РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 10/2011 НА КОМИСИЯТА
от 14 януари 2011 година
относно материалите и предметите от пластмаси, предназначени за контакт с храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1935/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 2004 г. относно материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, и за отмяна на директиви 80/590/ЕИО и 89/109/ЕИО (1), и по-специално член 5, параграф 1, букви а), в), г), д), е), з), и) и й) от него,
след консултации с Европейския орган за безопасност на храните,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1935/2004 са установени общите принципи за премахване на различията между законодателствата на държавите-членки по отношение на материалите, предназначени за контакт с храни. В член 5, параграф 1 от посочения регламент се предвижда приемането на специфични мерки за групи материали и предмети и е описана подробно процедурата по разрешаване на вещества на равнището на ЕС, когато дадена специфична мярка предвижда списък на разрешени вещества.
(2)
Настоящият регламент представлява специфична мярка по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1935/2004. С настоящия регламент следва да се установят специфичните правила за материалите и предметите от пластмаси, които да се прилагат с оглед на тяхната безопасна употреба, и да се отмени Директива 2002/72/ЕО на Комисията от 6 август 2002 г. относно материали и предмети от пластмаси, предназначени за контакт с храни (2).
(3)
С Директива 2002/72/ЕО са установени основните правила за производството на материалите и предметите от пластмаси. Директивата е изменяна значително 6 пъти. С цел да се осигури яснота текстът следва да бъде консолидиран, а излишните и неактуалните части - да бъдат премахнати.
(4)
В миналото Директива 2002/72/ЕО и нейните изменения са били транспонирани в националното законодателство без никаква съществена адаптация. За транспонирането в националното законодателство обикновено е необходим период от 12 месеца. В случай на изменение в списъците на мономерите и добавките, за да бъдат разрешени нови вещества, периодът за транспониране води до закъснение на разрешението и така забавя иновациите. Поради тази причина изглежда целесъобразно да бъдат приети правила за материалите и предметите от пластмаси под формата на пряко приложим във всички държави-членки регламент.
(5)
Директива 2002/72/ЕО се прилага за материалите и предметите, които са съставени единствено от пластмаси, както и за пластмасовите уплътнения в капачки. В миналото това е била основната употреба на пластмасите на пазара. През последните години обаче освен материалите и предметите, съставени единствено от пластмаси, пластмасите се използват също така в съчетание с други материали в така наречените многослойни материали или предмети от различни материали. Правилата за използването на винилхлориден мономер, установени в Директива 78/142/ЕИО на Съвета от 30 януари 1978 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно материалите и предметите, които съдържат винилхлориден мономер и са предназначени за контакт с храни (3), вече се прилагат за всички пластмаси. Ето защо изглежда целесъобразно да се разшири обхватът на настоящия регламент до слоевете от пластмаси в многослойните материали или предмети от различни материали.
(6)
Материалите и предметите от пластмаси могат да бъдат съставени от различни слоеве от пластмаси, които са съединени помежду си с лепила. Материалите и предметите от пластмаси могат също така да бъдат отпечатани или повърхностно покрити с органично или неорганично покритие. Отпечатаните или повърхностно покритите материали и предмети от пластмаси, както и тези, които са съединени помежду си с лепила, следва да бъдат в обхвата на настоящия регламент. Не е задължително лепилата, покритията и печатарските мастила да са съставени от същите вещества като пластмасите. В Регламент (ЕО) № 1935/2004 се предвижда, че за лепилата, покритията и печатарските мастила могат да бъдат приети специфични мерки. Поради тази причина за материалите и предметите от пластмаси, които са отпечатани, покрити или съединени помежду си с лепила, следва да е разрешено да съдържат в отпечатания, покриващия или свързващия слой други вещества, различни от тези, които са разрешени за пластмасите на равнището на ЕС. Тези слоеве могат да бъдат предмет на други правила на ЕС или национални правила.
(7)
Пластмасите, както и йонообменните смоли, каучуците и силиконите, са макромолекулни вещества, получени чрез процесите на полимеризацията. В Регламент (ЕО) № 1935/2004 се предвижда, че за йонообменните смоли, каучуците и силиконите могат да бъдат приети специфични мерки. Тъй като тези материали са съставени от вещества, различни от пластмасите, и имат различни физикохимични свойства, е необходимо за тези материали да се прилагат специфични правила и следва да е ясно, че те не са в обхвата на настоящия регламент.
(8)
Пластмасите се правят от мономери и други изходни вещества, които са подложени на химическа реакция до получаване на макромолекулна структура, а именно полимерът, който е основният структурен компонент на пластмасите. Към полимерите се добавят добавки с цел постигане на определени технологични ефекти. Полимерът като такъв е инертна структура с високо молекулно тегло. Тъй като веществата с молекулно тегло над 1 000 Da обикновено не могат да се абсорбират в тялото, евентуалният риск за здравето от самия полимер е минимален. Потенциален риск за здравето може да възникне от мономери, които не са встъпили или не са изцяло встъпили в реакция, или от други изходни вещества, или от добавки с ниско молекулно тегло, които са преминали в храната чрез миграция от материала от пластмаси, предназначен за контакт с храни. Поради тази причина мономерите, другите изходни вещества и добавките следва да подлежат на оценка на риска и да бъдат разрешени преди употребата им в производството на материали и предмети от пластмаси.
(9)
Оценката на риска на дадено вещество от страна на Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-нататък „Органът“) следва да обхваща самото вещество, съответните примеси и предвидимите продукти от реакцията и разпада при употребата по предназначение. Оценката на риска следва да обхваща както евентуалната миграция при най-лошите предвидими условия на употреба, така и токсичността. Въз основа на оценката на риска разрешението следва да посочва, ако е необходимо, спецификации за веществото и ограничения на употребата, количествени ограничения или граници на миграция, за да се гарантира безопасността на крайния материал или предмет.
(10)
Все още не са установени правила на равнището на ЕС за оценката на риска и употребата на оцветители в пластмасите. Ето защо тяхната употреба следва да остане предмет на националното законодателство. На по-късен етап това следва да бъде преразгледано.
(11)
Счита се, че разтворителите, използвани при производството на пластмаси за създаване на подходяща среда за реакции, се изпаряват в производствения процес, тъй като обикновено са летливи. Все още на равнището на ЕС не са установени правила за оценката на риска и употребата на разтворители при производството на пластмаси. Поради тази причина тяхната употреба следва да остане предмет на националното законодателство. На по-късен етап това следва да бъде преразгледано.
(12)
Пластмасите могат да се получават също така от синтетични или естествени макромолекулни структури, които по химичен път са встъпили в реакция с други изходни вещества, за да бъде създадена модифицирана макромолекула. Използваните синтетични макромолекули често са междинни структури, които не са напълно полимеризирани. Евентуален риск за здравето може да възникне от миграцията на други изходни вещества, които не са встъпили в реакция или които са непълно встъпили в реакция, използвани за модифициране на макромолекулата или непълно встъпилата в реакция макромолекула. Поради това другите изходни вещества, както и макромолекулите, използвани за производството на модифицирани макромолекули, следва да подлежат на оценка на риска и да бъдат разрешени преди употребата им в производството на материали и предмети от пластмаси.
(13)
Пластмасите могат също така да се получават чрез микроорганизми, които създават макромолекулни структури от изходни вещества чрез ферментационни процеси. След това макромолекулата или се освобождава в среда, или се екстрахира. Евентуален риск за здравето може да възникне от миграцията на други изходни вещества, които не са встъпили в реакция или са непълно встъпили в реакция, междинни вещества или странични продукти от процеса на ферментацията. В този случай крайният продукт следва да подлежи на оценка на риска и той да бъде разрешен преди употребата му за производството на материали и предмети от пластмаси.
(14)
Директива 2002/72/ЕО съдържа различни списъци за мономерите или другите изходни вещества и за добавките, които са разрешени за производството на материали и предмети от пластмаси. За мономерите, другите изходни вещества и добавките списъкът на Съюза вече е пълен, което означава, че могат да се използват единствено веществата, разрешени на равнището на ЕС. Поради това повече не е необходимо разделянето в отделни списъци на мономерите или другите изходни вещества и на добавките поради състоянието от гледна точка на тяхното разрешение. Тъй като някои вещества могат да се използват както като мономери или други изходни вещества, така и като добавки, с оглед на яснотата те следва да бъдат публикувани в един списък на разрешените вещества, като се обозначи разрешената функция.
(15)
Полимерите могат да бъдат използвани не само като основен структурен компонент на пластмасите, но и като добавки, които постигат определени технологични ефекти в пластмасата. Ако тази полимерна добавка е идентична с полимер, който може да съставлява основния структурен компонент на материал от пластмаси, рискът от полимерната добавка може да се разглежда като оценен, ако мономерите вече са били оценени и разрешени. В такъв случай не следва да е необходимо полимерната добавка да се разрешава, а тя би могла да бъде използвана въз основа на разрешението на нейните мономери и други изходни вещества. Ако тази полимерна добавка не е идентична с даден полимер, който може да бъде основен структурен компонент на материал от пластмаси, тогава рискът от полимерната добавка не може да се разглежда като оценен чрез оценката на мономерите. В такъв случай следва да се направи оценка на риска на полимерната добавка по отношение на нейната част с ниско молекулно тегло под 1 000 Da и да бъде разрешена преди употребата ѝ в производството на материали и предмети от пластмаси.
(16)
В миналото не е правено ясно разграничение между добавките, които изпълняват някаква функция в крайния полимер, и спомагателните вещества при производството на полимери (наричани по-нататък „СВПП“), които имат функция единствено в производствения процес и не са предназначени да присъстват в крайния предмет. Някои вещества, които действат като СВПП, вече са включени в непълния списък на добавките. Тези СВПП следва да останат в списъка на Съюза на разрешените вещества. Следва обаче да се внесе яснота, че употребата на други СВПП ще остане възможна в зависимост от националното законодателство. На по-късен етап това следва да бъде преразгледано.
(17)
Списъкът на Съюза съдържа вещества, разрешени за употреба в производството на пластмаси. Вещества като киселини, алкохоли и феноли могат да съществуват също така и под формата на соли. Тъй като обикновено солите се превръщат в стомаха в киселини, алкохоли или феноли, употребата на соли с катиони, на които е направена оценка на безопасността, по принцип следва да бъде разрешена заедно с киселината, алкохола или фенола. В някои случаи, в които при оценката на безопасността възникнат опасения относно употребата на свободните киселини, следва да бъдат разрешени единствено солите, като в списъка се употреби наименованието „… киселина(и), соли“.
(18)
Веществата, използвани в производството на материали или предмети от пластмаси, могат да съдържат примеси в резултат на процеса на тяхното производство или екстрахиране. Тези примеси са добавени нецеленасочено заедно с веществото при производството на материала от пластмаси (нецеленасочено добавено вещество - „НДВ“). Доколкото са от значение за оценката на риска, основните примеси на дадено вещество следва да се вземат предвид и ако е необходимо, да се включват в спецификациите на веществото. Не е възможно обаче да бъдат изброени и взети предвид всички примеси в целия процес по разрешаването. Ето защо е възможно те да присъстват в материала или предмета, но да не са включени в списъка на Съюза.
(19)
При производството на полимери се използват вещества за иницииране на реакцията на полимеризация като катализатори и за контрол на реакцията на полимеризация като реактиви за предаване, нарастване или прекъсване на веригата. Тези спомагателни вещества за полимеризацията се използват в малки количества и не са предназначени да останат в крайния полимер. Поради тази причина на този етап те не следва да бъдат предмет на процедура по разрешаване на равнището на ЕС. Всеки евентуален риск за здравето от крайния материал или предмет, произтичащ от тяхната употреба, следва да бъде оценен от производителя в съответствие с международно признатите научни принципи за оценка на риска.
(20)
При производството и употребата на материали и предмети от пластмаси могат да бъдат образувани продукти от реакцията и разпада. Тези продукти от реакцията и разпада присъстват нецеленасочено в материала от пластмаси (НДВ). Доколкото са от значение за оценката на риска основните продукти от реакцията и разпада при приложението по предназначение на дадено вещество следва да се вземат предвид и да бъдат включени в ограниченията на веществото. Не е възможно обаче да бъдат изброени всички продукти от реакцията и разпада в разрешението. Ето защо те не следва да бъдат включени като отделни единици в списъка на Съюза. Всеки евентуален риск за здравето от крайния материал или предмет, произтичащ от продуктите от реакцията и разпада, следва да бъде оценен от производителя в съответствие с международно признатите научни принципи за оценка на риска.
(21)
Преди да бъде създаден списъкът на Съюза на добавките, за производството на пластмаси можеха да бъдат използвани други добавки, различни от тези, които са разрешени на равнището на ЕС. Срокът за представяне на данни за оценката на безопасността от страна на Органа по отношение на добавките, които бяха разрешени в държавите-членки, с оглед на тяхното включване в списъка на Съюза изтече на 31 декември 2006 г. Добавките, за които в рамките на този срок беше представено валидно заявление, бяха включени във временен списък. За някои от добавките във временния списък все още не е взето решение за разрешението им на равнището на ЕС. Следва да бъде възможно тези добавки да продължат да се използват в съответствие с националното законодателство до приключване на тяхната оценка и вземане на решение за включването им в списъка на Съюза.
(22)
Когато включена във временния списък добавка бъде включена в списъка на Съюза или когато бъде решено да не се включва в списъка на Съюза, тази добавка следва да бъде премахната от временния списък на добавките.
(23)
Благодарение на новите технологии се създават вещества с размер на частиците с химични и физични свойства, които значително се различават от тези на по-големите частици, като наночастиците например. Тези различни свойства могат да доведат до различни токсикологични свойства и поради това тези вещества следва да се оценяват от Органа за всеки отделен случай по отношение на техния риск, докато бъде получена повече информация за въпросната нова технология. Поради тази причина следва да бъде ясно, че разрешенията, които се основават на оценката на риска при обикновения размер на частиците на дадено вещество, не включват създадените наночастици.
(24)
Въз основа на оценката на риска разрешението следва, ако е необходимо, да посочва граници на специфична миграция, за да се гарантира безопасността на крайния материал или предмет. Ако дадена добавка, която е разрешена за производството на материали и предмети от пластмаси, в същото време е разрешена като добавка в храните или ароматично вещество, следва да се гарантира, че отделянето на веществото не променя състава на храната по неприемлив начин. Поради тази причина отделянето на такава добавка или ароматично вещество с двойна употреба не следва да има технологична функция върху храната, освен ако тази функция е целенасочена и ако материалът, предназначен за контакт с храни, отговаря на изискванията за активните материали, предназначени за контакт с храни, определени в Регламент (ЕО) № 1935/2004 и Регламент (ЕО) № 450/2009 на Комисията от 29 май 2009 г. относно активните и интелигентните материали и предмети, предназначени за контакт с храни (4). Изискванията на Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (5) или на Регламент (ЕО) № 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно ароматизантите и определени хранителни съставки с ароматични свойства за влагане във или върху храни и за изменение на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета, Регламенти (ЕО) № 2232/96 и (ЕО) № 110/2008 и Директива 2000/13/ЕО (6) следва да бъдат съблюдавани, ако са приложими.
(25)
Съгласно член 3, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1935/2004 отделянето на вещества от материалите и предметите, предназначени за контакт с храни, не следва да предизвиква неприемливи промени в състава на храните. При добра производствена практика е възможно да се произвеждат материали от пластмаси по такъв начин, че те да не отделят повече от 10 mg вещества на 1 dm2 от повърхността на материала от пластмаси. Ако оценката на риска на отделно вещество не сочи по-ниско равнище, това равнище следва да бъде определено като обща граница за инертността на материала от пластмаси - граница на обща миграция. За да бъдат получени сравними резултати при проверката на съответствието с границата на обща миграция, е необходимо да се направи изпитване при стандартизирани условия на изпитване, в това число продължителност на изпитване, температура и среда на изпитване (моделен разтвор), представляващи най-лошите предвидими условия на употреба на материала или предмета на пластмаси.
(26)
Границата на обща миграция от 10 mg на 1 dm2 означава миграция от 60 mg на килограм храна за кубична опаковка, съдържаща 1 kg храна. При малки опаковки, където съотношението на повърхността към обема е по-голямо, съответната миграция в храната е по-голяма. За кърмачета и малки деца, при които консумацията на храна на килограм телесно тегло е по-висока, отколкото при възрастните, и които все още не поемат разнообразни храни, следва да бъдат установени специални разпоредби, за да се ограничи приемът на вещества, които се отделят от материалите, предназначени за контакт с храни. Също така за да се осигури за опаковките с малък обем същата защита, както за опаковките с голям обем, границата на обща миграция за материалите, предназначени за контакт с храни и предвидени за опаковане на храни за кърмачета и малки деца, следва да бъде обвързана с границата в храни, а не с повърхността на опаковката.
(27)
През последните години материалите от пластмаси, предназначени за контакт с храни, се развиват така, че съдържат не само един вид пластмаса, но съчетават до 15 различни слоя от пластмаси, за да се постигне оптимална функционалност и защита на храната, като същевременно се намалят отпадъците от опаковки. В такъв многослоен материал или предмет от пластмаси слоевете могат да бъдат отделени от храната с функционална бариера, която представлява слой в материалите или предметите, предназначени за контакт с храни, предотвратяваща миграцията в храната на веществата зад бариерата. Зад функционална бариера могат да се използват неразрешени вещества, при условие че отговарят на определени критерии и тяхната миграция остава под определена граница на откриване. Като се вземат предвид храните за кърмачета и други особено чувствителни лица, както и голямото аналитично стандартно отклонение на анализа на миграциите, следва да бъде установено максимално ниво от 0,01 mg/kg за миграцията в храни на неразрешено вещество през функционална бариера. Мутагенни, канцерогенни или токсични при репродукция вещества не следва да се използват в материали или предмети, предназначени за контакт с храни, без предварително разрешение и поради това не следва да бъдат обхванати от концепцията за функционалната бариера. Новите технологии, благодарение на които се създават вещества с размер на частиците с химични и физични свойства, които значително се отличават от тези на по-големите, като наночастиците например, следва да се оценяват за всеки отделен случай по отношение на техния риск, докато бъде получена повече информация за въпросната нова технология. По тази причина те не следва да бъдат обхванати от концепцията за функционалната бариера.
(28)
През последните години се разработват материали и предмети, предназначени за контакт с храни, които се състоят от комбиниране на няколко материала, за да бъде постигната оптимална функционалност и защита на храната, като същевременно се намалят отпадъците от опаковки. Слоевете от пластмаси в тези многослойни материали или предмети от различни материали следва да отговарят на същите изисквания към състава, както и слоевете от пластмаси, които не са съчетани с други материали. За слоевете от пластмаси в многослоен материал или предмет от различни материали, които са отделени от храната чрез функционална бариера, следва да се прилага концепцията за функционалната бариера. Тъй като със слоевете от пластмаси се комбинират други материали и за тези други материали все още не са приети специфични мерки на равнището на ЕС, на този етап не е възможно да се установят изисквания за крайните многослойни материали и предмети от различни материали. По тази причина границите на специфична миграция и границата на обща миграция не следва да се прилагат, освен за винилхлориден мономер, за който вече има такова ограничение. При липсата на специфична мярка на равнището на ЕС, която да обхваща като цяло многослойните материали или предмети от различни материали, държавите-членки могат да запазят или приемат национални разпоредби за тези материали и предмети, при условие че те отговарят на правилата от Договора.
(29)
В член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 се предвижда материалите и предметите, обхванати от специфичните мерки, да бъдат придружени от писмена декларация за съответствие, в която е посочено, че те отговарят на правилата, приложими към тях. С цел засилване на координацията и отговорността на доставчиците на всеки етап от производството, в това число и за тези на изходните вещества, отговорните лица следва да документират съответствието с релевантните правила в декларация за съответствие, която се предоставя на разположение на клиентите на доставчиците.
(30)
Покритията, печатарските мастила и лепилата все още не са обхванати от специфично законодателство на ЕС и поради това не са предмет на изискването за декларация за съответствие. Въпреки това за покритията, печатарските мастила и лепилата, които ще се използват в материалите и предметите от пластмаси, на производителя на крайния предмет от пластмаси следва да се предоставя необходимата информация, която да му даде възможност да гарантира съответствието за веществата, за които са установени граници на миграция в настоящия регламент.
(31)
Съгласно член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (7) се изисква от стопанските субекти в хранителната промишленост да проверяват, че храните отговарят на правилата, които са приложими към тях. За тази цел и като се съблюдава изискването за поверителност, на стопанските субекти в хранителната промишленост следва да бъде даден достъп до съответната информация, за да могат да гарантират, че миграцията от материалите и предметите в храната отговаря на спецификациите и ограниченията, определени в законодателството в областта на храните.
(32)
На всеки етап на производство съпровождащата документация, удостоверяваща декларацията за съответствие, следва да бъде на разположение на правоприлагащите органи. Това удостоверяване на съответствието може да се основава на изпитването на миграцията. Тъй като изпитването на миграцията е сложно, скъпо и отнема време, следва да се допуска съответствието да бъде удостоверено също така чрез изчисления, в това число моделиране, друг анализ и научни доказателства или обосновка, ако при тях се получават стойности, които са поне толкова високи, колкото тези от изпитването на миграцията. Резултатите от изпитването следва да се считат за валидни, докато съставът и условията на преработка остават непроменени като част от система за осигуряване на качеството.
(33)
Когато се изпитват предмети, които все още не са в контакт с храни, за определени предмети, като фолио или капачки, често не е възможно да се определи повърхността, която е в контакт с определен обем храна. За тези предмети следва да бъдат определени специфични правила за проверка на съответствието.
(34)
При определянето на границите на миграция се взема предвид общоприето допускане, че 1 kg храна се консумира дневно от човек с телесно тегло от 60 kg и че храната е пакетирана в кубична опаковка с повърхност от 6 dm2, откъдето се отделя веществото. За много малки и много големи контейнери съотношението на действителната повърхност към обема на опакованата храна се различава значително от условното допускане. По тази причина тяхната повърхност следва да бъде стандартизирана преди сравняване на резултатите от изпитването с границите на миграция. Тези правила следва да бъдат преразгледани, когато се появят нови данни за употребата при опаковките на храни.
(35)
Границата на специфична миграция е максимално разрешеното количество на дадено вещество в храни, която следва да гарантира, че материалът, предназначен за контакт с храни, не представлява риск за здравето. Производителят следва да гарантира, че материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, ще отговарят на тези граници, когато влязат в контакт с храни при най-лошите предвидими условия на контакт. По тази причина следва да се оценят материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, и следва да бъдат установени правилата за това изпитване.
(36)
Храната е сложна съвкупност от отделни компоненти и ето защо анализът на мигриращите вещества в храни може да предизвика аналитични затруднения. Поради тази причина следва да бъдат определени моделни разтвори, които имитират преминаването на веществата от материала от пластмаси в храните. Те следва да имат основните физикохимични свойства на храните. Когато се използват моделни разтвори, стандартната продължителност и температура на изпитване следва да възпроизвеждат миграцията в храните от предмета, доколкото това е възможно.
(37)
За определяне на подходящия моделен разтвор за определени храни следва да бъдат взети под внимание химичният състав и физичните свойства на храните. На разположение има резултати от изследвания за някои представителни храни, при които се сравнява миграцията в храна с миграцията в моделни разтвори. На базата на резултатите следва да бъдат определени моделните разтвори. По-специално, за храни, съдържащи мазнини, полученият резултат с моделен разтвор може в някои случаи да даде значително завишена стойност на миграция в храната. В тези случаи следва да бъде предвидено резултатът в моделен разтвор да бъде коригиран с фактор на редукция.
(38)
Експозицията на вещества, които мигрират от материали, предназначени за контакт с храни, беше базирана на общоприетото допускане, че един човек консумира дневно по 1 kg храна. Човек обаче поглъща най-много 200 g мазнини на ден. Това следва да бъде взето под внимание за липофилните вещества, които мигрират единствено в мазнини. По тази причина следва да бъде предвидена корекция на специфичната миграция с фактор на корекция, приложим към липофилните вещества в съответствие със становището на Научния комитет по храните (SCF) (8) и становището на Органа (9).
(39)
При официалния контрол следва да се установят стратегии за изпитването, които да позволяват на правоприлагащите органи ефективно да извършват проверки, като използват оптимално наличните ресурси. По тази причина следва да е допустимо да се използват скринингови методи за проверка на съответствието при определени условия. Несъответствието на даден материал или предмет следва да се потвърждава чрез метод на проверка.
(40)
С настоящия регламент следва да се установят основните правила за изпитването на миграцията. Тъй като изпитването на миграцията е много сложен въпрос, тези основни правила обаче не могат да обхванат всички предвидими случаи и детайли, необходими за извършване на изпитването. По тази причина следва да бъдат създадени насоки на ЕС, в които да се разглеждат по-подробно аспектите от прилагането на основните правила за изпитване на миграцията.
(41)
Актуализираните правила за моделните разтвори и изпитването на миграцията, предвидени в настоящия регламент, ще заменят тези от Директива 78/142/ЕИО и приложението към Директива 82/711/ЕИО на Съвета от 18 октомври 1982 г. за установяване на основните правила, необходими за изпитване на миграцията на съставките на пластмасови материали и изделия, предназначени за контакт с храни (10).
(42)
Веществата, които са в пластмасите, но не са посочени в приложение I към настоящия регламент, не са подлежали непременно на оценка на риска, тъй като те не са били предмет на процедура по разрешаване. Даденият стопански субект следва да направи оценка на съответствието на тези вещества с член 3 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 съгласно международно признатите научни принципи, като се вземе предвид експозицията от материалите, предназначени за контакт с храни, и от други източници.
(43)
В последно време още мономери, други изходни вещества и добавки получиха благоприятна научна оценка от Органа и сега следва да бъдат добавени в списъка на Съюза.
(44)
Тъй като в списъка на Съюза се добавят нови вещества, регламентът следва да се приложи възможно най-скоро, за да се даде възможност на производителите да предприемат необходимите действия предвид техническия прогрес и да се създадат възможности за иновации.
(45)
Някои правила за изпитването на миграцията следва да бъдат актуализирани с оглед на новите научни знания. Необходимо е правоприлагащите органи и промишлеността да адаптират своя сегашен режим на изпитване към тези актуализирани правила. С цел да се осигури тази адаптация изглежда уместно актуализираните правила да се прилагат едва 2 години след приемането на регламента.
(46)
Съгласно изискванията, определени в Директива 2002/72/ЕО, стопанските субекти понастоящем основават своята декларация за съответствие на удостоверяваща документация. По принцип декларацията за съответствие следва да се актуализира единствено при настъпване на съществени промени в производството, които водят до промени в миграцията, или когато са налични нови научни данни. С цел да се намали тежестта за стопанските субекти материалите, които правомерно са пуснати на пазара съгласно изискванията на Директива 2002/72/ЕО, следва да могат да бъдат пускани на пазара с декларация за съответствие, основана на удостоверяващата документация в съответствие с Директива 2002/72/ЕО в продължение на 5 години след приемането на регламента.
(47)
Аналитичните методи за изпитване на миграцията и остатъчното съдържание на винилхлоридния мономер, както е описано в Директива 80/766/ЕИО на Комисията от 8 юли 1980 г. за определяне на общностен метод за анализ за официален контрол на съдържанието на винилхлориден мономер в материали и предмети, които са предназначени за контакт с храни (11), и в Директива 81/432/ЕИО на Комисията от 29 април 1981 г. за определяне на общностен метод за анализ за официален контрол на винилхлорид, отделян от материали и предмети в храните (12), не са актуални. Аналитичните методи следва да отговарят на критериите по член 11 от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета (13) относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване здравето на животните и хуманното отношение към животните. Поради тази причина директиви 80/766/ЕИО и 81/432/ЕИО следва да бъдат отменени.
(48)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет
1. Настоящият регламент представлява специфична мярка по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) № 1935/2004.
2. С настоящия регламент се установяват специфични изисквания към производството и предлагането на пазара на материали и предмети от пластмаси:
а)
които са предназначени да влязат в контакт с храни; или
б)
които вече са в контакт с храни; или
в)
за които основателно може да се очаква, че ще влязат в контакт с храни.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за материали и предмети, които се пускат на пазара на ЕС и попадат в следните категории:
а)
материали и предмети, както и части от тях, които се състоят изключително от пластмаси;
б)
многослойни материали и предмети от пластмаси, съединени помежду си с лепила или с други средства;
в)
материали и предмети, посочени в буква а) или б), които са отпечатани и/или са с покритие;
г)
слоеве от пластмаси или покрития от пластмаси, образуващи уплътнения в капачки и приспособления за затваряне, които заедно с тези капачки и приспособления за затваряне се състоят от два или повече слоя от различни видове материали;
д)
слоеве от пластмаси в многослойни материали и предмети от различни материали.
2. Настоящият регламент не се прилага за следните материали и предмети, които се пускат на пазара в ЕС и за които е предвидено да бъдат обхванати от други специфични мерки:
а)
йонообменни смоли;
б)
каучук;
в)
силикони.
3. Настоящият регламент не засяга разпоредбите на ЕС или националните разпоредби, приложими по отношение на печатарските мастила, лепилата или покритията.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1.
„материали и предмети от пластмаси“ са:
а)
материалите и предметите, посочени в член 2, параграф 1, букви а), б) и в); и
б)
слоевете от пластмаси, посочени в член 2, параграф 1, букви г) и д);
2.
„пластмаса“ е полимер, към който може да са добавени добавки или други вещества и който може да функционира като основен структурен компонент на крайните материали и предмети;
3.
„полимер“ е всяко макромолекулно вещество, получено чрез:
а)
процес на полимеризация, като адитивна полимеризация, поликондензация или който и да е друг подобен процес от мономери и други изходни вещества; или
б)
химическа промяна на естествени или синтетични макромолекули; или
в)
бактериална ферментация;
4.
„многослоен материал или предмет от пластмаси“ е материал или предмет, съставен от два или повече слоя от пластмаси;
5.
„многослоен материал или предмет от различни материали“ е материал или предмет, състоящ се от два или повече слоя от различни видове материали, като поне един от тях е слой от пластмаси;
6.
„мономер или друго изходно вещество“ е:
а)
вещество, подложено на някакъв вид процес на полимеризация за производството на полимери; или
б)
естествено или синтетично макромолекулно вещество, използвано в производството на модифицирани макромолекули; или
в)
вещество, използвано, за да модифицира съществуващите естествени или синтетични макромолекули;
7.
„добавка“ е вещество, което целенасочено се добавя към пластмасите с цел постигане на физичен или химичен ефект по време на преработката на пластмасата или в крайния материал или предмет и което е предназначено да присъства в крайния материал или предмет;
8.
„спомагателно вещество при производството на полимери“ е всяко вещество, което се използва за осигуряване на подходяща среда за производство на полимери или пластмаси; то може да присъства, но не е нито предназначено да бъде в крайните материали или предмети, нито да има физичен или химичен ефект в крайния материал или предмет;
9.
„нецеленасочено добавено вещество“ е примес в използваните вещества или междинно вещество от реакция, образувано по време на процеса на производството, или продукт от разпада или реакцията;
10.
„спомагателно вещество за полимеризацията“ е вещество, което инициира полимеризацията и/или контролира образуването на макромолекулната структура;
11.
„граница на обща миграция“ (ГОМ) е максимално разрешеното количество нелетливи вещества, отделени от материала или предмета в моделни разтвори;
12.
„моделен разтвор“ е среда за изпитване, която замества храна; в поведението си моделният разтвор имитира миграция от материали, предназначени за контакт с храни;
13.
„граница на специфична миграция“ (ГСМ) е максимално разрешеното количество на дадено вещество, отделено от материал или предмет в храна или моделни разтвори;
14.
„обща граница на специфична миграция“ (О)ГСМ) е максимално разрешеното общо количество на отделни вещества, преминали в храни или моделни разтвори, изразено като общо количество на групата на посочените вещества;
15.
„функционална бариера“ е бариера, състояща се от един или повече слоя от какъвто и да е вид материал, която гарантира, че крайният материал или предмет отговаря на изискванията по член 3 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 и на разпоредбите на настоящия регламент;
16.
„немазни храни“ са храни, за чието изпитване на миграцията в таблица 2 на приложение V към настоящия регламент са определени само моделни разтвори, различни от моделен разтвор D1 или D2;
17.
„ограничение“ е ограничаване на употребата на дадено вещество или граница на миграция, или граница на съдържанието на веществото в материала или предмета;
18.
„спецификация“ е съставът на дадено вещество, критериите за чистота на дадено вещество, физикохимичните характеристики на дадено вещество, данните за процеса на производство на дадено вещество или допълнителна информация за изразяването на границите на миграция.
Член 4
Пускане на пазара на материали и предмети от пластмаси
Материалите и предметите от пластмаси могат да бъдат пускани на пазара единствено ако:
а)
отговарят на съответните изисквания, посочени в член 3 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 при употребата по предназначение и предвидимата употреба; и
б)
отговарят на изискванията към етикетирането, посочени в член 15 от Регламент (ЕО) № 1935/2004; и
в)
отговарят на изискванията към проследимостта, посочени в член 17 от Регламент (ЕО) № 1935/2004; и
г)
са произведени в съответствие с добрата производствена практика, определена в Регламент (ЕО) № 2023/2006 на Комисията (14); и
д)
отговарят на изискванията към състава и декларацията, посочени в глави II, III и IV от настоящия регламент.
ГЛАВА II
ИЗИСКВАНИЯ КЪМ СЪСТАВА
РАЗДЕЛ 1
Разрешени вещества
Член 5
Списък на Съюза на разрешените вещества
1. Само веществата, включени в списъка на Съюза на разрешените вещества (наричан по-долу „списъкът на Съюза“), установен в приложение I, могат да бъдат използвани целенасочено в производството на слоеве от пластмаси на материали и предмети от пластмаси.
2. Списъкът на Съюза съдържа:
а)
мономери или други изходни вещества;
б)
добавки, с изключение на оцветители;
в)
спомагателни вещества при производството на полимери, с изключение на разтворители;
г)
макромолекули, получени чрез бактериална ферментация.
3. Списъкът на Съюза може да бъде изменян в съответствие с процедурата, установена в членове 8-12 от Регламент (ЕО) № 1935/2004.
Член 6
Дерогации за веществата, които не са включени в списъка на Съюза
1. Чрез дерогация от член 5 веществата, различни от включените в списъка на Съюза, могат да бъдат използвани като спомагателни вещества при производството на полимери при производството на слоеве от пластмаси в материали и предмети от пластмаси в съответствие с националното законодателство.
2. Чрез дерогация от член 5 оцветители и разтворители могат да бъдат използвани в производството на слоеве от пластмаси в материали и предмети от пластмаси в съответствие с националното законодателство.
3. Следните вещества, които не са включени в списъка на Съюза, са разрешени при съблюдаване на правилата по членове 8, 9, 10, 11 и 12:
а)
соли (в това число двойните и киселите соли) на алуминий, амоний, барий, калций, кобалт, мед, желязо, литий, магнезий, манган, калий, натрий и цинк на разрешените киселини, феноли или алкохоли;
б)
смеси, получени чрез смесване на разрешени вещества без химична реакция на съставките;
в)
когато се използват като добавки, естествени или синтетични полимерни вещества с молекулно тегло от поне 1 000 Da, с изключение на макромолекулите, получени чрез бактериална ферментация, които отговарят на изискванията по настоящия регламент, ако могат да функционират като основен структурен компонент на крайните материали или предмети;
г)
когато се използват като мономер или друго изходно вещество, предполимерите и естествените или синтетичните макромолекулни вещества, както и техните смеси, с изключение на макромолекулите, получени чрез бактериална ферментация, ако мономерите или изходните вещества, които са необходими за тяхното синтезиране, са включени в списъка на Съюза.
4. Следните вещества, които не са включени в списъка на Съюза, могат да присъстват в слоевете от пластмаси в материалите или предметите от пластмаси:
а)
нецеленасочено добавени вещества;
б)
спомагателни вещества за полимеризацията.
5. Чрез дерогация от член 5 добавките, които не са включени в списъка на Съюза, могат да продължат да бъдат използвани в съответствие с националното законодателство след 1 януари 2010 г. до вземането на решение за тяхното включване или невключване в списъка на Съюза, при условие че те са включени във временния списък по член 7.
Член 7
Създаване и управление на временния списък
1. Публикуваният от Комисията през 2008 г. временен списък на добавките, които са в процес на оценка от Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-долу „Органът“), се актуализира редовно.
2. Добавката се изважда от временния списък:
а)
когато бъде включена в списъка на Съюза, установен в приложение I; или
б)
когато Комисията вземе решение да не я включва в списъка на Съюза; или
в)
ако при разглеждането на данните Органът поиска допълнителна информация и ако тази информация не бъде представена в рамките на срока, определен от Органа.
РАЗДЕЛ 2
Общи изисквания, ограничения и спецификации
Член 8
Общо изискване към веществата
Техническото качество и чистотата на веществата, които се използват в производството на слоеве от пластмаси в материали и предмети от пластмаси, са подходящи за употребата по предназначение и предвидимата употреба на материалите или предметите. Съставът е известен на производителя на веществото и информация за него се предоставя на компетентните органи при поискване.
Член 9
Специфични изисквания към веществата
1. Веществата, използвани в производството на слоеве от пластмаси в материали и предмети от пластмаси, подлежат на следните ограничения и спецификации:
а)
границата на специфична миграция, определена в член 11;
б)
границата на обща миграция, определена в член 12;
в)
ограниченията и спецификациите, определени в колона 10 на таблица 1 от точка 1 на приложение I;
г)
подробните спецификации, определени в точка 4 на приложение I.
2. Веществата в наноформа се използват единствено ако са изрично разрешени и посочени в спецификациите в приложение I.
Член 10
Общи ограничения във връзка с материалите и предметите от пластмаси
Общите ограничения във връзка с материалите и предметите от пластмаси са определени в приложение II.
Член 11
Граници на специфична миграция
1. Материалите и предметите от пластмаси не отделят своите съставки в храните в количества, които надвишават границите на специфична миграция (ГСМ), определени в приложение I. Тези граници на специфична миграция (ГСМ) са изразени в mg вещество на kg храна (mg/kg).
2. За веществата, за които в приложение I не е установена граница на специфична миграция или други ограничения, се прилага границата на специфична миграция от 60 mg/kg.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 добавките, които са разрешени също така като добавки в храните съгласно Регламент (ЕО) № 1333/2008 или като ароматизанти съгласно Регламент (ЕО) № 1334/2008, не преминават в храните в количества, които оказват техническо въздействие върху крайните храни, и:
а)
не надвишават ограниченията, предвидени в Регламент (ЕО) № 1333/2008 или в Регламент (ЕО) № 1334/2008, или в приложение I към настоящия регламент, за храните, за които тяхната употреба е разрешена като добавки в храните или ароматични вещества; или
б)
не надвишават ограниченията, установени в приложение I към настоящия регламент, в храните, за които тяхната употреба не е разрешена като добавки в храните или ароматични вещества.
Член 12
Граница на обща миграция
1. Материалите и предметите от пластмаси не отделят своите съставки в моделни разтвори в количества, надвишаващи 10 милиграма от всички съставки, отделени на dm2 повърхност в контакт с храни (mg/dm2).
2. Чрез дерогация от параграф 1 материалите и предметите от пластмаси, предназначени да влязат в контакт с храни за кърмачета и малки деца по смисъла на директиви 2006/141/ЕО (15) и 2006/125/ЕО (16) на Комисията, не отделят своите съставки в моделни разтвори в количества, които надвишават 60 милиграма от всички съставки, отделени на kg моделен разтвор.
ГЛАВА III
СПЕЦИФИЧНИ РАЗПОРЕДБИ ЗА ОПРЕДЕЛЕНИ МАТЕРИАЛИ И ПРЕДМЕТИ
Член 13
Многослойни материали или предмети от пластмаси
1. В многослоен материал или предмет от пластмаси съдържанието на всеки слой от пластмаси отговаря на изискванията по настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от параграф 1 даден слой от пластмаси, който не е в пряк контакт с храни и е отделен от храната с функционална бариера, може:
а)
да не отговаря на ограниченията и спецификациите, установени в настоящия регламент, с изключение на винилхлоридния мономер, както е предвидено в приложение I; и/или
б)
да бъде произведен от вещества, които не са включени в списъка на Съюза или във временния списък.
3. Миграцията на веществата по параграф 2, буква б) в храни или моделен разтвор не трябва да може да бъде открита при измерване със статистическа точност чрез метод на анализ, посочен в член 11 от Регламент (ЕО) № 882/2004, като границата на откриване е 0,01 mg/kg. Тази граница винаги се изразява като концентрация в храни или моделни разтвори и тя се прилага към група съединения, ако те са структурно и токсикологично свързани, по-специално изомери или съединения с една и съща съответна функционална група, и включва възможен начален трансфер.
4. Веществата, които не са включени в списъка на Съюза или във временния списък, посочен в параграф 2, буква б), не принадлежат към никоя от следните категории:
а)
вещества, класифицирани като „мутагенни“, „канцерогенни“ или „токсични при репродукция“ в съответствие с критериите по раздели 3.5, 3.6 от 3.7 на приложение I към Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета (17);
б)
вещества в наноформа.
5. Крайният многослоен материал или предмет от пластмаси отговаря на границите на специфична миграция, установени в член 11, и границата на обща миграция по член 12 от настоящия регламент.
Член 14
Многослойни материали или предмети от различни материали
1. В многослоен материал или предмет от различни материали съставът на всеки слой от пластмаси отговаря на настоящия регламент.
2. Чрез дерогация от параграф 1 в многослоен материал или предмет от различни материали даден слой от пластмаси, който не е в пряк контакт с храна и е отделен от нея чрез функционална бариера, може да се произвежда от вещества, които не са включени в списъка на Съюза или временния списък.
3. Веществата, които не са включени в списъка на Съюза или във временния списък, посочен в параграф 2, не принадлежат към никоя от следните категории:
а)
вещества, класифицирани като „мутагенни“, „канцерогенни“ или „токсични при репродукция“ в съответствие с критериите по раздели 3.5, 3.6 от 3.7 на приложение I към Регламент (ЕО) № 1272/2008;
б)
вещества в наноформа.
4. Чрез дерогация от параграф 1, членове 11 и 12 от настоящия регламент не се прилагат за слоеве от пластмаси в многослойни материали или предмети от различни материали.
5. Слоевете от пластмаси в многослоен материал или предмет от различни материали винаги отговарят на ограниченията за винилхлоридния мономер, установени в приложение I към настоящия регламент.
6. В многослоен материал или предмет от различни материали границите на специфична миграция и границите на обща миграция за слоевете от пластмаси и за крайния материал или предмет могат да бъдат установени от националното законодателство.
ГЛАВА IV
ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ И ДОКУМЕНТАЦИЯ
Член 15
Декларация за съответствие
1. На етапите на предлагане на пазара, различни от продажбите на дребно, трябва да има писмена декларация в съответствие с член 16 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 за материалите и предметите от пластмаси, продуктите от междинните етапи на тяхното производство, както и за веществата, предназначени за производството на тези материали и предмети.
2. Писмената декларация, посочена в параграф 1, се издава от стопанския субект и съдържа информацията по приложение IV.
3. Писмената декларация позволява лесно идентифициране на материалите, предметите или продуктите от междинните етапи на производство или на веществата, за които е издадена. Тя се подновява при съществени промени в състава или производството, които водят до промени в миграцията от материалите или предметите, или когато са налични нови научни данни.
Член 16
Удостоверяващи документи
1. При поискване стопанският субект представя на националните компетентни органи нужната документация, за да удостовери, че материалите и предметите, продуктите от междинните етапи от тяхното производство, както и веществата, предназначени за производството на тези материали и предмети, отговарят на изискванията по настоящия регламент.
2. Тази документация съдържа условията и резултатите от изпитването, изчисленията, в това число моделиране, други анализи, и доказателства за безопасността или обосновка за удостоверяване на съответствието. Правилата за експерименталното удостоверяване на съответствието са посочени в глава V.
ГЛАВА V
СЪОТВЕТСТВИЕ
Член 17
Изразяване на резултатите от изпитването на миграцията
1. С цел проверка на съответствието стойностите на специфична миграция се изразяват в mg/kg, като се прилага реалното съотношение на повърхност към обем при действителната или предвидената употреба.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за:
а)
контейнери и други предмети, съдържащи или за които е предвидено да съдържат по-малко от 500 милилитра или грама или повече от 10 литра;
б)
материали и предмети, за които поради тяхната форма практически не е възможно да се оцени съотношението между повърхността на тези материали или предмети и количеството храна в контакт с тях,
в)
листове и фолиа, които все още не са в контакт с храни;
г)
листове и фолиа, които съдържат по-малко от 500 милилитра или грама или повече от 10 литра,
стойността на миграцията се изразява в mg/kg, като се прилага съотношението на повърхност към обем от 6 dm2 на kg храна.
Настоящият параграф не се прилага за материали и предмети от пластмаси, които са предназначени да влязат в контакт с храни или които вече са в контакт с храни за кърмачета и малки деца по смисъла на директиви 2006/141/ЕО и 2006/125/ЕО.
3. Чрез дерогация от параграф 1 границата на специфична миграция за капачки, уплътнения, тапи и подобни приспособления за затваряне се изразява в:
а)
mg/kg, като се използва действителното съдържание на контейнера, за който е предназначено приспособлението, или в mg/dm2 на базата на общата контактна повърхност на приспособлението за затваряне и затворения контейнер, ако употребата по предназначение на предмета е известна, като се вземат предвид разпоредбите на параграф 2;
б)
mg/предмет, ако употребата по предназначение на предмета не е известна.
4. За капачки, уплътнения, тапи и подобни приспособления за затваряне стойността на обща миграция се изразява в:
а)
mg/dm2 на базата на общата контактна повърхност на приспособлението за затваряне и затворения контейнер, ако употребата по предназначение на предмета е известна;
б)
mg/предмет, ако употребата по предназначение на предмета не е известна.
Член 18
Правила за оценката на съответствието с границите на миграция
1. За материалите и предметите, които вече са в контакт с храни, проверката на съответствието с границите на специфична миграция се извършва в съответствие с правилата, определени в приложение V, глава 1.
2. За материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, проверката на съответствието с границите на специфична миграция се извършва в храни или моделни разтвори, определени в приложение III, в съответствие с правилата, посочени в приложение V, глава 2, раздел 2.1.
3. За материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, проучването на съответствието с границата на специфична миграция може да бъде извършена, като се прилагат скрининговите методи в съответствие с правилата, определени в приложение V, глава 2, раздел 2.2. Ако определен материал или предмет не отговаря на границите на миграция при скрининговия метод, заключението за несъответствие трябва да бъде потвърдено чрез проверка на съответствието съгласно параграф 2.
4. За материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, проверката на съответствието с границата на обща миграция се извършва в моделни разтвори A, B, C, D1 и D2, както е определено в приложение III, в съответствие с правилата, посочени в приложение V, глава 3, раздел 3.1.
5. За материалите и предметите, които все още не са в контакт с храни, проучването на съответствието с границата на обща миграция може да се извърши, като се прилагат скрининговите методи в съответствие с правилата, определени в приложение V, глава 3, раздел 3.4. Ако даден материал или предмет не отговаря на границата на миграция при скрининговия метод, заключението за несъответствие трябва да бъде потвърдено чрез проверка на съответствието съгласно параграф 4.
6. Резултатите от изпитването на специфичната миграция, получени в храни, имат предимство пред резултатите, получени в моделен разтвор. Резултатите от изпитването на специфичната миграция, получени в моделен разтвор, имат предимство пред резултатите, получени чрез скринингови методи.
7. Преди сравняване на резултатите от изпитването на специфичната миграция и общата миграция с границите на миграция се прилагат факторите на корекция съгласно правилата по приложение V, глава 4.
Член 19
Оценка на веществата, които не са включени в списъка на Съюза
Съответствието с член 3 от Регламент (ЕО) № 1935/2004 на веществата, посочени в член 6, параграфи 1, 2, 4, 5 и член 14, параграф 2 от настоящия регламент, които не са включени в приложение I към настоящия регламент, се оценява съгласно международно признатите научни принципи за оценка на риска.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
Изменения на актове на ЕС
Приложението към Директива 85/572/ЕИО на Съвета (18) се заменя със следното:
„Моделните разтвори, които трябва да се използват за изпитване на миграцията на съставките на материалите и предметите от пластмаси, предназначени за контакт с отделен хранителен продукт или специфични групи храни, са определени в точка 3 на приложение III към Регламент (ЕС) № 10/2011 на Комисията.“
Член 21
Отмяна на актове на ЕС
Директиви 80/766/ЕИО, 81/432/ЕИО и 2002/72/ЕО се отменят от 1 май 2011 година.
Позоваванията на отменените директиви се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблиците на съответствието от приложение VI.
Член 22
Преходни разпоредби
1. До 31 декември 2012 година удостоверяващите документи по член 16 са на базата на основните правила за изпитване на общата миграция и специфичната миграция, определени в приложението към Директива 82/711/ЕИО.
2. От 1 януари 2013 година удостоверяващите документи по член 16 за материалите, предметите и веществата, пуснати на пазара до 31 декември 2015 година, могат да са на базата на:
а)
правилата за изпитване на миграцията, определени в член 18 от настоящия регламент; или
б)
основните правила за изпитване на общата миграция и специфичната миграция, определени в приложението към Директива 82/711/ЕИО.
3. От 1 януари 2016 година удостоверяващите документи по член 16 са на базата на правилата за изпитване на миграцията, определени в член 18, без да се засяга параграф 2 от настоящия член.
4. До 31 декември 2015 година добавките, използвани в покритие от стъклени влакна за пластмаса, подсилена със стъклени влакна, които не са изброени в приложение I, трябва да отговарят на разпоредбите за оценка на риска, определени в член 19.
5. Материалите и предметите, които са били правомерно пуснати на пазара преди 1 май 2011 година, могат да бъдат пускани на пазара до 31 декември 2012 година.
Член 23
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 май 2011 година.
Разпоредбата на член 5 по отношение на употребата на добавките, различни от пластификатори, се прилага за слоеве от пластмаси или покрития от пластмаси за капачките и приспособленията за затваряне, посочени в член 2, параграф 1, буква г), от 31 декември 2015 година.
Разпоредбата на член 5 по отношение на употребата на добавките, използвани в покритие от стъклени влакна за пластмаса, подсилена със стъклени влакна, се прилага от 31 декември 2015 година.
Разпоредбите на член 18, параграфи 2 и 4 и член 20 се прилагат от 31 декември 2012 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Брюксел на 14 януари 2011 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 10/2011
2011 m. sausio 14 d.
dėl plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su maisto produktais
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2004 m. spalio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą Nr. 1935/2004 dėl žaliavų ir gaminių, skirtų liestis su maistu, ir panaikinantį Direktyvas 80/590/EEB ir 89/109/EEB (1), ypač į jo 5 straipsnio 1 dalies a, c, d, e, f, h, i ir j punktus,
pasikonsultavusi su Europos maisto saugos tarnyba,
kadangi:
(1)
Reglamentu (EB) Nr. 1935/2004 nustatyti bendrieji principai šalinti valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių su maistu besiliečiančias medžiagas, skirtumams. To reglamento 5 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad gali būti priimamos žaliavų ir gaminių grupėms taikomos konkrečios priemonės ir išsamiai reglamentuojama leidimų medžiagoms suteikimo ES lygmeniu tvarka, jeigu konkreti priemonė numato leidžiamų naudoti medžiagų sąrašą.
(2)
Šis reglamentas yra konkreti priemonė remiantis Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 5 straipsnio 1 dalimi. Šiuo reglamentu siekiama nustatyti konkrečias plastikinėms medžiagoms ir gaminiams taikytinas taisykles siekiant jas naudoti saugiai ir panaikinti 2002 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos direktyvą 2002/72/EB dėl plastikinių medžiagų ir gaminių, galinčių liestis su maisto produktais (2).
(3)
Direktyvoje 2002/72/EB nustatytos pagrindinės plastikinių medžiagų ir gaminių gamybos taisyklės. Direktyva buvo 6 kartus iš esmės keista. Siekiant aiškumo tekstą reikėtų konsoliduoti ir išbraukti neaktualias ir pasenusias dalis.
(4)
Anksčiau Direktyva 2002/72/EB ir jos pakeitimai buvo perkelti į nacionalinę teisę be didesnio pritaikymo. Paprastai perkelti direktyvą į nacionalinę teisę reikėjo maždaug 12 mėnesių. Jeigu keičiami monomerų ir priedų sąrašai siekiant suteikti naujų medžiagų leidimus, šis perkėlimo laikas lėtina leidimo suteikimą ir tuo pačiu inovacijas. Todėl yra tikslinga patvirtinti taisykles dėl plastikinių medžiagų ir gaminių reglamento, kuris būtų tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse, forma.
(5)
Direktyva 2002/72/EB taikoma medžiagoms ir gaminiams, pagamintiems tik iš plastikų, ir plastikiniams tarpikliams dangteliuose. Anksčiau tai buvo pagrindinė plastikų naudojimo rinka. Tačiau pastaraisiais metais be medžiagų ir gaminių, padarytų vien iš plastikų, plastmasės naudojamos kartu su kitomis medžiagomis vadinamuosiuose daugiasluoksniuose kompozituose. Tarybos direktyvoje 78/142/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, kurių sudėtyje yra vinilchlorido monomero ir kurie gali liestis su maisto produktais, suderinimo (3) nustatytos vinilchlorido naudojimo taisyklės jau taikomos visiems plastikams. Todėl atrodo tikslinga išplėsti šio reglamento taikymo sritį įtraukiant daugiasluoksnių kompozitų plastiko sluoksnius.
(6)
Plastikinės medžiagos ir gaminiai gali būti sudaryti iš skirtingų plastikų sluoksnių, suklijuotų klijais. Plastikinės medžiagos ir gaminiai taip pat gali būti spausdinami ar dengiami organine ar neorganine danga. Spausdinti ar padengti danga bei suklijuoti klijais plastikinės medžiagos ir gaminiai turėtų patekti į šio reglamento taikymo sritį. Klijai, dangos ir spausdinimo rašalas būna nebūtinai sudaryti iš tų pačių cheminių medžiagų kaip plastmasės. Reglamente (EB) Nr. 1935/2004 numatyta, kad dėl klijų, dangų ir spausdinimo rašalo gali būti priimtos specialios priemonės. Todėl turėtų būti leidžiama, kad plastikinės medžiagos ir gaminiai, kurie yra spausdinti, padengti danga ar suklijuoti klijais, turėtų spausdintame, padengtame danga ar suklijuotame sluoksnyje ir kitų cheminių medžiagų nei ES lygmeniu leidžiamos plastikuose. Šiems sluoksniams gali būti taikomos ir kitos ES ar nacionalinės taisyklės.
(7)
Plastikai, kaip ir jonitinės dervos, kaučiukas ir polisiloksanai, yra makromolekulinės medžiagos, gautos polimerizacijos būdu. Reglamente (EB) Nr. 1935/2004 numatyta, kad dėl jonitinių dervų, kaučiuko ir polisiloksanų gali būti priimtos specialios priemonės. Kadangi šios medžiagos sudarytos iš kitų cheminių medžiagų nei plastikai ir turi kitas fizines ir chemines savybes, joms turi būti taikomos specialios taisyklės ir turėtų būti aiškiai nustatyta, kad joms nėra taikomas šis reglamentas.
(8)
Plastikai yra sudaryti iš monomerų ir kitų pradinių medžiagų, kurios cheminės reakcijos būdu jungiasi į makromolekulinę struktūrą - polimerą, kuris yra pagrindinis plastikų komponentas. Į polimerą dedama priedų, kad būtų pasiektas norimas technologinis poveikis. Polimerai yra inertinės didelio molekulinio svorio medžiagos. Kadangi medžiagos, kurių molekulinė masė viršija 1 000 Da, paprastai negali patekti į organizmą, pačių polimerų keliamas galimas pavojus sveikatai yra minimalus. Galimą pavojų sveikatai gali kelti nesureagavę ar ne visiškai sureagavę monomerai ar kitos pradinės medžiagos arba nedidelės molekulinės masės priedai, kurie patenka į maistą migruodami iš plastikinių su maistu besiliečiančių medžiagų. Todėl reikėtų vertinti monomerų, kitų pradinių medžiagų ir priedų riziką ir suteikti leidimus prieš juos naudojant plastikinių medžiagų ir gaminių gamybai.
(9)
Cheminės medžiagos rizikos vertinime, kurį turi atlikti Europos maisto saugos tarnyba (toliau - Tarnyba), turėtų būti naudojamų pagal paskirtį pačios medžiagos, svarbių priemaišų ir numatomų reakcijos bei skilimo produktų rizikos vertinimas. Rizikos vertinime turėtų būti aprašytas galimas išsiskyrimas pačiomis blogiausiomis galimomis naudojimo ir toksiškumo sąlygomis. Remiantis rizikos vertinimu leidime turėtų būti, jei būtina, nustatytos medžiagos specifikacijos ir naudojimo apribojimai, kiekybiniai apribojimai ar išsiskyrimo ribinės vertės siekiant užtikrinti gatavos medžiagos ar gaminio saugą.
(10)
Iki šiol nėra nustatyta ES lygmens dažiklių naudojimo plastikuose ir rizikos vertinimo taisyklių. Todėl jų naudojimą reglamentuoja nacionaliniai teisės aktai. Tokia padėtis turėtų būti pakartotinai įvertinta vėlesniame etape.
(11)
Plastikų gamybai naudojami tirpikliai siekiant sukurti tinkamą reakcijos aplinką turi būti pašalinti gamybos proceso metu, kadangi paprastai jie yra lakūs junginiai. Iki šiol nėra nustatyta ES lygmens plastikų gamyboje naudojamų tirpiklių naudojimo ir rizikos vertinimo taisyklių. Todėl jų naudojimą reglamentuoja nacionaliniai teisės aktai. Tokia padėtis turėtų būti pakartotinai įvertinta vėlesniame etape.
(12)
Plastikai taip pat gali būti pagaminti iš sintetinių ar natūralių makromolekulinių medžiagų, kurios reaguoja cheminiu būdu su kitomis pradinėmis medžiagomis ir gaunama modifikuota makromolekulė. Sintetinės makromolekulės dažnai naudojamos kaip tarpinės medžiagos, kurios nėra visiškai polimerizuotos. Pavojų sveikatai gali sukelti nereagavusių ar ne visai sureagavusių kitų pradinių medžiagų, naudotų makromolekulei modifikuoti, ar ne visiškai sureagavusios makromolekulės išsiskyrimas. Todėl kitų pradinių medžiagų ir modifikuotų makromolekulių gamybai naudojamų makromolekulių keliama rizika turėtų būti vertinama ir jų leidimai suteikiami dar iki pradedant jas naudoti plastikinėms medžiagoms ir gaminiams gaminti.
(13)
Plastikai taip pat gali būti gauti naudojant mikroorganizmus, kurie sukuria makromolekulines medžiagas iš pradinių medžiagų fermentacijos būdu. Tada makromolekulė išleidžiama į aplinką arba ekstrahuojama. Pavojų sveikatai gali kelti nesureagavusių arba ne visiškai sureagavusių pradinių medžiagų, tarpinių medžiagų arba fermentacijos proceso šalutinių produktų išsiskyrimas. Todėl reikėtų vertinti gatavo produkto riziką ir suteikti leidimus dar iki naudojant plastikinių medžiagų ir gaminių gamybai.
(14)
Direktyvoje 2002/72/EB yra skirtingi plastikinių medžiagų ir gaminių gamybai naudoti leidžiamų monomerų ar kitų pradinių medžiagų bei priedų sąrašai. Monomerų, kitų pradinių medžiagų ir priedų Sąjungos sąrašas dabar yra baigtas, o tai reiškia, kad tik leidžiamos ES lygmeniu cheminės medžiagos gali būti naudojamos. Todėl monomerų ar kitų pradinių medžiagų ir priedų įrašymas į atskirus sąrašus dėl leidimo naudoti nebereikalingas. Kadangi tam tikros medžiagos gali būti naudojamos ir kaip monomerai ar kitos pradinės medžiagos ir kaip priedai, siekiant aiškumo jos turėtų būti skelbiamos viename leidžiamų medžiagų sąraše nurodant, kad leidimas suteiktas.
(15)
Polimerai gali būti naudojami ne tik kaip pagrindiniai plastikinių medžiagų struktūriniai komponentai, bet ir kaip priedai siekiant numatyto technologinio poveikio plastmasei. Jeigu toks polimerinis priedas yra tapatus polimerui, kuris gali formuoti pagrindinį plastikinės medžiagos struktūrinį komponentą, polimerinio priedo keliama rizika gali būti laikoma įvertinta, jeigu buvo jau atliktas monomerų rizikos vertinimas ir jie buvo leisti naudoti. Tokiu atveju polimerinio priedo leidimas neturėtų būti reikalingas, kadangi jis galėtų būti naudojamas remiantis jo monomerų ir kitų pradinių medžiagų leidimais. Jeigu toks polimerinis priedas nėra tapatus polimerui, kuris gali formuoti pagrindinį plastikinės medžiagos struktūrinį komponentą, tada polimerinio priedo keliama rizika negali būti laikoma įvertinta, nors ir buvo atliktas monomerų rizikos vertinimas. Tokiu atveju polimerinio priedo keliamą riziką reikėtų įvertinti atsižvelgiant į jo mažos molekulinės masės (mažesnės kaip 1 000 Da) frakciją ir suteikti leidimą prieš naudojant plastikinių medžiagų ir gaminių gamybai.
(16)
Anksčiau nebuvo aiškiai atskiriami priedai, kurie svarbūs ir gatavame polimero produkte, ir polimerų gamybos pagalbinės medžiagos (PPM), kurios svarbios tik gamybos procese, o gatavame produkte jų neturėtų likti. Kai kurios medžiagos, veikiančios kaip PPM, jau buvo įrašytos į nebaigtą priedų sąrašą. Šios PPM turėtų likti Sąjungos leidžiamų medžiagų sąraše. Tačiau turėtų būti aiškiai nustatyta, kad kitų PPM naudojimas taip pat galimas jį reglamentuojant nacionaliniais teisės aktais. Tokia padėtis turėtų būti pakartotinai įvertinta vėlesniame etape.
(17)
Sąjungos sąraše įrašytos cheminės medžiagos, leidžiamos naudoti plastikams gaminti. Tokios cheminės medžiagos kaip rūgštys, alkoholiai ir fenoliai gali būti ir druskų pavidalo. Kadangi druskos paprastai skrandyje virsta rūgštimis, alkoholiais ar fenoliais, druskų naudojimas su katijonais, kurių sauga buvo įvertinta, turėtų būti iš esmės leidžiamas, jeigu kartu leista naudoti rūgštis, alkoholius ar fenolius. Tam tikrais atvejais, jeigu saugos vertinime nurodyta, kad problemų kelia laisvų rūgščių naudojimas, reikėtų leisti naudoti tik druskas į sąrašą įrašant pavadinimą „…rūgšties (-ių) druskos“.
(18)
Cheminės medžiagos, naudojamos plastikinėms medžiagoms ar gaminiams gaminti, gali turėti priemaišų, atsiradusių gamybos ar ekstrahavimo procese. Šios priemaišos netyčia patenka kartu su chemine medžiaga, skirta plastikinei medžiagai gaminti (netyčia patekusios medžiagos). Kadangi jos yra svarbios rizikos vertinimui, pagrindinės cheminės medžiagos priemaišos turėtų būti svarstomos ir prireikus įtraukiamos į tos medžiagos specifikacijas. Tačiau nėra įmanoma įrašyti į sąrašą ir apsvarstyti visas priemaišas suteikiant leidimą. Todėl jų gali būti medžiagoje ar gaminyje, bet nebūtinai bus įtrauktos į Sąjungos sąrašą.
(19)
Gaminant polimerus naudojamos cheminės medžiagos polimerizacijos reakcijai inicijuoti, pavyzdžiui, katalizatoriai, ir ją kontroliuoti, pavyzdžiui, grandinės perdavos, jos pailginimo ar sustabdymo reagentai. Tokios polimerizacijos pagalbinės medžiagos naudojamos minimaliais kiekiais ir jų neturi likti gatavame polimere. Todėl joms šiuo metu neturėtų būti taikoma ES lygmens leidimo suteikimo procedūra. Visą galimą gatavos medžiagos ar gaminio naudojimo keliamą riziką turėtų vertinti gamintojas pagal tarptautiniu mastu pripažintus rizikos vertinimo mokslinius principus.
(20)
Plastikinių medžiagų ir gaminių gamybos ir naudojimo metu gali atsirasti reakcijos ir skilimo produktų. Šie reakcijos ir skilimo produktai netyčia gali patekti į plastikinę medžiagą. Pagrindiniai cheminės medžiagos, naudojamos numatyta paskirtimi, reakcijos ir skilimo produktai turėtų būti nagrinėjami atsižvelgiant į jų svarbą rizikos vertinimui ir nurodomi nustatant cheminės medžiagos naudojimo ribojimus. Tačiau leidime neįmanoma įrašyti ir apsvarstyti jį suteikiant visų reakcijos ir skilimo produktų. Todėl jie neturėtų būti įrašomi atskirais įrašais į Sąjungos sąrašą. Visą galimą gatavos medžiagos ar gaminio reakcijos ir skilimo produktų keliamą riziką turėtų vertinti gamintojas pagal tarptautiniu mastu pripažintus rizikos vertinimo mokslinius principus.
(21)
Dar iki Sąjungos priedų sąrašo sudarymo plastikams gaminti galėjo būti naudojami ir kiti priedai nei tie, kurių leidimai suteikti ES lygmeniu. 2006 m. gruodžio 31 d. baigėsi terminas, iki kurio buvo galima pateikti duomenis apie valstybėse narėse leidžiamus naudoti priedus, kad tarnyba įvertintų jų saugą, siekiant juos įtraukti į Sąjungos sąrašą. Priedai, dėl kurių per minėtą laikotarpį buvo pateikta tinkamai įforminta paraiška, buvo įrašyti į laikiną sąrašą. Dėl tam tikrų į laikiną sąrašą įrašytų priedų ES lygmens leidimų suteikimo sprendimas dar nepriimtas. Šiuos priedus turėtų būti leidžiama ir toliau naudoti pagal nacionalinius teisės aktus, kol bus baigtas jų vertinimas ir bus priimtas sprendimas dėl jų įrašymo į Sąjungos sąrašą.
(22)
Kai laikinajame sąraše nurodytas priedas įtraukiamas į Sąjungos sąrašą arba kai nusprendžiama jo neįtraukti į Sąjungos sąrašą, tas priedas turėtų būti išbraukiamas iš laikinojo priedų sąrašo.
(23)
Taikant naujas technologijas sukuriamos cheminės medžiagos, kurių dalelių, pvz., nanodalelių, dydis lemia iš esmės skirtingas fizines ir chemines savybes nei medžiagų, sudarytų iš didesnių dalelių. Šios skirtingos savybės gali lemti kitokias toksikologines savybes ir todėl šios cheminės medžiagos turėtų būti Tarnybos vertinamos kiekvienu konkrečiu atveju dėl galimos rizikos, kol bus daugiau informacijos apie tokias naujas technologijas. Todėl reikėtų aiškiai nustatyti, kad leidimai, suteikti remiantis cheminės medžiagos, sudarytos iš įprasto dydžio dalelių, rizikos vertinimu, neapima iš nanodalelių sudarytų medžiagų.
(24)
Remiantis rizikos vertinimu prireikus leidime turėtų būti nustatytos konkrečios medžiagos išsiskyrimo ribinės vertės, kad būtų užtikrinta gatavos medžiagos ar gaminio sauga. Jeigu priedą, leidžiamą naudoti plastikinėms medžiagoms ir gaminiams gaminti, tuo pačiu galima naudoti kaip maisto priedą ar kvapiąją medžiagą, reikėtų užtikrinti, kad tos medžiagos išsiskyrimas nekeistų maisto produkto sudėties nepriimtinu būdu. Todėl toks dvigubos paskirties priedas ar kvapioji medžiaga neturėtų turėti technologinės paskirties maisto produkte nebent tokia paskirtis būtų numatyta ir maisto produktas atitiktų veikliosios su maistu besiliečiančios medžiagos reikalavimus, nustatytus Reglamente (EB) Nr. 1935/2004 ir 2009 m. gegužės 29 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 450/2009 dėl veikliųjų ir protingųjų žaliavų ir gaminių, skirtų liestis su maistu (4). Jeigu taikoma, turėtų būti laikomasi 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1333/2008 dėl maisto priedų (5) arba 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1334/2008 dėl kvapiųjų medžiagų ir aromatinių savybių turinčių tam tikrų maisto ingredientų naudojimo maisto produktuose ir ant jų ir iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1601/91, reglamentus (EB) Nr. 2232/96 ir (EB) Nr. 110/2008 bei Direktyvą 2000/13/EB (6) reikalavimų.
(25)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 3 straipsnio 1 dalies b punktą, cheminių medžiagų išleidimas iš su maistu besiliečiančių medžiagų ir gaminių neturėtų sukelti nepriimtinų maisto produkto sudėties pokyčių. Laikantis geros gamybos praktikos yra įmanoma gaminti plastikines medžiagas taip, kad nebūtų išskiriama daugiau kaip 10 mg cheminių medžiagų iš 1 dm2 plastikinės medžiagos paviršiaus ploto. Jeigu atskiros cheminės medžiagos rizikos vertinime nėra nurodoma mažesnė ribinė vertė, tas dydis turėtų būti nustatytas kaip plastikinės medžiagos inertiškumo bendra riba, suminė išsiskyrimo ribinė vertė. Siekiant palyginamų suminių išsiskyrimo ribinių verčių atitikties tikrinimo rezultatų, tyrimas turėtų būti atliekamas standartizuotomis bandymų sąlygomis, įskaitant bandymų laiką, temperatūrą ir bandomąją terpę (maistinį modelinį tirpalą), kurios atitinka blogiausias galimas plastikinės medžiagos ar gaminio naudojimo sąlygas.
(26)
Suminė išsiskyrimo ribinė vertė - 10 mg/dm2 gaunama iš kubo formos pakuotės, kurioje yra 1 kg maisto, išsiskiriant 60 mg į 1 kg maisto produkto. Nedidelėse pakuotėse, kur paviršiaus ir kiekio santykis yra didesnis, išsiskyrimas į maistą yra didesnis. Dėl kūdikių ir mažų vaikų, kurie suvartoja kilogramui kūno svorio daugiau maisto nei suaugusieji ir kurių mityba dar nėra įvairi, reikalingos specialios nuostatos, kad būtų ribojamas cheminių medžiagų, išsiskiriančių iš su maistu besiliečiančių medžiagų, patekimas į organizmą. Siekiant užtikrinti tokią pat saugą, kai maistas pakuojamas į nedideles pakuotes, kaip ir didelių pakuočių atveju, su maistu besiliečiančių medžiagų, kurios skirtos pakuoti kūdikiams ir mažiems vaikams skirtus maisto produktus, suminė išsiskyrimo ribinė vertė turėtų būti siejama su ribine koncentracija maisto produkte, o ne su pakuotės paviršiaus plotu.
(27)
Pastaraisiais metais kuriamos tokios su maistu besiliečiančios plastikinės medžiagos, kurios sudarytos ne iš vieno plastiko, bet iš iki 15 skirtingų plastikinių sluoksnių, siekiant geriausių funkcinių savybių ir maisto saugos kartu mažinant pakuočių atliekas. Tokioje plastikinėje daugiasluoksnėje medžiagoje ar gaminyje sluoksniai gali būti atskirti nuo maisto produkto funkciniu barjeru. Šis barjeras - tai sluoksnis su maistu besiliečiančiose medžiagose ar gaminiuose, apsaugantis nuo cheminių medžiagų anapus barjero išsiskyrimo į maistą. Šiapus funkcinio barjero gali būti naudojamos ir cheminės medžiagos, kurių naudojimui nėra išduotas leidimas, jeigu jos atitinka tam tikrus kriterijus ir jų išsiskyrimo vertė yra mažesnė nei nustatyta cheminės medžiagos aptikimo riba. Atsižvelgiant į maistą kūdikiams ir kitiems ypatingai jautriems asmenims bei į labai didelę išsiskyrimo analizės analitinę paklaidą, cheminės medžiagos, kurios naudojimui neišduotas leidimas, išsiskyrimo į maistą per funkcinį barjerą didžiausia leidžiama vertė turėtų būti 0,01 mg/kg. Cheminės medžiagos, kurios yra mutageniškos, kancerogeninės ar toksiškos reprodukcijai, neturėtų būti naudojamos su maistu besiliečiančiose medžiagose ar gaminiuose be išankstinio leidimo suteikimo ir joms neturėtų būti taikoma funkcinio barjero koncepcija. Naujos technologijos, kurias naudojant kuriamos cheminės medžiagos, kurias sudaro tokio dydžio dalelės, pavyzdžiui, nanodalelės, kad cheminės ir fizinės medžiagos savybės gerokai skiriasi nuo medžiagų, kurias sudaro didesnės dalelės, turėtų būti vertinamos kiekvienu konkrečiu atveju remiantis jų keliama rizika, kol apie tokias naujas technologijas bus gauta daugiau informacijos. Todėl funkcinio barjero sąvoka jų atveju neturėtų būti taikoma.
(28)
Pastaraisiais metais yra kuriamos su maistu besiliečiančios medžiagos ir gaminiai, kurie yra sudaryti iš kelių medžiagų derinio siekiant geriausių galimų savybių ir maisto saugos tuo pačiu mažinant pakuočių atliekas. Šių daugiasluoksnių kompozitų medžiagų ir gaminių plastikiniai sluoksniai turėtų atitikti tuos pačius sudėties reikalavimus, kaip ir plastikiniai sluoksniai, kurie nėra derinami su kitomis medžiagomis. Daugiasluoksnių kompozitų medžiagų ir gaminių plastikiniams sluoksniams, kurie yra atskirti nuo maisto funkciniu barjeru, funkcinio barjero sąvoka turėtų būti taikoma. Kadangi su plastikiniais sluoksniais yra ir kitų medžiagų, kurioms dar nėra nustatytos konkrečios ES lygmens priemonės, dar nėra galimybės nustatyti reikalavimus daugiasluoksniams kompozitams - gataviems medžiagoms ir gaminiams. Todėl neturėtų būti taikomos konkrečios ir suminės išsiskyrimo ribinės vertės, išskyrus vinilchlorido monomerą, kuriam toks apribojimas jau yra taikomas. Nesant specialių ES lygmens priemonių, taikomų daugiasluoksniam kompozitui - medžiagai ar gaminiui, valstybės narės gali palikti galioti ar priimti nacionalines nuostatas dėl šių medžiagų ir gaminių, jeigu jos atitinka Sutarties nuostatas.
(29)
Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 16 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad prie medžiagų ir gaminių, kurioms taikomos specialios priemonės, pridedama rašytinė atitikties deklaracija, patvirtinanti jų atitiktį jiems taikomiems reikalavimams. Siekiant sustiprinti tiekėjų veiklos koordinavimą ir atsakomybę, kiekvienu gamybos etapu, įskaitant pradinių medžiagų etapą, atsakingi asmenys turi įrašyti informaciją apie atitiktį atitinkamiems reikalavimams atitikties deklaracijoje, kuri turi būti prieinama jų klientams.
(30)
Dangos, spausdinimo rašalas ir klijai dar nėra reglamentuojami specialiais ES teisės aktais ir todėl jiems netaikomas atitikties deklaracijos reikalavimas. Tačiau apie dangas, spausdinimo rašalo ir klijus, naudojamus plastikinėse medžiagose ir gaminiuose, gatavo gaminio gamintojui turėtų būti pateikta tinkama informacija, kad jis galėtų užtikrinti medžiagų, kurioms šiuo reglamentu nustatomos išsiskyrimo ribinės vertės, atitiktį.
(31)
2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002, nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančio Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančio su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (7), 17 straipsnio 1 dalyje maisto verslo subjekto reikalaujama patikrinti ar maisto produktai atitinka jiems taikomas taisykles. Šiuo tikslu laikantis konfidencialumo reikalavimų maisto verslo subjektai turi būti tinkamai informuoti, kad jie galėtų užtikrinti, kad sudedamųjų dalių išsiskyrimas iš medžiagų ir gaminių į maisto produktus atitiktų maisto teisės aktuose nustatytas specifikacijas ir apribojimus.
(32)
Kiekvieno gamybos etapo dokumentai, pagrindžiantys atitikties deklaraciją, turi būti saugomi, kad galėtų būti pateikti vykdymą užtikrinančioms institucijoms. Toks atitikties įrodymas gali būti grindžiamas išsiskyrimo tyrimu. Kadangi išsiskyrimo tyrimas yra sudėtingas, brangus ir užima daug laiko turėtų būti leidžiama, kad atitiktis būtų įrodoma taip pat ir apskaičiavimų būdu, įskaitant modeliavimą, kitą analizę ir mokslinius įrodymus ar pagrindimą, jeigu taip gaunami rezultatai yra bent tokie pat tikslūs kaip išsiskyrimo tyrimo. Tyrimo rezultatai turėtų būti vertinami kaip tinkami, kol gaminių sudėtis ir perdirbimo sąlygos išliks pastovūs kaip kokybės užtikrinimo sistemos dalis.
(33)
Jeigu tiriami gaminiai dar nesiliečia su maistu, tam tikriems gaminiams, pavyzdžiui, plėvelėms ar dangteliams, nėra įmanoma nustatyti paviršiaus plotą, kuris liesis su nustatytu kiekiu maisto produkto. Tokiems gaminiams turėtų būti nustatytos specialios atitikties patikros taisyklės.
(34)
Išsiskyrimo ribinių verčių nustatymas siejamas su įprastine prielaida, kad 60 kg sveriantis asmuo suvalgo per dieną 1 kg maisto ir kad maistas yra supakuotas į kubo formos 6 dm2 paviršiaus talpyklą, iš kurios išsiskiria cheminė medžiaga. Labai mažų ir labai didelių talpyklų realus paviršiaus ploto ir supakuoto maisto santykis labai skiriasi nuo įprastinės prielaidos. Todėl jų paviršiaus plotas turėtų būti prilygintas normaliam prieš lyginant bandymų rezultatus su išsiskyrimo ribinėmis vertėmis. Šias taisykles reikėtų persvarstyti, kai bus pateikti nauji duomenys apie maisto pakuočių naudojimą.
(35)
Konkreti išsiskyrimo ribinė vertė yra didžiausias leidžiamas išsiskirti į maistą medžiagos kiekis. Ši ribinė vertė turėtų užtikrinti, kad su maistu besiliečianti medžiaga nekeltų pavojaus sveikatai. Gamintojas turėtų užtikrinti, kad medžiagų ir gaminių, dar nesiliečiančių su maistu, atveju šių ribinių verčių būtų laikomasi, kai jie liesis su maistu blogiausiomis galimomis sąlyčio sąlygomis. Todėl dar nesiliečiančių su maistu medžiagų ir gaminių atitiktis turėtų būti vertinama ir šio tyrimo taisyklės turėtų būti nustatytos.
(36)
Maistas yra sudėtinga sistema ir išsiskiriančių į maistą medžiagų analizė gali kelti sunkumų. Todėl bandomosios terpės turėtų būti priskirtos taip, kad būtų galima modeliuoti realų cheminių medžiagų perėjimą iš plastikinės medžiagos į maistą. Jos turėtų atitikti pagrindines maisto produkto fizines ir chemines savybes. Naudojant maistinius modelinius tirpalus standartinio bandymo laiko ir temperatūros sąlygomis turėtų būti kuo tiksliau atkurtas išsiskyrimas, kuris gali vykti iš gaminio į maisto produktą.
(37)
Nustatant tam tikrų maisto produktų atitinkamą maistinį modelinį tirpalą turėtų būti atsižvelgiama į maisto produkto cheminę sudėtį ir fizines savybes. Tam tikrų reprezentatyvių maisto produktų mokslinių tyrimų rezultatai, leidžiantys palyginti išsiskyrimą į maisto produktą su išsiskyrimu į maistinius modelinius tirpalus, yra žinomi. Remiantis šiais rezultatais turėtų būti nustatomi maistiniai modeliniai tirpalai. Visų pirma riebalų turinčių maisto produktų su maisto modeliniu tirpalu gautas rezultatas tam tikrais atvejais gali būti gerokai didesnis nei realus išsiskyrimas į maisto produktą. Tokiais atvejais reikėtų numatyti, kad rezultatas su maistiniu modeliniu tirpalu yra koreguojamas taikant mažinimo koeficientą.
(38)
Iki šiol cheminių medžiagų išsiskyrimas iš su maistu besiliečiančių medžiagų buvo apskaičiuojamas remiantis įprastine prielaida, kad žmogus per dieną suvalgo 1 kg maisto. Tačiau žmogus suvalgo ne daugiau kaip 200 g riebalų per dieną. Į tai reikėtų atsižvelgti nagrinėjant lipofilines medžiagas, kurios išsiskiria tik į riebalus. Todėl pagal Mokslinio maisto komiteto (MMK) nuomonę (8) ir Tarnybos nuomonę (9) į tai reikėtų atsižvelgti taikant pataisos riebalų mažinimo koeficientą (RMK) konkretaus lipofilinių medžiagų išsiskyrimo atveju.
(39)
Vykdant oficialią kontrolę turėtų būti nustatytos tyrimų strategijos, kurios leistų vykdymo užtikrinimo institucijoms atlikti tikrinimus veiksmingai geriausiu būdu panaudojant turimus išteklius. Todėl tam tikromis sąlygomis turėtų būti leidžiama naudoti atrankinės patikros metodus tikrinant atitiktį. Medžiagos ar gaminio neatitikimas turėtų būti patvirtintas patikros būdu.
(40)
Šiame reglamente turėtų būti nustatytos pagrindinės išsiskyrimo tyrimo taisyklės. Kadangi išsiskyrimo tyrimas yra labai sudėtingas dalykas, šios pagrindinės taisyklės vis dėlto nereglamentuos visų galimų atvejų ir išsamaus tyrimo atlikimo. Todėl reikėtų parengti ES rekomendacijų dokumentą, kuriame būtų pateikta išsamesnė informacija apie pagrindinių išsiskyrimo tyrimo taisyklių taikymą.
(41)
Atnaujintos maistinių modelinių tirpalų ir išsiskyrimo tyrimo taisyklės, nustatytos šiuo reglamentu, pakeis Direktyvoje 78/142/EEB ir 1982 m. spalio 18 d. Direktyvos 82/711/EEB, nustatančios pagrindines išsiskyrimo iš plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su maisto produktais, sudedamųjų dalių tyrimui reikalingas taisykles (10), priede nustatytas taisykles.
(42)
Šio reglamento I priede neišvardytų, bet esančių plastikuose cheminių medžiagų rizika nebūtinai bus vertinama ir joms neturėtų būti taikoma leidimo suteikimo procedūra. Šių cheminių medžiagų atitiktį Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 3 straipsnio reikalavimams turėtų vertinti atitinkamas verslo subjektas pagal tarptautiniu mastu pripažintus mokslinius principus atsižvelgdamas į su maistu besiliečiančių medžiagų poveikį ir kitus šaltinius.
(43)
Neseniai papildomi monomerai, kitos pradinės medžiagos ir priedai buvo Tarnybos teigiamai įvertinti ir turėtų būti įrašyti į esamą sąrašą.
(44)
Kadangi į Sąjungos sąrašą įrašomos naujos medžiagos, reglamentas turėtų būti taikomas kaip galima greičiau, kad gamintojai galėtų prisitaikyti prie technikos pažangos ir plėtoti inovacijas.
(45)
Tam tikros išsiskyrimo tyrimo taisyklės turėtų būti atnaujintos atsižvelgiant į naujas mokslo žinias. Vykdymo užtikrinimo institucijos ir pramonė turi pritaikyti jų dabartinę bandymų sistemą prie šių atnaujintų taisyklių. Siekiant sudaryti galimybę tokiam pritaikymui atrodo tikslinga, kad atnaujintos taisyklės įsigaliotų tik po dvejų metų nuo šio reglamento priėmimo.
(46)
Verslo subjektai dabartines atitikties deklaracijas grindžia pateikdami pagrindžiančius dokumentus pagal Direktyvoje 2002/72/EB nustatytus reikalavimus. Atitikties deklaracija iš esmės turi būti atnaujinta tik tada, kai esminiai gamybos pokyčiai lems išsiskyrimo pasikeitimus arba kai bus gauta naujų mokslinių žinių. Siekiant sumažinti verslo subjektų naštą, medžiagomis, kuriomis buvo teisėtai prekiaujama remiantis Direktyvoje 2002/72/EB nustatytais reikalavimais, turėtų būti galima prekiauti dar 5 metus nuo reglamento priėmimo pateikus atitikties deklaraciją ir ją pagrindžiančius dokumentus pagal Direktyvą 2002/72/EB.
(47)
Analitiniai vinilchlorido monomero išsiskyrimo ir likučių kiekio tyrimo metodai, aprašyti 1980 m. liepos 8 d. Komisijos direktyvoje, nustatančioje Bendrijos analizės metodą, naudojamą oficialiai vinilchlorido monomero kiekio medžiagose ir gaminiuose, galinčiuose liestis su maisto produktais, kontrolei (11), ir 1981 m. balandžio 29 d. Komisijos direktyvoje 81/432/EEB, nustatančioje Bendrijos analizės metodą, naudojamą oficialiai vinilchlorido monomero, išsiskiriančio iš medžiagų ir gaminių į maisto produktus, kontrolei (12), yra pasenę. Analitiniai metodai turėtų atitikti Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 882/2004 (13) dėl oficialios kontrolės, kuri atliekama siekiant užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar laikomasi pašarus ir maistą reglamentuojančių teisės aktų, gyvūnų sveikatos ir gerovės taisyklių 11 straipsnyje nustatytus kriterijus. Todėl Direktyvos 80/766/EEB ir 81/432/EEB turėtų būti panaikintos.
(48)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šis reglamentas yra konkreti priemonė remiantis Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 5 straipsniu.
2. Reglamentu nustatomi konkretūs reikalavimai dėl gamybos ir prekybos plastikiniais medžiagomis ir gaminiais, kurie:
a)
skirti liestis su maistu arba
b)
jau liečiasi su maistu, arba
c)
galima pagrįstai tikėtis, kad jie gali liestis su maistu.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas medžiagoms ir gaminiams, kurie tiekiami ES rinkai, ir yra vienos iš šių kategorijų:
a)
tik iš plastikų sudarytos medžiagos ir gaminiai bei detalės;
b)
daugiasluoksnės plastikinės medžiagos ir gaminiai, suklijuoti klijais ar kitomis priemonėmis;
c)
a ar b punkte nurodyti medžiagos ir gaminiai, kurie yra spausdinti ir (arba) padengti danga;
d)
plastikiniai sluoksniai ar plastikinės dangos, sudarantys tarpiklius gaubteliuose ir dangteliuose, kurie kartu su tais gaubteliais ir dangteliais yra sudaryti iš dviejų ar daugiau skirtingų tipų medžiagų sluoksnių;
e)
daugiasluoksnių kompozitų medžiagų ir gaminių plastikiniai sluoksniai.
2. Šis reglamentas nėra taikomas tokiems ES rinkai tiekiamiems medžiagoms ir gaminiams, kuriems bus taikomos kitos konkrečios priemonės:
a)
jonitinėms dervoms;
b)
kaučiukui;
c)
polisiloksanams.
3. Šis reglamentas taikomas nepažeidžiant ES ar nacionalinių nuostatų, taikomų spausdinimo rašalui, klijams ar dangoms.
3 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojami šie terminai:
1)
plastikinės medžiagos ir gaminiai -
a)
medžiagos ir gaminiai, nurodyti 2 straipsnio 1 dalies a, b ir c punktuose, ir
b)
plastikiniai sluoksniai, nurodyti 2 straipsnio 1 dalies d ir e punktuose;
2)
plastikas (plastmasė) - tai polimeras, į kurį gali būti pridėta priedų ar kitų cheminių medžiagų ir kuris gali funkcionuoti kaip pagrindinis gatavų medžiagų ir gaminių struktūrinis komponentas;
3)
polimeras - tai bet kuri makromolekulinė cheminė medžiaga, gauta
a)
monomerų ir kitų pradinių medžiagų polimerizacijos būdu, pavyzdžiui, poliadicijos, polikondesacijos ar kitu panašiu būdu; arba
b)
cheminiu būdu keičiant natūralias ar sintetines makromolekules; arba
c)
mikrobinės fermentacijos būdu.
4)
daugiasluoksnis plastikas - medžiaga ar gaminys, sudarytas iš dviejų ar daugiau plastiko sluoksnių;
5)
daugiasluoksnis kompozitas - medžiaga ar gaminys, sudarytas iš dviejų ar daugiau skirtingų tipų medžiagų sluoksnių, bent vienas iš kurių yra plastiko sluoksnis;
6)
monomeras ar kita pradinė medžiaga - tai:
a)
cheminė medžiaga, kuri polimerizuojama siekiant gaminti polimerus; arba
b)
natūrali ar sintetinė makromolekulinė medžiaga, naudojama modifikuotoms makromolekulėms gaminti; arba
c)
cheminė medžiaga, naudojama esamoms natūralioms arba sintetinėms makromolekulėms modifikuoti.
7)
priedas - tai cheminė medžiaga, kurios specialiai dedama į plastikus siekiant gauti fizinį ar cheminį poveikį perdirbant plastikus arba gatavoje medžiagoje ar gaminyje; jų turi būti gatavų medžiagų ar gaminių sudėtyje;
8)
polimero gamybos pagalbinė medžiaga - bet kuri cheminė medžiaga, kuri naudojama tinkamai polimero ar plastiko gamybos terpei sudaryti. Jų gali būti, bet neprivalo, gatavose medžiagose ar gaminiuose ir jie neturi turėti fizinio ar cheminio poveikio gatavai medžiagai ar gaminiui;
9)
netyčia patekusios medžiagos - naudotų cheminių medžiagų priemaišos, gamybos procese susidarę reakcijų tarpinės medžiagos ar irimo ar reakcijos produktai;
10)
polimerizacijos pagalbinės medžiagos - cheminės medžiagos, kurios inicijuoja polimerizaciją ir (arba) padeda valdyti makromolekulinės struktūros susidarymą;
11)
suminė išsiskyrimo ribinė vertė (OML) - didžiausias leidžiamas nelakių medžiagų, išskirtų iš medžiagos ar gaminio į maistinius modelinius tirpalus, kiekis;
12)
maistinis modelinis tirpalas - bandomoji maisto produktą imituojanti terpė. Maistiniame modeliniame tirpale imituojamas išsiskyrimas iš su maistu besiliečiančių medžiagų;
13)
konkreti išsiskyrimo ribinė vertė (SML) - didžiausias leidžiamas konkrečios cheminės medžiagos, išskirtos iš medžiagos ar gaminio į maistą ar maisto modelinius tirpalus, kiekis;
14)
suminė konkretaus išsiskyrimo ribinė vertė (SML(T)) - didžiausias leidžiamas suminis konkrečių cheminių medžiagų, išskirtų į maistą ar maistinius modelinius tirpalus, kiekis, išreikštas kaip nurodytų cheminių medžiagų kiekių suma;
15)
funkcinis barjeras - barjeras, sudarytas iš vieno ar daugiau bet kurio tipo medžiagų sluoksnių, kuris užtikrina, jog gatava medžiaga ar gaminys atitiktų Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 3 straipsnio ir šio reglamento nuostatas;
16)
neriebus maistas - tai maistas, išsiskyrimo į kurį bandymams gali būti naudojami tik šio reglamento V priedo 2 lentelėje nustatyti maistiniai modeliniai tirpalai, išskyrus D1 ar D2 tirpalus;
17)
apribojimas - tai cheminės medžiagos naudojimo ar išsiskyrimo ribinės vertės ar cheminės medžiagos kiekio medžiagoje ar gaminyje ribojimas;
18)
specifikacija - cheminės medžiagos sudėtis, jos grynumo kriterijai, fizinės ir cheminės savybės, išsami informacija apie cheminės medžiagos gamybos procesą ar kita informacija apie išsiskyrimo ribinių verčių nurodymą.
4 straipsnis
Plastikinių medžiagų ir gaminių tiekimas rinkai
Plastikinės medžiagos ir gaminiai gali būti tiekiami rinkai, tik jeigu jie:
a)
atitinka Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 3 straipsnyje nustatytus atitinkamus reikalavimus naudojant pagal paskirtį numatomomis sąlygomis; ir
b)
atitinka Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 15 straipsnyje nustatytus ženklinimo reikalavimus; ir
c)
atitinka Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 17 straipsnyje nustatytus atsekamumo reikalavimus; ir
d)
yra gaminami laikantis geros gamybos praktikos, kaip nustatyta Komisijos reglamente (EB) Nr. 2023/2006 (14); ir
e)
atitinka šio reglamento II, III ir IV skyriuose nustatytus sudėties ir deklaravimo reikalavimus.
II SKYRIUS
SUDĖTIES REIKALAVIMAI
1 SKIRSNIS
Leidžiamos naudoti cheminės medžiagos
5 straipsnis
Leidžiamų naudoti cheminių medžiagų Sąjungos sąrašas
1. Tik cheminės medžiagos, įtrauktos į I priede nurodytą Sąjungos leidžiamų naudoti cheminių medžiagų sąrašą (toliau - Sąjungos sąrašas), gali būti naudojamos plastikinių medžiagų ir gaminių plastikiniams sluoksniams gaminti.
2. Sąjungos sąraše turi būti nurodyta:
a)
monomerai ar kitos pradinės medžiagos;
b)
priedai, išskyrus dažiklius;
c)
polimerų gamybos pagalbinės medžiagos, išskyrus tirpiklius;
d)
makromolekulės, gautos mikrobinės fermentacijos būdu.
3. Sąjungos sąrašas gali būti keičiamas Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 8-12 straipsniuose nustatyta tvarka.
6 straipsnis
Nukrypti leidžiančios nuostatos dėl į Sąjungos sąrašą neįtrauktų cheminių medžiagų
1. Nukrypstant nuo 5 straipsnio kitos į Sąjungos sąrašą neįtrauktos cheminės medžiagos gali būti naudojamos pagal nacionalinius teisės aktus kaip polimerų gamybos pagalbinės medžiagos plastikinių medžiagų ir gaminių plastikiniams sluoksniams gaminti.
2. Nukrypstant nuo 5 straipsnio dažikliai ir tirpikliai gali būti naudojami plastikinių medžiagų ir gaminių plastikiniams sluoksniams gaminti pagal nacionalinius teisės aktus.
3. Šios į Sąjungos sąrašą neįtrauktos medžiagos gali būti naudojamos laikantis 8, 9, 10, 11 ir 12 straipsniuose nurodytų taisyklių:
a)
aliuminio, amonio, bario, kalcio, kobalto, vario, geležies, ličio, magnio, mangano, kalio, natrio ir cinko (įskaitant dvigubąsias druskas bei rūgščiąsias druskas) leidžiamų rūgščių druskos, fenoliai arba alkoholiai;
b)
mišiniai, gauti maišant leidžiamas chemines medžiagas nesant komponentų cheminės reakcijos;
c)
naudojamos kaip priedai, natūralios ar sintetinės polimerinės medžiagos, kurių molekulinė masė ne mažesnė kaip 1 000 Da, išskyrus mikrobinės fermentacijos būdu gautas makromolekules, ir kurios atitinka šio reglamento reikalavimus, jei jos gali funkcionuoti kaip pagrindinis gatavų medžiagų ar gaminių struktūrinis komponentas;
d)
naudojamos kaip monomerai ar kitos pradinės medžiagos, ikipolimerinės ir natūralios ar sintetinės makromolekulinės medžiagos, taip pat jų mišiniai, išskyrus mikrobinės fermentacijos būdu gautas makromolekules, jeigu jų sintezei reikalingi monomerai ar pradinės medžiagos yra įrašytos į Sąjungos sąrašą.
4. Šios į Sąjungos sąrašą neįrašytos cheminės medžiagos gali būti naudojamos plastikinių medžiagų ar gaminių plastikiniuose sluoksniuose:
a)
netyčia patekusios cheminės medžiagos;
b)
polimerizacijos pagalbinės medžiagos.
5. Nukrypstant nuo 5 straipsnio į Sąjungos sąrašą neįrašyti priedai po 2010 m. sausio 1 d. gali būti toliau naudojami pagal nacionalinius teisės aktus, kol bus priimtas sprendimas juos įrašyti arba neįrašyti į Bendrijos sąrašą, jeigu jie įtraukti į laikiną sąrašą, nurodytą 7 straipsnyje.
7 straipsnis
Laikino sąrašo sudarymas ir priežiūra
1. Laikinas priedų, kuriuos šiuo metu vertina Europos maisto saugos tarnyba (toliau - Tarnyba), sąrašas, 2008 m. Komisijos viešai paskelbtas, turi būti reguliariai atnaujinamas.
2. Priedas išbraukiamas iš laikinojo sąrašo:
a)
jeigu jis yra įrašytas į I priede nurodytą Sąjungos sąrašą; arba
b)
Komisijai priėmus sprendimą jo neįtraukti į Sąjungos sąrašą; arba
c)
jei analizuojant duomenis Tarnyba paprašo papildomos informacijos ir ta informacija nepateikiama per Tarnybos nurodytą terminą.
2 SKIRSNIS
Bendrieji reikalavimai, apribojimai ir specifikacijos
8 straipsnis
Bendrieji cheminių medžiagų reikalavimai
Cheminės medžiagos, naudojamos plastikinių medžiagų ir gaminių plastikinių sluoksnių gamybai, turi būti tokios techninės kokybės ir grynumo, kad būtų galima naudoti medžiagas ar gaminius pagal paskirtį numatytomis sąlygomis. Sudėtis turi būti žinoma cheminės medžiagos gamintojui ir pateikiama kompetentingoms institucijoms jų prašymu.
9 straipsnis
Konkretūs cheminių medžiagų reikalavimai
1. Dėl cheminių medžiagų, naudojamų plastikinių medžiagų ir gaminių plastikiniams sluoksniams gaminti, turi būti laikomasi šių apribojimų ir specifikacijų:
a)
11 straipsnyje nustatytos konkrečios išsiskyrimo ribinės vertės;
b)
12 straipsnyje nustatytos suminės išsiskyrimo ribinės vertės;
c)
I priedo 1 punkto 1 lentelės 10 skiltyje nurodytų apribojimų ir specifikacijų;
d)
I priedo 4 punkte nustatytų išsamių specifikacijų.
2. Nanoformos pavidalo chemines medžiagas galima leisti naudoti, tik jei jos išsamiai apibūdintos I priedo specifikacijose.
10 straipsnis
Bendrieji apribojimai dėl plastikinių medžiagų ir gaminių
Bendrieji apribojimai, susiję su plastikinėmis medžiagomis ir gaminiais, yra nustatyti II priede.
11 straipsnis
Konkrečios išsiskyrimo ribinės vertės
1. Plastikinių medžiagų ir gaminių sudedamosios dalys neturi išsiskirti į maisto produktus didesniais kiekiais nei I priede nustatytos konkrečios išsiskyrimo ribinės vertės (SML). Šios konkretaus išsiskyrimo ribinės vertės (SML) išreiškiamos cheminės medžiagos miligramais kilogramui maisto (mg/kg).
2. Cheminėms medžiagoms, kurių konkreti išsiskyrimo ribinė vertė ar kiti apribojimai nėra nustatyti I priede, taikoma bendra 60 mg/kg konkreti išsiskyrimo ribinė vertė.
3. Nukrypstant nuo 1 ir 2 dalių, priedų, kuriuos Reglamentu (EB) Nr. 1333/2008 leidžiama naudoti ir kaip maisto priedus arba Reglamentu (EB) Nr. 1334 - kaip kvapiąsias medžiagas, išskiriamas į maisto produktus kiekis neturi daryti technologinio poveikio ir neturi:
a)
viršyti Reglamente (EB) Nr. 1333/2008 ar Reglamente (EB) Nr. 1334/2008 ar šio reglamento I priede nustatytų ribinių verčių maisto produktuose, kuriuose minėti priedai gali būti naudojami kaip maisto priedai ar kvapiosios medžiagos, arba
b)
viršyti šio reglamento I priede nustatytų ribinių verčių maisto produktuose, kuriuose minėti priedai negali būti naudojami kaip maisto priedai ar kvapiosios medžiagos.
12 straipsnis
Suminė išsiskyrimo ribinė vertė
1. Į maistinius modelinius tirpalus neturi išsiskirti daugiau nei 10 miligramų plastikinių medžiagų ir gaminių sudedamųjų dalių bendro kiekio kvadratiniam decimetrui maisto produkto kontaktinio paviršiaus (mg/dm2).
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su kūdikiams ir mažiems vaikams skirtu maistu, kaip apibrėžta Komisijos direktyvose 2006/141/EB (15) ir 2006/125/EB (16), sudedamųjų dalių į maisto modelinius tirpalus neturi išsiskirti daugiau nei 60 miligramų iš viso vienam kilogramui maisto modelinio tirpalo.
III SKYRIUS
SPECIALIOS NUOSTATOS DĖL TAM TIKRŲ MEDŽIAGŲ IR GAMINIŲ
13 straipsnis
Plastikinės daugiasluoksnės medžiagos ir gaminiai
1. Daugiasluoksnio plastiko medžiagoje arba gaminyje kiekvieno plastiko sluoksnio sudėtis turi atitikti šio reglamento reikalavimus.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies plastikinis sluoksnis, tiesiogiai nesiliečiantis su maistu ir atskirtas nuo maisto funkciniu barjeru, gali:
a)
neatitikti šiame reglamente nustatytų apribojimų ir specifikacijų, išskyrus taikomus vinilchlorido monomerui, nustatytų I priede; ir (arba)
b)
būti pagamintas naudojant chemines medžiagas, neįrašytas į Sąjungos sąrašą ar laikinąjį sąrašą.
3. 2 dalies b punkte nurodytų cheminių medžiagų išsiskyrimas į maisto produktą ar maisto modelinį tirpalą neturi būti aptinkamas statistiškai patikimu analizės metodu pagal Reglamento (EB) Nr. 882/2004 11 straipsnį esant aptikimo ribai 0,01 mg/kg. Ši ribinė vertė visada turi būti išreikšta kaip koncentracija maisto produktuose ar maisto modeliniuose tirpaluose. Ta ribinė vertė taikoma cheminių junginių grupei, jei jie yra struktūriniu ir toksikologiniu požiūriu susiję, visų pirma izomerams arba junginiams su ta pačia atitinkama funkcine grupe, ir apima galimą jų perdavimą per ofsetą.
4. 2 dalies b punkte nurodytos cheminės medžiagos, neišvardytos Sąjungos sąraše ar laikinajame sąraše, neturi būti nei vienos iš šių kategorijų:
a)
medžiagos, priskiriamos mutageninėms, kancerogeninėms ar toksiškoms reprodukcijai pagal Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1272/2008 (17) I priedo 3.5, 3.6 ir 3.7 skirsniuose nustatytus kriterijus;
b)
cheminės medžiagos nanoformų pavidalu.
5. Gatava plastikinė daugiasluoksnė medžiaga ar gaminys turi atitikti šio reglamento 11 straipsnyje nustatytas konkrečias išsiskyrimo ribines vertes ir 12 straipsnyje nustatytą suminę išsiskyrimo ribinę vertę.
14 straipsnis
Daugiasluoksniai kompozitai
1. Daugiasluoksniame kompozite - medžiagoje arba gaminyje kiekvieno plastikinio sluoksnio sudėtis turi atitikti šio reglamento reikalavimus.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, daugiasluoksnio kompozito plastikinis sluoksnis, tiesiogiai nesiliečiantis su maistu ir atskirtas nuo maisto funkciniu barjeru, gali būti pagamintas naudojant ir kitas chemines medžiagas nei tos, kurios yra įrašytos į Sąjungos sąrašą ar laikinąjį sąrašą.
3. 2 dalyje nurodytos cheminės medžiagos, neišvardytos Sąjungos sąraše ar laikinajame sąraše, neturi būti nei vienos iš šių kategorijų:
a)
medžiagos, priskiriamos mutageninėms, kancerogeninėms ar toksiškoms reprodukcijai pagal Reglamento (EB) Nr. 1272/2008 I priedo 3.5, 3.6 ir 3.7 skirsniuose nustatytus kriterijus;
b)
cheminės medžiagos nanoformų pavidalu.
4. Nukrypstant nuo 1 dalies šio reglamento 11 ir 12 straipsniai nėra taikomi daugiasluoksnių kompozitų plastikiniams sluoksniams.
5. Daugiasluoksnio kompozito plastikiniai sluoksniai visad turi atitikti vinilchlorido monomerui taikomus apribojimus, nustatytus šio reglamento I priede.
6. Daugiasluoksnio kompozito - medžiagos ar gaminio plastikiniams sluoksniams ir gatavai medžiagai ar gaminiui konkrečios ir suminės išsiskyrimo ribinės vertės gali būti nustatytos nacionaliniais teisės aktais.
IV SKYRIUS
ATITIKTIES DEKLARACIJA IR DOKUMENTAI
15 straipsnis
Atitikties deklaracija
1. Rašytinė deklaracija pagal Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 16 straipsnį turi būti pateikta kartu su plastikinėmis medžiagomis ir gaminiais, jų gamybos tarpiniais produktais ir šioms medžiagoms ar gaminiams gaminti skirtomis cheminėmis medžiagomis visais prekybos etapais, išskyrus pardavimą galutiniam vartotojui.
2. 1 dalyje nurodytą deklaraciją turi išduoti verslo subjektas ir joje turi būti IV priede nustatyta informacija.
3. Pagal rašytinę deklaraciją turi būti įmanoma lengvai identifikuoti medžiagas, gaminius ar tarpinių gamybos stadijų produktus ar chemines medžiagas, dėl kurių deklaracija yra pateikta. Ji turi būti atnaujinama, jeigu iš esmės pasikeičia sudėtis arba gamyba ir dėl šių pokyčių gali keistis išsiskyrimas iš medžiagų ar gaminių, arba gavus naujų mokslinių duomenų.
16 straipsnis
Patvirtinamieji dokumentai
1. Nacionalinių kompetentingų valdžios institucijų reikalavimu verslo subjektas turi pateikti atitinkamus dokumentus, įrodančius, kad medžiagos ir gaminiai, tarpinių gamybos stadijų produktai bei šioms medžiagoms ir gaminiams gaminti naudojamos cheminės medžiagos atitinka šio reglamento reikalavimus.
2. Šiuose dokumentuose turi būti tyrimų sąlygos ir rezultatai, apskaičiavimai, įskaitant modeliavimą, kiti analizės duomenys ir saugos įrodymai arba atitiktį reikalavimams pagrindžiantys duomenys. Atitikties įrodymo eksperimento atlikimo taisyklės nustatytos V skyriuje.
V SKYRIUS
ATITIKTIS
17 straipsnis
Išsiskyrimo tyrimo rezultatų išraiška
1. Tikrinant atitiktį konkrečios išsiskyrimo ribinės vertės išreiškiamos mg/kg taikant realų paviršiaus ploto ir kiekio santykį naudojant faktine ar numatoma paskirtimi.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies dėl:
a)
talpyklų ir kitų gaminių, kurie yra ar turėtų būti mažesni nei 500 mililitrų ar gramų arba didesni nei 10 litrų;
b)
medžiagų ir gaminių, kuriems dėl jų formos nėra praktiška vertinti tokių medžiagų ar gaminių paviršiaus ploto ir su jais besiliečiančio maisto kiekio santykį;
c)
lapų ir plėvelių, kurios dar nesiliečia su maistu;
d)
lapų ir plėvelių, kurios talpina mažiau nei 500 miligramų ar gramų arba daugiau nei 10 litrų,
išsiskyrimo vertė išreiškiama mg/kg taikant paviršiaus ir kiekio santykį 6 dm2 kilogramui maisto.
Ši dalis nėra taikoma plastikinėms medžiagoms ir gaminiams, skirtiems liestis ar jau besiliečiančiais su kūdikiams ir mažiems vaikams skirtu maistu, kaip nustatyta Direktyvose 2006/141/EB ir 2006/125/EB.
3. Nukrypstant nuo 1 dalies gaubtuvėliams, tarpikliams, kamščiams ir kitoms panašioms sandarinimo priemonėms konkretaus išsiskyrimo vertė išreiškiama
a)
mg/kg naudojant faktinį talpyklos, kuriai skirtas kamštis, tūrį arba mg/dm2 taikant viso kontaktinio sandarinimo gaminio ir uždarytos talpyklos paviršiaus plotą, jeigu numatoma gaminio paskirtis žinoma, atsižvelgiant ir į 2 dalies nuostatas;
b)
mg/gaminiui, jei numatoma gaminių paskirtis nežinoma.
4. Gaubtuvėliams, tarpikliams, kamščiams ir kitoms panašioms sandarinimo priemonėms suminio išsiskyrimo ribinė vertė išreiškiama
a)
mg/dm2 taikant visą kontaktinio sandarinimo gaminio ir uždarytos talpyklos paviršiaus plotą, jei gaminio paskirtis žinoma;
b)
mg/gaminiui, jei numatoma gaminių paskirtis nežinoma.
18 straipsnis
Atitikties išsiskyrimo ribinėms vertėms tikrinimo taisyklės
1. Medžiagų ir gaminių, jau besiliečiančių su maistu, atitikties konkrečioms išsiskyrimo ribinėms vertėms patikra atliekama pagal V priedo 1 skyriuje nustatytas taisykles.
2. Medžiagų ir gaminių, dar nesiliečiančių su maistu, atitikties konkrečioms išsiskyrimo ribinėms vertėms patikra atliekama maisto produktuose ar III priede nurodytuose maistiniuose modeliniuose tirpaluose pagal V priedo 2 skyriaus 2.1 skirsnyje nustatytas taisykles.
3. Medžiagų ir gaminių, dar nesiliečiančių su maistu, atitikties konkrečioms išsiskyrimo ribinėms vertėms patikra gali būti atliekama taikant atrankinės patikros metodus pagal V priedo 2 skyriaus 2.2 skirsnyje nustatytas taisykles. Jeigu medžiaga ar gaminys neatitinka išsiskyrimo ribinių verčių taikant atrankinės patikros metodą, neatitikimo išvada turi būti patvirtinta tikrinant atitiktį pagal 2 dalies nuostatas.
4. Medžiagų ir gaminių, dar nesiliečiančių su maistu, atitikties suminėms išsiskyrimo ribinėms vertėms patikra atliekama III priede nurodytuose A, B, C, D1 ir D2 maistiniuose modeliniuose tirpaluose pagal V priedo 3 skyriaus 3.1 skirsnyje nustatytas taisykles.
5. Medžiagų ir gaminių, dar nesiliečiančių su maistu, atitikties suminėms išsiskyrimo ribinėms vertėms patikra gali būti atliekama taikant atrankinės patikros metodus pagal V priedo 3 skyriaus 3.4 skirsnyje nustatytas taisykles. Jeigu medžiaga ar gaminys neatitinka išsiskyrimo ribinių verčių taikant atrankinės patikros metodą, neatitikimo išvada turi būti patvirtinta tikrinant atitiktį pagal 4 dalies nuostatas.
6. Konkretaus išsiskyrimo į maisto produktą bandymo rezultatai turi būti didesni nei išsiskyrimo į maistinį modelinį tirpalą. Konkretaus išsiskyrimo į maistinį modelinį tirpalą bandymo rezultatai turi būti didesni nei rezultatai, gauti atrankinės patikros metodu.
7. Prieš pradedant lyginti konkretaus ir suminio išsiskyrimo bandymų rezultatus su išsiskyrimo ribinėmis vertėmis taikomi V priedo 4 skyriuje nurodyti pataisų koeficientai pagal tame skyriuje nustatytas taisykles.
19 straipsnis
Į Sąjungos sąrašą neįtrauktų cheminių medžiagų vertinimas
Šio reglamento 6 straipsnio 1, 2, 4 ir 5 dalyse, 14 straipsnio 2 dalyje nurodytų cheminių medžiagų, kurios nėra įtrauktos į šio reglamento I priedo sąrašą, atitiktis Reglamento (EB) Nr. 1935/2004 3 straipsniui vertinama pagal tarptautiniu mastu pripažintus rizikos vertinimo mokslinius principus.
VI SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
20 straipsnis
ES aktų pakeitimai
Tarybos direktyvos 85/572/EEB (18) priedas pakeičiamas taip:
„Maistiniai modeliniai tirpalai, naudotini plastikinių medžiagų ir gaminių, skirtų liestis su vienu maisto produktu ar konkrečių grupių maisto produktais, sudedamųjų dalių išsiskyrimo bandymams, yra nurodyti Komisijos reglamento (ES) Nr. 10/2011 III priedo 3 punkte.“
21 straipsnis
ES aktų panaikinimas
Nuo 2011 m. gegužės 1 d. direktyvos 80/766/EEB, 81/432/EEB ir 2002/72/EB panaikinamos.
Nuorodos į panaikintas direktyvas laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal VI priede pateiktas atitikmenų lenteles.
22 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Iki 2012 m. gruodžio 31 d. 16 straipsnyje nurodyti patvirtinamieji dokumentai grindžiami Direktyvos 82/711/EEB priede nurodytomis pagrindinėmis suminio ir konkretaus išsiskyrimo bandymų taisyklėmis.
2. Nuo 2013 m. sausio 1 d. 16 straipsnyje nurodyti patvirtinamieji dokumentai dėl medžiagų, gaminių ir cheminių medžiagų, tiekiamų rinkai iki 2015 m. gruodžio 31 d., gali būti grindžiami:
a)
šio reglamento 18 straipsnyje nustatytomis išsiskyrimo tyrimo taisyklėmis arba
b)
Direktyvos 82/711/EEB priede nustatytomis pagrindinėmis suminio ir konkretaus išsiskyrimo bandymų taisyklėmis.
3. Nuo 2016 m. sausio 1 d. 16 straipsnyje nurodyti patvirtinamieji dokumentai grindžiami 18 straipsnyje nustatytomis išsiskyrimo tyrimų taisyklėmis nepažeidžiant šio straipsnio 2 dalies.
4. Iki 2015 m. gruodžio 31 d. priedai, naudojami stiklo pluošto klijinimui stiklo pluoštu armuotuose plastikuose, kurie nėra nurodyti I priede, turi atitikti 19 straipsnyje nustatytas rizikos vertinimo nuostatas.
5. Medžiagos ir gaminiai, kurie buvo teisėtai teikiami rinkai iki 2011 m. gegužės 1 d., gali būti tiekiami rinkai iki 2012 m. gruodžio 31 d.
23 straipsnis
Įsigaliojimas ir taikymas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2011 m. gegužės 1 d.
5 straipsnio nuostata dėl priedų, išskyrus plastifikatorius, naudojimo taikoma gaubtelių ir dangtelių, nurodytų 2 straipsnio 1 dalies d punkte, plastikiniams sluoksniams ar plastikinėms dangoms nuo 2015 m. gruodžio 31 d.
5 straipsnio nuostata dėl priedų, naudojamų stiklo pluošto klijinimui stiklo pluoštu armuotuose plastikuose, taikoma nuo 2015 m. gruodžio 31 d.
18 straipsnio 2 ir 4 dalių ir 20 straipsnio nuostatos taikomos nuo 2012 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. sausio 14 d.