas viešąsias paslaugas. Šios sutarties nuostatose kompensacija įvairioms viešosioms paslaugoms neskirstoma pagal tai, ar šioms paslaugoms pagal minėtą sutartį gali būti skirta kompensacija;
(240)
todėl šioje sutartyje numatytą kompensaciją reikia vertinti kaip apimančią papildomas sąnaudas, patirtas įgyvendinant visus viešosios paslaugos uždavinius, jų neišskiriant. Taigi tikrinant šiuo laikotarpiu galimai suteiktą kompensacijos permoką bus nagrinėjamos visos su viešąja paslauga susijusios priemonės: universaliosios pašto paslaugos (universaliųjų paslaugų įsipareigojimas), spaudos platinimas ir kiti įmonei DPLP pavesti uždaviniai;
(241)
kitaip negu pirmojoje valdymo sutartyje, antrojoje, trečiojoje ir ketvirtojoje valdymo sutartyse pagalbą numatoma skirti tik tam tikroms jose nurodytoms VESP. VESP, kurioms gali būti skirta kompensacija, yra dienraščių bei periodinių leidinių platinimas ir kitos 33 konstatuojamojoje dalyje išvardytos viešosios paslaugos. Valdymo sutartyse yra pateikiamos nuostatos, kuriose apibūdinamos paslaugos, kurioms teikiama pagalba: antrosios valdymo sutarties 7 straipsnis, trečiosios valdymo sutarties 15 straipsnis ir ketvirtosios valdymo sutarties 12 bei 13 straipsniai;
(242)
tačiau universaliosios pašto paslaugos pagal valdymo sutartis (išskyrus pirmąją) visiškai nekompensuojamos;
(243)
todėl apskaičiuojant kompensacijos permoką į sąnaudas ir pajamas, susijusias su universaliosiomis pašto paslaugomis, neatsižvelgiama, išskyrus, jei reikia, iš rezervuotojo sektoriaus gautą pelno perviršį (62);
6.3.3.2. Kompensacijos permokos apskaičiavimas
(244)
dėl pavedimų teikti viešąsias paslaugas skirtumų, nurodytų 239-243 konstatuojamosiose dalyse, galima kompensacijos permoka pagal pirmąją valdymo sutartį ir tris vėlesnes valdymo sutartis apskaičiuojama atskirai;
(245)
Bendrosiose nuostatose dėl VESP ne tik numatoma padengti sąnaudas, patirtas vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, bet ir kompensuoti pagrįstą grąžos normą (63);
(246)
Bendrųjų nuostatų dėl VESP 18 dalyje nurodoma, kad pagrįstas pelnas „turėtų reikšti nuosavo kapitalo grąžos normą, atsižvelgiant į galimą riziką arba jos nebuvimą dėl valstybės narės įsikišimo, ypač jei valstybė suteikia išskirtines arba ypatingas teises. Ši norma paprastai neturėtų viršyti tam sektoriui būdingos pastarųjų metų vidutinės normos. Sektoriuose, kuriuose nėra kitos įmonės, su kuria būtų galima palyginti įmonę, kuriai patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, kitoje valstybėje narėje, arba, jei būtina, kitame sektoriuje veikianti įmonė gali būti naudojama palyginimo tikslais, su sąlyga, kad atsižvelgiama į kiekvieno sektoriaus ypatybes. Nustatant, kas priskiriama pagrįstam pelnui, valstybė narė gali nustatyti skatinamuosius kriterijus, ypač susijusius su teikiamų paslaugų kokybe ir našumo padidėjimu.“;
(247)
taigi tinkamas pagrįsto pelno dydis turi būti nustatytas atsižvelgiant į įvairius kriterijus, visų pirma atitinkamam sektoriui būdingą vidutinę grąžos normą, su įmonės veikla susijusią riziką ir prireikus su aptariama bendrove susijusius skatinamuosius kriterijus;
(248)
siekdama nustatyti pagrįsto pelno dydį Komisija rėmėsi keliais ekspertų tyrimais, kurie išsamiau apibūdinami toliau. Remdamasi tyrimais ir su kiekviena valdymo sutartimi susijusios rizikos dydžiu Komisija nustatė DPLP pagrįsto pelno, susijusio su korespondencijos ir spaudos platinimu pagal kiekvieną iš keturių valdymo sutarčių, dydžių skalę. Bendras šių tyrimų bruožas yra tas, kad juose bandoma nustatyti įmonių, kurių veiklą ir rizikos profilį galima pakankamai palyginti atsižvelgiant į aptariamą rinkoje įsitvirtinusį pašto veiklos vykdytoją, grupes ir nustatyti šio veiklos vykdytojo orientacinį pelno dydį, pagrįstą tokių panašių įmonių pelno dydžiais;
(249)
visų pirma aptardama riziką Komisija nori pabrėžti, kad visu nagrinėjamu laikotarpiu DPLP, vykdydama didžiąją dalį veiklos, patyrė nedidelę konkurenciją arba jos nepatyrė, nes turėjo teisės aktais saugomą monopolį (teikdama daugelį korespondencijos pristatymo paslaugų) arba užėmė dominuojamą padėtį - įmonė užėmė labai dideles rinkos dalis ir, subsidijuojant už sąnaudas mažesnes kainas, buvo trukdoma į rinką patekti kitiems dalyviams (pavyzdžiui, spaudos platinimo srityje). Komisijos nuomone, į šį aspektą turi būti atsižvelgiama atliekant visus lyginamuosius tyrimus, susijusius su bendrovėmis, kurios, teikdamos į DPLP panašias paslaugas, veiklą turėjo vykdyti konkurencinėmis sąlygomis;
(250)
be to, rinkoje įsitvirtinusio pašto veiklos vykdytojo patiriamos rizikos dydis iš esmės priklauso nuo valdžios institucijų įdiegto reguliavimo mechanizmo ypatumų;
(251)
dėl korespondencijos pristatymo (šiame sektoriuje DPLP vykdomi universaliųjų paslaugų įsipareigojimai daugiausia buvo finansuojami pardavus pašto ženklus gautomis lėšomis (64)) Komisija mano, kad rizika labai nevienoda: ji priklauso nuo to, kaip dažnai reguliavimo institucija koregavo pašto ženklų kainas (pavyzdžiui, kiekvienų metų pradžioje ar tik tuomet, kai tai buvo būtina), kad su universaliųjų paslaugų įsipareigojimais susijusios grynosios sąnaudos būtų dengiamos nuolat, arba nuo to, ar pašto ženklų kainos (65) pagal ilgalaikę sutartį buvo nustatytos iš anksto ilgam laikotarpiui (pavyzdžiui, ketveriems ar penkeriems metams) (66). Taikant pirmąjį kainų reguliavimo būdą aptariama įmonė patiria gana mažą riziką, nes pašto ženklų kainos koreguojamos tam tikru dažnumu, išlaikant nuolatinę finansinę pajamų ir sąnaudų pusiausvyrą. Vykdant tokio tipo reguliavimą užtikrinama, kad bendrovės pelno maržos nesvyruotų. Taikant antrąjį reguliavimo būdą rizika didesnė, nes veiklos vykdytojas sąnaudų ir pajamų pokyčių padarinius patiria ilgą laikotarpį;
(252)
aptariant spaudos platinimą (šis universaliųjų paslaugų įsipareigojimas finansuojamas finansinėmis kompensacijomis) pažymėtina, kad rizika taip pat labai skiriasi: ji priklauso nuo to, ar kompensacija grindžiama faktinėmis grynosiomis sąnaudomis (faktiškai patirtomis grynosiomis sąnaudomis), ar numatytomis ilgo laikotarpio grynosiomis sąnaudomis. Todėl mokant vienodo dydžio kompensacijos sumą, kuria dengiamos numatomos būsimo ilgo laikotarpio grynosios sąnaudos, veiklos vykdytojas patiria padarinius, susijusius su visais pajamų ir sąnaudų pokyčiais. Tuomet veiklos vykdytojo patiriama rizika yra didesnė negu tuo atveju, kai mokama visa kompensacija pagal a posteriori nustatomas sąnaudas ir pajamas;
(253)
jeigu pagal veiklos vykdytojo ir valdžios institucijų sudarytą sutartį patiriama tam tikra rizika teikiant viešąsias paslaugas, nes, pavyzdžiui, dėl šios sutarties rinkoje įsitvirtinusio veiklos vykdytojo pajamos ir sąnaudos labai kinta, pagrįstas pelnas, kurį gauti turi teisę rinkoje įsitvirtinęs veiklos vykdytojas, turi būti proporcingas atitinkamam patiriamos rizikos dydžiui. Tačiau jeigu pagal rinkoje įsitvirtinusio veiklos vykdytojo ir valdžios institucijų sudarytą sutartį teikiant viešąsias paslaugas didelė rizika nepatiriama, leidžiamas pagrįstas pelnas taip pat turi būti nedidelis;
(254)
be to, Komisija pažymi, kad bendrovės patiriamos rizikos dydis ir kompensacijų, kurias ši bendrovė turi teisę gauti, kad būtų didinamas našumas, dydis yra glaudžiai tarpusavyje susiję. Todėl valdžios institucijos gali iš anksto nustatyti fiksuotą kompensacijos dydį, numatydamos ir į jį įtraukdamos našumo padidėjimą, kurį įmonė paprastai turėtų pasiekti pavedimo vykdymo laikotarpiu. Sutartimi, pagal kurią bendrovė patiria visus su sąnaudų ir pajamų pokyčiais susijusius padarinius, ji skatinama gerinti veiklos rodiklius ir didinti sąnaudų efektyvumą. Kartu dėl sutarties bendrovė patiria didesnę riziką. Todėl tam tikru mastu rizika ir paskatos didinti efektyvumą yra susijusios. A priori nustatant didžiausią kainą ilgam laikotarpiui atitinkama bendrovė taip pat paprastai labiau skatinama didinti efektyvumą, tačiau ir patiria didesnę riziką;
(255)
norėdama išnagrinėti DPLP pagrįsto pelno dydžio klausimą, Komisija remiasi keliais ekspertų tyrimais:
(256)
WIK tyrimu. Nagrinėdama bylą C 36/07 (valstybės pagalbos procedūra, susijusi su Vokietijos pašto veiklos vykdytoju Deutsche Post AG (toliau - DP) Komisija paprašė įmonės WIK Consult atlikti tyrimą, kuriame būtų nustatytas atitinkamas rinkoje įsitvirtinusių pašto veiklos vykdytojų pagrįsto pelno dydis (67) (toliau - WIK tyrimas). WIK tyrime išdėstytas atitinkamas požiūris Belgijai buvo pateiktas 2010 m. kovo 25 d. ir 2011 m. vasario 7 d. Belgijos pastabas dėl WIK tyrimo Komisija gavo 2010 m. balandžio 23 d. ir 2011 m. kovo 1 d.;
(257)
Deloitte tyrimu. 2010 m. balandžio 23 d. Komisija gavo bendrovės Deloitte atliktą tyrimą (68) (toliau - Deloitte tyrimas), kuriame ši įmonė pateikė savo nuomonę apie DP teikiamoms universaliosioms paslaugoms taikytiną pagrįsto pelno dydį. Šis tyrimas Belgijai pateiktas 2011 m. gruodžio 9 d. Belgijos pastabas dėl Deloitte tyrimo Komisija gavo 2011 m. gruodžio 26 d.;
(258)
CRA tyrimu. 2011 m. kovo 1 d. Belgija pateikė bendrovės Charles Rivers Associates tyrimą (69) (toliau - CRA), kuriame prieštaraujama WIK tyrimui;
(259)
šiame tyrime WIK nustato DP orientacinį pagrįstą pelną. Konkrečiai WIK visų pirma analizuoja DP uždavinius bei riziką ir daro išvadą, kad DP iš esmės vykdo įprastus uždavinius ir patiria nedidelę verslo riziką (70). Remdamasi šia analize WIK renkasi lyginamąsias įmones, kitaip tariant, nustato orientacinių grupių, kuriomis remiantis galima nustatyti orientacinį pagrįstą pelną, sudėtį. Apskritai WIK pabrėžia, kad į priimtą vertinimo procedūrą yra įtraukti standartinės metodikos, taikomos siekiant nustatyti pamatines pelningumo vertes pagal sandorių kainodarą, principai (71). Tokia metodika taikoma ne tik nacionalinės teisės aktuose, susijusiuose su sandorių kainodara, bet ir EBPO sandorių kainodaros gairėse (toliau - EBPO gairės) (72);
(260)
WIK taiko kelias pelningumo vertinimo priemones; vidaus grąžos normą (VGN), pagrįstą pinigų srautais ir laikomą teoriškai teisinga veiklos pelningumo vertinimo priemone, ji atskiria nuo kitų iš apskaitos duomenų paimtų rodiklių (grąžos normos), pavyzdžiui, panaudoto kapitalo grąžos, nuosavo kapitalo grąžos, turto grąžos ir veiklos maržos rodiklių (73). Kaip paaiškinta tyrimo 5 skyriuje, šiuo atveju veiklos maržos rodiklį WIK siūlo naudoti kaip pelningumo rodiklį. Vienas iš šios priemonės privalumų tas, kad ji priklauso tik nuo apskaitos duomenų, susijusių su pelnu (EBIT (74)) ir pardavimu, - dviejų bendrovės apskaitoje lengvai nustatomų punktų. Be to, naudojant veiklos maržos rodiklį turtas nevertinamas ir neskirstomas pagal įvairias paslaugas (tai būtų būtina naudojant orientacinį kapitalo rodiklį, pavyzdžiui, nuosavo kapitalo grąžos ir panaudoto kapitalo grąžos rodiklį); naudoti veiklos maržos rodiklį paprastai yra sunku. WIK taip pat nurodo, kad orientacinį veiklos maržos rodiklį patariama naudoti, jeigu lyginamosios įmonės ir bendrovė, dėl kurios atliekamas lyginamasis tyrimas, priklauso tai pačiai šakai ir (arba) tam pačiam pramonės sektoriui - tai užtikrinta EBIT struktūros ir pardavimo panašumą;
(261)
dėl orientacinės grupės sudėties WIK daro išvadą, kad būtina suderinti į imtį įtrauktų įmonių palyginamumą ir imties dydį. WIK nepritaria tam, kad į imtį būtų įtraukti rinkoje įsitvirtinę Europos pašto veiklos vykdytojai, nes šių veiklos vykdytojų kainos buvo reguliuojamos rinkoje, kuri visu nagrinėjamu laikotarpiu daugumoje šalių nebuvo atvira konkurencijai. Dėl tos pačios priežasties tiesiogiai su rinkoje įsitvirtinusiais pašto veiklos vykdytojais konkuruojančių bendrovių yra gana nedaug. Tai daugiausia mažesnės bendrovės. Kad palyginamų įmonių grupė būtų proporcinga, WIK į ją įtraukia ir nacionalinėse rinkose veikiančius tiesioginius konkurentus, ir dideles tarptautines įmones, pavyzdžiui, skubių siuntų sektoriuje veikiančias tarptautines bendroves (UPS, FedEx, DHL), kurių veikla rizikingesnė, o kapitalo intensyvumas didesnis negu rinkoje įsitvirtinusio pašto veiklos vykdytojo, veikiančio saugomoje nacionalinėje rinkoje;
(262)
aptardama palyginamumo ir imties dydžio derinimo klausimą WIK numato tris orientacines grupes: i) I orientacinę grupę arba nedidelį siuntų sektorių, apimantį daugiausia siuntų pristatymo paslaugas teikiančias bendroves (dešimt bendrovių, kurias, manoma, galima labai gerai palyginti su universaliųjų pašto paslaugų teikėjais); ii) II orientacinę grupę arba išplėstą siuntų pristatymo sektorių, apimantį bendroves, kurių pagrindinė veikla gali būti susijusi su kitomis paslaugomis, pavyzdžiui, korespondencijos pristatymo (26 bendrovės, kurias palyginti galima truputį mažiau); ir iii) III orientacinę grupę, į kurią taip pat įeina sausumos transporto sektoriuje veikiančios bendrovės (1 163 bendrovės, kurias palyginti galima mažiausiai) (75). Pasak WIK, taikant šį metodą galutinis lyginamojo tyrimo statistinis pagrįstumas yra didesnis;
(263)
vienas iš atrankos kriterijų, taikomų visoms orientacinėms grupėms, yra bendrovės dydis; įtraukiamos tik bendrovės, kurių pajamos didesnės negu 3 mln. EUR (76). Aptariant laikotarpį, kurio duomenys pateikti, pažymėtina, kad tik 1998-2007 m. duomenys yra patikimi ir kad 1990-1997 m. duomenys buvo interpoliuoti atgaline data (77);
(264)
be to, WIK pateikia sandorių kainodaroje taikomą analizę remdamasi tarpkvartilinio intervalo sąvoka (78), kad būtų suvienodintas kraštutinių verčių poveikis ir nustatytas pagrįsto pelno dydis;
(265)
WIK gauna tokius 1998-2007 m. rezultatus:
a)
I orientacinė grupė: 25-asis procentilis lygus - 0,42 %, 75-asis procentilis lygus 6,72 %, o mediana (50-asis procentilis) - 3,86 %;
b)
II orientacinė grupė: 25-asis procentilis lygus 0,45 %, 75-asis procentilis lygus 6,77 %, o mediana (50-asis procentilis) - 3,48 %;
c)
III orientacinė grupė: 25-asis procentilis lygus 0,64 %, 75-asis procentilis lygus 5,57 %, o mediana (50-asis procentilis) - 2,59 %;
(266)
WIK daro išvadą, kad išplėstas siuntų sektorius (arba II orientacinė grupė) yra tinkamiausia orientacinė grupė, nes gauti rezultatai gana stabilūs laiko požiūriu, palyginti su kita orientacine grupe (nedidelis siuntų sektorius), ir šio sektoriaus veikla artimesnė korespondencijos ir siuntų pristatymo veiklai negu kitos orientacinės grupės veikla (sausumos transporto sektorius);
(267)
kitas koregavimas atliktas siekiant nustatyti viršutinę DP pagrįsto pelno ribą, pagrįstą įmonės patiriamos verslo rizikos, palyginti su orientacine grupe, analize. Šiuo pagrindu WIK siūlo taikyti 3,48 % viršutinę DP pagrįsto pelno ribą, kuri atitinka II orientacinės grupės veiklos maržos medianą. Kaip viršutinę pagrįsto pelno ribą pasirinkusi medianą, o ne 75-ąjį procentilį, WIK nori parodyti, kad į imtį įtrauktos bendrovės patiria didesnę riziką negu rinkoje įsitvirtinę pašto veiklos vykdytojai, nes jos nesinaudoja jokia specialiąja teise;
(268)
Belgijos institucijos pareiškė nuomonę, kad WIK ataskaitoje taikoma metodika neteisinga, ir 2010 m. balandžio 23 d., 2011 m. kovo 1 d., 2011 m. birželio 14 d., 2011 m. rugpjūčio 5 d., 2011 m. rugpjūčio 10 d., 2011 m. gruodžio 14 d. bei 2011 m. gruodžio 19 d. pateikė kelis dokumentus (raštus, pareiškimus dėl pozicijos ir ataskaitas), kuriuose atmetė WIK ataskaitoje taikomą metodą ir pateikė savąjį orientacinio pagrįsto pelno vertinimo metodą;
(269)
2011 m. rugpjūčio 5 d. atsiųstame pareiškime dėl pozicijos Belgijos institucijos iš esmės nurodė, kad WIK tyrime naudojama imtis nėra tipinė veiklos, dydžio, rizikos profilio ir ataskaitinio laikotarpio požiūriu. Todėl Belgija teigia, kad imtį labai sunku pagrįsti remiantis Bendrųjų nuostatų dėl VESP 18 dalyje išdėstytais kriterijais;
(270)
tame pačiame pareiškime dėl pozicijos Belgija taip pat pabrėžia, kad būtų logiška atskirti veiklos sričių, su kuriomis susijusi rizika yra labai skirtingo dydžio, pelno maržas: kadangi spaudos ir korespondencijos pristatymas yra veiklos sritys, kurių rizikos profilis skiriasi, Belgijos institucijos pažymi, kad reikėtų naudoti skirtingus pagrįsto pelno dydžius;
(271)
be to, Belgijos institucijos tvirtina, kad DPLP veiklos našumas didėja ir kad Komisija, nustatydama pagrįstos grąžos normą, turėtų į tai atsižvelgti, kaip nurodyta Bendrųjų nuostatų dėl VESP 18 dalyje. Belgijos institucijos pabrėžia, kad po daugelio reformų DPLP tapo pelninga (iki tol labai ilgai ji veikė nuostolingai). DPLP sąnaudos buvo sumažintos visų pirma uždarius pašto skyrius. Kadangi nuo 2006 m. 50 % akcijų priklauso privatiems investuotojams, pradėtas taikyti naujas į našumą orientuotas požiūris. Pasak Belgijos institucijų, į tokį našumo didėjimą turėtų būti atsižvelgta nustatant pagrįstos grąžos normą, kuri gali būti leidžiama DPLP;
(272)
2011 m. kovo 1 d. Belgijos institucijos Komisijai atsiuntė bendrovės Charles River Associates (CRA) parengtą ataskaitą, kurioje kritiškai vertinamas WIK tyrimas ir siūloma taikyti kitą DPLP pagrįsto pelno vertinimo metodą;
(273)
dėl imties sudėties CRA pažymi, kad į tris WIK sudarytas imtis įtraukta daug mažų bendrovių, kurių rizikos profilio negalima palyginti su didelio pašto veiklos vykdytojo rizikos profiliu. Todėl CRA prieštarauja WIK išvadoms ir tvirtina, kad korespondencijos pristatymo paslaugos, kurias teikia aptariamas rinkoje įsitvirtinęs pašto veiklos vykdytojas, yra nelabai rizikinga veikla ir kad remiantis į orientacines grupes įtrauktomis bendrovėmis galima atlikti tinkamą palyginimą;
(274)
CRA visų pirma atkreipia dėmesį į įmonės sąnaudų struktūros (fiksuoto dydžio bei kintamųjų sąnaudų dalių) ir patiriamos komercinės rizikos ryšį. CRA pažymi, kad universaliųjų paslaugų įsipareigojimą vykdantis pašto veiklos vykdytojas patiria didesnes fiksuoto dydžio sąnaudas, taigi ir didesnę paklausos mažėjimo riziką negu bendrovė, kurios fiksuoto dydžio sąnaudos mažesnės. Be to, CRA pabrėžia į WIK grupes įtrauktų mažų ir didelių bendrovių (79) veiklos maržos skirtumą; jos teigimu, tai reiškia, kad tarp siuntų pristatymo veiklą vykdančių mažų bendrovių ir didžiausių įmonių, pavyzdžiui, UPS ir FedEX, yra sisteminių skirtumų, kuriuos būtų galima paaiškinti skirtinga sąnaudų struktūra;
(275)
CRA taip pat išsamiau nagrinėja tam tikrų siuntų pristatymo veiklą vykdančių mažų bendrovių, įtrauktų į WIK tyrimo I orientacinės grupės imtį, ypatumus ir daro išvadą, kad jų rizikos profilio negalima palyginti su didelio pašto veiklos vykdytojo patiriamos rizikos profiliu. CRA taip pat mano, kad šios imties (jau sunkiai palyginamos) nereikia plėsti įtraukiant dar mažiau palyginamas įmones;
(276)
CRA atmeta WIK argumentą, kad į imtį nereikėtų įtraukti rinkoje įsitvirtinusių Europos pašto veiklos vykdytojų, nes jų pelnas gautas ne konkurencinėmis sąlygomis, o reguliuojant kainas, ir yra rizikos, kad šie rinkoje įsitvirtinę pašto veiklos vykdytojai dėl tokio kainų reguliavimo galėjo gauti pelno perviršį. CRA pabrėžia, kad į lyginimą neįtraukdama kitų rinkoje įsitvirtinusių pašto veiklos vykdytojų WIK remiasi teorine prielaida, kad šie rinkoje įsitvirtinę veiklos vykdytojai galėjo taikyti pernelyg dideles kainas, tačiau savo teiginiui pagrįsti nepateikia empirinių įrodymų. Šiuo požiūriu CRA pabrėžia, jog atsižvelgiant į keliose valstybėse narėse taikytus kainų reguliavimo mechanizmus, pavyzdžiui, kainų viršutinės ribos nustatymą (80), pažymėtina, kad nustatytas didelis pelnas labiau gautas dėl didesnio našumo, o ne didelių kainų;
(277)
CRA pažymi, kad taikant įprastą DPLP pagrįsto pelno, gauto vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, maržos apskaičiavimo metodą remiamasi turimais kitų Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojų pelno, gauto vykdant korespondencijos pristatymo veiklą, maržų duomenimis. Šis metodas dar įprastesnis dėl to, kad aptariamos viešosios paslaugos visų pirma yra korespondencijos pristatymo paslaugos ir kad kitų Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojų pelno, gauto vykdant korespondencijos pristatymo veiklą, maržų duomenimis galima naudotis tiesiogiai ir pagal šiuos duomenis nenustatytas joks per daug palankus kainų reguliavimas;
(278)
CRA ypač pabrėžia, kad analizė turėtų būti grindžiama EBIT maržomis (veiklos maržomis), susijusiomis su korespondencijos pristatymo veikla, kurią vykdo Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojai, teikiantys su sektoriumi susijusią informaciją apie savo vykdomos korespondencijos pristatymo veiklos EBIT maržas, arba (jeigu su sektoriumi susijusi informacija apie EBIT maržas neteikiama) bendromis EBIT maržomis, gautomis Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojų, kurie daugiau negu 75 % savo pajamų gauna iš korespondencijos pristatymo paslaugų. CRA į imtį neįtraukia Rytų Europos veiklos vykdytojų, nes jų veikla gana nenaši, palyginti su Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojais;
(279)
todėl CRA 2002-2009 m. laikotarpį nagrinėja remdamasi vienuolikos Vakarų Europos pašto veiklos vykdytojų imtimi (iš viso 73 stebimi duomenys). Šios imties vidutinė veiklos marža yra […] %, mediana - […] %, o 75-asis procentilis lygus […] % (81). CRA taip pat apskaičiuoja sumažintą vidurkį ([…] %) ir vidurkį pagal Winsor metodą ([…] %), į kuriuos, kaip ir į medianą, neįtrauktos kraštutinės vertės (82);
(280)
aptardama pagrįsto pelno maržos pamatinės vertės nustatymą CRA pažymi, kad naudojant vidutines vertes kyla metodinių problemų. CRA paaiškina, kad dėl imtyje nustatytų nevienodų pelno maržų kritinė pelno perviršio riba turi būti didesnė už vidurkį ar bet kokią kitą centrinę vertę, pavyzdžiui, ji gali būti lygi 75-ajam procentiliui. Pasak CRA, toks metodas atitinka sandorių kainodaros tyrimuose taikomą metodą, kuris grindžiamas intervalu (pavyzdžiui, tarpkvartiliniu intervalu arba kitais procentiliais);
(281)
2011 m. gruodžio 14 d. Belgijos institucijos Komisijai pateikė dokumentą, kuriame nurodoma DPLP pozicija dėl pašto veiklos vykdytojų patiriamos rizikos ir siūloma metodika, pagal kurią rengiama rizikos priemokos vertinimo priemonė, kurią papildomai taikant nerizikingos veiklos maržai būtų nustatomas pagrįstas veiklos maržos dydis;
(282)
dokumente nepaaiškinama, kaip šiuo atveju būtų galima nustatyti nerizikingos veiklos maržą (išreikštą kaip veiklos marža) ir aiškiai nenurodoma, kas tiksliai turėtų būti pagrįsta veiklos marža pagal siūlomą metodiką. Analizėje daugiau dėmesio skiriama įvairių rūšių rizikos vertinimui ir rizikos priemokos, atspindinčios visų rūšių riziką, apskaičiavimui;
(283)
Belgijos institucijos pirmenybę visų pirma teikia trijų pagrindinių kategorijų rizikai (sektoriaus rizikai, su paslaugomis susijusiai rizikai bei sutarties rizikai) ir kiekvienai kategorijai priskiriamai įprastų rūšių rizikai, kurią patiria pašto veiklos vykdytojai. Pagal rizikos priemokos vertinimo metodiką numatoma: i) nustatyti didžiausią rizikos priemoką (83); ii) nagrinėjamą laikotarpį padalyti į sutarčių laikotarpius siekiant nustatyti su kiekviena sutartimi susijusią riziką; iii) taikyti paprastą vertinimo skalę siekiant įvertinti kiekvieną riziką, susijusią su kiekvienu sutarties laikotarpiu (mažą, vidutinę ar didelę); iv) kiekvienai rizikai skirtus balus paversti bendru balu, priskiriamu kiekvienai iš trijų pagrindinių rizikos kategorijų; ir v) bendrus balus paversti rizikos priemokomis, kurių suma yra bendra rizikos priemokos suma;
(284)
be to, pateikiami pavyzdžiai siekiant įrodyti, kad DPLP patiria didesnę negu vidutinė riziką. Antai Belgijos institucijos tvirtina, kad DPLP patiria didesnę riziką, susijusią su korespondencijos kiekiu, nes didesnę savo pajamų dalį ji gauna iš korespondencijos pristatymo veiklos, o jos sąnaudos dėl didesnės už vidurkį fiksuoto dydžio sąnaudų dalies yra pastovesnės. Kitos rūšies DPLP patiriama rizika, kuri laikoma didesne, - tai su saugumu susijusi rizika. Kaip nurodoma analizėje, ji patiriama dėl to, kad DPLP yra viena iš nedaugelio Europos pašto veiklos vykdytojų, gyventojų namuose pensijas mokančių grynaisiais pinigais;
(285)
remdamosi įvairių rūšių rizikos vertinimu Belgijos institucijos daro išvadą, kad su ketvirtąja valdymo sutartimi susijusi trijų rūšių rizika yra didelė, o su pirmąja, antrąja ir trečiąja sutartimis susijusi rizika - vidutinė (vienintelė išimtis yra sektoriaus rizika, kuri pagal pirmąją sutartį laikoma nedidele). Belgijos institucijos pateikia kitų pavyzdžių, kaip rizika pagal jau minėtą įvairių rūšių rizikos klasifikaciją paverčiama rizikos priemoka, remiantis įvairiomis didžiausios rizikos priemokos vertėmis;
(286)
(257) konstatuojamojoje dalyje nurodytas Deloitte tyrimas ir WIK tyrimas sutampa keliais aspektais:
1.
juose abiejuose taikoma tokia pati bendrovių, kurių veiklą ir patiriamą riziką galima palyginti, paieškos finansinių duomenų bazėse metodika;
2.
juose abiejuose veiklos maržą siūloma naudoti kaip tinkamiausią orientacinį vertinimo rodiklį siekiant nustatyti orientacinį pelną (kadangi trūksta duomenų, įvairių bendrovių apskaita skiriasi);
3.
galiausiai į palyginamų įmonių grupę nėra įtraukti universaliųjų pašto paslaugų teikėjai, nes jie daugiausia veikia reguliuojamose rinkose ir naudojasi išskirtinėmis teisėmis;
(287)
vertinant palyginamų įmonių grupę pažymėtina, kad pagrindinis WIK ir Deloitte tyrimų skirtumas susijęs su bendrovių, į kurias atsižvelgiama, dydžiu. Į Deloitte tyrimo imtį įtrauktos tik bendrovės, kurių metinės pajamos didesnės negu 100 mln. EUR (84). Šis apribojimas paaiškinamas nagrinėjant veiklos, susijusios su universaliųjų paslaugų teikimu ir atitinkama komercine bei rinkos rizika, ypatumus (85);
(288)
Deloitte tyrime visų pirma reiškiama nuomonė, kad pašto ir siuntų sektoriuje veikiančias bendroves, besinaudojančias plačiais ir sudėtingais surinkimo bei skirstymo tinklais, galima tinkamai palyginti su DP. Atsižvelgiant į masto, aprėpties ir tankumo ekonomiją, kuri vykdant pašto tinklų veiklą yra svarbiausia, į didelę veiklos sąnaudų dalį, palyginti su kapitalo sąnaudomis, ir į susijusią riziką (pavyzdžiui, su kiekiu susijusią riziką, riziką, kad tradicinė korespondencija bus pakeista elektronine), dideles įmones, veikiančias pašto bei siuntų sektoriuje ir siūlančias daug produktų, galima palyginti geriau negu mažas korespondenciją pristatančias įmones. Lyginant taip pat galėtų būti atsižvelgiama (šiek tiek mažiau) į krovininio transporto ir logistikos bendroves, nes jos naudoja tokį pat turtą;
(289)
siekdama parodyti bendrovių dydžio svarbą Deloitte savo tyrimo imtį lygina su WIK tyrimo II orientacine grupe. Deloitte atkreipia dėmesį, kad WIK tyrimo imtyje skirtingo dydžio bendrovių grupių vidutinė veiklos marža labai skiriasi (bendrovių dydis nustatytas pagal darbuotojų skaičių) (86). Deloitte pabrėžia, kad, kitaip negu WIK tyrime, Deloitte tyrimo imtyje (kurios pagrindą sudaro didesnės bendrovės) nėra jokio glaudaus ryšio tarp dydžio ir veiklos maržos;
(290)
atrinkusi imtį Deloitte savo analizę grindžia septyniomis pašto ir siuntų sektoriuje veikiančiomis bendrovėmis, aštuoniolika logistikos bendrovių ir devyniolika krovininio transporto bendrovių. Į mažą septynių palyginamų bendrovių, veikiančių pašto ir siuntų sektoriuje, grupę yra įtraukti dideli skubių siuntų sektoriuje veikiantys tarptautiniai veiklos vykdytojai, pavyzdžiui, UPS, FedEx ir TNT Express, taip pat keletas kitų pašto veiklos vykdytojų (daugiausia iš Jungtinių Amerikos Valstijų ir Jungtinės Karalystės) (87). Iš esmės visi duomenys apima 1990-2007 m., tačiau pirmųjų metų duomenų labai nedaug, todėl Deloitte mano, kad šių metų rezultatai mažiau patikimi (88);
(291)
be to, Deloitte nagrinėja kelių kitų pelningumo vertinimo priemonių pranašumus ir trūkumus. Ji atmeta galimybę šiuo atveju naudoti vidaus grąžos normos rodiklį, nes praktiškai sunku gauti su pinigų srautais susijusių tinkamų duomenų. Ji taip pat atmeta galimybę naudoti nuosavo kapitalo grąžos ar panaudoto kapitalo grąžos rodiklius, nes, pavyzdžiui, bendrovių sąnaudų apskaita ir kapitalo struktūra (kapitalo struktūra svarbi naudojant nuosavo kapitalo grąžos rodiklį) skiriasi. Turto grąžos rodiklis taip pat laikomas netinkamu, nes jis grindžiamas visu turtu. Todėl Deloitte siūlo rinktis veiklos maržos rodiklį, tačiau pabrėžia, kad atliekant lyginamąjį tyrimą jis gali būti naudojamas tuomet, jeigu lyginamų įmonių kapitalo intensyvumas panašus, nes šiuo rodikliu tiesiogiai nevertinama kapitalo grąža;
(292)
tačiau Deloitte apskaičiuoja nedidelės dalinės šešių bendrovių imties panaudoto kapitalo grąžą (taip pat turto grąžą ir panaudoto kapitalo grąžą pagal rinkos vertę), bet daro išvadą, kad panaudoto kapitalo grąžos intervalas ir pokytis galėtų atspindėti įvairius veiksnius, todėl panaudoto kapitalo grąžos rodiklis turi būti aiškinamas atsargiai ir nėra pakankamai naudingas kaip orientacinis rodiklis. Iš tokių veiksnių Deloitte išskiria kapitalo intensyvumo dydį. Deloitte pažymi, kad pagal kapitalo intensyvumą DP teikiamos universaliosios paslaugos artimesnės, pavyzdžiui, UPS ir FedEx paslaugoms negu krovininio transporto sektoriuje veikiančių vežėjų, pavyzdžiui, Kuehne&Nagel ar Wincanton, paslaugoms;
(293)
Deloitte taip pat pabrėžia, kad bendrovių pelningumas labai skiriasi atsižvelgiant į laikotarpius, taip pat įvairiuose sektoriuose ir tarp šių sektorių. Pasak Deloitte, dėl šių skirtumų reikėtų naudoti ne bendrą vidutinę vertę, o pagrįsto pelno intervalus. Toks metodas taip pat tinkamas atsižvelgiant į tai, kad būtina netaikyti sankcijų, kai dėl didesnio našumo gauti rezultatai yra didesni už vidurkį;
(294)
Deloitte surinkti visų sektorių rezultatai pagal sektorių apibendrinami Deloitte tyrimo 22 lentelėje. Taigi:
a)
pašto ir siuntų sektoriuje 1998-2007 m. vidutinių metinių veiklos maržų vidurkis yra 8,1 %, veiklos maržų metinių medianų vidurkis - 7,4 %, metinių 25-ojo procentilio duomenų vidurkis - 4,8 %, o metinių 75-ojo procentilio duomenų vidurkis - 12 %;
b)
visuose sektoriuose 1990-2007 m. vidutinių metinių veiklos maržų vidurkis yra 6 %, veiklos maržų metinių medianų vidurkis - 5,4 %, metinių 25-ojo procentilio duomenų vidurkis - 3,6 %, o metinių 75-ojo procentilio duomenų vidurkis - 8,1 % (89);
(295)
kaip orientacinį rodiklį Deloitte siūlo naudoti metinių vidutinių veiklos maržų vidurkį, lygų 7,9 % (90); norėdama atspindėti nustatytą veiklos maržų skirtumą Deloitte taip pat pateikia pagrįstos veiklos maržos intervalą, pagrįstą metiniais tarpkvartiliniais intervalais (91);
(296)
pasirinkti tinkamą palyginamų įmonių (rinkoje įsitvirtinusių pašto veiklos vykdytojų) imtį yra sudėtingas uždavinys. Savaime suprantama, daugiausia dėmesio turi būti skiriama įmonių grupės, kuria gali būti remiamasi nustatant komercinės veiklos ir rizikos duomenis, pasirinkimui;
(297)
WIK ir Deloitte tyrimams bendra tai, kad juose orientuojamasi į komercines bendroves, kurių veiklą galima palyginti su DPLP veikla, ir į lyginimo imtį neįtraukiami rinkoje įsitvirtinę pašto veiklos vykdytojai. O CRA tyrime lyginimo imtis sudaryta vien iš kitų rinkoje įsitvirtinusių Europos pašto veiklos vykdytojų;
(298)
Komisija pritaria WIK ir Deloitte tyrimuose pateiktai nuomonei, kad rinkoje įsitvirtinusių pašto veiklos vykdytojų pelnas (kurį CRA įtraukia į savo lyginamąjį tyrimą) gautas ne įprastomis rinkos sąlygomis, o didžiąja dalimi dėl to, kad kitos valstybės narės nusprendė reguliuoti rinką. Todėl šiuo pelnu gali būti netinkamai atspindėta orientacinė grąža. Kartu atrodo, kad CRA imtyje įmonės yra panašiausios į DPLP, nes ši imtis sudaryta iš rinkoje įsitvirtinusių kitų Europos šalių pašto veiklos vykdytojų. Todėl Komisija mano, kad reikėtų visiškai atsižvelgti į CRA imtį, visų pirma siekiant atlikti pagrįsto pelno (veiklos maržos) orientacinių dydžių, nustatytų remiantis WIK ir Deloitte tyrimais, kryžminę patikrą;
(299)
ir WIK, ir Deloitte tyrime pripažįstama, kad reikėtų naudoti pakankamo dydžio imtį, siekiant lyginamajame tyrime padaryti svarbias išvadas. Šiuo tikslu abu tyrimai grindžiami (palyginti) nedidele pašto ir siuntų sektoriuje veikiančių įmonių imtimi ir didesnėmis imtimis, į kurias įtrauktos krovininio transporto ir logistikos sektoriuose veikiančios bendrovės. Komisija pripažįsta, kad statistikos tikslais svarbu naudoti pakankamo dydžio imtį. Dėl šiuo klausimu pareikštos CRA pozicijos, kad nenaudinga plėsti imtį įtraukiant į ją mažiau palyginamas bendroves, Komisija mano, kad didesnės imtys, kurios WIK ir ypač Deloitte tyrimuose nustatytos remiantis patvirtintomis imčių atrankos metodikomis, yra pakankamai palyginamos, kad jas būtų galima naudoti kaip svarbias orientacines grupes siekiant įvertinti DPLP pelną;
(300)
WIK tyrime orientacinę veiklos maržą stengiamasi nustatyti remiantis trimis lyginimo tikslais sudarytomis grupėmis. Tačiau Komisija taip pat mano, kad WIK tyrimą galima kritikuoti dėl dviejų atskirų, nors ir susijusių, klausimų (92): i) WIK naudojamų imčių, į kurias taip pat įtraukta daug mažesnių bendrovių (93), kurių iš tikrųjų negalima palyginti su rinkoje įsitvirtinusiais pašto veiklos vykdytojais, tokiais kaip DPLP; ir ii) WIK pateikiamų prielaidų dėl pašto veiklos vykdytojo, dėl kurio atliekamas tyrimas, patiriamos rizikos dydžio;
(301)
Komisija mano, kad rinkoje įsitvirtinusių pašto veiklos vykdytojų, tokių kaip DPLP, veiklos mastas ir sąnaudų struktūra (kartu atsižvelgiant į įdiegtą reguliavimo mechanizmo tipą) yra svarbiausi veiksniai vertinant pelno dydžių lyginamąjį tyrimą;
(302)
pirma, jeigu fiksuoto dydžio sąnaudos yra didelės (ir susijusios, pavyzdžiui, su kapitalo sąnaudomis ar kitomis su tinklu susijusiomis fiksuoto dydžio sąnaudomis), didžiausios įmonės iš masto ir tankumo ekonomijos gauna daugiau naudos negu mažosios. Lyginant į WIK imtį įtrauktų didelių ir mažų įmonių vidutinę veiklos maržą Deloitte II tyrime pavyko įrodyti, kad kuo įmonės didesnės, tuo didesnė vidutinė jų veiklos marža (įmonių dydis įvertintas pagal darbuotojų skaičių) (94). Iš tikrųjų pirmojo kvartilio (Q1) vidutinė vertė trijose WIK imtyse labai maža (pavyzdžiui, WIK tyrimo II imtyje 1998-2007 m. ji yra tik 0,75 %) (95), todėl (mažiausių) įmonių, patiriančių nuostolių ir kovojančių dėl išlikimo rinkoje, rodikliai gali būti dirbtinai padidinti. Į savo imtis (taip pat į pagrindinę II orientacinės grupės imtį) įtraukdama tiek pat mažų įmonių kiek ir didelių, WIK tikriausiai nepakankamai įvertino orientacinę veiklos maržą, kuri labiau tiktų geresnes pozicijas užimančioms didesnėms įmonėms, pavyzdžiui, DP ar DPLP;
(303)
antra, nors WIK teisingai nurodo, kad veiklos vykdytojas patiria nedidelę riziką, nes veiklą vykdo monopolio sąlygomis, atrodo, kad ji nepakankamai atsižvelgė nei į dideles fiksuoto dydžio sąnaudas (palyginti su kintamosiomis sąnaudomis), patirtas vykdant universaliųjų paslaugų įsipareigojimą, nei į rizikos profilio pokytį, galėjusį įvykti dėl reglamentavimo tvarkos pakeitimų, kurie bėgant laikui, ypač tarp įvairių reglamentavimo laikotarpių (pavyzdžiui, įvairių valdymo sutarčių DPLP atveju), buvo taikomi veiklos vykdytojui;
(304)
fiksuoto dydžio sąnaudų dalis didelė gali būti ne tik dėl didelio įmonės kapitalo intensyvumo (tai vienas iš dažnai pateikiamų paaiškinimų, kodėl fiksuoto dydžio sąnaudos didelės), bet ir dėl to, kad įmonė savo bendrų sąnaudų negali koreguoti dėl įsipareigojimo išlaikyti plataus masto platinimo tinklą, susijusio su universaliųjų paslaugų įsipareigojimu, ir negali sumažinti darbo sąnaudų, nes galioja darbo sutartys. Kadangi fiksuoto dydžio sąnaudų dalis yra didelė (96), kyla dar daugiau abejonių dėl mažų bendrovių, kurių sąnaudų struktūra (fiksuoto dydžio sąnaudų ir kintamųjų sąnaudų santykis) atrodo labai skirtinga, įtraukimo (97);
(305)
kaip nurodyta įžangoje, Komisija taip pat mano, kad rinkoje įsitvirtinusio pašto veiklos vykdytojo patiriamos rizikos dydis iš esmės priklauso nuo reguliavimo mechanizmo, kurį valdžios institucijos įdiegė siekdamos finansuoti universaliųjų paslaugų įsipareigojimą, ypatumų. Pradėjus taikyti sistemą, pagal kurią ilgesniam laikotarpiui nustatoma pašto ženklų kainų viršutinė riba (tokia sistema 2006 m. buvo pradėta taikyti DPLP), visų pirma ypač padidėja su kiekiais susijusi rizika. Dėl tokios rizikos paneigiama WIK prielaida, kad DPLP veiklos rizika iš esmės nedidelė, bent jau laikotarpiu, kurį taikyta kainų viršutinės ribos nustatymo sistema;
(306)
atsižvelgdama į 286-295 konstatuojamosiose dalyse pateiktus argumentus Komisija mano, kad siekiant įvertinti DPLP pelną Deloitte tyrimo imtys yra geresnės, palyginti su WIK tyrimo imtimis, nes į jas įtrauktos tik įmonės, kurių mažiausias dydis yra didesnis (metinė apyvarta viršija 100 mln. EUR);
(307)
tačiau kartu reikėtų pažymėti, kad įvairiais aspektais Deloitte metodas taip pat turi tam tikrų galimų trūkumų ir Deloitte tyrimo išvados turi būti aiškinamos atsargiai;
(308)
atrodo, kad į Deloitte imtis visų pirma įtraukta daug bendrovių, kurių kapitalo intensyvumas didesnis negu su korespondencija susijusios veiklos vykdytojų kapitalo intensyvumas (98). Metodiniu požiūriu kaip pelno vertinimo priemonę naudojant veiklos maržos rodiklį turi būti sudaryta lyginamoji bendrovių, kurių kapitalo intensyvumo (šiuo atveju apibūdinamo kaip kapitalo ir pardavimo santykis) dydis panašus, imtis. Daroma prielaida, kad bendrovių, kurių veiklos marža tokia pati, panaudoto kapitalo grąža (99) yra atvirkščiai proporcinga jų kapitalo ir pardavimo santykiui. Todėl veiklos maržos rodiklį naudojant kaip orientacinį pelningumo rodiklį, į orientacinę grupę įtrauktų bendrovių kapitalo intensyvumas turi būti vienodas. Nors patikimus kapitalo intensyvumo vertinimus gauti sunku (100), atrodo, kad kapitalo, susijusio su korespondencijos pristatymo ir spaudos platinimo veikla, intensyvumas mažesnis negu didelių daugiašalių įmonių (pavyzdžiui, UPS, TNT, FedEx ir DHL) kapitalo, susijusio su skubių siuntų veikla, intensyvumas (101). Todėl gali būti, kad remiantis Deloitte imtimis nustatytu pagrįsto pelno rodikliu atspindimas pernelyg didelis orientacinis pelnas, taikytinas bendrovėms, kurių kapitalo struktūra tokia pati kaip DPLP (102);
(309)
atsižvelgdama į tai, jog atliekant šį vertinimą kyla daug abejonių, Komisija mano, kad reikia nustatyti pagrįstą veiklos maržos intervalą remiantis Deloitte atliktais bendrovių, įtrauktų į platesnę visų sektorių imtį, veiklos maržos medianos (5,4 %) ir bendrovių, įtrauktų į pašto ir siuntų sektoriuje veikiančių bendrovių imtį, veiklos maržos medianos (7,4 %) vertinimais (103). Komisijos nuomone, gautas intervalas [5,4 %-7,4 %] yra pagrįsto pelno numatytasis intervalas, taikytinas bent tiems laikotarpiams, kuriais DPLP patyrė didelę riziką dėl galiojančios kompensavimo sutarties ir taikė svarbias skatinamąsias priemones, kad jos veikla taptų veiksmingesne (104);
(310)
Komisija mano, kad [5,4 %-7,4 %] intervalas, kaip numatytoji vertė, yra tinkamas nustatant ir DPLP korespondencijos pristatymo veiklos, ir spaudos platinimo veiklos rodiklius, nes šios veiklos sritys glaudžiai susijusios ir jų komerciniai rodikliai labai panašūs;
(311)
iš tikrųjų atitinkamose veiklos srityse (korespondencijos pristatymo ir spaudos platinimo) DPLP patyrė nedidelę konkurenciją arba jos nepatyrė. Šiuo pagrindu kyla klausimas, ar reikėtų jos pelną vertinti remiantis imčių, į kurias įtrauktos konkurenciją faktiškai patyrusios bendrovės, pelno mediana ir ar bendrovės, kurios padėtis tokia pati kaip DPLP, atveju neužtektų ribotesnės (t. y. mažesnės) pamatinės vertės, pavyzdžiui, pirmojo kvartilio (25-ojo procentilio). Tačiau Komisija mano, jog taikant tokį metodą būtų nepakankamai atsižvelgiama į tai, kad pelno dydžiai labai nevienodi - tiek bendrovių pelno, tiek laiko požiūriu. Be to, nereikėtų visiškai ir nepagrįstai atmesti galimo našumo didėjimo, nustatant tokią griežtą bendrovės a posteriori gautos veiklos maržos viršutinę ribą;
(312)
Komisija taip pat mano, kad aptariamoje byloje nereikia remtis už medianą didesnėmis vertėmis, pavyzdžiui, trečiuoju kvartiliu (105). Kadangi pagal pasirinktą metodą jau yra nustatytas įvairių imčių intervalas, atrodo, kad papildoma vertė, taikoma statistikos tikslais atsižvelgus į imčių medianų abiejų pusių intervalus (tarpkvartilinis intervalas paprastai naudojamas sandorių kainodaroje), yra šiek tiek ribota (106). Todėl Komisija atsižvelgia į medianos skirtumus įvairiose orientacinėse grupėse, o ne į medianos skirtumus konkrečioje imtyje (107);
(313)
tačiau kadangi kapitalo, susijusio su DPLP korespondencijos pristatymo veikla, intensyvumas mažesnis negu skubių siuntų sektoriuje veikiančių veiklos vykdytojų kapitalo intensyvumas (108), visų pirma atrodo, kad taikant skubių siuntų sektoriuje veikiančių bendrovių imties medianą jau savaime galima naudotis tam tikra veiksmų laisve nustatant bendrovių, kurių kapitalo intensyvumas mažesnis, tokių kaip DPLP, arčiausiai medianos esančius pelno dydžių skirtumus ir prireikus pakankamai kompensuojant našumo didėjimą;
(314)
galima atlikti kelias kryžmines nuoseklumo patikras, 308 konstatuojamojoje dalyje nurodytą numatytąjį intervalą lyginant su kitais turimais pagrįsto pelno vertinimais. Kaip nurodyta šio poskirsnio pradžioje, naudinga atlikti kryžminę patikrą, lyginant su CRA tyrime pateikta veiklos maržos mediana, kuri yra […] % (109). Pagal veiklos maržos medianą, apskaičiuotą remiantis WIK II orientacinės grupės imtimi, į kurią įtrauktos tik bendrovės, kurių apyvarta didesnė negu 100 mln. EUR, veiklos marža yra 7,1 %. Komisija daro išvadą, kad šie skaičiai įeina į [5,4 %-7,4 %] intervalą, ir tai pagrindžia teiginį, kad šis intervalas gali būti laikomas pagrįstu;
(315)
taigi apskritai Komisija iš to daro išvadą, kad numatytoji marža, patenkanti į [5,4 %-7,4 %] intervalą, veikiausiai yra tinkama orientacinė pelno marža, bent tų laikotarpių, kuriais DPLP patyrė didelę riziką ir taikė svarbias efektyvumo skatinimo priemones;
(316)
apskritai Komisija mano, kad jeigu pagal rinkoje įsitvirtinusio veiklos vykdytojo ir valdžios institucijų sudarytą sutartį teikiant viešąsias paslaugas patiriama didelė rizika, pagrįstas pelnas, kurį gauti turi teisę rinkoje įsitvirtinęs veiklos vykdytojas, turi būti proporcingas atitinkamam patiriamos rizikos dydžiui. Tačiau jeigu pagal sutartį patiriama tik nedidelė rizika, pagrįsto pelno dydis turi būti mažas;
(317)
pirmesniame skirsnyje Komisija paaiškino savo metodą, taikytą siekiant nustatyti [5,4 %-7,4 %] pagrįsto pelno numatytąjį intervalą, laikomą tinkamu tuo atveju, kai pagal sutartis patiriama didelė rizika. Tuo atveju, kai rizika nedidelė, pagrįstos veiklos maržos intervalo tinkamą pamatinę vertę nustatyti sunku, tačiau akivaizdu, kad toks veiklos maržos intervalas turėtų būti nustatytų pelno dydžių imties skalės kairėje pusėje. Komisija mano, kad atsižvelgiant į tai pagrįsto pelno intervalą reikia nustatyti remiantis pirmuoju kvartiliu (25-uoju procentiliu), o ne mediana;
(318)
sutarčių, dėl kurių patiriama nedidelė rizika, atveju kaip pamatinę vertę naudojant 25-ąjį procentilį pagal įvairias Deloitte tyrimo imtis gaunamas [3,6 %-4,8 %] pagrįstos veiklos maržos intervalas;
(319)
šiuo atveju lyginant su CRA tyrimo rezultatais, susijusiais su rinkoje įsitvirtinusiais pašto veiklos vykdytojais, taip pat gali būti atlikta dar viena naudinga kryžminė patikra. Komisijos apskaičiuoto metinio 25-ojo procentilio vidurkis yra lygus […] %. Komisija daro išvadą, kad šie skaičiai įeina į [3,6 %-4,8 %] intervalą, o tai patvirtina teiginį, kad šis intervalas gali būti laikomas pagrįstu;
(320)
todėl apskritai Komisija iš to daro išvadą, kad numatytoji marža, patenkanti į [3,6 %-4,8 %] intervalą, veikiausiai yra tinkama orientacinė pelno marža, taikoma tiems laikotarpiams, kuriais DPLP patyrė nedidelę riziką;
(321)
kaip paaiškinta šio skirsnio įžangoje, DPLP patiriama rizika priklauso nuo Belgijos taikomo kompensavimo mechanizmo. Šis mechanizmas yra numatytas įvairiose DPLP ir Belgijos valstybės sudarytose valdymo sutartyse ir bėgant laikui yra keičiamas. Todėl turi būti atsižvelgiama į įvairius pagrįstos veiklos maržos intervalus pagal taikomą kompensavimo mechanizmą, kuriuo remiantis nustatomas DPLP patiriamos rizikos dydis, taip pat tai, kokiu mastu DPLP yra skatinama didinti savo našumą;
(322)
šiomis aplinkybėmis Komisija nori pabrėžti, kad sutartyse rizika apibūdinama remiantis ne tuo, kad pagal DPLP valdymo sutartis paprasčiausiai patiriama rizika, ir net ne absoliučiu rizikos dydžiu, bet daugiau tuo, kiek rizika yra didesnė ar mažesnė už bendrovių, įtrauktų į tokias pat imčių grupes, patiriamą riziką. Tą patį galima pasakyti apie priemonių, kuriomis DPLP skatinama užtikrinti didesnį našumą, intensyvumą. Kadangi šias imčių grupes sudaro konkurencinėmis sąlygomis veikiančios bendrovės, šios bendrovės paprastai patiria didelę riziką ir yra ypač skatinamos dirbti našiau;
(323)
Komisija mano, kad ketvirtojoje valdymo sutartyje (2006-2010 m.) aiškiai numatyti mechanizmai, į kuriuos įtraukti ex ante parametrais grindžiami ilgalaikiai įsipareigojimai dėl kainų ir finansavimo. Šie mechanizmai taikomi DPLP veiklai, susijusiai ir su korespondencijos pristatymu, ir su spaudos platinimu;
(324)
konkrečiai ketvirtosios valdymo sutarties 9 straipsnyje dėl spaudos platinimo nurodoma, kad sutarties laikotarpiu (standartiniu penkerių metų laikotarpiu) teikiamų paslaugų, priklausančių „smulkiųjų vartotojų krepšeliui“, tarifų svertinis vidurkis nedidės greičiau, negu leidžiama pagal kainų viršutinės ribos nustatymo mechanizmą, grindžiamą sveikatos indeksu (konkrečiu vartotojų kainų indeksu) ir priemoka už kokybę, kuria atspindimas laiku pristatytos asmeninės korespondencijos procentas. Komisijos manymu, dėl tokio tarifų nustatymo visam sutarties laikotarpiui sutartis įgauna visus skatinamosios sutarties požymius, todėl bendrovė patiria didelę riziką;
(325)
ketvirtosios valdymo sutarties 2 straipsnyje dėl spaudos platinimo nurodoma, kad sutarties laikotarpiu spaudos platinimo tarifai negali būti didinami greičiau, negu didėja sveikatos indeksas. Kad būtų padengtos platinant spaudą patirtos grynosios sąnaudos, atsižvelgiant į numatomą našumą 13 straipsnio 2 dalyje yra nustatyta 290 613 000 EUR metinė kompensacija, į kurią DPLP turi teisę (suma tikslinama atsižvelgiant į infliaciją) (110). 13 straipsnio 5 dalyje nurodoma, kad tuo atveju, jeigu pakeičiamas VESP turinys ar sąlygos arba labai pakinta DPLP sąnaudos ir šių sąnaudų pokyčio DPLP negali kontroliuoti, šalys svarsto, ar kompensacijos suma turi būti suderinta siekiant atsižvelgti į šį sąnaudų pokytį. Sprendimą dėl tokio suderinimo priima Ministrų Taryba. Komisija pripažįsta, kad ši sąlyga gali būti aiškinama kaip „vengimo sąlyga“, kuria į sutartį dar kartą įtraukiami tam tikri ex post veiksniai (jais DPLP saugoma nuo rizikos). Tačiau Komisija mano, kad valdžios institucijų taikomos sąvokos yra gana netikslios, todėl DPLP negali tikėtis, kad „vengimo sąlyga“ bus taikoma. Apskritai Komisija mano, kad nuostatomis dėl DPLP veiklos, susijusios su spaudos platinimu, įtvirtinamas ilgalaikis įsipareigojimas dėl kompensacijos dydžio;
(326)
todėl Komisija mano, kad pagal ketvirtąją valdymo sutartį (2006-2010 m.) patiriama rizika gali būti laikoma ne maža, bet labiau didele. Apskritai atrodo, kad [5,4 %-7,4 %] numatytasis intervalas tinka abiejų rūšių veiklai, nurodytai ketvirtojoje valdymo sutartyje;
(327)
tačiau atrodo, kad ankstesnės valdymo sutartys (iki 2005 m.) didžiąja dalimi buvo pagrįstos kainų ir kompensavimo mechanizmais, pagal kuriuos DPLP patyrė nedidelę riziką;
(328)
dėl pašto ženklų kainų nustatymo Komisija pažymi, kad pagal tris pirmąsias valdymo sutartis toks kainų viršutinės ribos nustatymo mechanizmas, koks numatytas pagal ketvirtąją valdymo sutartį (kurioje nustatytas ilgalaikis įsipareigojimas dėl kainų), netaikomas. Šiose sutartyse daugiau daroma gana bendra nuoroda į faktinėmis sąnaudomis pagrįstus tarifus, nustatomus remiantis tinkamais apskaitos principais (111);
(329)
dėl spaudos platinimo Komisija taip pat pažymi, kad trijose pirmosiose valdymo sutartyse nenumatytas joks vienodo dydžio biudžetas, sutarties laikotarpiu paskirstytas taip, kaip ketvirtojoje valdymo sutartyje (112). Jose daugiau daroma nuoroda į faktinėmis sąnaudomis pagrįstas kompensacijas (113). Komisija pažymi, kad antrojoje sutartyje taip pat nustatyta bendra viršutinė kompensacijos riba, tačiau atsižvelgiant į atitinkamo laikotarpio faktines kompensacijų sumas atrodo abejotina, kad viršutinė riba iš tikrųjų buvo privaloma (114). Pirmojoje valdymo sutartyje metinė dotacija (kompensacija) taip pat buvo nustatyta, tačiau Komisija pažymi, kad kartu sutartyje nenustatyta ilgalaikė spaudos platinimo tarifų viršutinė riba;
(330)
todėl Komisija mano, kad [3,6 %-4,8 %] intervalas, kuris buvo laikomas pagrįstu nesant didelės su sutartimi susijusios rizikos, trijų pirmųjų valdymo sutarčių laikotarpiu turi būti taikomas ir spaudos platinimui, ir korespondencijos pristatymui;
(331)
Komisija pažymi, kad Belgijos institucijos savo 2011 m. gruodžio 14 d. pateiktame dokumente taip pat siūlė taikyti sutartimis pagrįstą metodą. Nors dėl siūlomos metodikos kyla keli klausimai, susiję su rizikos veiksniais ir tuo, kaip nustatyti šių veiksnių koeficientai (115), analizė pagal sutarčių laikotarpius, DPLP patiriamą riziką iš esmės skirstant į tris lygmenis (nedidelė, vidutinė, didelė), bendrai atitinka Komisijos taikytą metodą. Apskritai atrodo, kad DPLP atliktas tinkamas sutarčių skirstymas pagal patiriamą riziką atitinka Komisijos analizę, nes Belgijos institucijos taip pat mano, kad pagal ketvirtąją sutartį apskritai patiriama didesnė rizika negu pagal tris pirmąsias;
(332)
Komisija padarė išvadą, kad [5,4 %-7,4 %] numatytasis veiklos maržos intervalas yra tinkamas orientacinis intervalas siekiant nustatyti laikotarpių, kuriais DPLP turėjo patirti didelę riziką ir atsižvelgti į dideles paskatas siekti našumo, pagrįstą pelną;
(333)
Komisija taip pat daro išvadą, kad [3,6 %-4,8 %] veiklos maržos intervalas yra tinkamas orientacinis intervalas siekiant nustatyti laikotarpių, kuriais DPLP nepatyrė didelės rizikos, pagrįstą pelną;
(334)
siekdama atsižvelgti į DPLP pastangas didinti našumą, apie kurias pranešė Belgijos institucijos, Komisija nusprendė atsargiai taikyti šių dviejų intervalų viršutines ribas norėdama nustatyti pagrįstą pelną, kuris turi būti įtrauktas į viešųjų paslaugų sąnaudas. Šis metodas taip pat nurodomas Deloitte tyrime (žr. 292 konstatuojamąją dalį), pagal kurį intervalus reikia taikyti atsižvelgiant į būtinybę neskirti sankcijų, kai dėl didesnio našumo gauti rezultatai viršija vidurkį;
(335)
Komisija mano, kad pagal tris pirmąsias valdymo sutartis (1992-1996, 1997-2002 ir 2003-2005 m.) buvo patiriama nedidelė rizika ir kad 4,8 % veiklos maržą atitinkantis pagrįsto pelno dydis gali būti taikomas ir korespondencijos pristatymui, ir spaudos platinimui. Tačiau ji mano, kad pagal ketvirtąją valdymo sutartį (2006-2010 m.) patiriama rizika daug didesnė, todėl ir korespondencijos pristatymui, ir spaudos platinimui gali būti taikomas 7,4 % veiklos maržą atitinkantis pagrįsto pelno dydis;
(336)
pirmojoje valdymo sutartyje nurodoma, kad valstybės mokama metinė kompensacija yra skirta visiems viešosios paslaugos uždaviniams;
(337)
todėl galimą kompensacijos permoką reikia apskaičiuoti sudedant visas sąnaudas ir pajamas, susijusias su visais viešosios paslaugos uždaviniais;
(338)
į pajamas turi būti įtraukta metinė kompensacija, kurią valstybė sumokėjo už viešosios paslaugos uždavinius. Pagal pirmąją valdymo sutartį DPLP iš viso gavo 1,5 mlrd. EUR metinių kompensacijų;
(339)
be to, turi būti atsižvelgiama į toliau nurodytas pagalbos priemones;
Nekilnojamojo turto perdavimas
(340)
pirmojoje valdymo sutartyje taip pat buvo numatyta DPLP perduoti valstybės nekilnojamąjį turtą. Šis nekilnojamojo turto, kurio vertė - 112,2 mln. EUR ir už kurį nesumokėta jokia kompensacija, perdavimas turi būti įtrauktas į DPLP pajamas siekiant apskaičiuoti kompensacijos permoką pirmosios valdymo sutarties laikotarpiu. DPLP valstybei nesumokėjo jokios kompensacijos už pastatų naudojimą iki nekilnojamojo turto perdavimo;
(341)
1997 m. valstybė DPLP sumokėjo 62 mln. EUR sumą, kurią DPLP į apskaitą įtraukė kaip kapitalo injekciją. Vėliau Belgijos institucijos pripažino, kad iš tikrųjų ši suma pervesta atlikus atidėtą metinės kompensacijos, pagal pirmąją valdymo sutartį numatytos 1996 m., likučio mokėjimą;
(342)
1996 m. aptariama suma DPLP nesumokėta laiku, nors valstybės kompensacija buvo mažesnė negu valdymo sutartyje aptariamiems metams numatyta metinė suma;
(343)
siekiant patikrinti, ar buvo gauta kompensacijos permoka, išmokėta 62 mln. EUR suma įtraukiama į pirmosios valdymo sutarties laikotarpiu skirtą kompensaciją už VESP;
(344)
kompensacijos permokos pagal pirmąją valdymo sutartį apskaičiavimą galima apibendrinti taip:
-
grynosios sąnaudos (sąnaudos - pajamos), susijusios su visais viešosios paslaugos uždaviniais, įskaitant universaliųjų paslaugų įsipareigojimą (UPĮ)
-
leidžiamas pagrįstas pelnas, susijęs su VESP
+
metinės kompensacijos už VESP
+
nekilnojamojo turto perdavimas
+
1997 m. atlikta kapitalo injekcija
=
kompensacijos permoka
(345)
pagal tris vėlesnes valdymo sutartis apskaičiuojant kompensacijos permoką atsižvelgiama tik į sąnaudas ir pajamas, susijusias su VESP, kurioms pagal minėtų sutarčių nuostatas galėjo būti skirta kompensacija už viešąją paslaugą. Su kitomis VESP, kurioms pagal valdymo sutarčių nuostatas pagalba negalėjo būti skirta, susijusios sąnaudos ir pajamos neįskaičiuojamos. Kadangi universaliosios pašto paslaugos nėra veikla, kuriai skiriama pagalba, su jomis susijusios galimos grynosios sąnaudos neįtraukiamos ir jas visas nuosavais ištekliais turi finansuoti DPLP pagal valdymo sutartyse nustatytą pavedimą teikti viešąją paslaugą. Veikla, kuriai pagal valdymo sutartis mokama jose nurodyta kompensacijos suma, visų pirma apima spaudos (dienraščių ir periodinių leidinių) platinimą ir kitas (33) konstatuojamojoje dalyje išvardytas viešąsias paslaugas;
(346)
dėl nedidelių spaudos platinimui taikomų tarifų VESP, kurioms teikiama pagalba, apskritai yra nuostolingos;
(347)
kadangi galima kompensacijos už konkrečią paslaugą permoka gali būti panaudota grynosioms sąnaudoms, patirtoms vykdant kitus per mažai kompensuojamus viešosios paslaugos uždavinius, finansuoti, apskaičiuojant kompensacijos permoką pridedamos visos sąnaudos ir pajamos, susijusios su VESP, kurioms pagal valdymo sutartis gali būti skirta pagalba;
(348)
pagal šias tris valdymo sutartis DPLP iš viso gavo 3,5 mlrd. EUR metinių kompensacijų;
(349)
be valdymo sutartyse nurodytų kompensacijų, DPLP visu tyrimo laikotarpiu naudojosi išskirtinėmis teisėmis, valstybės suteiktomis rezervuotosioms pašto paslaugoms teikti. Nors tikrinant valstybės pagalbą galimas iš šio rezervuotojo sektoriaus gautas grynasis perviršis nėra valstybės ištekliai, todėl negali būti nurodyta jį išieškoti, jeigu būtų nustatyta kompensacijos permoka, į jį gali ir turi būti atsižvelgiama taikant valstybės pagalbos taisykles, kai vertinamas bet kokios kitos valstybės pagalbos, suteiktos minėtam veiklos vykdytojui kaip kompensacija už viešąsias paslaugas, būtinumas ir proporcingumas. Todėl vertinant pagal įvairias valdymo sutartis įmonei DPLP suteiktos kompensacijos suderinamumą pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį pelno perviršis, kurį Belgijos pašto veiklos vykdytojas gavo iš šio rezervuotojo sektoriaus, išskaičiuojamas iš sąnaudų, susijusių su VESP, kurioms pagal minėtų sutarčių nuostatas gali būti skirta kompensacija už viešąją paslaugą;
(350)
šiuo klausimu reikėtų pažymėti, kad toks principas įtrauktas į Bendrąsias nuostatas dėl VESP, kuriose nurodoma: „Jeigu įmonei yra suteiktos ypatingos arba išskirtinės teisės, susijusios su kitomis bendros ekonominės svarbos paslaugomis, duodančiomis didesnį nei pagrįstą pelną, arba įmonė naudojasi kitomis valstybės suteiktomis lengvatomis, į jas būtina atsižvelgti, nepaisant jų klasifikavimo EB sutarties 87 straipsnyje, ir pridėti prie įmonės gautų pajamų.“ (116). Šiuo principu išreiškiama būtinumo ir proporcingumo sąlyga, nurodyta SESV 106 straipsnio 2 dalyje. Iš tikrųjų pagalba, už VESP sumokėta kartu gavus su veiklos vykdytojui suteikta išskirtine ar specialiąja teise susijusį pelno perviršį, kurio užtenka kitos VESP sąnaudoms padengti, nėra būtina minėtai VESP teikti. Šį pelno perviršį gaunančiam veiklos vykdytojui jau taikoma viešoji priemonė, dėl kurios VESP jis gali teikti ekonominės pusiausvyros sąlygomis, todėl jokia papildoma kompensacija nėra reikalinga;
(351)
taigi į bet kokį pelno perviršį, iš rezervuotojo sektoriaus gautą naudojantis suteikta išskirtine teise, turi būti atsižvelgiama siekiant įvertinti, ar DPLP suteiktos aptariamos kompensacijos už VESP yra būtinos;
(352)
todėl nagrinėjant kompensacijos už VESP permoką atsižvelgiama į bet kokį iš rezervuotojo sektoriaus (pagal rezervuotųjų universaliųjų paslaugų įsipareigojimus) gautą pelną, kuris yra didesnis už pagrįstą pelną;
(353)
tačiau kadangi rezervuotajame sektoriuje visų pirma finansuojamos universaliosios paslaugos, dėl bet kokių kitose universaliųjų paslaugų srityse patirtų nuostolių rezervuotajam sektoriui priskiriama kitų susijusių VESP sąnaudų dalis mažėja;
(354)
be to, siekiant nustatyti iš rezervuotojo sektoriaus faktiškai gautą pelno perviršį būtina atsižvelgti į sąnaudas, patirtas vykdant universaliųjų paslaugų įsipareigojimą, tačiau susijusias su veikla, kuri nepriskiriama universaliųjų paslaugų sričiai. Pagal Teisingumo Teismo sprendimą Chronopost mažmeninio tinklo sąnaudos DPLP analitinėje apskaitoje paskirstomos veiklos, kurią vykdant reikia naudotis tinklu, sritims, į kurias įeina su universaliosiomis paslaugomis susiję produktai, tačiau ne vien jie. Konkrečiai dėl DPLP įsipareigojimo išlaikyti tam tikros apimties ir tankumo mažmeninį tinklą, kad teikiamų universaliųjų pašto paslaugų kokybė būtų pakankama - tokia, kokią nustatė Belgijos institucijos, yra patiriama nuostolių vykdant su universaliosiomis paslaugomis nesusijusią komercinę veiklą, nes dalis mažmeninio tinklo sąnaudų pagal Teisingumo Teismo sprendimą Chronopost priskiriama komerciniams produktams, teikiamiems naudojantis mažmeniniu tinklu;
(355)
valdymo sutartimis nustatytas su tinklu susijęs reikalavimas: valstybė nustatė reikalavimus dėl pašto paslaugų punktų, sudarančių mažmeninį tinklą, tankumo ir tipo (pašto skyriai ir (arba) pašto punktai). Šie reikalavimai nustatyti viena po kitos sudarytose valdymo sutartyse. Antai ketvirtojoje valdymo sutartyje (2005-2010 m.) numatyti:
a)
bendras įpareigojimas išlaikyti tinklą, kuriuo naudojantis galima teikti universaliąsias paslaugas ir kitas DPLP pavestas viešąsias paslaugas (117);
b)
įpareigojimas išlaikyti ne mažiau negu 1 300 pašto paslaugų punktų (pašto skyrių ir pašto punktų (118));
c)
įpareigojimas išlaikyti ne mažiau negu 589 pašto skyrius;
d)
be to, didžiausias kelio atstumas tarp kiekvieno pašto paslaugų punkto, kuriame teikiamos pagrindinės paslaugos, ir pašto skyriaus, kuriame teikiamos visos paslaugos, negali viršyti 10 km;
(356)
Belgijos institucijos mano, kad taikomi konkretūs reikalavimai dėl DPLP mažmeninį tinklą sudarančių pašto paslaugų punktų skaičiaus ir tipo yra valstybės nustatytas atskiras įpareigojimas vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, kuris nepriskiriamas su universaliųjų paslaugų įsipareigojimu susijusiems reikalavimams. Šiuo pagrindu Belgija mano, kad valstybė turėtų kompensuoti visas grynąsias sąnaudas, susijusias su šiuo konkrečiu įpareigojimu vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje;
(357)
kiekybinis su tinklu susijusio reikalavimo vertinimas: siekdamos nustatyti grynąsias sąnaudas, DPLP patirtas vykdant įpareigojimą išlaikyti mažmeninį tinklą, apimantį bent 1 300 pašto paslaugų punktų, iš kurių ne mažiau kaip 589 - pašto skyriai, Belgijos institucijos faktinį mažmeninį tinklą, kurio tankumą ir pašto paslaugų punktų tipą nustatė valstybė, palygino su tariamu mažmeniniu tinklu, kuriuo DPLP naudotųsi, jeigu neprivalėtų atsižvelgti į šiuos konkrečius reikalavimus. Kitaip tariant, tariamas mažmeninis tinklas yra toks tinklas, kuriuo DPLP būtų nusprendusi naudotis komercinėmis sąlygomis, jeigu valstybė jos nebūtų įpareigojusi vykdyti su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų;
(358)
Belgijos institucijos mano, kad šis tariamas tinklas būtų sudarytas tik iš pašto punktų. Pašto skyrių nebūtų. Tačiau DPLP turėtų labai padidinti pašto punktų skaičių, kad galėtų toliau aptarnauti tokį pat bendrą klientų kiekį;
Dabartinio DPLP mažmeninio tinklo ir tariamo tinklo, kuriuo būtų naudojamasi valstybei nenustačius atitinkamų įpareigojimų, palyginimas
Bendras pašto paslaugų punktų skaičius
Pašto skyriai (a) ir pašto punktai (b)
(a)
Pašto skyrių skaičius
(tiksliniai pašto paslaugų punktai, valdomi pačios DPLP)
(b)
Pašto punktų skaičius
(trečiųjų šalių patalpose esantys paslaugų punktai)
DPLP faktinis mažmeninis tinklas (2009 m. pabaiga)
1 401 =
713 +
688
Tariamas mažmeninis tinklas, kuriuo būtų naudojamasi valstybei netaikant atitinkamų reikalavimų (Belgijos institucijų nuomone)
[…] =
[…] +
(…)
Valstybės nustatytas įpareigojimas išlaikyti mažmeninį tinklą
Ne mažiau negu 1 300
Ne mažiau negu 589
Jokių įpareigojimų
(359)
taigi iš pateiktos lentelės matyti, kad DPLP faktinis mažmeninis tinklas atitinka valstybės reikalavimus: ir bendras pašto paslaugų punktų skaičius, ir pašto skyrių skaičius yra didesni už reikalaujamą skaičių. O tariamas tinklas, kuriuo DPLP naudotųsi, jeigu jai būtų leista mažmeninį tinklą rinktis remiantis grynai komerciniais sumetimais, būtų visiškai kitoks: bendras pašto punktų skaičius padidėtų, tačiau neliktų DPLP valdomų pašto skyrių;
(360)
tikroji padėtis taikant su tinklu susijusį reikalavimą: reikėtų patikslinti, kad valstybės įmonei DPLP taikomas reikalavimas nėra aiškiai nustatytas;
(361)
pirma, DPLP faktiškai išlaikomas tinklas yra didesnis už valstybės reikalaujamą tinklą. Ir bendras pašto paslaugų punktų skaičius, ir pašto skyrių skaičius yra didesni už mažiausią valstybės reikalaujamą, todėl būtų galima manyti, kad įpareigojimai, kurių DPLP turi laikytis, jai nėra našta - dabartinio dydžio tinklą ji išlaiko savo noru;
(362)
Belgijos institucijos aiškina, kad pašto skyrių yra daugiau, nes įgyvendinama sąlyga išlaikyti 10 km atstumą, reikia užtikrinti patikimumą sprendžiant problemas, susijusias su netikėtu pašto punktų uždarymu, ir Belgijos institucijos mažiausią reikalaujamą pašto skyrių skaičių kitoje valdymo sutartyje ketina padidinti iki 650, todėl būtų netikslinga palikti veikti tiek punktų, kiek šiuo metu yra nustatyta, ir pašto skyrius uždaryti, o po kurio laiko vėl atidaryti. Belgijos institucijos pabrėžia, kad būtent dėl šių priežasčių DPLP negalėjo labiau sumažinti pašto skyrių skaičiaus siekdama užtikrinti, kad jis atitiktų mažiausią reikalaujamą skaičių - 589. Jų teigimu, nors pašto paslaugų punktų yra daugiau, dabartinė tinklo struktūra (tinklas apima 713 pašto skyrių) iš tikrųjų tokia yra dėl valstybės reikalavimų;
(363)
antra, Belgijos institucijų taikomas metodas grindžiamas atgaliniu 2009-1992 m. mažmeninio tinklo sąnaudų skaičiavimu. Vykdant panašų atgalinį skaičiavimą neišvengiamai atsiranda metodinių neaiškumų. Pašto punktų komercinis modelis nebūtinai taikomas nuo 1992 m. Be to, anksčiau didžioji dalis DPLP darbuotojų buvo statutiniai darbuotojai, kurių darbo sąnaudos labai stabilios. Kadangi DPLP darbuotojai nevaldo pašto punktų, statutiniams darbuotojams, kurie nebebūdavo paskiriami į pašto skyrius, DPLP toliau mokėdavo darbo užmokesčius. Todėl mažai tikėtina, kad tyrimo laikotarpio pradžioje uždarius pašto skyrius darbo sąnaudos būtų galėjusios tiesiogiai sumažėti. Tačiau šiek tiek lėšų taip galėjo būti sutaupyta 2009 m., nes tuomet didesnę darbuotojų dalį sudarė sutartininkai. Atsižvelgiant į tai, kad pamažu paliekami dirbti darbuotojai, kuriems taikomas lankstesnis statutas, ir nuolat tobulinama analitinės apskaitos sistema, su vėlesniais finansiniais metais susiję apskaitos duomenys gali būti laikomi neiškraipytais. Tačiau kadangi bpost vis dar dirba daugiau negu 20 000 tarnautojų, kurių negalima nei įdarbinti pašto punktuose, nei atleisti iš darbo, galimybė pakeisti visus pašto skyrius pašto punktais šiuo metu tebėra teorinė ir netikroviška;
(364)
tačiau Belgijos institucijos pabrėžia, kad anksčiau galimos išeitinių kompensacijų sąnaudos buvo kompensuojamos lėšomis, gautomis sutaupius veiklos sąnaudų ir pardavus nenaudingais tapusius pastatus. Dėl 1992-2002 m. duomenų patikimumo Belgijos institucijos tvirtina, kad iš tikrųjų veikiausiai buvo nustatyta per maža mažmeninio tinklo sąnaudų suma, nes tam tikri duomenys, kuriuos buvo galima laikyti tinklo sąnaudomis, priskirti kitiems sąnaudų centrams. Todėl atgalinio skaičiavimo metodo trūkumai ištaisyti taikant kitas atsargias prielaidas, kurias Belgijos institucijos nustatė siekdamos apskaičiuoti ankstesnių finansinių metų sąnaudas;
(365)
konkretus įpareigojimas vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje: net pripažįstant, kad su tinklu susijęs reikalavimas yra taikomas, Belgijos institucijų teiginys, kad vykdant šį reikalavimą įgyvendinamas atskiras uždavinys vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, atrodo nepagrįstas. Iš tikrųjų valdymo sutartyse nėra konkrečių nuostatų, kuriomis nustatomas faktinis atskiras įpareigojimas vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, neįeinantis į reikalavimus, susijusius su universaliųjų paslaugų įsipareigojimais ir kitais su viešąja paslauga susijusiais įsipareigojimais. Priešingai - DPLP ir Belgijos valstybės sudarytose valdymo sutartyse nurodoma, kad vienintelis su tinklu susijusio reikalavimo tikslas yra užtikrinti universaliųjų paslaugų ir kitų VESP (dienraščių bei žurnalų platinimas, pašto sąskaitos ir perlaidos ir pan.) teikimą, o šiam tikslui būtinos tinklo sąnaudos a priori jau įtrauktos į šių įvairių paslaugų apskaitą (119). Be to, valdymo sutartyse nenustatytas joks mechanizmas, kuriuo siekiama kompensuoti su įpareigojimu vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje susijusias sąnaudas. Komisija atkreipia dėmesį, kad įpareigojimas iš anksto nustatyti kompensacijos apskaičiavimo kriterijus buvo įvestas 2005 m. Bendrosiose nuostatose dėl VESP ir kad DPLP patirtų VESP sąnaudų kompensacijos permoka nustatyta po 2005 m. (žr. (386) konstatuojamąją dalį);
(366)
pažymėtina, kad pagal Direktyvos 97/67/EB 3 straipsnį valstybės narės rinkoje įsitvirtinusius pašto veiklos vykdytojus privalo įpareigoti teikti tinkamos kokybės (visų pirma teritorijos apimties požiūriu) universaliąsias paslaugas. Tačiau teritorijos apimties aspektas, kuris aktualus šioje su Belgija susijusioje byloje, yra tik vienas iš daugelio universaliųjų paslaugų įsipareigojimų aspektų. Valdymo sutartyse, kuriomis DPLP pavedama vykdyti universaliosios paslaugos uždavinį, Komisija nenustatė jokios nuorodos į papildomą uždavinį, pagal kurį rinkoje įsitvirtinęs pašto veiklos vykdytojas privalo išlaikyti didesnį ir daugiau skyrių apimantį tinklą, negu reikia teritorijoje pagal su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus ir kitas susijusias viešąsias paslaugas, atsižvelgiant į sanglaudą ar teritorijų vystymąsi. Visiškai nekyla abejonių, kad naudojant kiekvieną pašto skyrių, kuriame DPLP vykdo veiklą siekdama teikti universaliąsias paslaugas, padedama užtikrinti teritorinę sanglaudą (120), tačiau teisiniu požiūriu įpareigojimas išlaikyti šiuos pašto skyrius yra susijęs su tuo, kad būtina teikti tinkamos kokybės universaliąsias pašto paslaugas ir kitas susijusias paslaugas. Pagal taikomą teismų praktiką siekiant kelti papildomo uždavinio vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje klausimą, DPLP turėtų būti pavestas atskiras ir aiškiai nustatytas uždavinys išlaikyti papildomus pašto tinklo, kurio dydis nustatytas universaliosioms paslaugoms, skyrius. Šiame pavedime turėtų būti patikslinti įpareigojimai, su jais susijusios sąnaudos, taip pat papildomo uždavinio vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje grynųjų sąnaudų finansavimo sistema;
(367)
Komisija DPLP ir valstybės sudarytose valdymo sutartyse nenustatė jokios tokios nuostatos. Belgijos institucijos ir DPLP iš tikrųjų bando a posteriori dirbtinai pagrįsti, jog yra nustatytas atskiras uždavinys vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, pabrėždamos, kad valdymo sutartyse nustatyta teritorijos apimtis pasirinkta dėl dviejų priežasčių: ir dėl universaliosios paslaugos uždavinio, ir dėl tariamo uždavinio vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, kuris yra platesnis už universaliųjų paslaugų įsipareigojimą. Tačiau atitinkamose sutartyse nėra jokios nuostatos, kurioje nurodomas tariamas atskiras uždavinys vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, pagal kurį DPLP privalo išlaikyti didesnį tinklą negu numatytasis universaliosioms paslaugoms teikti;
(368)
pažymėtina, jog tai, kad Belgijos institucijų ir DPLP teiginiai yra dirbtini, taip pat matyti iš jų pačių argumentų. Siekdamos sumažinti galimos kompensacijos permokos dydį Belgijos institucijos nori, kad Komisija sąnaudomis, patirtomis dėl papildomo uždavinio vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje, kuris yra platesnis negu universaliųjų paslaugų įsipareigojimas, laikytų teisėtai veikiančio pašto skyriaus faktinių sąnaudų ir tariamo pašto punkto, kuriuo būtų pakeistas pašto skyrius, sąnaudų skirtumą. Šis argumentas pateiktas nesiremiant tariamu didesniu tinklu, kurį DPLP išlaikytų norėdama įgyvendinti teritorinius tikslus. Pateikiant jį tik nurodomos papildomos sąnaudos, patirtos teikiant universaliąsias paslaugas, kurioms pagal valdymo sutartis neteikiama jokia pagalba. Tai, kad teritorinis tikslas nekeliamas, patvirtinama faktu, jog Belgijos institucijos turėtų labai padidinti pašto punktų skaičių norėdamos teikti universaliąsias paslaugas, nes jų neįmanoma teikti naudojantis tokiu pat skaičiumi pašto punktų;
(369)
tačiau galima pažymėti, kad, nors Belgijos institucijų teiginys dėl faktinio atskiro įpareigojimo vykdyti veiklą tam tikroje teritorijoje atrodo nepriimtinas, Belgijos valstybės nustatytas su tinklu susijęs reikalavimas, pagal kurį turi būti išlaikytas universaliąsias paslaugas ir kitas viešąsias paslaugas leidžiantis teikti tinklas, nėra susijęs tik su šiomis paslaugomis; dėl šio reikalavimo taip pat patiriamos papildomos sąnaudos, susijusios su komercinėmis paslaugomis;
(370)
atsižvelgiant į apskaitą pagal veiklos sritis ir į Teisingumo Teismo sprendimą Chronopost, visų veiklos sričių, kurias vykdant naudojamasi mažmeniniu tinklu, sąnaudos įskaičiuojamos į bendras tinklo sąnaudas, kaip paaiškinta (354) konstatuojamojoje dalyje. Todėl visų produktų, taip pat ir komercinių, sąnaudos įeina į tinklo sąnaudas. Dėl valstybės nustatyto įpareigojimo išlaikyti pašto skyrius patirtos sąnaudos daro poveikį komerciniams produktams, dėl kurių, regis, nuolat patiriama nuostolių, nors jie parduodami rinkos kaina. DPLP komercines paslaugas tinklu teikia dėl to, kad jų lėšomis finansuojama dalis fiksuoto dydžio tinklo sąnaudų ir taip netiesiogiai padedama teikti universaliąsias paslaugas;
(371)
vertinant DPLP kompensacijos permoką ekonominiu požiūriu būtų pagrįsta atsižvelgti į nustatytus su komerciniais produktais susijusius nuostolius, patirtus dėl universaliųjų paslaugų įsipareigojimų ir kitų viešųjų paslaugų. Nors DPLP ekonomiškai suinteresuota naudotis mažmeniniu tinklu, kad parduotų komercinius produktus, atsižvelgiant į analitinę apskaitą dalis tinklo sąnaudų, kurios kitu atveju būtų priskiriamos viešosioms paslaugoms, dėl to yra priskiriamos komerciniams produktams, todėl šie atrodo nuostolingi;
(372)
taigi šiuo atveju kompensacijos permokos apskaičiavimą galima apibendrinti taip:
-
grynosios VESP sąnaudos (sąnaudos - pajamos)
-
leidžiamas pagrįstas pelnas, susijęs su VESP
+
metinės kompensacijos už VESP
+
papildomas pelno perviršis, gautas iš rezervuotojo universaliųjų paslaugų sektoriaus (finansavus universaliąsias paslaugas, taip pat papildomas tinklo sąnaudas, patirtas teikiant komercines paslaugas)
=
kompensacijos permoka
(373)
1997 m. atliktos kapitalo injekcijos suderinamumas toliau turi būti vertinamas atliekant metinių kompensacijų už VESP suderinamumo vertinimą, nes buvo vykdomas ne atskiras kapitalo atkūrimas, o sumokėta kompensacija, suteikta už 1992-1996 m. viešosios paslaugos uždavinius;
(374)
kadangi 2003 m. atlikta kapitalo injekcija nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, pagalbos suderinamumo klausimas nekeliamas;
(375)
kadangi 2006 m. atlikta kapitalo injekcija nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, pagalbos suderinamumo klausimas nekeliamas;
(376)
pažymėtina, kad valstybės garantija valdymo sutartyje neminima kaip kompensacija už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, todėl jos suderinamumas negali būti vertinamas pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį. Kadangi Belgijos institucijos nenurodė jokio kito pagrindo, kuriuo reikia remtis siekiant nustatyti šios garantijos suderinamumą, ir Komisija jokio pagrindo nerado, priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama veiklos pagalba, todėl turi būti susigrąžinta;
(377)
kaip jau nurodyta, atleidus nuo pelno mokesčio DPLP negavo jokios naudos, todėl šis atleidimas nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį;
(378)
atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio ir vietinių mokesčių yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, tačiau turi būti laikomas esama pagalba, nes nuo šių mokesčių buvo atleista iki Sutarties įsigaliojimo. Be to, reikėtų pažymėti, kad šios mokestinės priemonės valdymo sutartyse nenurodytos kaip kompensacija už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus;
(379)
todėl atleidimas nuo mokesčių neturi įtakos kompensacijos permokos apskaičiavimui, kuris grindžiamas DPLP faktiškai patirtomis sąnaudomis (į jas jau įeina šio atleidimo nuo mokesčių poveikis);
(380)
taigi atleidimas nuo mokesčių bus nagrinėjamas vykdant su esama pagalba susijusią atskirą procedūrą pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (121), 17, 18 ir 19 straipsnius;
6.3.3.3. Kompensacijos permokos sumos apskaičiavimas
(381)
kompensacijos permokos suma gali būti apskaičiuojama remiantis 6.3.3.2 poskirsnyje pateiktu vertinimu. Pagal valdymo sutartyse Belgijos institucijų nustatytą viešosios paslaugos finansavimo mechanizmą kompensacijos permoka atskirai apskaičiuojama pagal kiekvieną pavedimo laikotarpį;
Pirmoji valdymo sutartis: 1992-1996 m.
(tūkstančiais EUR)
-
Viešosios paslaugos grynosios sąnaudos
:
-
[…]
-
patirtos tinklo sąnaudos
:
-
[…]
-
leidžiamas pagrįstas pelnas
:
-
[…]
(4,8 % veiklos marža)
+
valstybės sumokėtos kompensacijos
:
+
[…]
+
kapitalo injekcija (1997 m.)
:
+
62 000
(atidėta kompensacija už VESP)
+
nekilnojamojo turto perdavimas
:
+
112 209
=
kompensacijos permoka
=
[…]
Antroji valdymo sutartis: 1997-2002 m.
Papildomo pelno perviršio, gauto iš rezervuotojo universaliųjų paslaugų sektoriaus (pagal rezervuotųjų universaliųjų paslaugų įsipareigojimus - RUPĮ), apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
+
Su RUPĮ susijęs pelno perviršis
:
+
[…]
(Su RUPĮ susijęs pelnas, viršijantis 4,8 % veiklos maržą)
Tinklo sąnaudos, patirtos dėl UPĮ
:
[…]
Grynosios sąnaudos, patirtos dėl nerezervuotųjų UPĮ
:
[…]
(nuostolingi nerezervuotųjų UPĮ)
Pagrįstas pelnas, susijęs su nerezervuotųjų UPĮ
:
[…]
(4,8 % veiklos marža)
=
Universaliųjų paslaugų sąnaudos, finansuotinos rezervuotojo sektoriaus lėšomis
=
[…]
Papildomas pelno perviršis, kuris gautas iš rezervuotojo sektoriaus ir kurio lėšomis sumažinamos grynosios VESP sąnaudos
=
[…]
Kompensacijos permokos apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
-
Viešosios paslaugos grynosios sąnaudos
:
-
[…]
-
leidžiamas pagrįstas pelnas
:
-
[…]
(4,8 % veiklos marža)
+
valstybės sumokėtos kompensacijos
:
+
1 286 461
+
su RUPĮ susijęs papildomas pelno perviršis
+
[…]
=
Kompensacijos permoka
=
[…]
Trečioji valdymo sutartis: 2003-2005 m.
Papildomo pelno perviršio, gauto iš rezervuotojo universaliųjų paslaugų sektoriaus (pagal rezervuotųjų universaliųjų paslaugų įsipareigojimus - RUPĮ), apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
+
Su RUPĮ susijęs pelno perviršis
:
+
[…]
(Su RUPĮ susijęs pelnas, viršijantis 4,8 % veiklos maržą)
Tinklo sąnaudos, patirtos dėl UPĮ
:
[…]
Grynosios sąnaudos, patirtos dėl nerezervuotųjų UPĮ
:
-
[…]
(pelningi nerezervuotųjų UPĮ)
Pagrįstas pelnas, susijęs su UPĮ
:
[…]
(4,8 % veiklos marža)
=
dėl UPĮ patirtos sąnaudos, finansuotinos rezervuotojo sektoriaus lėšomis
=
[…]
(finansuotinų nuostolių nėra)
Papildomas pelno perviršis, kuris gautas iš rezervuotojo sektoriaus ir kurio lėšomis sumažinamos grynosios VESP sąnaudos
=
[…]
Kompensacijos permokos apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
-
Viešosios paslaugos grynosios sąnaudos
:
-
[…]
-
leidžiamas pagrįstas pelnas
:
-
[…]
(4,8 % veiklos marža)
+
valstybės sumokėtos kompensacijos
:
+
677 985
+
su RUPĮ susijęs papildomas pelno perviršis
:
+
[…]
=
Kompensacijos permoka
=
- […]
Ketvirtoji valdymo sutartis: 2006-2010 m.
Papildomo pelno perviršio, gauto iš rezervuotojo universaliųjų paslaugų sektoriaus (pagal rezervuotųjų universaliųjų paslaugų įsipareigojimus - RUPĮ), apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
+
Su RUPĮ susijęs pelno perviršis
:
+
[…]
(Su RUPĮ susijęs pelnas, viršijantis 7,4 % veiklos maržą)
Tinklo sąnaudos, patirtos dėl UPĮ
:
[…]
Grynosios sąnaudos, patirtos dėl nerezervuotųjų UPĮ
:
[…]
(pelningi nerezervuotųjų UPĮ)
Pagrįstas pelnas, susijęs su rezervuotųjų UPĮ
:
[…]
(7,4 % veiklos marža)
=
dėl UPĮ patirtos sąnaudos, finansuotinos rezervuotojo sektoriaus lėšomis
=
[…]
(finansuotinų nuostolių nėra)
Papildomas pelno perviršis, kuris gautas iš rezervuotojo sektoriaus ir kurio lėšomis sumažinamos grynosios VESP sąnaudos
=
[…]
Kompensacijos permokos apskaičiavimas
(tūkstančiais EUR)
-
Viešosios paslaugos grynosios sąnaudos
:
-
[…]
-
leidžiamas pagrįstas pelnas
:
-
[…]
(7,4 % veiklos marža)
+
valstybės sumokėtos kompensacijos
:
+
1 568 787
+
su RUPĮ susijęs papildomas pelno perviršis
:
+
[…]
=
Kompensacijos permoka
=
[…]
Kitos priemonės
Valstybės garantija
(tūkstančiais EUR)
2004 m. valstybės suteikta garantija:
1 500
=
1 500
(382)
kaip susitarta su Belgijos institucijomis (122), siekiant nustatyti laiko intervalą, į kurį turi būti atsižvelgiama apskaičiuojant bendrą kompensacijos permoką, objektyviausias ir proporcingiausias metodas šiuo atveju yra pagal sutartis taikomas metodas. Komisija nepastebi jokio prieštaravimo, dėl kurio nebūtų galima priimti Belgijos institucijų prašymo. Iš tikrųjų taikant šį metodą šalims suteikiama galimybė parengti geresnes prognozes ir užtikrinamas didesnis teisinis tikrumas, todėl sumažėja kompensacijos permokos rizika. Taigi kiekvienas laikotarpis nagrinėjamas atskirai ir jokia per maža kompensacija ar kompensacijos permoka iš vieno laikotarpio neperkeliama į kitą;
(383)
tačiau Belgijos institucijos pažymi, kad prieš įsigaliojant 2005 m. Bendrosioms nuostatoms dėl VESP Komisija nuolat taikė bendrą per mažos kompensacijos ir (arba) kompensacijos permokos apskaičiavimo metodą. Šiuo pagrindu Belgijos institucijos pateikė konkretų prašymą metus iki 2005 m. suskirstyti į grupes (123), kad būtų bendrai apskaičiuota per maža kompensacija ir (arba) kompensacijos permoka;
(384)
Komisija pažymi, kad visus metus suskirsčius į grupes tai neturėtų jokio poveikio susigrąžintinos kompensacijos permokos sumai, nes pagal tris valdymo sutartis, taikytas iki 2005 m., nustatyta per maža kompensacija;
(385)
be to, Komisija pažymi, kad priėmus 2005 m. Bendrąsias nuostatas dėl VESP „kompensacijos apskaičiavimo, kontrolės ir peržiūros kriterijai“ turi būti iš anksto nustatomi pavedimo akte arba aktuose (124). Kadangi ketvirtojoje valdymo sutartyje nenumatyta jokia ne sutarties galiojimo laikotarpiu (2006-2010 m.) patirtų sąnaudų (kad ir kokios jos būtų) kompensacija, per maža kompensacija, nustatyta laikotarpiais, kuriems netaikoma minėta sutartis, negali būti kompensuota galima įmonei DPLP išmokėta kompensacijos permoka;
(386)
Komisija daro išvadą, kad DPLP už viešosios paslaugos uždavinio vykdymą, visų pirma ketvirtosios valdymo sutarties taikymo laikotarpiu, gavo kompensacijos permoką, kurios suma - 415 mln. EUR. Kadangi kompensacijos permoka yra nesuderinama pagalba, ji turi būti susigrąžinta;
7. IŠVADA
(387)
įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimas, valstybės pervestos metinės lėšos, nekilnojamojo turto perdavimas, 1997 m. atlikta kapitalo injekcija, atleidimas nuo mokesčių ir valstybės garantija yra pagalbos priemonės pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes dėl jų DPLP nepatyrė sąnaudų, kurias privačiosios įmonės paprastai turi patirti;
(388)
2003 ir 2006 m. atliktos kapitalo injekcijos nėra pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes valstybė veikė pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą;
(389)
Komisija pažymi, kad Belgija priemones įgyvendino neteisėtai, pažeisdama SESV 108 straipsnio 2 dalį (išskyrus 2003 m. atliktą kapitalo injekciją, apie kurią tinkamai pranešta Komisijai prieš ją atliekant, ir atleidimą nuo mokesčių, kuris yra esama pagalba);
(390)
dėl įsipareigojimų mokėti pensijas perėmimo DPLP padėtis socialinio draudimo įmokų mokėjimo srityje netapo geresnė negu jos konkurentų. Todėl priemonė gali būti paskelbta suderinama pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą;
(391)
pagal ketvirtąją valdymo sutartį suteiktos metinės kompensacijos yra nesuderinama pagalba pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį, nes DPLP buvo suteikta kompensacijos permoka;
(392)
valstybės suteikta garantija yra nesuderinama pagalba;
(393)
atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio ir vietinių mokesčių yra esama pagalba ir bus nagrinėjamas atskirai, vykdant su esama pagalba susijusią procedūrą pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 17, 18 ir 19 straipsnius;
(394)
pagal Bendrųjų nuostatų dėl VESP 5 dalį šiuo sprendimu nepažeidžiamos galiojančios Sąjungos nuostatos, susijusios su viešuoju pirkimu ir konkurencija,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Belgija įmonei De Post-La Poste (DPLP, šiuo metu - bpost) suteikė perėmusi įsipareigojimus mokėti pensijas, yra suderinama su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
2 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Belgija, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, įmonei De Post-La Poste (DPLP, šiuo metu - bpost) neteisėtai suteikė kaip viešosios paslaugos sąnaudų kompensaciją, yra nesuderinama su vidaus rinka.
3 straipsnis
Kapitalo injekcijos, kurias Belgija įmonei De Post-La Poste (DPLP, šiuo metu - bpost) suteikė 2003 ir 2006 m., nėra pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį.
4 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Belgija, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, įmonei De Post-La Poste (DPLP, šiuo metu - bpost) neteisėtai suteikė kaip valstybės garantiją, yra nesuderinama su vidaus rinka.
5 straipsnis
1. Belgija susigrąžina nesuderinamą pagalbą, suteiktą įgyvendinant 2 ir 4 straipsniuose nurodytas priemones.
2. Susigrąžintinos sumos mokamos su palūkanomis, skaičiuojamomis nuo dienos, kurią šios sumos perduotos naudos gavėjui, iki faktinio jų susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos skaičiuojamos nuo pagrindinės sumos ir susikaupusių palūkanų pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (125) V skyrių ir Reglamentą (EB) Nr. 271/2008, kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 794/2004.
4. Nuo šio sprendimo priėmimo dienos Belgija panaikina visus sustabdytus pagalbos, suteiktos įgyvendinant 2 ir 4 straipsniuose nurodytas priemones, mokėjimus.
6 straipsnis
1. Pagalba, suteikta įgyvendinant 2 ir 4 straipsniuose nurodytas priemones, susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Belgija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
7 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Belgija Komisijai pateikia šią informaciją:
a)
bendrą sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš naudos gavėjo;
b)
išsamų šiam sprendimui įgyvendinti numatytų priemonių, kurių jau imtasi, aprašymą; ir
c)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad naudos gavėjui oficialiai pranešta apie pagalbos grąžinimą.
2. Belgija praneša Komisijai apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymo eigą, kol bus visiškai susigrąžinta pagalba, suteikta įgyvendinant 2 ir 4 straipsniuose nurodytas priemones. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia visą informaciją apie numatytas priemones, kurių jau imtasi šiam sprendimui įgyvendinti. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios iš naudos gavėjo jau susigrąžintos.
8 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Belgijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2012 m. sausio 25 d.