РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно мярката за помощ SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08) която Франция възнамерява да приведе в действие в полза на пристанищния сектор
(нотифицирано под номер C(2011) 4391)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/519/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207, параграф 4, първа алинея,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (1), и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (2) в съответствие с член 108, параграф 2, първа алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (3) и като взе предвид техните мнения,
като взе предвид следното:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 4 декември 2008 г., в съответствие с член 88, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, френските органи изпратиха уведомление относно схема за помощ, състояща се от фискални мерки, които съпътстват реформата на пристанищата, въведена със Закон № 2008-660 от 4 юли 2008 г. (4) Уведомлението е заведено под номер 614/08.
(2)
Целта на фискалния инструмент, за който е изпратено уведомление, е да съпътства предвиденото в реформата прехвърляне на оборудването за пристанищна обработка на товари към частни оператори. Инструментът се е състоял от две мерки: от една страна постепенно намаляване в срок до 5 години на наемната стойност, която служи като база за изчисляване на местните данъци на частните оператори, които поемат оборудването за пристанищна обработка на товари, а от друга страна - възможността за местните власти, които управляват морските пристанища, да освободят предприятията за пристанищна обработка на товари от патентен данък за срок до шест години.
(3)
С писмо от 11 декември 2008 г. Комисията прикани френските органи да предоставят допълнителна информация не само за фискалната мярка, за която е изпратено уведомление, но и за процедурата по преотстъпване на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари от страна на големите морски пристанища. По искане на френските органи срокът за отговор беше удължен до 9 февруари 2009 г.
(4)
На 28 януари 2009 г. се състоя среща между френските органи и службите на Комисията. С писмо от 10 февруари 2009 г. френските органи изпратиха на Комисията допълнителна информация.
(5)
С писмо от 9 април 2009 г. (D/2165) Комисията уведоми френските органи за решението си от 8 април 2009 г. да открие предвидената в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) официална процедура за разследване. Това решение беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). То се отнася от една страна до фискалната мярка, за която е изпратено уведомление, а от друга до процедурата по преотстъпване на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари. В края на решението Комисията прикани Франция и заинтересованите страни да представят мнения в определен срок.
(6)
На 11 май 2009 г. (A/18191) Комисията получи мненията на френските органи. В определения срок тя получи и мненията на една заинтересована страна, а именно Организацията на европейските морски пристанища (наричана по долу „EPSO“). Мненията на EPSO бяха препратени до френските органи с писмо от 16 юли 2009 г. (D/60307), които изпратиха коментари по тях с писмо от 27 август 2009 г. (A/28446).
(7)
На 30 ноември 2009 г. се състоя среща между френските органи и службите на Комисията. С писма от 25 януари 2010 г. (A/3263) и от 24 март 2010 г. (A/5136) френските органи изпратиха в Комисията допълнителна информация.
(8)
С писмо от 9 юни 2010 г. (D/7519) в рамките на проведената във Франция реформа на патентния данък Комисията поиска от френските органи да предоставят допълнителна информация. С това писмо Комисията искаше да получи разяснения за влиянието на премахването на патентния данък върху мярката, за която е изпратено уведомление, и върху процедурата.
(9)
С писмо от 2 юли 2010 г. френските органи поискаха удължаване на предоставения им срок за отговор, който им беше предоставен. Комисията получи отговора на френските органи с писмо от 4 август 2010 г. (A/11533).
(10)
В това писмо френските органи информираха Комисията, че оттеглят уведомлението си за частта от фискалната мярка, свързана с възможността, предоставена на местните власти, които управляват морски пристанища, да освободят предприятията за пристанищна обработка на товари от патентния данък за срок до шест години. В действителност в тази мярка се е предвиждала възможността, при определени условия и между 2010 г. и 2015 г., да не се взема предвид наемната стойност на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари. Впрочем тази възможност стана безпредметна поради премахването на патентния данък и беше отменена със закона за бюджета за 2010 г.
(11)
По отношение на фискалната част от уведомлението, свързана с постепенното и ограничено във времето намаляване на наемната стойност, която служи за определяне на местните данъци на частните оператори, които поемат оборудване, апаратура и съоръжения от големите морски пристанища, френските органи съобщиха в писмото си от 2 юли 2010 г., че тя се прилага и към данъка върху недвижимото имущество на предприятията, които плащат местния икономически данък (6), който замества патентния данък. В този контекст френските органи съобщиха на Комисията за имената на четирите предприятия (7), които се възползват от тази мярка, и за размера на произтичащото от нея данъчно предимство за всяко от тях.
(12)
От актуализираното изчисление на получените данъчни предимства за три от засегнатите предприятия става ясно, че данъчното освобождаване е под тавана от двеста хиляди евро за период от три бюджетни години, определен с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (8). Това не е така с четвъртото засегнато предприятие.
(13)
В този контекст и след различните контакти, установени с Комисията, френските органи решиха да ограничат предоставяното на предприятията предимство в съответствие с мярката, спомената в съображение 11, до определения таван и при спазване на разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1998/2006.
(14)
Също така с писмо от 20 януари 2011 г. френските органи информираха Комисията за приемането на член 36 от Закон № 2010-1658 от 29 декември 2010 г. за изменение на закона за бюджета за 2010 г. (9), който подчинява ползването на предвиденото в рамките на реформата на пристанищата постепенно данъчно намаление на спазването на Регламент (ЕС) 1998/2006. Френските органи информираха Комисията и за оттеглянето на уведомлението им по отношение на фискалната част от реформата на пристанищата.
(15)
Комисията има предвид оттеглянето от френските органи на уведомлението по отношение на целия фискален инструмент, за който е изпратено уведомление. Настоящото решение се отнася само за процедурата по прехвърляне на специализирано оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари, която е била предмет на решението на Комисията от 8 април 2009 г. Настоящото решение не засяга условията за експлоатация на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари преди или след преотстъпването им.
2. ОПИСАНИЕ НА ВЪПРОСНАТА МЯРКА
2.1. Елементи от контекста
(16)
Разглежданата мярка е част от реформата на пристанищата, която е предмет на закона за реформата на пристанищата (10). Целта на тази реформа е да подобри резултатите и конкурентоспособността на френските морски пристанища (Дюнкерк, Хавър, Нант Сен Назар, Ла Рошел, Бордо и Марсилия).
(17)
В този контекст законът за реформата на пристанищата има за цел:
-
да определи мисиите на автономните пристанища, които в континентална Франция стават „големи морски пристанища“ (11);
-
да модернизира управлението на големите морски пристанища;
-
да организира координацията между пристанищата с излаз на едно и също море или разположени на една и съща ос на вътрешни водни пътища;
-
да опрости и подобри пристанищната обработка на товари по модела на основните европейски пристанища с въвеждане на интегрирани оператори на терминали, отговорни за всички операции по обработката на товари.
(18)
Мисиите на големите морски пристанища ще съсредоточат върху институционални дейности (сигурност, безопасност и пристанищна полиция) и към свързаните с устройството на пристанищата функции. В замяна на това интегрираните оператори на терминали ще отговарят за всички операции по обработката на товари, за да се подобри ефективността на тези дейности.
(19)
Френските органи уточниха, че прехвърлянето на дейностите по пристанищна обработка на товари, които все още се изпълняват от големите морски пристанища, на частни оператори чрез процедура за преотстъпване на оборудването на големите морски пристанища, е част от опростяването и подобряването на пристанищната обработка на товари. Те също така посочиха, че реформата доближава френската система до европейския модел, при който съответните функции на пристанищния орган и на пристанищния оператор са ясно разграничени и при който последният най-често е частно предприятие.
2.2. Процедура по прехвърляне на оборудването
(20)
Големите морски пристанища спират да експлоатират специализираното оборудване, апаратурата и съоръженията за пристанищна обработка на товари (наричани по-долу „оборудването за обработка на товари“) и ги преотстъпват на частни предприятия в съответствие с описаната в член 9 от закона за реформата на пристанищата процедура за продажба.
(21)
Съгласно тази разпоредба (12) процедурата за продажба на оборудването за обработка на товари и преотстъпването на съответните вещни права се разделя на няколко етапа:
-
първоначално голямото морско пристанище договаря условията за прехвърляне на оборудването за обработка на товари с операторите, които редовно използват услугите на пристанището или които са направили значителни инвестиции в терминала.
-
в случай че няма налични оператори или ако договарянето не приключи в срок от три месеца, голямото морско пристанище отправя покана за представяне на кандидатури в рамките на прозрачна и недискриминационна процедура.
-
в случай че поканата за представяне на кандидатури не доведе до успешен резултат и когато в стратегическия проект на голямото морско пристанище е предвидено, пристанището може да създаде дъщерно дружество, на което да възложи въпросната дейност. След пет години се отправя нова покана за представяне на кандидатури. В резултат на поканата за представяне на кандидатури с одобрените оператори се сключват споразумения за експлоатация на терминал.
(22)
Съгласно член 9 от закона за реформата на пристанищата независима национална комисия (а именно националната комисия по оценяване на прехвърлянето на пристанищно оборудване, наричана по-долу „CNECOP“) има задължението да гарантира правилното провеждане и прозрачността на процедурата по прехвърляне на оборудването (13). Нейната роля е да издаде становище относно оценяването на имуществото преди прехвърлянето му. В този контекст тя трябва да отчете икономическия баланс и перспективите за развитие на дейността. За целите на това оценяване CNECOP може да покани експерт, който да оцени стойността на имуществото.
(23)
Становищата на CNECOP се издават въз основа на проектите на акта за прехвърляне, които задължително трябва да бъдат включени в представеното от председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища досие съгласно член 9 от закона за реформата на пристанищата. В тези проекти се посочва описанието на оборудването, което се прехвърля, продажната му цена, както и условията за финансирането му.
(24)
Окончателен акт за прехвърляне не може да бъде подписан преди предварително становище на CNECOP. Това е обикновено становище (с незадължителен характер), което се оповестява на национално и местно равнище.
(25)
В състава на CNECOP участват длъжностно лице от Сметната палата, представител на местните власти и квалифицирано лице, избрано поради компетенциите си в областта на пристанищата. Функциите на член на CNECOP е несъвместима с друга отговорна длъжност в ръководните и надзорни органи на големите морски пристанища или в предприятията за пристанищна обработка на товари, които закупуват публичното оборудване, и за цялата продължителност на мандата и за срок от пет години след прекратяването му.
3. ПРИЧИНИ, ДОВЕЛИ ДО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ
(26)
В решението си от 8 април 2009 г. Комисията счете, че не може да се изключи, че прехвърлянето на оборудването за обработка на товари в рамките на процедура по договаряне, включва елементи на помощ. В тази връзка Комисията установи, че становището на CNECOP не е обвързващо. При липсата на обвързващ характер Комисията изрази съмнения по отношение на продажбата на имуществото на пазарни цени. Комисията поставя също въпроса за независимостта на членовете на CNECOP.
(27)
По отношение на разглеждането на съвместимостта с вътрешния пазар на разглежданата процедура по прехвърляне на оборудването Комисията счете, че на този етап никоя от предвидените в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС дерогации не изглеждат приложими в специфичния случай.
(28)
В резултат на това Комисията реши да открие официалната процедура по разследване, за да разсее съмненията си относно определянето на процедурата по прехвърляне на оборудването като държавна помощ и относно съответствието на тези мерки с вътрешния пазар.
4. КОМЕНТАРИ НА ФРЕНСКИТЕ ОРГАНИ
(29)
По отношение на характера на издаденото от CNECOP становище френските органи припомнят, че в състава на тази комисия влизат четирима независими членове, като председателят ѝ се определя от първия председател на Сметната палата, измежду длъжностните лица от Сметната палата и че тя издава становище по досиетата за прехвърляне на публично оборудване, които ѝ представят председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища. Тези досиета съдържат описание на провежданата процедура по договаряне, списък с прехвърленото имущество, проект на акта за прехвърляне, в който се указва по-специално предвидената продажна цена, както и предвидените условия за експлоатация на терминала.
(30)
Те припомнят също така, че задачата на CNECOP е по-специално да гарантира съгласно член L. 3211-18 от Общия кодекс за собствеността на публичноправните субекти, че публичното оборудване не се прехвърля „нито безплатно, нито на по-ниска от пазарнатa стойност цена“, като по този начин се спазва условието за прехвърляне на публичното имущество на пазарна цена.
(31)
Френските органи добавят, че тази комисия издава обикновено становище, което се оповестява публично, за да не се допусне прехвърляне на цена под пазарната, и в тази връзка поема ангажимент становището да бъде публикувано в официалния бюлетин на Министерството на екологията, енергетиката, устойчивото развитие и териториалното устройство на сайта на министерството, както и на местно равнище, като се постави известие във всяко голямо морско пристанище. Те твърдят от друга страна, че ще изпратят писмо до всеки председател на съвет на директорите на голямо морско пристанище - директорът на което носи отговорност за защитата на интересите на пристанището, за да припомнят условията за работата на CNECOP, както и за правилата за прехвърляне на публично имущество, които задължително трябва да се спазват.
(32)
Френските органи добавят, че в този контекст съгласно член L. 313-6 от Кодекса на финансовите юрисдикции председателите на съвети на директорите подлежат на глоба в размер до удвоеното им годишно брутно възнаграждение или заплата, които получават към датата на нарушението, за всяко необосновано предимство, което са се опитали да предоставят или са предоставили на други лица, независимо дали това предимство е финансово или в натура, и което носи вреда за хазната, местната власт или заинтересованата организация.
(33)
Френските органи освен това се задължават да уведомят Европейската комисия преди подписването на акта за прехвърляне за всяко решение на председател на съвет на директорите на голямо морско пристанище, което не е в съответствие със становището на CNECOP.
(34)
По отношение на компетентността и независимостта на членовете на CNECOP, френските органи изпращат до Комисията автобиографиите на четиримата членове на CNECOP, включително и на нейния председател, и описват подробно квалификациите на всеки от тях по отношение на компетенциите на CNECOP. Според френските органи всички тези лица са били предложени поради познанията си относно процесите по прехвърляне и приватизация или поради опита им в областта на пристанищата, както свидетелстват автобиографиите им.
(35)
Френските органи припомнят именно в този контекст, че независимостта на длъжностните лица от Сметната палата спрямо законодателната власт и спрямо изпълнителната власт е гарантирана от Конституцията от 4 октомври 1958 г. и потвърдена с Решение на Конституционния съвет 2001-448 DC от 25 юли 2001 г., както и че независимостта на депутатите по отношение на изпълнителната власт е гарантирана от член 16 от Декларацията за правата на човека и гражданските права от 26 август 1789 г., който прогласява принципа за разделение на властите и е включен в Преамбюла на Конституцията от 4 октомври 1958 г.
(36)
От друга страна френските органи припомнят, че в съответствие с член 6 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г., приет в приложение на Закон № 2008-660 (14), правилата за конфликт на интереси представляват допълнителна гаранция за независимостта на членовете на CNECOP, които са задължителни за членовете за целия срок на мандата им и за период от пет години след изтичането му:
-
с мандат на член на управителен съвет, на съвет на директорите или на надзорен съвет на дружество за пристанищна обработка на товари, което закупува публично пристанищно оборудване, както и с упражняване на дейност срещу възнаграждение от такива предприятия; и
-
с мандат на член на надзорен съвет или съвет на директорите на голямо морско пристанище.
(37)
На последно място френските органи припомнят, че експертният капацитет на CNECOP може да бъде засилен, тъй като в член 7 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г. се предвижда възможността експерт да определи по-точно стойността на имуществото преди прехвърлянето му на предприятия за обработка на товари.
(38)
Като се има предвид горепосоченото, френските органи считат, че предвидените в закона за реформата на пристанищата процедури по прехвърляне предвиждат достатъчни гаранции, за да е сигурно, че прехвърлянето на оборудването за пристанищна обработка на товари и свързаните с него вещни права ще се извърши по пазарна стойност и съответно няма да има елемент на държавна помощ.
5. КОМЕНТАРИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНАТА СТРАНА И КОМЕНТАРИ НА ФРЕНСКИТЕ ОРГАНИ ПО КОМЕНТАРИТЕ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНАТА СТРАНА
(39)
В подкрепа на позицията на френските органи организацията на европейските морски пристанища (EPSO) подчертава, че като въвежда така наречения „модел на собственика“(landlord model), разглежданата реформа допринася за подобряването на конкурентоспособността на френските пристанища, както и за цялостната работа на европейските пристанища. Прехвърлянето на дейности за пристанищна обработка на товари от големите морски пристанища на частни оператори на практика ще модернизира управлението на големите френски морски пристанища, като ги приспособи към най-разпространения в Европейския съюз и по света модел.
(40)
Като има предвид сложността на една такава реформа, както и социалните и финансови последици от нея, ESPO посочва, че предвиждането на придружаващи мерки от съответната държава-членка при реформа с такъв мащаб най-често е единственото средство, за да бъде приемлива за всички участници.
(41)
Макар и да не желае да представи подробна оценка относно определянето като държавна помощ на разглежданите мерки, ESPO отбелязва, че условията за оценяване на оборудването са такива, че прехвърлянето на пазарна цена е гарантирано.
(42)
Френските органи вземат под внимание мненията на ESPO.
6. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(43)
След откриването на предвидената в член 108, параграф 2 от ДФЕС официална процедура по разследване и като се имат предвид представените в този контекст доводи от френските органи и заинтересованата страна Комисията счита, че въпросната мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(44)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС „всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(45)
Определянето на една национална мярка като държавна помощ предполага, че трябва да бъдат изпълнени следните кумулативни условия: 1) въпросната мярка предоставя предимство чрез държавни ресурси, 2) това предимство е селективно и 3) въпросната мярка нарушава или заплашва да наруши конкуренцията и може да засегне търговията между държавите-членки (15).
(46)
Първо, уместно е да се отбележи, че в настоящия контекст, за да се изключи всякакво предимство, въпросното публично имущество, а именно оборудването за пристанищна обработка на товари, трябва да бъде продадено на пазарна цена.
(47)
В тази връзка Комисията отбелязва, че продажбата на оборудването за пристанищна обработка на товари не се извършва в рамките на открита, прозрачна, недискриминационна и безусловна тръжна процедура, тъй като, това е само в случай че договарянето с вече наличните оператори не приключи успешно или няма наличен оператор, се прилага такава процедура (вж. съображение 20 по-горе).
(48)
При все това Комисията установява, че при продажба с договаряне предложената процедура предвижда създаването на национална комисия за оценяване на прехвърленото имущество, а именно CNECOP. Комисията отбелязва, че преди продажбата CNECOP трябва да издаде публично становище относно стойността на имуществото, предмет на продажбата.
(49)
В рамките на решението си от 8 април 2009 г. за откриване на официалната процедура по разследване Комисията отбеляза, че тъй като издаденото становище на CNECOP не е било обвързващо, не може да се изключи продажба на имуществото на по-ниска от пазарната цена.
(50)
Като вземат предвид изразените от Комисията съмнения, с писма от 20 януари 2010 г. и 24 март 2010 г. френските органи съобщиха, че директорът на транспортните служби е изпратил писма до всички председатели на съвети на директорите на големите морски пристанища на 16 март 2009 г. и 18 март 2010 г., в които разяснява рамката на договарянето за прехвърляне на оборудване за пристанищна обработка на товари и уточнява условията, които трябва да се спазват, за да бъде изпълнено прехвърлянето.
(51)
В тези писма председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища се информират от една страна, че CNECOP системно ще изисква от големите морски пристанища да извършват експертиза с цел оценяване на имуществото, което ще се прехвърля. В този контекст преди сезирането на CNECOP се изисква извършване на независима техническа оценка на пазарната стойност на пристанищното оборудване от независим експерт, която да бъде включена в представеното на CNECOP досие.
(52)
Председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища от друга страна се информират, че „дори и законът да не му придава характер на съгласувано становище, е изключено да не се спази“, така че акт за прехвърляне, който не е в съответствие с издадено от CNECOP становище, не може да бъде подписан. Следователно при хипотезата за отрицателно становище на CNECOP е уместно или „да се поднови договарянето, ако в съответствие с датата на сезиране на CNECOP […] остава време, и да се представи, ако се налага, ново досие“, или „да се констатира, че договарянето е завършило неуспешно, и да се приложи процедура за покана за представяне на кандидатури“.
(53)
Посочва също, че участващите в управлението на големите морски пристанища лица методично ще се противопоставят на всяко решение на надзорния съвет на пристанището, което не е в съответствие със становище на CNECOP, а на председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища се припомнят налаганите санкции, ако предоставят необосновано предимство на трети лица при упражняване на функциите си.
(54)
Комисията счита, че изпратените на председателите на съвети на директорите на големите морски пристанища предписания по отношение от необходимостта от извършване на независимо оценяване на оборудването за обработка на товари, което ще се прехвърля, и по отношение на обвързващия характер на становището на CNECOP, гарантират, че въпросното оборудване няма да бъде продадено на по-ниска от пазарната цена.
(55)
Комисията отбелязва, че тези факти се подкрепят и от изискването становището на CNECOP да бъде оповестено както на национално, така и на местно равнище от съответните пристанища. Оповестяването има за цел да се позволи, когато е целесъобразно, да бъдат оспорени условията по прехвърлянето на въпросното оборудване за обработка на товари.
(56)
По отношение на независимостта и квалификациите на членовете на CNECOP за целите на оценяването на прехвърленото имущество, френските органи изпратиха на Комисията автобиографиите на четиримата ѝ членове, включително и на председателя.
(57)
В тази връзка е уместно е да се посочи, че един от членовете, този от Сметната палата, е бил предложен от първия председател на Сметната палата за председател на CNECOP и че той притежава професионален опит, пряко свързан с морското дело. Френските органи припомнят в този контекст, че независимостта на длъжностните лица от Сметната палата спрямо законодателната власт и спрямо изпълнителната власт е гарантирана от Конституцията от 4 октомври 1958 г. и потвърдена с Решение на Конституционния съд 2001-448 DC от 25 юли 2001 г.
(58)
Членът на CNECOP, на когото е възложено да представлява местните власти, притежава от своя страна експертни познания, пряко свързани с морските пристанища. Френските органи припомнят в този контекст, че независимостта на депутатите по отношение на изпълнителните власт е гарантирана с член 16 от Декларацията за правата на човека и гражданските права от 26 август 1789 г., който прогласява принципа за разделение на властите и е включен в Конституцията от 4 октомври 1958 г.
(59)
Що се отнася до двамата членове, предложени в качеството им на квалифицирани лица, от автобиографиите им става ясно, че единият притежава компетенции в областта на пристанищата, а другият компетенции в областта на прехвърлянето на публично имущество.
(60)
Френските органи също така посочват, че съгласно член 6 от Указ № 2008-1032 от 9 октомври 2008 г. (16) правилата за конфликт на интереси са задължителни за членовете на CNECOP за целия срок на мандата им и за период от пет години след изтичането му (вж. съображение 36).
(61)
Комисията установява, че тези правила за конфликт на интереси в настоящия случай са още една гаранция за независимостта на членовете на CNECOP.
(62)
Въз основа на тези данни и предвид конкретните обстоятелства по случая Комисията счита, че задължението за оценяване на пазарната стойност от независим експерт, въз основа на която квалифицираните и независими членове на CNECOP издават обвързващо становище, дава възможност по принцип да се гарантира, че прехвърлянията ще бъдат извършени съгласно пазарните условия.
(63)
Чрез стриктното спазване на условията и обстоятелствата, споменати в точка 6. Оценка на мярката става ясно, че няма причина да се счита, че прехвърлянето на оборудване за пристанищна обработка на товари, което се извършва в рамките на продажба чрез договаряне, предоставя икономическо предимство на купувачите на това оборудване. В противния случай това не би било случая с евентуални индивидуални трансакции, които няма да са в точно съответствие с изброените условия.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(64)
Като се имат предвид гореизложените съображения, Комисията
-
отбелязва оттеглянето на уведомлението за двете придружаващи мерки, за които е изпратено уведомление, като част от фискалната част на реформата на пристанищата, и които са посочени в съображение 2 от настоящото решение;
-
счита, че процедурата по прехвърляне на специализираното оборудване, апаратура и съоръжения за пристанищна обработка на товари, която беше предмет и на решението на Комисията от 8 април 2009 г. и която е описана в съображения 16-25 от настоящото решение, не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
ПРИЕ СЛЕДНОТО РЕШЕНИЕ:
Член първи
Мярката за прехвърляне на пристанищно оборудване към частните оператори, която Франция възнамерява да приведе в действие в рамките на пристанищната реформа, предвидена от закон № 2008-660 от 4 юли 2008 г., не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Следователно привеждането в действие на мярката е разрешено.
Член втори
Адресат на настоящото решение е Република Франция.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. birželio 29 d.
dėl priemonės SA.27106 (C 13/09 - ex N 614/08), kurią Prancūzija ketina įgyvendinti uostų sektoriuje
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 4391)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/519/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą (1), ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (2) pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (3) 108 straipsnio 2 dalies pirmos pastraipos nuostatas ir atsižvelgusi į jų pastabas,
kadangi,
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. gruodžio 4 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 3 dalį pranešė apie pagalbos schemą, kurią sudaro mokesčių priemonės, taikomos pagal 2008 m. liepos 4 d. Įstatymu Nr. 2008-660 nustatytą uostų reformą (4). Pranešimas buvo įregistruotas numeriu N 614/08.
(2)
Mokesčių mechanizmo, apie kurį pranešta, tikslas - padėti perleisti uosto aptarnavimo įrenginius privatiems veiklos vykdytojams, kaip numatyta pagal reformą. Šis mechanizmas sudarytas iš dviejų priemonių: pagal pirmąją priemonę ne ilgiau kaip penkerius metus laipsniškai mažinama nuomos vertė, kuria remiantis apskaičiuojami uosto aptarnavimo įrenginius perėmusių privačių veiklos vykdytojų vietos mokesčiai; pagal antrąją priemonę jūrų uostus valdančioms vietos valdžios institucijoms suteikiama galimybė ne ilgiau kaip šešerius metus aptarnavimo įmonių neapmokestinti verslo mokesčiu.
(3)
2008 m. gruodžio 11 d. raštu Komisija paragino Prancūzijos valdžios institucijas pateikti papildomos informacijos ne tik apie mokesčių mechanizmą, apie kurį pranešta, bet ir apie didžiųjų jūrų uostų vykdomą konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūrą. Prancūzijos valdžios institucijų prašymu atsakymo pateikimo terminas buvo pratęstas iki 2009 m. vasario 9 d.
(4)
2009 m. sausio 28 d. įvyko Prancūzijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimas. 2009 m. vasario 10 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė papildomos informacijos.
(5)
2009 m. balandžio 9 d. raštu (D/2165) Komisija pranešė Prancūzijos valdžios institucijoms apie 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį. Šis sprendimas buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (5). Komisijos sprendime aptariamas mokesčių mechanizmas, apie kurį pranešta, taip pat konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra. Šiame sprendime Komisija paragino Prancūziją ir suinteresuotąsias šalis per nustatytą laiką pateikti savo pastabas.
(6)
Prancūzijos valdžios institucijų pastabas Komisija gavo 2009 m. gegužės 11 d. (A/18191). Per nustatytą laiką ji taip pat gavo vienos suinteresuotosios šalies - Europos jūrų uostų organizacijos (toliau - ESPO) - pastabas. ESPO pastabos 2009 m. liepos 16 d. raštu (D/60307) buvo pateiktos Prancūzijos valdžios institucijoms, kurios jas pakomentavo 2009 m. rugpjūčio 27 d. raštu (A/28446).
(7)
2009 m. lapkričio 30 d. įvyko Prancūzijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimas. 2010 m. sausio 25 d. raštu (A/3263) ir 2010 m. kovo 24 d. raštu (A/5136) Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė papildomos informacijos.
(8)
Atsižvelgdama į Prancūzijoje įvykdytą verslo mokesčio reformą, 2010 m. birželio 9 d. raštu (D/7519) Komisija paprašė Prancūzijos valdžios institucijų pateikti papildomos informacijos. Šiame rašte Komisija pageidavo, kad būtų paaiškintas verslo mokesčio panaikinimo poveikis mechanizmui, apie kurį pranešta, ir panaikinimo procedūrinės pasekmės.
(9)
2010 m. liepos 2 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos paprašė atidėti joms nustatytą atsakymo pateikimo terminą. Savo atsakymą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė 2010 m. rugpjūčio 4 d. raštu (A/11533).
(10)
Šiame rašte Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai, kad atsiima savo pranešimą apie mokesčių priemonės dalį, pagal kurią jūrų uostus valdančioms vietos valdžios institucijoms suteikiama galimybė ne ilgiau kaip šešerius metus atleisti aptarnavimo įmones nuo verslo mokesčio. Iš tikrųjų pagal šią priemonę buvo numatyta galimybė tam tikromis sąlygomis 2010-2015 m. neatsižvelgti į konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių nuomos vertę apskaičiuojant verslo mokestį. Ši galimybė tapo netikslinga panaikinus verslo mokestį, be to, ji buvo panaikinta 2010 m. finansų įstatymu.
(11)
Dėl su mokesčiais susijusios pranešimo dalies, pagal kurią ribotą laiką laipsniškai mažinama nuomos vertė, kuria remiantis nustatomi didžiųjų jūrų uostų įrankius, įrangą ir įrenginius perėmusių privačių veiklos vykdytojų vietos mokesčiai, Prancūzijos valdžios institucijos šiame 2010 m. liepos 2 d. rašte pranešė, kad šis mažinimas taip pat taikomas įmonių žemės mokesčiui, sudarančiam teritorinio verslo mokesčio (6), kuriuo pakeistas verslo mokestis, dalį. Šiuo klausimu Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai keturių įmonių, kurioms ši priemonė taikoma (7), pavadinimus ir kiekvienos įmonės gaunamą su priemone susijusios mokestinės naudos sumą.
(12)
Apskaičiavus gaunamą mokestinę naudą paaiškėjo, kad dėl atleidimo nuo mokesčio trijų susijusių įmonių gaunama suma mažesnė negu 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (8) nustatyta viršutinė riba (200 000 EUR per trejus finansinius metus). Ketvirtosios susijusios įmonės gaunama suma buvo didesnė.
(13)
Po susirašinėjimo su Komisija Prancūzijos valdžios institucijos šiomis aplinkybėmis, remdamosi 11 konstatuojamoje dalinyje nurodyta priemone ir Reglamente (EB) Nr. 1998/2006 nustatytomis sąlygomis, nusprendė nustatyti įmonėms suteikiamos naudos viršutinę ribą.
(14)
Taigi Prancūzijos valdžios institucijos 2011 m. sausio 20 d. raštu pranešė Komisijai apie tai, kad priimtas 2010 m. gruodžio 29 d. Taisomojo 2010 m. finansų įstatymo Nr. 2010-1658 36 straipsnis (9), pagal kurį mokestis laipsniškai mažinamas, kaip numatyta vykdant uostų reformą, remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1998/2006. Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pranešė Komisijai, kad atsiima savo pranešimą dėl šios su mokesčiais susijusios uostų reformos dalies.
(15)
Komisija atsižvelgia į tai, kad Prancūzijos valdžios institucijos atsiėmė pranešimą dėl viso mokesčių mechanizmo. Šis sprendimas susijęs tik su konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra, dėl kurios priimtas 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimas. Šiame sprendime neaptariamos konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių eksploatavimo sąlygos prieš juos perleidžiant arba juos perleidus.
2. APTARIAMOS PRIEMONĖS APRAŠYMAS
2.1. Aplinkybės
(16)
Aptariama priemonė nustatyta vykdant uostų reformą, numatytą Uostų reformos įstatyme (10). Šia reforma siekiama pagerinti Prancūzijos jūrų uostų (Diunkerko, Havro, Nanto-Sen Nazero, La Rošelio, Bordo ir Marselio) veiklos rezultatus ir konkurencingumą.
(17)
Šiomis aplinkybėmis Uostų reformos įstatymu siekiama:
-
iš naujo nustatyti savarankiškų uostų, kurie žemyninėje Prancūzijoje tampa „didžiaisiais jūrų uostais“ (11), užduotis;
-
modernizuoti didžiųjų jūrų uostų valdymą;
-
organizuoti uostų, kurie išsidėstę vienoje pakrantėje arba viena vidaus vandenų kelio kryptimi, veiklos koordinavimą;
-
supaprastinti ir racionalizuoti uosto aptarnavimo veiklą pagal pagrindinių Europos uostų modelį, sudarant sąlygas veikti integruotiems terminalų veiklos vykdytojams, atsakingiems už visas aptarnavimo operacijas.
(18)
Vykdant didžiųjų jūrų uostų užduotis didžiausias dėmesys skiriamas viešajai veiklai (saugumui, saugai ir uosto policijos veiklai) ir su uostų įrengimu susijusiai veiklai. Tačiau integruoti terminalų veiklos vykdytojai atsakingi už visas aptarnavimo operacijas, kad ši veikla būtų veiksmingesnė.
(19)
Prancūzijos valdžios institucijos patikslino, kad didžiųjų jūrų uostų dar vykdoma uosto aptarnavimo veikla privatiems veiklos vykdytojams pavedama perleidžiant įrenginius didžiuosiuose jūrų uostuose, supaprastinant ir racionalizuojant uosto aptarnavimo veiklą. Jos taip pat nurodė, kad vykdant reformą Prancūzijos sistema priartinta prie Europos modelio, pagal kurį aiškiai atskiriamos atitinkamos uosto veiklos vykdytojo ir uosto direkcijos funkcijos, o uosto veiklos vykdytojas dažniausiai yra privati įmonė.
2.2. Įrenginių perleidimo procedūra
(20)
Didieji jūrų uostai nebenaudoja konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos arba įrenginių (toliau - aptarnavimo įrenginiai), kuriuos perleidžia privačioms įmonėms taikydami Uostų reformos įstatymo 9 straipsnyje apibūdintą pardavimo procedūrą.
(21)
Pagal šią nuostatą (12) aptarnavimo įrenginių pardavimo ir su šiais įrenginiais susijusių faktinių teisių perleidimo procedūrą sudaro keli etapai:
-
pirmiausia didysis jūrų uostas su veiklos vykdytojais, kurie nuolat naudojasi uosto paslaugomis arba daug investavo į terminalą, derasi dėl aptarnavimo įrenginių perleidimo taisyklių,
-
jeigu veiklos vykdytojų nėra arba derybos nebaigiamos per tris mėnesius, didysis jūrų uostas skaidriai ir nediskriminuodamas skelbia kvietimą teikti paraiškas,
-
jeigu kvietimas teikti paraiškas baigiasi nesėkmingai ir jeigu taip numatyta didžiojo jūrų uosto strateginiame projekte, uostas gali steigti patronuojamąją įmonę, kuriai pavedama vykdyti atitinkamą veiklą. Po penkerių metų rengiamas naujas kvietimas teikti paraiškas. Pasibaigus kvietimui teikti paraiškas terminalo sutartys sudaromos su atrinktais veiklos vykdytojais.
(22)
Pagal Uostų reformos įstatymo 9 straipsnį nepriklausoma nacionalinė komisija (nacionalinė uostų įrenginių perleidimo vertinimo komisija, toliau - CNECOP) atsakinga už tai, kad būtų užtikrinta tinkama įrenginių perleidimo eiga ir skaidrumas (13). Jos pareiga - pateikti nuomonę dėl turto vertinimo prieš perleidžiant turtą. Šiomis aplinkybėmis ji turi atsižvelgti į ekonominę pusiausvyrą ir veiklos vystymo perspektyvas. Atlikdama šį vertinimą CNECOP taip pat gali prašyti eksperto pagalbos, kad būtų nustatyta turto vertė.
(23)
CNECOP nuomonės teikiamos remiantis perleidimo akto projektais, kurie privalo būti pateikiami su dokumentais, kuriuos pagal Uostų reformos įstatymo 9 straipsnį pateikia didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkai. Šiuose projektuose aprašomi perleistini įrenginiai, nurodoma jų pardavimo kaina ir įrenginių finansavimo sąlygos.
(24)
Be išankstinės CNECOP nuomonės negalima pasirašyti jokio galutinio perleidimo akto. Ši nuomonė - tai paprasta (neprivaloma) nacionaliniu ir vietos lygmenimis skelbiama nuomonė.
(25)
Vienas CNECOP narys yra Audito Rūmų pareigūnas, vienas - vietos valdžios institucijų atstovas ir vienas - kvalifikuotas asmuo, pasirinktas dėl su uostų veikla susijusios kompetencijos. Visu CNECOP kadencijos laikotarpiu ir penkerius metus pasibaigus kadencijai CNECOP nario pareigos nesuderinamos su kitomis didžiųjų jūrų uostų ar aptarnavimo įmonių, įsigyjančių valstybės įrenginius, valdymo ar priežiūros institucijose einamomis atsakingomis pareigomis.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA OFICIALI TYRIMO PROCEDŪRA
(26)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija pažymėjo, jog negalima atmesti galimybės, kad aptarnavimo įrenginių perleidimas pagal viešojo pirkimo vedant derybas procedūrą turi valstybės pagalbos elementų. Šiuo požiūriu Komisija nustatė, kad CNECOP nuomonė nėra privaloma. Kadangi ji neprivaloma, Komisija pareiškė abejonių dėl to, ar turtas parduodamas rinkos kaina. Komisija taip pat iškėlė klausimą dėl CNECOP narių nepriklausomumo.
(27)
Nagrinėdama šios uosto aptarnavimo įrenginių perleidimo procedūros suderinamumą su vidaus rinka Komisija pažymėjo, jog šiuo etapu atrodo, kad šiuo konkrečiu atveju negali būti taikoma jokia SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatyta leidžianti nukrypti nuostata.
(28)
Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą, kad išsklaidytų abejones dėl aptarnavimo įrenginių perleidimo procedūros laikymo valstybės pagalba ir šios priemonės suderinamumo su vidaus rinka.
4. PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
(29)
Aptardamos CNECOP teikiamos nuomonės pobūdį Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad CNECOP sudaro keturi nepriklausomi nariai (vienas jų yra pirmininkas, kurį iš Audito Rūmų pareigūnų skiria Audito Rūmų vyriausiasis pirmininkas) ir kad komisija teikia nuomonę dėl valstybės įrenginių perleidimo dokumentų, kuriuos jai pateikia didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkai. Tarp šių dokumentų yra vykdomos viešojo pirkimo vedant derybas procedūros aprašas, perleidžiamo turto sąrašas, perleidimo akto projektas, kuriame visų pirma nurodoma numatyta pardavimo kaina ir numatytos terminalo eksploatavimo sąlygos.
(30)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat primena, kad CNECOP užduotis pagal Bendrojo viešųjų asmenų nuosavybės kodekso L. 3211-18 straipsnį visų pirma yra užtikrinti, kad valstybės įrenginiai nebūtų perleidžiami „nei nemokamai, nei už mažesnę negu rinkos vertė kainą“; taip įgyvendinamas reikalavimas valstybės turtą perleisti rinkos kaina.
(31)
Prancūzijos valdžios institucijos priduria, kad ši komisija teikia paprastą nuomonę, kuri skelbiama viešai, kad turtas nebūtų perleidžiamas mažesne negu rinkos kaina, ir šiuo požiūriu Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja, kad komisijos nuomonė būtų skelbiama Ekologijos, energijos, tvaraus vystymosi ir teritorijos planavimo ministerijos oficialiame biuletenyje šios ministerijos interneto svetainėje, o vietos lygmeniu - kiekviename didžiajame jūrų uoste. Be to, Prancūzijos valdžios institucijos tvirtina, kad jos perduos raštą kiekvienam didžiojo jūrų uosto direkcijos, kurios vadovas atsakingas už uosto interesų apsaugą, pirmininkui, ir jame primins CNECOP veiklos taisykles bei valstybės turto perleidimo taisykles, kurių šie pirmininkai privalo laikytis.
(32)
Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos priduria, kad pagal Finansinių bylų teismų kodekso L. 313-6 straipsnį dėl bet kokios nepagrįstos naudos, kurią direkcijų pirmininkai bandė suteikti arba suteikė kitiems, - piniginės naudos ar naudos natūra, dėl kurios padaryta žala iždui, bendruomenei ar suinteresuotajai įstaigai, - direkcijų pirmininkai baudžiami bauda, kurios suma gali siekti du metinius nusikaltimo dieną jiems nustatytus atlyginimus ar darbo užmokesčius neatskaičius mokesčių.
(33)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos įsipareigoja prieš pasirašant perleidimo aktą pranešti Europos Komisijai apie bet kokį didžiojo jūrų uosto direkcijos pirmininko sprendimą, kuriuo būtų nukrypstama nuo CNECOP nuomonės.
(34)
Aptardamos CNECOP narių kompetencijos ir nepriklausomumo klausimą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikia keturių CNECOP narių, taip pat komisijos pirmininko, gyvenimo aprašymus ir išsamiai apibūdina kiekvieno nario kvalifikaciją atsižvelgdamos į CNECOP kompetencijos sritis. Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, visi šie asmenys buvo pasiūlyti dėl žinių, susijusių su perleidimo ir privatizavimo procesais, arba dėl patirties uostų veiklos srityje, kaip nurodyta gyvenimo aprašymuose.
(35)
Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos visų pirma primena, kad Audito Rūmų pareigūnų nepriklausomumas nuo įstatymų leidžiamosios valdžios ir įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1958 m. spalio 4 d. Konstitucija ir patvirtinamas 2001 m. liepos 25 d. Konstitucinės tarybos sprendimu Nr. 2001-448 DC, o parlamento narių nepriklausomumas nuo įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1789 m. rugpjūčio 26 d. Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijos, kurioje įtvirtinamas valdžių atskyrimo principas ir kuri nurodoma 1958 m. spalio 4 d. Konstitucijos preambulėje, 16 straipsniu.
(36)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad pagal 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032, priimto įgyvendinant Įstatymą Nr. 2008-660 (14), 6 straipsnį pareigų nesuderinamumo taisyklės, kuriomis papildomai užtikrinamas CNECOP narių nepriklausomumas, komisijos nariams yra taikomos visu šių narių kadencijos laikotarpiu ir penkerius metus pasibaigus kadencijai; šių narių pareigos nesuderinamos su:
-
bet kokiomis uosto aptarnavimo bendroves, isigijusios valstybes uostu irenginiu, valdybos, direkcijos ar stebetoju tarybos nario pareigomis, taip pat su veiklos, už kuria moka tokia imone, vykdymu; et
-
bet kokiomis didžiojo juru uosto stebetoju tarybos arba direkcijos nario pareigomis.
(37)
Galiausiai primenama, kad CNECOP gebėjimai vykdyti ekspertizę gali būti padidinti, nes 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032 7 straipsnyje numatoma galimybė prašyti eksperto pagalbos, kad prieš turtą perleidžiant aptarnavimo įmonėms turto vertė būtų nustatyta tiksliau.
(38)
Remdamosi tuo, kas išdėstyta, Prancūzijos valdžios institucijos mano, kad Uostų reformos įstatyme nurodytomis perleidimo procedūromis suteikiamos pakankamos garantijos siekiant užtikrinti, kad uosto aptarnavimo įrenginiai ir faktinės su jais susijusios teisės būtų perleisti rinkos kaina ir nebūtų jokio valstybės pagalbos elemento.
5. SUINTERESUOTOSIOS ŠALIES PASTABOS IR PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SUINTERESUOTOSIOS ŠALIES PASTABŲ
(39)
Palaikydama Prancūzijos valdžios institucijų poziciją ESPO pabrėžia, kad aptariama reforma, pagal kurią įdiegiamas vadinamasis „landlord model“ (savininko modelis), padeda didinti Prancūzijos uostų konkurencingumą ir gerinti bendrus Europos uostų veiklos rezultatus. Didiesiems jūrų uostams uosto aptarnavimo veiklą pavedus vykdyti privatiems veiklos vykdytojams iš tikrųjų bus atnaujintas Prancūzijos didžiųjų jūrų uostų valdymas pritaikant juos prie Europos Sąjungoje ir pasaulyje plačiausiai taikomo modelio.
(40)
Atsižvelgdama į tokios reformos sudėtingumą ir jos socialinį bei finansinį poveikį ESPO pažymi, kad atitinkamos valstybės narės pagalba įgyvendinant tokio masto reformą dažnai yra vienintelis būdas užtikrinti, kad ši reforma būtų priimtina visiems dalyviams.
(41)
ESPO, nors ir nenori išsamiai vertinti, ar aptariamos priemonės yra laikomos valstybės pagalba, pažymi, jog taikant įrenginių vertinimo sąlygas užtikrinama, kad jie būtų perleisti rinkos kaina.
(42)
Prancūzijos valdžios institucijos atsižvelgė į ESPO pastabas.
6. PRIEMONĖS VERTINIMAS
(43)
Atlikusi pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį pradėtą oficialią tyrimo procedūrą ir atsižvelgdama į šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijų bei suinteresuotosios šalies pateiktus argumentus Komisija mano, kad aptariama priemonė nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(44)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(45)
Nacionalinė priemonė valstybės pagalba laikoma, jeigu įgyvendinamos visos šios sąlygos: 1) aptariama priemone iš valstybės išteklių suteikiamas pranašumas, 2) šis pranašumas yra atrankinio pobūdžio, 3) aptariama priemone iškraipoma arba gali būti iškraipoma konkurencija ir gali būti daromas poveikis valstybių narių tarpusavio prekybai (15).
(46)
Pirmiausia pažymėtina, kad šiomis aplinkybėmis norint atmesti bet kokio pranašumo galimybę atitinkamas valstybės turtas, t. y. uosto aptarnavimo įrenginiai, turi būti parduodamas rinkos kaina.
(47)
Šiuo požiūriu Komisija pažymi, kad uosto aptarnavimo įrenginiai parduodami nerengiant viešo, skaidraus, nediskriminacinio ir besąlygiško konkurso, nes toks konkursas rengiamas tik jeigu tiesioginės derybos su veiklą jau vykdančiais veiklos vykdytojais nesėkmingos arba jeigu veiklos vykdytojų nėra (žr. 21 konstatuojamąją dalį).
(48)
Tačiau Komisija pažymi, kad pagal pardavimo vedant derybas procedūrą numatoma steigti nacionalinę perleidžiamo turto vertinimo komisiją (CNECOP). Komisija pažymi, kad prieš perleidžiant turtą CNECOP turi pateikti viešą nuomonę dėl parduodamo turto vertės.
(49)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija pažymėjo, jog negalima atmesti galimybės, kad turtas parduodamas mažesne negu rinkos kaina, nes CNECOP nuomonė yra neprivaloma.
(50)
Atsižvelgdamos į Komisijos abejones Prancūzijos valdžios institucijos 2010 m. sausio 20 d. raštu ir 2010 m. kovo 24 d. raštu jai pranešė, kad transporto tarnybų vadovas visiems didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams išsiuntė 2009 m. kovo 16 d. ir 2010 m. sausio 18 d. raštus, kuriuose paaiškinama perleidžiant uosto aptarnavimo įrenginius vykdomų derybų sistema ir patikslinamos sąlygos, kurių turi būti laikomasi perleidžiant šiuos įrenginius.
(51)
Šiuose raštuose didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams pranešta, kad CNECOP didžiųjų jūrų uostų visuomet prašo atlikti ekspertizę, kad būtų įvertintas perleistinas turtas. Šiuo pagrindu reikalaujama, kad prieš CNECOP prašant atlikti tokią ekspertizę nepriklausomas ekspertų biuras atliktų nepriklausomą techninį parduodamų uosto įrenginių rinkos kainos vertinimą ir kad jis būtų įtrauktas į CNECOP pateikiamus dokumentus.
(52)
Didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams taip pat pranešta, kad „nors pagal įstatymą nuomonė nėra privaloma, negalima jos nepaisyti“, ir kad negali būti pasirašytas joks turto perleidimo aktas, kuriuo nukrypstama nuo CNECOP pateiktos nuomonės. Todėl CNECOP pateikus neigiamą nuomonę turi būti „atnaujintos derybos, jeigu joms yra laiko atsižvelgiant į CNECOP prašymo atlikti ekspertizę pateikimo datą […], ir prireikus pateiktas naujas dokumentas“ arba „konstatuota, kad derybos baigėsi nesėkmingai, ir rengti kvietimą teikti paraiškas“.
(53)
Taip pat nurodoma, kad didžiųjų jūrų uostų valdybose dalyvaujantys valdžios atstovai visuomet prieštaraus bet kokiam uosto stebėtojų tarybos nutarimui, kuriuo nepaisoma CNECOP nuomonės, o didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams primenama, kad jeigu vykdydami savo pareigas jie suteiktų nepagrįstą naudą trečiosioms šalims, jiems būtų taikomos sankcijos.
(54)
Komisija mano, kad šiais didžiųjų jūrų uostų direkcijų pirmininkams skirtais nurodymais, kuriais įpareigojama atlikti nepriklausomą perleistinų aptarnavimo įrenginių vertinimą ir kuriuose primenama, kad CNECOP nuomonė yra privaloma, užtikrinama, kad aptariami įrenginiai nebūtų parduoti mažesne negu rinkos kaina.
(55)
Be to, Komisija pažymi, kad pardavimas ne mažesne negu rinkos kaina įtvirtintas nustačius įpareigojimą CNECOP nuomonę skelbti ir nacionaliniu lygmeniu (ją skelbia nacionalinės valdžios institucijos), ir vietos lygmeniu (nuomonę skelbia atitinkami uostai). Jei reikia, skelbiant šią nuomonę suteikiama galimybė užginčyti aptariamų aptarnavimo įrenginių perleidimo sąlygas.
(56)
Aptardamos CNECOP narių nepriklausomumo ir kvalifikacijos vertinant perleidžiamą turtą klausimą Prancūzijos valdžios institucijos Komisijai pateikė keturių CNECOP narių, iš kurių vienas - pirmininkas, gyvenimo aprašymus.
(57)
Šiuo klausimu pažymėtina, kad vieną CNECOP narių, kuris yra Audito Rūmų narys, į CNECOP pirmininkus pasiūlė Audito Rūmų vyriausiasis pirmininkas, ir šio nario profesinė patirtis tiesiogiai susijusi su jūrų sritimi. Šiuo pagrindu Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad Audito Rūmų pareigūnų nepriklausomumas nuo įstatymų leidžiamosios valdžios ir įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1958 m. spalio 4 d. Konstitucija ir patvirtinamas 2001 m. liepos 25 d. Konstitucinės tarybos sprendimu Nr. 2001-448 DC.
(58)
CNECOP narys, kuriam pavesta atstovauti regioninės ir vietos valdžios institucijoms, turi tiesiogiai su jūrų uostais susijusios patirties. Šiomis aplinkybėmis Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad parlamento narių nepriklausomumas nuo įstatymų vykdomosios valdžios užtikrinamas 1789 m. rugpjūčio 26 d. Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijos, kurioje įtvirtinamas valdžių atskyrimo principas ir kuri nurodoma 1958 m. spalio 4 d. Konstitucijos preambulėje, 16 straipsniu.
(59)
Iš dviejų narių, kurie pasiūlyti kaip kvalifikuoti pareigūnai, gyvenimo aprašymų aiškiai matyti, kad vieno jų kompetencija susijusi su uostų sritimi, kito - su valstybės turto perleidimu.
(60)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pabrėžė, kad pagal 2008 m. spalio 9 d. Nutarimo Nr. 2008-1032 (16) 6 straipsnį pareigų nesuderinamumo taisyklės CNECOP nariams taikomos visą šių narių kadenciją ir penkerius metus pasibaigus kadencijai (žr. 36 konstatuojamąją dalį).
(61)
Komisija pažymi, kad šiuo atveju CNECOP narių nepriklausomumas šiomis pareigų nesuderinamumo taisyklėmis užtikrinamas papildomai.
(62)
Remdamasi šia informacija ir atsižvelgdama į konkrečias bylos aplinkybes Komisija mano, kad dėl nepriklausomam ekspertų biurui taikomo įpareigojimo atlikti įrenginių rinkos kainos vertinimą, pagal kurį kvalifikuoti ir nepriklausomi CNECOP nariai priima privalomą nuomonę, iš esmės užtikrinama, kad perleidimai bus atliekami laikantis rinkos sąlygų.
(63)
Griežtai laikantis 6 skyriuje „Priemonės vertinimas“ nustatytų sąlygų ir aplinkybių, neturi būti laikoma, kad uosto aptarnavimo įrenginius pardavus pagal derybų procedūrą gali būti suteikiamas ekonominis pranašumas šių įrenginių pirkėjams. Tačiau tai netaikoma atskirų sandorių, kuriuos vykdant nesilaikyta minėtų sąlygų, atveju.
7. IŠVADA
(64)
Atsižvelgdama į visas pateiktas pastabas Komisija:
-
pažymi, kad pranešimas apie dvi šio sprendimo 2 konstatuojamojoje dalyje nurodytas paramos priemones, apie kurias pranešta kaip apie su mokesčiais susijusią uostų reformos dalį, atsiimtas;
-
mano, kad konkrečių uosto aptarnavimo įrankių, įrangos ir įrenginių perleidimo procedūra, dėl kurios taip pat priimtas 2009 m. balandžio 8 d. Komisijos sprendimas ir kuri apibūdinta šio sprendimo 16-25 konstatuojamose dalyse, nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Priemonė, kuria sudaromos sąlygos perleisti uosto aptarnavimo įrenginius privatiems veiklos valdytojams ir kurią Prancūzija ketina įgyvendinti vykdydama uostų reformą, numatytą 2008 m. liepos 4 d. įstatymu Nr. 2008-660, nėra valstybės pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalį.
Todėl šią priemonę įgyvendinti leidžiama.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 29 d.