РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 835/2011 НА КОМИСИЯТА
от 19 август 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на полициклични ароматни хидрокарбони в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на бензо[a]пирен в редица храни.
(2)
Бензо[a]пиренът принадлежи към групата на полицикличните ароматни хидрокарбони (ПАХ) и се използва като маркер за наличието и ефекта на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните на базата на научно становище на бившия Научен комитет по храните (3). В своето становище от декември 2002 г. Научният комитет по храните препоръча да се проведат допълнителни анализи на относителните съотношения на тези полициклични ароматни хидрокарбони в храните, с оглед в бъдеще да бъде направен нов преглед на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(3)
Нови данни относно наличието на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните бяха събрани от държавите-членки в рамките на Препоръка 2005/108/ЕО на Комисията (4). Комисията поиска от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да преразгледа становището на Научния комитет по храните с оглед на новите данни във връзка с наличието на други свързани с това нови научни сведения, както и на подхода, основан на границата на експозиция. От ЕОБХ бе поискано при прегледа да направи повторна оценка на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(4)
На 9 юни 2008 г. (5) научната група за замърсителите в хранителната верига (Комитет CONTAM) на ЕОБХ прие становище относно полицикличните ароматни хидрокарбони в храните. В посоченото становище ЕОБХ прави заключението, че бензо[a]пиренът не е подходящ маркер за наличието на полициклични ароматни хидрокарбони в храните и че по-подходящ показател за наличието на ПАХ в храни би била една система от четири специфични вещества (ПАХ4 (6)) или от осем специфични вещества (ПАХ8 (7)). ЕОБХ заключи също така, че система от осем вещества (ПАХ8) не би осигурила по-голяма добавена стойност в сравнение със система от четири вещества (ПАХ4).
(5)
Освен това Комитетът CONTAM заключи, на базата на подхода, основан на границата на експозиция, че при средните изчислени стойности на хранителната експозиция рискът за здравето на потребителите е малък. За големите потребители обаче границите на експозиция са били някъде около 10 000 или под тази стойност, което сочи за потенциална опасност за здравето на потребителите.
(6)
Въз основа на направените от ЕОБХ заключения, настоящата система на използване на бензо[a]пирен като единствен маркер за групата на полицикличните ароматни хидрокарбони не може да бъде запазена. Поради това е необходимо Регламент (ЕО) № 1881/2006 да бъде изменен.
(7)
За сбора от четири вещества (ПАХ4) (бензо[a]пирен, бенз[a]антрацен, бензо[b]флуорантен и хризен) следва да бъдат въведени нови максимално допустими количества, като за бензо[a]пирена бъде запазено отделно максимално допустимо количество.
(8)
Такава система би гарантирала, че съдържанието на ПАХ в храните се поддържа на равнища, които не създават опасност за здравето, и че съдържанието на ПАХ може да бъде контролирано и в пробите, в които не може да бъде установено наличие на бензо[a]пирен, но в които има наличие на други ПАХ.
(9)
Отделното максимално допустимо количество на бензо[a]пирен се запазва, за да се осигури съпоставимост между предходните и новите данни. След определен период на прилагане на настоящото изменение и въз основа на новите данни, които ще бъдат получени в бъдеще, следва да се направи повторна оценка на необходимостта от запазване на отделно максимално допустимо количество за бензо[a]пирен.
(10)
По отношение на сбора от четири вещества (ПАХ4) за основа на решенията за съответствие следва да се използват по-ниски пределни концентрации.
(11)
Максимално допустимите количества на полицикличните ароматни хидрокарбони трябва да са безопасни и толкова малки, колкото е разумно постижимо, опирайки се на добри производствени и земеделски/рибарски практики. Новите данни за наличие на ПАХ показват, че в някои хранителни стоки фоновите нива на ПАХ са по-ниски, отколкото се е предполагало. Поради това максимално допустимите количества на бензо[a]пирен бяха променени, за да отразяват съответните по-ниски и по-реалистични фонови нива в пресни и пушени двучерупчести мекотели.
(12)
Данните за пушена риба и пушено месо също показват, че е възможно да бъдат постигнати по-ниски максимално допустими количества. Въпреки това в някои случаи може да се наложат промени в настоящата технология за опушване. Поради това следва да се установи двуетапна процедура за пушеното месо и пушената риба, която да осигури двегодишен преходен период от началната дата на прилагане на настоящия регламент преди по-ниските максимално допустими количества да станат приложими.
(13)
В пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и в консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) бе установено по-високо на съдържание на ПАХ, отколкото в другите видове пушена риба. За пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) следва да се установят специфични максимално допустими количества, които да отразяват това, което е възможно да бъде постигнато при тези храни.
(14)
Досега максимално допустимото количество на бензо[a]пирен в „мускулно месо от риба, различна от пушената риба“ се определяше като показател за евентуално замърсяване на околната среда. Доказано бе обаче, че в прясната риба ПАХ по-бързо се обезвреждат в резултат на ускорения метаболизъм и не се натрупват в мускулното месо. Поради това запазване на максимално допустими количества на ПАХ в прясната риба вече не е целесъобразно.
(15)
В някои видове топлинно обработено месо и топлинно обработени месни продукти, продавани на крайния потребител, са установени високи равнища на ПАХ. Тези равнища могат да бъдат предотвратени, ако се спазват подходящи условия на преработка и се използва подходящо оборудване. Поради това е целесъобразно да се определят максимално допустими количества на ПАХ в месо и месни продукти, претърпели топлинна обработка, за която се знае, че води до образуването на ПАХ, т.е. само печене на грил и на барбекю.
(16)
Какаовото масло бе временно освободено от задължението за спазване на максимално допустими количества на бензо[a]пирен в растителните и животински мазнини по смисъла на Регламент (ЕО) № 1881/2006 и бе предвидено до 1 април 2007 г. да се извърши преглед на целесъобразността от определяне на максимално допустимо количество на ПАХ в какаовото масло. Впоследствие прегледът бе отложен до излизане на резултатите от провежданата по това време от ЕОБХ нова научна оценка на ПАХ.
(17)
Съдържанието на ПАХ в какаовото масло е по-високо, отколкото в други растителни и животински мазнини. Това се дължи основно на неправилно сушене на какаовите зърна и на факта, че за разлика от други растителни и животински мазнини какаовото масло не може да бъде рафинирано. Какаовото масло е основна съставка на суровите какаови продукти (напр. какао на зърна, какаова маса, белени какаови зърна или какаова течност) и се използва в шоколад или други какаови продукти, които често се консумират от деца. Поради това то допринася за експозицията на хората, и особено на децата. Поради това е необходимо да се определят максимално допустими количества на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти, в т.ч. и в какаовото масло.
(18)
Максимално допустимите количества на ПАХ в какаото на зърна следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Те следва да се определят въз основа на мазнините, тъй като ПАХ се концентрират в мастната фракция, какаовото масло. За да се даде възможност на държавите производителки да направят технологични подобрения, за да се приспособят към тези максимално допустими количества, началото на прилагането на максимално допустимите количества в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъде отложено. Освен това спрямо тези продукти следва първоначално да се прилага по-високо максимално допустимо количество за сбора от четири вещества. След преходен период от две години следва да се прилага по-ниско максимално допустимо количество. Равнищата на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за допълнително понижаване на максимално допустимите количества в бъдеще.
(19)
Данните са показали, че съдържанието на ПАХ4 в кокосовото масло може да бъде по-високо от това в други растителни и животински мазнини. Това се дължи на пропорционално по-високото съдържание на бенз[a]антрацен и хризен, които не могат да бъдат лесно отстранени при рафинирането на кокосовото масло. По тази причина специфичните максимално допустими количества за кокосовото масло следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Тъй като в държавите производителки се очаква да бъдат направени технологични подобрения, нивата на ПАХ в кокосовото масло следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за определяне на по-ниски максимално допустими количества в бъдеще
(20)
Данните за наличието на ПАХ в зърнените и зеленчуковите култури, с които се разполага към настоящия момент, са ограничени. Наличните данни сочат, че зърнените и зеленчуковите култури имат по-скоро ниско съдържание на ПАХ. Ниските нива, които сочат наличните към момента данни, не могат да бъдат основание за незабавното определяне на максимално допустими количества. ЕОБХ обаче причисли зърнените и зеленчуковите култури към продуктите, които значително допринасят за експозицията на човека поради големите количества, в които те се консумират. Поради това нивата на ПАХ в тези две групи продукти следва да продължат да бъдат контролирани. На базата на нови данни ще се установи необходимостта от определяне на максимално допустими количества.
(21)
В някои хранителни добавки бяха установени високи нива на ПАХ. Тези нива обаче варират и зависят от конкретния вид хранителна добавка. Налице е необходимост от събиране на още данни за хранителните добавки. След като тези данни станат достъпни, ще се прецени необходимостта от определяне на максимално допустими количества на ПАХ в хранителните добавки.
(22)
На държавите-членки и на хранителните предприятия следва да бъде предоставено време, за да се приспособят към максимално допустимите количества, определени в настоящия регламент. Поради това началото на прилагането на настоящия регламент следва да бъде отложено. Следва да се предвиди преходен период за продуктите, които вече са пуснати на пазара преди началната дата на прилагане на измененията, въведени с настоящия регламент.
(23)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
1. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2012 г. съгласно раздел 6 „Полициклични ароматни хидрокарбони“ на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2012 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
2. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2014 г. съгласно точки 6.1.4 и 6.1.5 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2014 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
3. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 април 2013 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2013 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
4. Храните, които не съответстват на изискването за максимално допустимото количество, приложимо от 1 април 2015 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2015 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 август 2011 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 835/2011
2011 m. rugpjūčio 19 d.
kuriuo dėl didžiausios leidžiamosios policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracijos maisto produktuose iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1881/2006
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 1993 m. vasario 8 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 315/93, nustatantį Bendrijos procedūras dėl maisto teršalų (1), ypač į jo 2 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
Komisijos reglamente (EB) Nr. 1881/2006, nustatančiame didžiausias leistinas tam tikrų teršalų maisto produktuose koncentracijas (2), nustatyta didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija tam tikruose maisto produktuose.
(2)
Benzo(a)pirenas priklauso policiklinių aromatinių angliavandenilių (PAA) grupei ir, remiantis buvusio Maisto produktų mokslinio komiteto (toliau - MPMK) (3) moksline nuomone, naudojamas kaip kancerogeninių PAA paplitimo maisto produktuose ir poveikio jiems žymuo. 2002 m. gruodžio mėn. nuomonėje MPMK rekomendavo toliau tirti atitinkamą šių PAA kiekį maisto produktuose, kad vėliau būtų galima atlikti peržiūrą, ar ir toliau tinka naudoti benzo(a)pireną kaip žymenį.
(3)
Atsižvelgdamos į Komisijos rekomendaciją 2005/108/EB (4), valstybės narės surinko naujų duomenų apie kancerogeniškų PAA paplitimą maisto produktuose. Komisija paprašė Europos maisto saugos tarnybos (toliau - EMST) peržiūrėti MPMK nuomonę, atsižvelgiant į naujus paplitimo duomenis, kitą naują svarbią mokslinę informaciją ir poveikio ribas (toliau - PR). EMST paprašyta šioje peržiūroje dar kartą įvertinti, ar tinka benzo(a)pireną naudoti kaip žymenį.
(4)
2008 m. birželio 9 d. EMST Maisto grandinės teršalų mokslinė grupė (toliau CONTAM grupė) priėmė nuomonę dėl policiklinių aromatinių angliavandenilių maisto produktuose (5). Toje nuomonėje EMST padarė išvadą, kad benzo(a)pirenas nėra tinkamas policiklinių aromatinių angliavandenilių paplitimo maisto produktuose žymuo, ir keturios konkrečios (PAA4 (6)) ar aštuonios (PAA8 (7)) konkrečios sistemą sudarančios medžiagos būtų tinkamiausi PAA maisto produktuose rodikliai. EMST taip pat padarė išvadą, kad aštuonių medžiagų (PAA8) sistema nesuteiktų daug papildomos naudos palyginti su keturių medžiagų sistema (PAA4).
(5)
Be to, CONTAM grupė, atsižvelgdama į poveikio ribas (PR), padarė išvadą, kad vidutinio apskaičiuoto poveikio per maistą atveju didelio susirūpinimo dėl vartotojų sveikatos nekyla. Tačiau didelį poveikį per maistą patiriančių vartotojų atveju poveikio ribos (PR) beveik prilygo arba buvo mažesnės nei 10 000, o tai gali kelti didelį susirūpinimą dėl vartotojų sveikatos.
(6)
Remiantis EMST išvadomis, dabartinė sistema, kurioje benzo(a)pirenas yra vienintelis policiklinių aromatinių angliavandenilių grupės žymuo toliau negali būti naudojama. Todėl Reglamentą (EB) Nr. 1881/2006 būtina iš dalies keisti.
(7)
Turėtų būti nustatyta nauja didžiausia leidžiamoji keturių susumuotų medžiagų (PAA4) (benzo(a)pireno, benz(a)antraceno, benzo(b)fluoranteno ir chrizeno) koncentracija, ir toliau naudojama atskira didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija.
(8)
Ši sistema leistų užtikrinti, kad būtų naudojamas toks PAA kiekis maisto produktuose, kuris nekelia susirūpinimo dėl sveikatos, ir, taip pat, kad būtų galima kontroliuoti PAA kiekį mėginiuose, kuriuose benzo(a)pireno neįmanoma nustatyti, tačiau kuriuose yra kitų PAA.
(9)
Atskira didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija toliau naudojama, siekiant užtikrinti ankstesnių ir būsimų duomenų palyginamumą. Praėjus šiek tiek laiko po šio dalinio pakeitimo priėmimo ir remiantis naujais duomenimis, kurie bus surinkti ateityje, reikėtų dar kartą įvertinti poreikį ir toliau naudoti atskirą didžiausią leidžiamąją benzo(a)pireno koncentraciją.
(10)
Keturių susumuotų medžiagų (PAA4) atveju sprendimai dėl atitikties turėtų būti grindžiami apatine ribine koncentracija.
(11)
Didžiausia leidžiamoji policiklinių aromatinių angliavandenilių koncentracija turi būti saugi ir tokia maža, kokią pagrįstai įmanoma užtikrinti (ALARA principas) taikant gerąją gamybos ir žemės ūkio ir (arba) žuvininkystės patirtį. Nauji PAA paplitimo duomenys rodo, kad bazinė PAA koncentracija tam tikruose maisto produktuose yra mažesnė nei manyta. Todėl didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija buvo pakoreguota, kad realistiškiau būtų parodyta mažesnė bazinės koncentracijos vertė šviežiuose ir rūkytuose dvigeldžiuose moliuskuose.
(12)
Duomenys apie rūkytą žuvį ir rūkytą mėsą taip pat parodė, kad galima nustatyti racionaliai pagrįstą mažesnę didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertę. Nepaisant to, tam tikrais atvejais gali būti reikalinga koreguoti dabartinę rūkymo technologiją. Todėl rūkytai mėsai ir rūkytai žuviai reikėtų įdiegti dviejų etapų procedūrą, pagal kurią prieš pradedant taikyti mažesnę didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertę būtų suteiktas dvejų metų pereinamasis laikotarpis nuo šio reglamento taikymo dienos.
(13)
Nustatyta, kad rūkytuose šprotuose ir konservuotuose rūkytuose šprotuose PAA kiekis yra didesnis nei kitoje rūkytoje žuvyje. Reikėtų nustatyti konkrečią didžiausią leidžiamąją koncentraciją rūkytuose šprotuose ir konservuotuose rūkytuose šprotuose, kad būtų parodyta, kokią racionaliai pagrįstą koncentraciją galima nustatyti šiuose maisto produktuose.
(14)
Anksčiau nustatyta didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija žuvų, išskyrus rūkytą žuvį, raumenų mėsoje taikyta kaip galimos aplinkos taršos rodiklis. Nepaisant to, įrodyta, kad šviežioje žuvyje PAA yra greitai suskaidomi ir nesikaupia raumenų mėsoje. Todėl nėra tikslinga toliau naudoti didžiausią leidžiamąją PAA koncentraciją šviežioje žuvyje.
(15)
Nustatytas didelis PAA kiekis tam tikrų rūšių termiškai apdorotoje mėsoje ir termiškai apdorotos mėsos gaminiuose, parduodamuose galutiniam vartotojui. Šio kiekio galima išvengti, jei laikomasi tinkamų perdirbimo sąlygų ir naudojama tinkama perdirbimo įranga. Todėl tikslinga nustatyti didžiausią leidžiamąją PAA koncentraciją termiškai apdorojamoje mėsoje ir mėsos gaminiuose, t. y. skirtuose kepti ant grotelių ir kepsninėse, nes žinoma, kad šio proceso metu gali susiformuoti PAA.
(16)
Kakavos sviestui laikinai netaikyta aliejams ir riebalams Reglamentu (EB) Nr. 1881/2006 nustatyta esama didžiausia leidžiamoji benzo(a)pireno koncentracija, ir iki 2007 m. balandžio 1 d. numatyta peržiūrėti, ar tikslinga nustatyti didžiausią leidžiamąją PAA koncentraciją kakavos svieste. Vėliau peržiūra atidėta laukiant EMST atliekamo pakartotinio PAA mokslinio vertinimo rezultatų.
(17)
Kakavos svieste yra didesnis PAA kiekis nei kituose aliejuose ir riebaluose. Dažniausia to priežastis - netinkamas kakavos pupelių džiovinimas ir tai, kad kakavos sviesto, priešingai nei kito augalinio aliejaus ir riebalų, neįmanoma rafinuoti. Kakavos sviestas yra pagrindinė kakavos žaliavos (pavyzdžiui, kakavos pupelių, kakavos masės, susmulkintų kakavos pupelių ar kakavos likerio) sudedamoji dalis, jo yra šokolade ir kituose kakavos gaminiuose, kuriuos dažnai vartoja vaikai. Todėl jis turi poveikio žmonėms, ypač - vaikams. Dėl šios priežasties būtina nustatyti didžiausią leidžiamąją PAA koncentraciją kakavos pupelėse ir antriniuose produktuose, įskaitant kakavos sviestą.
(18)
Reikėtų nustatyti, kad didžiausia leidžiamoji PAA koncentracija kakavos pupelėse būtų tokia maža, kokią pagrįstai įmanoma užtikrinti, ir atsižvelgti į esamas technologines galimybes gaminančiose šalyse. Didžiausia leidžiamoji koncentracija turėtų būti nustatyta riebaluose, nes PAA kaupiasi riebalų frakcijoje - kakavos svieste. Kad gaminančios šalys galėtų atlikti technologinius patobulinimus ir prisitaikyti prie minėtos didžiausios leidžiamosios koncentracijos, reikėtų atidėti didžiausios leidžiamosios koncentracijos kakavos pupelėse ir antriniuose produktuose taikymo datą. Be to, šiems produktams iš karto turėtų būti taikoma didesnė keturių susumuotų medžiagų didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertė. Praėjus dvejų metų pereinamajam laikotarpiui turėtų būti taikoma mažesnė didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertė. PAA kiekis kakavos pupelėse ir antriniuose produktuose turėtų būti nuolatos stebimas, kad būtų galima įvertinti galimybę ateityje dar labiau sumažinti didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertę.
(19)
Yra duomenų, kad kokosų aliejuje gali būti didesnis PAA4 kiekis nei kitame augaliniame aliejuje ir riebaluose. Taip yra dėl atitinkamai didesnio benz(a)antraceno ir chrizeno, kurių, rafinuojant kokosų aliejų, neįmanoma lengvai pašalinti, kiekio. Todėl reikėtų nustatyti, kad konkreti didžiausia leidžiamoji koncentracija kokosų aliejuje būtų tokia maža, kokią pagrįstai įmanoma užtikrinti, ir atsižvelgti į esamas technologines galimybes gaminančiose šalyse. Kadangi tikimasi, kad gaminančios šalys atliks technologinius patobulinimus, PAA kiekis kokosų aliejuje turėtų būti nuolatos stebimas, siekiant įvertinti galimybę ateityje nustatyti dar mažesnę didžiausios leidžiamosios koncentracijos vertę.
(20)
Dabartiniai duomenys apie PAA paplitimą javuose ir daržovėse yra riboti. Iš turimų duomenų matyti, kad javuose ir daržovėse yra pakankamai mažas PAA kiekis. Didžiausios leidžiamosios koncentracijos negalima nustatyti skubotai, remiantis iš turimų paplitimo duomenų matomu mažu kiekiu. Be to, EMST nurodė, kad vartojant dideliais kiekiais javai ir daržovės daro žmonėms didelį poveikį. Todėl reikėtų ir toliau stebėti PAA kiekį šių dviejų grupių produktuose. Poreikis nustatyti didžiausią leidžiamąją koncentraciją bus vertinamas remiantis vėlesniais duomenimis.
(21)
Nustatytas didelis PAA kiekis tam tikruose maisto papilduose. Nepaisant to, minėtas kiekis kinta ir priklauso nuo konkrečios maisto papildo rūšies. Reikėtų toliau rinkti reikalingus duomenis apie maisto papildus. Kai šie duomenys bus pateikti, bus vertinamas poreikis nustatyti didžiausią leidžiamąją koncentraciją maisto papilduose.
(22)
Valstybėms narėms ir maisto tvarkymo subjektams turėtų būti suteikta daugiau laiko, kad galėtų prisitaikyti prie šiuo reglamentu nustatytos didžiausios leidžiamosios koncentracijos. Todėl šio reglamento taikymo data turėtų būti atidėta. Turėtų būti suteiktas pereinamasis laikotarpis, taikomas produktams, jau pateiktiems rinkai iki šiuo reglamentu nustatytų dalinių pakeitimų taikymo datos.
(23)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę ir nei Europos Parlamentas, nei Taryba joms neprieštarauja,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
1. Nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. pagal Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, priedo 6 dalį Policikliniai aromatiniai angliavandeniliai taikomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos neatitinkančiais maisto produktais, teisėtai pateiktais rinkai iki 2012 m. rugsėjo 1 d., galima prekiauti ir po šios dienos iki trumpiausio tinkamumo vartoti termino arba suvartojimo termino.
2. Nuo 2014 m. rugsėjo 1 d. pagal Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, priedo 6.1.4 ir 6.1.5 punktus taikomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos neatitinkančiais maisto produktais, teisėtai pateiktais rinkai iki 2014 m. rugsėjo 1 d., galima prekiauti ir po šios dienos iki trumpiausio tinkamumo vartoti termino arba suvartojimo termino.
3. Nuo 2013 m. balandžio 1 d. pagal Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, priedo 6.1.2 punktą taikomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos neatitinkančiais maisto produktais, teisėtai pateiktais rinkai iki 2013 m. balandžio 1 d., galima prekiauti ir po šios dienos iki trumpiausio tinkamumo vartoti termino arba suvartojimo termino.
4. Nuo 2015 m. balandžio 1 d. pagal Reglamento (EB) Nr. 1881/2006 su pakeitimais, padarytais šiuo reglamentu, priedo 6.1.2 punktą taikomos didžiausios leidžiamosios koncentracijos neatitinkančiais maisto produktais, teisėtai pateiktais rinkai iki 2015 m. balandžio 1 d., galima prekiauti ir po šios dienos iki trumpiausio tinkamumo vartoti termino arba suvartojimo termino.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtąją dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2012 m. rugsėjo 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. rugpjūčio 19 d.