РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. balandžio 5 d.
dėl priemonių C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ir N 19/10), kurias Nyderlandų valstybė įgyvendino dėl ABN AMRO Group NV (sukurtos susijungus Fortis Bank Nederland ir ABN AMRO N)
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 2114)
(Tekstas autentiškas tik anglų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/823/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas (1) pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė įsigijo Fortis Bank Nederland (toliau - FBN) (finansų kontroliuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV (2) Nyderlandų bankininkystės patronuojamąją bendrovę), įskaitant FBN valdytą ABN AMRO Holding turtą (toliau - ABN AMRO N), už 12,8 mlrd. EUR. Įgyvendindama šį sandorį, Nyderlandų valstybė taip pat pakeitė Fortis Bank SA/NV (Fortis SA/NV Belgijos bankininkystės patronuojamąją bendrovę), kaip 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės paskolų FBN kreditorius (3). Nyderlandų valstybė taip pat suteikė FBN 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę ir sutiko kompensuoti Fortis SA/NV išlaidas ir įsipareigojimus, susijusius su konsorciumo akcininkų susitarimu (toliau - KAS). KAS apibūdintos trijų finansų įstaigų (Fortis SA/NV, Banco Santander ir Royal Bank of Scotland (toliau - RBS) arba trijų konsorciumo narių), kurios, pasinaudodamos nauju sukurtu juridiniu asmeniu RFS Holdings, pateikė bendrą pasiūlymą įsigyti ABN AMRO Holding, teisės ir pareigos. 2008 m. spalio 7 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie 2008 m. spalio 3 d. priemones (būtent FBN įsigijimą už 12,8 mlrd. EUR, 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės ilgalaikių paskolų novaciją ir 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę, toliau - 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai), kaip apie priemones, nesusijusias su valstybės pagalba, kad užtikrintų tų priemonių teisinį tikrumą. Priemonės jau buvo įgyvendintos, todėl Komisija šią bylą užregistravo kaip NN bylą (t. y. NN 53b/08).
(2)
Vykstant deryboms, kurioms pasibaigus 2008 m. spalio 3 d. buvo įsigytas FBN, Nyderlandų valstybė rėmėsi […] (4) išorės vertinimo ataskaita, kurios kopija Komisijai buvo nusiųsta 2008 m. spalio 15 d.
(3)
2008 m. spalio 30 d. raštu Komisija pranešė Nyderlandų finansų ministerijai apie savo pirminę nuomonę, kad 2008 m. spalio 3 d. priemonės, atrodo, susijusios su valstybės pagalba, suteikta FBN. 2008 m. lapkričio 20 d. įvyko Komisijos tarnybų ir Nyderlandų valstybės atstovų susitikimas.
(4)
2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybė oficialiai nusprendė užuot išsaugodama FBN ir ABN AMRO N kaip atskirus ūkio subjektus siekti sujungti dvi bendroves (toliau - susijungimas) pagal ankstesnius Fortis SA/NV planus.
(5)
2008 m. gruodžio 3 d. Komisija priėmė sprendimą (5) (toliau - 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimas), kuriuo pripažino, kad 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybės priemonės dėl Fortis Bank SA/NV yra valstybės pagalba, deranti su bendrąja rinka. Tačiau to sprendimo 4 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nustatyta, kad Komisija atliks atskirą procedūrą, kad nuspręstų, ar 2008 m. spalio 3 d. įgyvendintos priemonės taip pat buvo susijusios su pagalba FBN.
(6)
2008 m. gruodžio 17 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie savo ketinimą įsigyti ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR. Įsigijimas įgyvendintas 2008 m. gruodžio 24 d.2009 m. vasario 2 d. Nyderlandų institucijos teisinio tikrumo tikslais pranešė Komisijai apie įsigijimą, kaip apie priemonę, nesusijusią su valstybės pagalba.
(7)
2008 m. gruodžio 24 d. RBS, Banco Santander ir Nyderlandų valstybė pasirašė KAS pakeitimą, pagal kurį Fortis SA/NV konsorciumo akcininkų susitarime pakeitė Nyderlandų valstybė.
(8)
2009 m. kovo 6 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai įsigytų bendrovių išsamaus patikrinimo ataskaitą (6), kurią Nyderlandų valstybės prašymu parengė […].
(9)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimu (toliau - 2009 m. balandžio 8 d. sprendimas) Komisija pradėjo Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, kuriai suteikė bylos numerį C11/09 (ex-NN 53b/08), dėl tariamos pagalbos FBN ir ABN AMRO N.
(10)
2009 m. gegužės 6 d. Komisija gavo Van Lanschot Bank (toliau - skundo pateikėjas), FBN ir ABN AMRO N Nyderlandų konkurento, skundo raštą. 2009 m. liepos 22 d. Komisija persiuntė tą raštą Nyderlandų valstybei ir paprašė pateikti pastabas. 2009 m. rugpjūčio 20 d. Nyderlandų valstybė paprašė pratęsti terminą ir 2009 m. rugsėjo 22 d. atsiuntė išsamų atsakymą į skundą. 2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. raštais skundo pateikėjas pateikė papildomos informacijos. 2009 m. rugsėjo 23 d. šie raštai persiųsti Nyderlandų valstybei ir 2009 m. spalio 29 d. Nyderlandų valstybė pateikė atsakymą.
(11)
2009 m. gegužės 15 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai raštą, kuriame pateikė atsakymus į keletą 2009 m. balandžio 8 d. sprendime iškeltų klausimų. Išsamus atsakymas dėl sprendimo dalyko - kuriam Nyderlandų valstybė paprašė suteikti daugiau laiko - Komisijai buvo nusiųstas 2009 m. rugpjūčio 11 d.
(12)
Neoficialiame dokumente, nusiųstame 2009 m. birželio 15 d., ir per paskesnį susitikimą su Komisija, kuris įvyko 2009 m. birželio 16 d., Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie ketinimą įgyvendinti 2,5 mlrd. EUR kapitalo restruktūrizavimo planą, pagal kurį ABN AMRO N galėtų atsiskirti nuo savo patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank (7). Per tą susitikimą Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad skyrus pirmąją 2,5 mlrd. EUR injekciją reikės papildomų priemonių, kurios kiekybiškai dar neįvertintos.
(13)
2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija paprašė Nyderlandų finansų priežiūros institucijos (toliau - DNB) pateikti pastabas apie FBN ir ABN AMRO N patikimumą. Prašomą informaciją apie FBN Komisija gavo 2009 m. birželio 18 d. raštu ir jo 2010 m. sausio 5 d. atnaujinta versija. 2010 m. sausio 20 d. Nyderlandų valstybė taip pat persiuntė DNB raštą apie ABN AMRO N.
(14)
2009 m. liepos 6 d.ABN AMRO Bank - ABN AMRO N patronuojančioji bendrovė - nusiuntė Komisijai raštą, kuriame pateikė pastabas dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo. Tas raštas Nyderlandų valstybei persiųstas 2009 m. liepos 22 d. ir 2009 m. rugsėjo 22 d. Nyderlandų valstybė pateikė atsakymą.
(15)
2009 m. liepos 9 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai, kad FBN grąžino visą trumpalaikį finansavimą, kurį jis gavo iš Nyderlandų valstybės pagal 2008 m. spalio 3 d. 45 mlrd. EUR likvidumo priemonę.
(16)
2009 m. liepos 15 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai apie FBN planus įsigyti Fortis Clearing Americas (toliau - FCA) iš Fortis Bank SA/NV.
(17)
2009 m. liepos 17 d. Nyderlandų valstybė oficialiai pranešė apie planą, kuriame numatytos 2,5 mlrd. EUR vertės kapitalo restruktūrizavimo priemonės (8), jas sudaro kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris, kurio paramos kapitalui poveikis sudaro 1,7 mlrd. EUR (toliau - paramos kapitalui priemonė), ir 800 mln. EUR konvertuojamų vertybinių popierių emisija. Priemonės iš pradžių užregistruotos skyrus joms bylos numerį N 429/09, tačiau priemonės buvo įgyvendintos prieš Komisijai priimant dėl jų sprendimą, todėl byla iš pagalbos, apie kurią pranešta, registro buvo perkelta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą (suteikiant numerį NN 2/10).
(18)
2009 m. rugsėjo 10 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai neoficialų dokumentą, kuriame pateikė atnaujintą informaciją apie atskyrimo procesą ir nurodė, kad papildomų (kiekybiškai neįvertintų) valstybės pagalbos priemonių nepavyks išvengti.
(19)
Per 2009 m. lapkričio 9 d. susitikimą su Komisija Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N reikės papildomų 4,39 mlrd. EUR vertės priemonių, taigi bendra priemonių suma (įskaitant priemones, apie kurias pranešta 2009 m. liepos 17 d.) padidėja iki 6,89 mlrd. EUR. Priemonės buvo papildomai išsamiai aprašytos 2009 m. rugsėjo 10 d. neoficialaus dokumento 2009 m. lapkričio 10 d. priede ir papildomame 2009 m. lapkričio 13 d. paaiškinime.
(20)
2009 m. lapkričio 26 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai […] ataskaitą, kurioje pateiktos pastabos dėl 2008 m. gruodžio 24 d. sandorio. Ataskaitoje taip pat pateikta tam tikra aiškinamoji medžiaga, kurioje paaiškinama […].
(21)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai pirmąją ABN AMRO Group - naujo ūkio subjekto, sukurto susijungus FBN ir ABN AMRO N - restruktūrizavimo plano versiją (9) (toliau - 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas). Tame plane apibūdinta naujojo ūkio subjekto strategija ir pateiktos finansinės pagrindinio scenarijaus prognozės.
(22)
2010 m. sausio 14 d. Nyderlandų valstybė oficialiai pranešė apie naujas 4,39 mlrd. EUR valstybės pagalbos priemones, kurių imamasi papildant priemones, apie kurias jau pranešta 2009 m. liepos mėn. Naujas priemones Komisija užregistravo numeriu N 19/10.
(23)
2010 m. vasario 5 d. sprendimu (toliau - 2010 m. vasario 5 d. sprendimas) Komisija nusprendė išplėsti tyrimo procedūrą C 11/09 ir įtraukti į ją priemones, užregistruotas numeriais NN 2/10 ir N 19/10. Tame sprendime Komisija laikinai - iki 2010 m. liepos 31 d. - patvirtino tas priemones kaip sanavimo pagalbą. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai raštą, kuriuo pranešė apie įsipareigojimą dėl draudimo siūlyti mažiausias kainas, taikytiną iki 2010 m. pabaigos.
(24)
2010 m. kovo 23 d. Komisija gavo Nyderlandų valstybės - kuri paprašė pratęsti terminą - atsakymą dėl 2010 m. vasario 5 d. sprendimo. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė papildomos informacijos apie naujosios ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, kuriame, be kita ko, pateikė finansines blogiausio atvejo scenarijaus prognozes.
(25)
2010 m. balandžio 8 d. Komisija pateikė papildomų klausimų, į kuriuos buvo atsakyta 2010 m. gegužės 7 d.2010 m. gegužės 26 d. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė Komisijai papildomos informacijos apie kryžminius įsipareigojimus, atsiradusius dėl susijungimo taisomosios priemonės įgyvendinimo (10). Tą pačią dieną Komisija nusiuntė e. raštą, kuriame pateikė tolesnių klausimų, į kuriuos atsakyta 2010 m. birželio 9 d.
(26)
2010 m. liepos 20 d. Nyderlandų valstybė paprašė Komisijos pratęsti sanavimo pagalbos priemonių, užregistruotų numeriais NN 2/10 ir N 19/10, laikino patvirtinimo galiojimą. Nyderlandų valstybė taip pat nusiuntė raštą, kuriuo įsipareigojimo dėl draudimo siūlyti mažiausias kainas galiojimas pratęstas iki 2011 m. birželio 30 d. arba iki galutinio Komisijos sprendimo priėmimo datos, atsižvelgiant į tai, kuri data bus ankstesnė.
(27)
2010 m. liepos 30 d. Komisija nusprendė pratęsti sanavimo pagalbos priemonių, užregistruotų bylos numeriais NN 2/10 ir N 19/10, laikino patvirtinimo galiojimą, kol Komisija užbaigs tyrimą Nr. C 11/09.
(28)
2010 m. rugpjūčio 20 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė Komisijai dokumentą, kuriame išsamiai išaiškino pasitraukimo strategiją.
(29)
2010 m. spalio 5 d. Nyderlandų valstybė pateikė ABN AMRO Group privataus kapitalo padalinio verslo planą. 2010 m. sausio 10 d. Komisijai buvo nusiųstas panašus ABN AMRO Group Energetikos, prekių ir transporto padalinio planas.
(30)
2010 m. spalio 15 d.ABN AMRO Group paskelbė ketinanti pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriu, kad nuo 2010 m. spalio 31 d. nutrauktų paramos kapitalui priemonės taikymą.
(31)
2010 m. lapkričio 8 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė 2009 m. gruodžio 4 d.ABN AMRO Group restruktūrizavimo plano atnaujintą versiją, kurios data - 2010 m. spalio 29 d. (toliau - 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planas). 2011 m. sausio 10 d. Nyderlandų valstybė nusiuntė dokumentą, kuriame paaiškino, kaip ABN AMRO Group atnaujino 2010 m. lapkričio 8 d. prognozes, palyginti su pirminėmis 2009 m. gruodžio 4 d. prognozėmis.
(32)
Atliekant procedūrą, Nyderlandų valstybės, ABN AMRO N ir FBN bei Europos Komisijos atstovai daug kartų keitėsi informacija, dalyvavo telekonferencijose ir susitikimuose.
2. IŠSAMUS PAGALBOS GAVĖJŲ IR PRIEMONIŲ APRAŠYMAS
2.1. ABN AMRO Group sukūrimas
(33)
2007 m. pavasarį konsorciumo nariai sukūrė naują juridinį asmenį RFS Holdings, kad įsigytų ABN AMRO Holding.
(34)
Konsorciumo nariai ketino suskaidyti ABN AMRO Holding į tris dalis ir to atskyrimo proceso tvarka buvo išdėstyta KAS.
(35)
Siekdami palengvinti atskyrimą, konsorciumo nariai sukūrė vadinamąsias valdomas dalis (angl. tracking shares), kurios apima kiekvienam konsorciumo nariui skirtų veiklos rūšių ekonominę nuosavybę. Taigi RBS, Banco Santander ir Fortis SA/NV tapo atitinkamai vadinamųjų R dalies, S dalies ir N dalies (ABN AMRO R, ABN AMRO S ir ABN AMRO N) ekonominės nuosavybės (11) savininkais.
(36)
ABN AMRO R, be kita ko, sudarė padaliniai Business Unit Global Business & Markets, Business Unit Asia ir Business Unit Global Transaction Services bei tarptautinis tinklas, o ABN AMRO S, be kita ko, sudarė padaliniai Business Unit Latin America ir Business Unit Antonveneta (Italija).
(37)
ABN AMRO N sudarė padaliniai Business Unit Netherlands ir Business Unit Private Banking, taip pat International Diamond and Jewelry Group.
(38)
Elementai, nepriskirti atskiriems konsorciumo nariams, buvo sujungti sukuriant vadinamąją ABN AMRO Z dalį (ABN AMRO Z), ir šis padalinys tebebuvo atsakingas už, pvz., pagrindinės buveinės funkcijas. Kiekvienas konsorciumo narys valdė proporcingą ABN AMRO Z akcijų paketą (12).
(39)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė už 12,8 mlrd. EUR įsigijo FBN iš Fortis Bank SA/NV. Po įsigijimo Nyderlandų valstybė taip pat tapo netiesiogine ABN AMRO N savininke, nes FBN - Fortis Bank SA/NV struktūros dalį - nuosavybės teise valdė ABN AMRO N. 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė taip pat įsipareigojo kompensuoti Fortis SA/NV visas išlaidas, kurias Fortis SA/NV patirtų dėl tolesnio dalyvavimo KAS. 2008 m. gruodžio 24 d. RBS, Banco Santander ir Nyderlandų valstybė pasirašė KAS pakeitimą, pagal kurį Fortis SA/NV KAS pakeitė Nyderlandų valstybė.
(40)
2008 m. gruodžio 24 d. Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR, taigi tapo tiesiogine ABN AMRO N savininke. Prieš tą įsigijimą Nyderlandų valstybė ABN AMRO N netiesiogiai valdė per FBN.
(41)
1 schema.
ABN AMRO N skaidymas
(42)
2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybė nusprendė sujungti ABN AMRO N su FBN (tai ketino įgyvendinti, bet taip ir neįgyvendino Fortis SA/NV). Susijungimą buvo galima įgyvendinti tik atskyrus ABN AMRO N nuo patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank. Visų pirma ABN AMRO N veikla buvo perduota naujam ABN AMRO Bank priklausančiam juridiniam asmeniui, jis pavadintas ABN AMRO II.
(43)
2010 m. vasario 6 d.ABN AMRO II buvo atskirta, kaip apibūdinta 41 konstatuojamojoje dalyje, ir pervadinta ABN AMRO Bank. Tuo pat metu juridinis asmuo, anksčiau žinomas pavadinimu ABN AMRO Bank, buvo pervadintas į The Royal Bank of Scotland NV (toliau - RBS NV) (žr. pirmiau pateiktą schemą).
(44)
Naujasis ūkio subjektas ABN AMRO Bank su FBN galėjo susijungti tik tuo atveju, jei pirmiausia įgyvendintų susijungimo taisomąją priemonę. 2007 m. Fortis SA/NV įsigijus ABN AMRO N, Komisija padarė išvadą (13) (toliau - Susijungimo sprendimas), kad susijungus ABN AMRO N ir FBN Nyderlandų bankų rinkoje atsirastų problemų dėl koncentracijos, ypač komercinės bankininkystės ir faktoringo segmentuose.
(45)
Kad pašalintų tas problemas dėl koncentracijos, Fortis SA/NV įsipareigojo tam tikrų rūšių veiklą (t. y. faktoringo padalinį IFN ir New HBU komercinės bankininkystės veiklą) parduoti Deutsche Bank. 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybei įsigijus FBN ir ABN AMRO N, Fortis SA/NV numatyto New HBU ir IFN pardavimo Deutsche Bank dar nebuvo užbaigusi. Nyderlandų valstybei nusprendus imtis FBN ir ABN AMRO N sujungimo, Fortis SA/NV atnaujino derybas su Deutsche Bank (14). New HBU ir IFN pardavimas Deutsche Bank užbaigtas 2010 m. balandžio 1 d.
(46)
New HBU bendras turtas sudarė [10 - 20] mlrd. EUR ir įmonės darbo jėga sudarė maždaug [1 000 - 1 500] visos darbo dienos ekvivalentų. New HBU apėmė Hollandsche Bank Unie (HBU) (komercinį banką, kurį valdė ABN AMRO N), tam tikrus ABN AMRO pardavimo skyrius (13 iš 78) ir tam tikrus ABN AMRO verslo klientų padalinius (2 iš 5).
(47)
2010 m. liepos 1 d.ABN AMRO Bank ir FBN oficialiai susijungė, suformavusios ABN AMRO Group, kaip apibūdinta 2 schemoje 49 konstatuojamojoje dalyje.
(48)
Nyderlandų valstybė turimo ABN AMRO Z akcijų paketo valdymą perdavė naujajai ABN AMRO Bank, nes nenorėjo skirti išteklių kasdieniam tos valdomos kapitalo dalies valdymui. Vis dėlto Nyderlandų valstybė toliau teisiškai valdo ABN AMRO Z ir turi teisę į visą galimą ABN AMRO Z pelną, taip pat yra atsakinga už visus galimus jo nuostolius (15).
(49)
2 schema.
ABN AMRO Group kūrimas
2.2. Pagalbos gavėjai
2.2.1. ABN AMRO N ir ABN AMRO Z ekonominė veikla
(50)
ABN AMRO N, vertinant atskirai, buvo trečias pagal dydį Nyderlandų bankas, nusileidžiantis tik Rabobank ir ING, ir jį sudarė Business Unit Netherlands bei Business Unit Private Banking.
(51)
Pirmasis verslo padalinys, t. y. Business Unit Netherlands, 510 skyrių ir 78 konsultacinių filialų tinkle, taip pat naudodamasis alternatyviais kanalais, kaip antai internetu, bankomatais (16) ir skambučių centrais, teikė mažmeninės ir komercinės bankininkystės paslaugas. Business Unit Netherlands darbo jėga sudarė maždaug 19 000 visos darbo dienos ekvivalentų.
(52)
Mažmeninės bankininkystės srityje Business Unit Netherlands turėjo didelę klientų bazę, padalytą į plačiosios mažmeninės bankininkystės (daugiau kaip [3,5 - 5] mln. klientų) ir privilegijuotosios bankininkystės (daugiau kaip [250 000 - 420 000] klientų) (17) segmentus, kuriuose padalinys siūlė daug įvairių produktų (kaip antai taupymo, investicijų, hipotekos, draudimo, kredito kortelės paskolų ir mokėjimų).
(53)
Komercinės bankininkystės srityje ABN AMRO N aptarnavo [300 000 - 400 000] MVĮ (18) klientų ir [9 000 - 21 000] stambesnių verslo klientų (nors pagal KAS sąlygas stambesni ABN AMRO Bank klientai buvo priskiriami RBS), kuriems siūlė platų produktų asortimentą (kaip antai paskolas, mokėjimų ir grynųjų pinigų valdymą, taupymą, iždo paslaugas, rizikos ir draudimo valdymą, sudėtingus finansinius sprendimus ir produktus, finansinę nuomą ir faktoringą).
(54)
Antrasis verslo padalinys, t. y. Business Unit Private Banking, orientavosi į asmenis, kurių grynojo investuotino turto vertė viršijo 1 mln. EUR ir kuriems siūlyta įvairių turto valdymo ir turto planavimo produktų. Business Unit Private Banking, natūraliai plėtusi verslą Nyderlanduose ir Prancūzijoje ir įsigijusi turto Vokietijoje (Delbrück Bethmann Maffei) ir Belgijoje (Bank Corluy), sukūrė gerai išplėtotą tinklą. Business Unit Private Banking taip pat apėmė Prancūzijos draudimo bendrąją įmonę Neuflize Vie.
(55)
Verslas, kurį 2008 m. spalio 3 d. įsigijo Nyderlandų valstybė, taip pat apėmė International Diamond and Jewelry Group - padalinį, kuris specializuojasi įmonių, dalyvaujančių juvelyrinių dirbinių gamyboje ir deimantų prekyboje, srityje.
(56)
ABN AMRO Z veiklos turto neturėjo, tačiau, be kita ko, apėmė mokesčių turtą, nemažai valdomų kapitalo dalių (be kita ko, banko Saudi Hollandi Bank) ir likusį privataus kapitalo portfelį. Kalbant apie įsipareigojimus, buvo suformuotas atidėjinys įsipareigojimams Jungtinių Valstijų teisingumo departamentui įvykdyti, kiti atidėjiniai (iš dalies susiję su darbuotojais) ir įsipareigojimai dėl įmonės turto finansavimo įmonės viduje. Kaip konstatuota 11 išnašoje, akcijų paketas, kurį valdo Nyderlandų valstybė, sudaro 33,81 % ABN AMRO Z kapitalo.
(57)
1 lentelėje apibendrinama nemažai pagrindinių ABN AMRO N finansinių pro forma duomenų:
1 lentelė
Pagrindiniai ABN AMRO N finansiniai duomenys (mln. EUR)
2008 m.
2009 m.
Bendros veiklos pajamos (19)
5 189
4 899
Grynasis pelnas
471
(117)
Nuosavo kapitalo grąža
6,7 %
-2,7 %
Išlaidų ir pajamų santykis
73 %
77,5 %
Visas turtas
183 539
202 084
Visas nuosavas kapitalas
7 044
4 278 (20)
Pagal riziką įvertintas turtas (21)
91 700
74 973 (22)
1 lygio kapitalo santykis
9,4 %
10,2 % (23)
Bendrojo kapitalo santykis arba TAB santykis
12,6 %
14,8 %
Pastovaus finansavimo ir nelikvidžiojo turto santykis
107 %
110 %
Šaltinis: ABN AMRO Bank NV, 2009 m. metinė apžvalga, be ABN AMRO Z ir privataus kapitalo konsolidavimo, bet įskaitant New HBU.
(58)
2009 finansiniais metais ABN AMRO N patyrė 117 mln. EUR nuostolį. Nuostolį lėmė didesnis paskolų vertės sumažėjimas, spaudimas mažinti palūkanų maržas, didesni mokesčiai, susiję su Nyderlandų indėlių garantijų schema, ir atskyrimo bei integracijos sąnaudos (24). Neįskaitant atskyrimo ir integracijos sąnaudų, 2009 m. ABN AMRO N būtų gavęs nedidelį 52 mln. EUR grynąjį pelną.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Vertinant atskirai, FBN buvo ketvirtas pagal dydį bankas Nyderlandų rinkoje (nusileidęs Rabobank, ING ir ABN AMRO N, bet lenkęs SNS REAAL).
(60)
Nyderlandų valstybė (ir pirmiau Fortis SA/NV) tiesiogiai valdė 92,6 % FBN, o investicijų įmonė Fortis FBN(H) Preferred Investments BV valdė likusį 7,4 % akcijų paketą (privilegijuotųjų akcijų pavidalo). Nyderlandų valstybė valdė 70 % tos investicijų įmonės akcijų, o likusius 30 % valdė nemažai privačių investuotojų (25). Privačiai valdomų privilegijuotųjų akcijų nominalioji vertė buvo 210 mln. EUR ir joms taikytas 5,85 % (nekaupiamasis) dividendas (26).
(61)
FBN veikla buvo padalyta į tris segmentus - mažmeninės bankininkystės, privačios bankininkystės ir didmeninės komercinės bankininkystės.
(62)
Mažmeninės bankininkystės veikla apėmė tradicinę mažmeninės bankininkystės veiklą (157 filialų tinklas, [2 - 3] mln. privačių klientų ir [20 000 - 60 000] MVĮ klientų) ir Directbank (jis per tarpininkus siūlė hipotekos sprendimus) bei vartojimo finansavimo ir mokėjimo kortelių produktus, kuriuos siūlė atitinkamai Alfam ir ICS.
(63)
Privačios bankininkystės veikla visų pirma plėtota su prekės ženklu Fortis Mees Pierson ir [15 000 - 40 000] klientų visoje Nyderlandų teritorijoje įvairiuose segmentuose siūlytos gerovės valdymo paslaugos (turto planavimo, investavimo, skolinimo ir draudimo).
(64)
Didmeninės komercinės bankininkystės segmente FBN išskyrė septynis atskirus poskyrius. Poskyryje Commercial Banking (1) FBN valdė 23 verslo centrus, kuriuose daugybė produktų siūlyta įmonėms, kurių apyvarta sudarė iki 250 mln. EUR. Įmones, kurių apyvarta viršijo 250 mln. EUR, taip pat viešąjį sektorių aptarnavo kitas poskyris (Corporate & Public Banking (2)). Taip pat veikė poskyriai Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) bei Clearing Funds & Custody (7) (30).
(65)
2 lentelėje apibendrinama nemažai pagrindinių FBN finansinių duomenų:
2 lentelė
Pagrindiniai FBN finansiniai duomenys
(mln. EUR)
2006 m.
2007 m.
2008 m. (31)
2009 m.
Bendros veiklos pajamos
3 473
3 553
3 096
2 171
Grynasis pelnas
1 157
1 296
-18 486
406
Nuosavo kapitalo grąža (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Išlaidų ir pajamų santykis
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Visas turtas
209 749
272 378
184 203
189 785
Visas nuosavas kapitalas
5 910
21 763
2 944
4 716
Pagal riziką įvertintas turtas
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
1 lygio kapitalo santykis
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Bendrojo kapitalo santykis
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Paskolų ir indėlių santykis
167 %
237 %
208 %
Šaltinis: FBN 2008-2009 m. metinės ataskaitos.
(66)
2008 m. FBN patyrė 18,5 mlrd. EUR nuostolį, bet tas nuostolis buvo daugiausia susijęs su išimtinėmis išlaidomis. Įmonė turėjo užregistruoti 16,8 mlrd. EUR grynąjį nuostolį, susijusį su valdomu RFS Holdings akcijų paketu ir jo pardavimu, o dėl Madoffo sukčiavimo padalinyje Prime Fund Solutions buvo užregistruotas 922 mln. EUR turto vertės sumažėjimas (atėmus mokesčius) (34). Grynasis pagrindinis pelnas, neįskaitant tų elementų, sudarė 604 mln. EUR ir beveik visas buvo gautas 2008 m. pirmąjį pusmetį.
(67)
2009 m. FBN gavo 406 mln. EUR grynąjį pelną, kurį daugiausia lėmė dviem atvejais gautas nenumatytas pelnas (362,5 mln. EUR atsiskaitymas grynaisiais su Fortis Capital Company) ir su Madoffo sukčiavimu susijęs 16 mln. EUR atidėjinių susigrąžinimas. Grynasis pagrindinis pelnas sumažėjo iki 27 mln. EUR (35) (nuo 604 mln. EUR 2008 m.).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, kuri buvo sukurta 2010 m. liepos 1 d. susijungus FBN ir ABN AMRO Bank (t y. ABN AMRO N veikla), visą FBN ir FBN ir ABN AMRO N veiklą padalijo į du atskirus verslo padalinius - mažmeninės ir privačios bankininkystės bei komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės. 2008 m. grupės pro forma veiklos pajamos sudarė 7,15 mlrd. EUR, o pro forma bendras turtas - 360 mlrd. EUR. Remiantis naujausiais skaičiais (36), ABN AMRO Group nuosavas kapitalas pagal TFAS (37) sudaro 11,7 mlrd. EUR.
(69)
ABN AMRO Group verslas tinkamai diversifikuotas, mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje veiklos pajamos sudaro 4,2 mlrd. EUR, o komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityje - 2,8 mlrd. EUR. Geografiškai didžioji dalis ABN AMRO Group pajamų (būtent [65 - 95] % visos sumos) gaunama Nyderlanduose.
(70)
Mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje integruota ABN AMRO Group turi [15 - 20] % ir [15 - 20] % (38) rinkos dalis atitinkamai plačiosios mažmeninės bankininkystės ir privilegijuotosios bankininkystės (39) segmentuose, taigi pagal rinkos dalį grupė yra trečia pagal dydį Nyderlandų bankininkystės rinkoje. Privačios bankininkystės (kuri plėtojama su prekės ženklu ABN AMRO Mees Pierson) srityje ABN AMRO Group valdo apytikriai [30 - 40] % rinkos dalį (40) ir yra didžiausia Nyderlandų rinkoje. Komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityje ABN AMRO Group rinkos dalis - maždaug [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group nebeapima New HBU ir IFN faktoringo veiklos - šis turtas parduotas 2010 m. balandžio 1 d. įgyvendinant susijungimo taisomąją priemonę.
(72)
Įgyvendinant restruktūrizavimą, taip pat parduoti du nedideli FBN padaliniai (būtent Intertrust ir Prime Fund Solutions (PFS), kurie ABN AMRO Group nebepriklauso.
(73)
2009 m. rugsėjo mėn. FBN (ir jos partneris Banque Générale du Luxembourg (BGL) (42) pardavė Intertrust specializuotai privataus kapitalo įmonei Waterland. Intertrust yra viena iš didžiausių pasaulinės patikos ir verslo valdymo rinkos dalyvių. Įmonei 19 šalių dirba 1 000 ekspertų ir jos veiklos pajamos ir pagal riziką įvertintas turtas atitinkamai yra […] mln. EUR ir […] mln. EUR.
(74)
2010 m. gegužės mėn. FBN taip pat paskelbė apie PFS pardavimą Credit Suisse. PFS teikia fondų paslaugas alternatyviam turto valdymo sektoriui, įskaitant, pvz., administravimo, bankininkystės, pasaugos ir finansavimo paslaugas. Tarp įmonės klientų yra, pvz., ir nedidelių specializuotų turto valdytojų, ir didelių pasaulinio masto įstaigų, kaip antai pensijų fondų ir valstybės turto fondų. Su Madoffo sukčiavimu susijęs 922 mln. EUR atidėjinys (sumokėjus mokesčius), kurį FBN sudarė 2008 m., atsirado dėl PFS kaltės. PFS pajamos ir pagal riziką įvertintas turtas atitinkamai yra […] mln. EUR ir […] mln. EUR.
(75)
2011 m. kovo 4 d.ABN AMRO Group paskelbė 2010 finansinių metų rezultatus, kuriuose nurodytas 414 mln. EUR grynasis nuostolis. Neįskaitant atskyrimo ir integracijos sąnaudų, ABN AMRO Group užregistruotas pagrindinis pelnas sudarė 1 077 mln. EUR. 2010 m. gruodžio 31 d.ABN AMRO Group 1 lygio pagrindinio kapitalo, 1 lygio kapitalo ir bendrojo kapitalo santykiai sudarė atitinkamai 10,4, 12,8 ir 16,6 %. Pasikonsultavęs su Nyderlandų valstybe, ABN AMRO Group nustatė dividendų politiką, pagal kurią dividendams planuojama skirti 40 % paskelbto metinio pelno.
2.3. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano apibūdinimas
(76)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą. Papildoma informacija buvo pateikta 2010 m. kovo mėn. (43) Svarbiausias 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane nustatytos verslo koncepcijos veiksnys - FBN ir ABN AMRO N susijungimas. ABN AMRO Group, naujasis bankas, kuris bus sukurtas įgyvendinus 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, sutelks dėmesį į vidutinį rinkos segmentą Nyderlanduose (44) ir plėtos verslą mažmeninės ir privačios bankininkystės bei komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės srityse.
(77)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano pradžioje pateikiamas įvertinimas, kad kapitalo poreikiai nebuvo susiję su pagrindine FBN ir ABN AMRO N veikla; jie veikiau buvo susiję su būtinybe finansuoti jų atskyrimą nuo jų atitinkamų patronuojančiųjų bendrovių ir išankstines su susijungimu susijusias integracijos sąnaudas.
(78)
Taikant priešingos padėties scenarijų (be valstybės pagalbos), 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pripažįstama, kad Beniliukso Vyriausybėms nesiėmus koordinuotų priemonių, Fortis SA/NV būtų žlugęs, o tai taip pat būtų pakenkę FBN ir ABN AMRO N.
(79)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pateikiamos 2009 - 2012 m. laikotarpio finansinės prognozės, suskirstytos į šias dalis: Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ir Commercial & Merchant Banking. ABN AMRO Group taip pat apskaičiavo galimą 2012 m. pelną, į kurį neįtraukiamos pereinamojo laikotarpio sąnaudos ir daroma prielaida, kad į apskaitą įtraukiama visų metų sąnaudų sąveika. Tos prognozės buvo pateiktos sudarant pagrindinį scenarijų ir blogiausio atvejo scenarijų.
(80)
2010 m. lapkričio 8 d. Nyderlandų valstybė 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane atnaujino 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane pateiktas laikotarpio iki 2012 m. finansines prognozes ir papildė jas 2013 m. prognozėmis.
(81)
Pagrindinio scenarijaus pradžioje Nyderlandų valstybė pateikia prielaidą, kad verslo apimties augimas atitiks infliacijos augimą. Manoma, kad išlaidos personalui išlaikyti didės po [1 - 6] % per metus, o kitos sąnaudos augs nuosaikiau - po [1 - 5] % per metus. Nyderlandų valstybė taip pat numato, kad 2009 m. aukštą lygį pasiekę ABN AMRO Group atidėjiniai nuostoliams iš paskolų ims mažėti.
(82)
Pagal 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane pateiktą pagrindinį scenarijų ABN AMRO Group 2010 m. gauna neigiamą grynąjį […] mln. EUR rezultatą, o nuo 2011 m. veikia pelningai (t. y. 2011 m. pelnas sudarys […] mln. EUR).
(83)
Tikimasi, kad 2012 ir 2013 m. ABN AMRO Group grynasis pelnas padidės iki atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR, taigi nuosavo kapitalo grąža (45) bus maždaug […] %. ABN AMRO Group pelningumo gerėjimą skatina didesnės veiklos pajamos (jų rodiklis 2009 m. buvo nedidelis, bet jos turėtų didėti), sąnaudų mažinimo programa, kurią įgyvendinant, veiklai įsibėgėjus, sąnaudos turėtų sumažėti 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių) per metus, ir atidėjinių nuostoliams iš paskolų, kurie 2009 m. pasiekė aukščiausią lygį, stabilizavimas. Prognozuojama, kad 2013 m. ABN AMRO Group išlaidų ir pajamų santykis bus […] %.
(84)
Pagrindinis scenarijus.
3 lentelė
2009 m. (faktiniai duomenys)
2010 m. (Į (46))
2011 m. (Į)
2012 m. (Į)
2012 m. galimi duomenys (E)
2013 m. (Į)
Veiklos pajamos
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynosios pajamos iš palūkanų
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynosios pajamos iš mokesčių ir komisinių
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Kitos pajamos
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos (įprastos verslo veiklos)
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Veiklos išlaidos (pereinamojo laikotarpio)
- 310
(…)
(…)
(…)
Veiklos rezultatas
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Paskolų vertės sumažėjimas
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Pelnas nesumokėjus mokesčių
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Mokesčiai ir mažumos dalys
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Grynasis pelnas
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Pagrindinis grynasis pelnas
(be pereinamojo laikotarpio sąnaudų)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane pateikto blogiausio atvejo scenarijaus pradžioje Nyderlandų valstybės pateikiamos prielaidos yra konservatyvesnės, palyginti su pagrindiniu scenarijumi. Taikomos palūkanų normų maržos yra 7,5 % mažesnės negu pagrindiniame scenarijuje, pateikiamos atsargesnės pajamų iš komisinių ir mokesčių prognozės (4 % per metus augimas, palyginti su 7 % pagrindiniame scenarijuje), numatoma mažesnė sąveika ([…] mln. EUR poveikis 2013 m. pelnui) ir 15 % mažesnė su atidėjiniais nuostoliams iš paskolų susijusi susigrąžinimo norma ([…] mln. EUR poveikis 2013 m. pelnui).
(86)
Nors dėl tų konservatyvių rodiklių rezultatai bus prastesni, ABN AMRO Group vis vien sugebės veikti pelningai. Blogiausio atvejo scenarijuje 2012 ir 2013 m. numatomas atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR pagrindinis grynasis pelnas (palyginti su atitinkamai […] mln. EUR ir […] mln. EUR pagal pagrindinį scenarijų).
(87)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane Nyderlandų valstybė taip pat užsiminė apie savo pasitraukimo strategiją, pabrėždama, kad neketina likti ilgalaike ABN AMRO Group investuotoja.
(88)
2010 m. rugpjūčio 20 d. raštu Nyderlandų valstybė pateikė Komisijai išsamesnę informaciją apie savo pasitraukimo strategiją. Nyderlandų valstybė paaiškino svarstanti galimybę surengti akcijų platinimą paskelbiant pirminį viešą akcijų siūlymą (47), bet dar neatsisako kitų galimybių, kaip antai neviešo pardavimo investuotojui ar rinkos dalyviui. 2010 m. rugpjūčio 20 d. rašte Nyderlandų valstybė pažymi, kad pirmasis maždaug [0- 50] - [10 - 60] % akcijų paketas, skirtas platinti paskelbiant pirminį viešą akcijų siūlymą galėtų būti parengtas anksčiausiai […] m., o antrinis dar [0 - 50] - [10 - 60] % platinimas būtų surengtas 2015 m. Nyderlandų valstybė nori susigrąžinti savo pradinę investiciją ir savo [2 - 5] % finansavimo sąnaudas. Nyderlandų valstybė ketina valdomą ABN AMRO Group akcijų paketą sumažinti iki daugiausia [25 - 65] %, pageidautina iki [2014 - 2018] m. pabaigos. Galiausiai Nyderlandų valstybė yra visapusiškai įsipareigojusi siekti visiško pasitraukimo. Galutinį sprendimą dėl pirminio viešo akcijų siūlymo turi priimti Nyderlandų finansų ministras ir sprendimas priklausys nuo rinkos aplinkybių, ABN AMRO Group pasirengimo skelbti pirminį viešą akcijų siūlymą ir numatomų įplaukų. 2011 m. spalio 24 d. Nyderlandų Vyriausybė savo pasitraukimo strategiją taip pat išdėstė viešai (48).
(89)
Iš 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) matyti, kad, įgyvendinus visas valstybės pagalbos priemones, ABN AMRO Group turi pakankamai kapitalo. Restruktūrizavimo laikotarpiu prognozuojamas 1 lygio kapitalo santykis 2009 - 2012 m. turėtų gerokai viršyti […] %, o 2013 m. turėtų dar padidėti iki […] %.
(90)
2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane Nyderlandų valstybė aiškina, kad ABN AMRO Group jau pardavė keletą įmonių. Be New HBU ir IFN, kurios parduotos įgyvendinant susijungimo taisomąją priemonę, ABN AMRO N ir FBN taip pat pardavė Intertrust ir PFS.
(91)
Palyginti su ABN AMRO Group, Intertrust ir PFS kartu teko [0 - 5] %, [0 - 5] % ir [0 - 5] % prognozuojamų grupės (atitinkamai) visų veiklos pajamų, išlaidų ir pagal riziką įvertinto turto.
(92)
Restruktūrizavimo procese FBN taip pat įgyvendino vieną įsigijimą, kad pašalintų verslo struktūros trūkumą, atsiradusį dėl Fortis SA/NV suskaidymo. FBN teisiškai valdė verslo padalinį Business Unit Brokerage, Clearing and Custody ir visus su tuo verslu susijusius biurus, išskyrus Čikagos biurą, kuris liko Fortis Bank SA/NV struktūroje. Siekdamas pašalinti tą su atskyrimu susijusį trūkumą, 2009 m. liepos 31 d. FBN už apytikriai […] mln. USD iš Fortis Bank SA/NV įsigijo Fortis Clearing Americas Čikagos filialą.
2.4. Priemonių apibūdinimas
(93)
Atskiroms valstybės pagalbos priemonėms identifikuoti Komisija šiame sprendime naudoja tokius pat raidinius kodus, kaip ir 2010 m. vasario 5 d. sprendime.
2.4.1. 2009 m. balandžio 8 d. sprendime numatytos priemonės
(94)
2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) iš Fortis SA/NV už 12,8 mlrd. EUR (X priemonė). Komisija nepradėjo procedūros dėl tos priemonės, nes ja FBN nebuvo suteikta jokios valstybės pagalbos, nors ta priemonė ir buvo sandorio, kuriuo FBN buvo suteikta valstybės pagalba, dalis (žr. 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 32 konstatuojamąją dalį).
(95)
Kai FBN įsigijo Nyderlandų valstybė, bankas labai priklausė nuo Fortis Bank SA/NV finansavimo. Siekiant užtikrinti visišką FBN atskyrimą nuo Fortis Bank SA/NV, Nyderlandų valstybei buvo būtina nutraukti FBN ir Fortis Bank SA/NV finansavimo ryšius. Kad nutrauktų esamas sąsajas, 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė suteikė FBN 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonę (Y1 priemonė). Ta likvidumo priemonė leido FBN grąžinti Fortis Bank SA/NV 34 mlrd. EUR vertės trumpalaikes paskolas. Nyderlandų valstybė, taikydama vadinamąją novaciją, vietoj Fortis Bank SA/NV tapo FBN suteiktų 16,1 mlrd. EUR nominaliosios vertės ilgalaikių paskolų teikėja (Y2 priemonė) (49).
(96)
Trumpalaikio likvidumo priemonė, kurią apima Y1 priemonė, taikyta iki 2009 m. birželio mėn. pabaigos. Kol ta priemonė taikyta, atlygis už ją ne kartą keitėsi. Nuo 2008 m. spalio 6 d. iki 23 d. Nyderlandų valstybė trumpalaikį finansavimą FBN teikė taikydama EONIA (50) (vienos nakties ne didesnės nei 5 mlrd. EUR sumos paskoloms) arba EURIBOR (51) (ilgesnės trukmės ne didesnės nei 40 mlrd. EUR sumos likvidumui) be jokios papildomos maržos. Po 2008 m. spalio 23 d. buvo trumpas laikotarpis (iki 2008 m. lapkričio 5 d.), kuriuo Nyderlandų valstybė taikė EONIA + 50 bazinių punktų ir EURIBOR + 50 bazinių punktų. Tuo antruoju laikotarpiu ta tvarka tebebuvo taikoma ne didesnės nei 5 mlrd. EUR sumos vienos nakties likvidumui ir ne didesnės nei 40 mlrd. EUR sumos ilgesnės trukmės likvidumui. Nuo 2008 m. lapkričio 5 d. iki 2009 m. kovo 1 d. Nyderlandų valstybė atlygį pakeitė taip: EONIA + 25 baziniai punktai vienos nakties paskoloms, EURIBOR + 25 baziniai punktai trumpesnio nei 3 mėnesių termino (52) paskoloms ir EURIBOR + 50 bazinių punktų ilgesnio nei trijų mėnesių termino paskoloms (53). Po 2009 m. kovo 1 d. Nyderlandų valstybė sukūrė dvipakopę sistemą, kuria skatino FBN mažinti priklausomybę nuo valstybės. Pirmoji finansavimo dalis (neatsižvelgiant į terminą) buvo teikiama taikant EURIBOR + 25 baziniai punktai normą, bet viršijus tos dalies sumą papildomą likvidumą FBN galėtų gauti tik taikant EURIBOR + 50 bazinių punktų normą (54). Visos likvidumo priemonės ir pirmosios dalies sumos buvo laipsniškai mažinamos. 2009 m. liepos 9 d. Nyderlandų valstybė pranešė Komisijai, kad FBN grąžino valstybei visas savo trumpalaikes paskolas.
(97)
Nyderlandų valstybei novuotos ilgalaikės paskolos (Y2 priemonė) sudarė 16,1 mlrd. EUR, įskaitant 8,15 mlrd. EUR 2 lygio kapitalo (iš jų 3 mlrd. EUR buvo aukštesnės pakopos 2 lygio lėšos) ir 7,95 mlrd. EUR vertės privilegijuotąsias paskolas.
(98)
2008 m. gruodžio 24 d. Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR (Z priemonė). Nyderlandų valstybė už pirkinį grynaisiais pinigais nemokėjo, vietoj to ji panaikino 6,5 mlrd. EUR vertės ilgalaikę skolą, kurią gavo įgyvendindama 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius pagal Y2 priemonę. Kitaip tariant, Nyderlandų valstybė atsisakė 6,5 mlrd. EUR vertės reikalavimų FBN, kad sumokėtų už ABN AMRO N (55).
2.4.2. 2010 m. vasario 5 d. sprendime numatytos priemonės
(99)
Apie kai kurias iš priemonių, numatytų 2010 m. vasario 5 d. sprendime (56), Komisijai pranešta 2009 m. liepos mėn., o apie likusias - 2010 m. sausio mėn. 2009 m. liepos mėn. Nyderlandų valstybė pranešė apie paramos kapitalui priemonę (A priemonė, kurios paramos kapitalui poveikis sudaro 1,7 mlrd. EUR) ir 500 mln. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių emisiją (B1 priemonė) bei antrąją 300 mln. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių emisiją (B2 priemonė).
(100)
2010 m. sausio mėn. Nyderlandų valstybė pranešė apie papildomas 4,39 mlrd. EUR vertės kapitalo priemones. Nyderlandų valstybė pasirašė papildomas 2,28 mlrd. EUR konvertuojamųjų vertybinių popierių priemones, kad padengtų papildomas atskyrimo sąnaudas (780 mln. EUR, B3 priemonė), kapitalo trūkumą, atsiradusį dėl New HBU pardavimo (300 mln. EUR, B4 priemonė), ir integracijos sąnaudas (1,2 mlrd. EUR, B5 priemonė). Kad užtikrintų FBN 1 lygio kapitalo atitiktį norminiams reikalavimams, Nyderlandų valstybė taip pat konvertavo 1,35 mlrd. EUR vertės FBN 2 lygio kapitalą, kurį ji jau valdė, į 1 lygio kapitalą (C priemonė). Nyderlandų valstybė taip pat sumokėjo kitiems konsorciumo nariams 740 mln. EUR grynaisiais (D priemonė), kaip numatyta KAS, kad išspręstų problemas, kurių atsirado tik atskyrimo procese. Galiausiai Nyderlandų valstybė taip pat suteikė garantiją kryžminiams įsipareigojimams, atsiradusiems dėl New HBU pardavimo (E priemonė).
(101)
Nyderlandų valstybė, pasinaudojusi kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriu, pardavė ABN AMRO N Nyderlandų hipotekos portfelio, kuris sudaro maždaug [30 - 80] % viso ABN AMRO N būsto paskolų portfelio, kredito užtikrinimą. Dėl tos priemonės sumažėjo ABN AMRO N pagal riziką įvertintas turtas.
(102)
Kaip atlygį už kredito užtikrinimą, Nyderlandų valstybė gauna 51,5 bazinio punkto metinį mokestį (skaičiuojamą kaip kiekvieno ataskaitinio laikotarpio pradžios portfelio vertės procentinė dalis).
(103)
Tas mokestis apskaičiuotas naudojant kapitalo ekvivalentu pagrįstą sąnaudų apskaičiavimo metodiką. Nyderlandų valstybė nustatė, kiek kapitalo ABN AMRO N galėtų išlaisvinti taikant šią paramos kapitalui priemonę (būtent 1,7 mlrd. EUR, remiantis sistemos „Bazelis I“ reikalavimais, kurie įgyvendinant paramos kapitalui priemonės susitarimą tebebuvo taikomi) ir po to apskaičiavo tos paramos kapitalui 10 % grąžą (būtent 10 % nuo 1,7 mlrd. EUR), o tai atitinka 34,5 mlrd. EUR pradinės portfelio vertės 51,5 bazinio punkto.
(104)
ABN AMRO N kasmet išlaikė 20 bazinių punktų pirmojo nuostolio segmentą (apskaičiuota kaip pradinės portfelio vertės procentinė dalis).
(105)
ABN AMRO N išlaikė vertikalioje struktūroje likusios rizikos 5 % dalį.
(106)
ABN AMRO N galutinai perėjus prie sistemos „Bazelis II“ kapitalo reikalavimų, kredito užtikrinimo priemonės kaina nebus tikslinama, nors tos priemonės paramos kapitalui poveikis tuomet bus gerokai mažesnis.
(107)
Iš esmės kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorio sutartis buvo sudaryta septyneriems metams, bet ABN AMRO N galėjo pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriais, kad tam tikromis iš anksto nustatytomis ataskaitinėmis datomis (pavyzdžiui, 2010 m. spalio mėn., 2011 m. sausio mėn. ir 2012 m. sausio mėn.) galėtų sutartį nutraukti (57).
(108)
Pagal KAS trys konsorciumo partneriai turėjo užtikrinti, kad ABN AMRO Z tebeturėtų pakankamai kapitalo. Tomis aplinkybėmis Nyderlandų valstybė turėjo įnešti 2,2 mlrd. EUR ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti. Paramos kapitalui priemonės tikslas buvo suteikti ABN AMRO N galimybę skirti dalį to 2,2 mlrd. EUR įnašo į ABN AMRO Z.
(109)
Nyderlandų valstybė vietoj tradicinio kapitalo didinimo pasirinko netradicinį paramos kapitalui priemonės sprendimą, nes prieš atskyrimą ji negalėjo užtikrinti, kad kapitalo įnašai tektų tik ABN AMRO Bank. Kitaip tariant, ABN AMRO N nebuvo atskiras juridinis asmuo, taigi iš kapitalo injekcijos į ABN AMRO Bank naudos būtų galėję turėti ir kiti du konsorciumo nariai. Tokie veiksmai būtų galėję sukelti rimtų padarinių, ypač tais atvejais, jei sunkumai padidėtų.
(110)
Įvykus atskyrimui, ABN AMRO N tapo atskiru juridiniu asmeniu (naujuoju ABN AMRO Bank). Nyderlandų valstybė ir toliau prisiėmė KAS numatytą atsakomybę padengti ABN AMRO Z 2,2 mlrd. EUR kapitalo trūkumą. Nyderlandų valstybė nusprendė, kad ABN AMRO N turėtų panaudoti pinigus iš konvertuojamųjų vertybinių popierių priemonių (būtent B3 priemonės, tiek, kiek ji susijusi su 500 mln. EUR riziką ribojančia atsarga, ir B5 priemonės 1,2 mlrd. EUR), kad skirtų ABN AMRO Z 1,7 mlrd. EUR; kartu Nyderlandų valstybė toliau taikė paramos kapitalui priemonę naujajame ABN AMRO Bank, kad padengtų 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą ir 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudas.
(111)
2010 m. spalio 15 d.ABN AMRO Bank ir Nyderlandų valstybė paskelbė, kad paramos kapitalui priemonės taikymas 2010 m. spalio 30 d. bus nutrauktas. Iš tiesų, ABN AMRO Bank tuo metu jau įgyvendino sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, taigi paramos kapitalui priemonė tapo mažiau patraukli ir mažiau būtina (58).
(112)
Paramos kapitalui priemonės nepakako visam ABN AMRO Z kapitalo trūkumui, kuris sudarė 2,2 mlrd. EUR, padengti, todėl Nyderlandų valstybė, pasinaudojusi konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu, suteikė ABN AMRO Bank papildomo kapitalo.
(113)
Tas konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas buvo priskirtas mišraus 1 lygio kapitalo kategorijai, jam taikyta 10 % atkarpa ir, atskiriant ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank, jis buvo automatiškai konvertuotas įABN AMRO II akcijas. Nuo to laiko šis išleidimas priskiriamas pagrindinio 1 lygio kapitalo kategorijai. Konvertuota nominaliąja verte (59). Ši priemonė leido ABN AMRO II (pervadinta į ABN AMRO Bank) skirti ABN AMRO Z 500 mln. EUR.
(114)
Siekdama padengti sąnaudas, susijusias su ABN AMRO N atskyrimu nuo ABN AMRO Bank, Nyderlandų valstybė pasirašė papildomą konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimą. Apie pirmąją maždaug 300 mln. EUR dalį (B2 priemonė) pranešta 2009 m. liepos mėn., o apie likusią dalį (būtent 780 mln. EUR) pranešta 2010 m. sausio mėn. (B3 priemonė).
(115)
Visos 1,08 mlrd. EUR sumos (būtent B2 ir B3 priemonių kartu) reikėjo šioms sąnaudoms padengti:
-
480 mln. EUR aiškiai apibrėžtoms atskyrimo sąnaudoms padengti;
-
90 mln. EUR pinigų rinkos skyriui sukurti; ir
-
500 mln. EUR riziką ribojančiai atsargai sukurti.
(116)
Nyderlandų valstybė pateikė papildomą 480 mln. EUR atskyrimo sąnaudų suskirstymą. Šios sąnaudos buvo susijusios su kryžminių įsipareigojimų poveikiu ([0 - 200] mln. EUR), rizikos pasidalijimo garantijų nutraukimu ([0 - 200] mln. EUR), pakeitimo vertybiniais popieriais vekselių išpirkimu ([0 - 200] mln. EUR), ABN AMRO N klientų su prekyba susijusios rinkos rizikos perkėlimu iš ABN AMRO R ([0 - 200] mln. EUR), paramos kapitalui priemonių nutraukimu ([0 - 200] mln. EUR) įvairiomis atskyrimo ir veiklos nutraukimo sąnaudomis ([0 - 300] mln. EUR).
(117)
Po atskyrimo nuo patronuojančiosios bendrovės (ABN AMRO Bank) ABN AMRO II turėjo sukurti nuosavą pinigų rinkos skyrių, o tai kainavo 90 mln. EUR.
(118)
Galiausiai Nyderlandų valstybė skyrė papildomą 500 mln. EUR kapitalo injekciją siekdama užtikrinti, kad ABN AMRO N galėtų veikti šiek tiek viršydamas minimalius norminius reikalavimus.
(119)
FBN ir ABN AMRO N susijungti galėjo tik išsprendus Susijungimo sprendime nustatytus koncentracijos klausimus. Taigi Nyderlandų valstybė nusprendė New HBU ir IFN parduoti Deutsche Bank. Tačiau dėl to sandorio atsirado papildomas 470 mln. EUR kapitalo poreikis, kurio viso ABN AMRO N savarankiškai patenkinti negalėjo. Nyderlandų valstybė nusprendė padėti ir skyrė 300 mln. EUR, pasinaudojusi konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu (60).
(120)
Kad įgyvendintų susijungimą, ABN AMRO N ir FBN (ir po susijungimo ABN AMRO Group) turėjo padengti išankstines 1,2 mlrd. EUR (sumokėjus mokesčius) integracijos sąnaudas, susijusias su atleidimo iš darbo sąnaudomis, informacinių ir ryšių technologijų platformų integracija ir filialų tinklo restruktūrizavimu. ABN AMRO N ir FBN patys tų sąnaudų padengti negalėjo, todėl Nyderlandų valstybė nusprendė suteikti kapitalo pasinaudodama konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimu (61).
(121)
DNB (62) nurodžius, kad FBN trūksta maždaug 1,26 mlrd. EUR 1 lygio kapitalo, bankas privalėjo padidinti savo 1 lygio kapitalą. Po atskyrimo nuo patronuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV FBN taip pat turėjo išleisti 90 mln. EUR, kad padengtų sąnaudas, susijusias su iždo skyriaus kūrimu, su Bazelio susitarimo reikalavimais susijusiais modeliais, licencijomis ir konsultacinėmis paslaugomis.
(122)
Nyderlandų valstybė tą papildomą kapitalą suteikė 1,35 mlrd. EUR nominaliosios vertės 2 lygio skolą konvertavusi į 1 lygio kapitalą. Taigi šis sandoris nebuvo susijęs su jokiais naujais pinigais (63).
(123)
Kai 2007 m. konsorciumo nariai derėjosi dėl ABN AMRO Holding įsigijimo, jie suvokė, kad tuo metu buvo žinomi ne visi faktai. Todėl KAS numatyta nemažai bendrųjų principų, kaip įvykdyti tam tikrus mokėjimo įsipareigojimus, kurie išaiškėtų tik atskyrimo procese. Tikslios sumos nustatytos derybų procese, kuriame dalyvavo ir Nyderlandų valstybė (o prieš ją - Fortis SA/NV).
(124)
Bendra 740 mln. EUR suma susijusi su:
[…].
Tas pinigų išmokas iš dalies kompensuoja tai, kad Nyderlandų valstybė iš kitų konsorciumo narių gavo […], susijusius su per didelėmis sąnaudomis.
(125)
Mokėjimo įsipareigojimų kitiems konsorciumo nariams likutis (būtent 740 mln. EUR) buvo sumokėtas grynaisiais pinigais, dalis tiesiogiai kitiems konsorciumo nariams ir dalis ABN AMRO Bank (dabar RBS NV).
(126)
NET ir pardavus New HBU, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II (arba jos teisių perėmėjai) turės prisiimti atsakomybę New HBU kreditoriams, jeigu New HBU negalės įvykdyti įsipareigojimų kreditoriams. Ir panašiai, New HBU teks kryžminiai įsipareigojimai ABN AMRO Bank ir ABN AMRO II kreditoriams. Kryžminiais įsipareigojimais pagrįstas New HBU pardavimas įgyvendintas ABN AMRO II ir jos akcininkų sprendimu, taigi jiems priskiriama ir atsakomybė rasti sprendimą. Pasiūlytas sprendimas, pagal kurį Nyderlandų valstybė ir Deutsche Bank (būtent New HBU pirkėjas) sutiko, kad New HBU ir ABN AMRO II kompensuotų vienas kitam tuos kryžminius įsipareigojimus, suteikdami vienas kitam užstatą, kad susiję norminiai kapitalo reikalavimai būtų sumažinti iki norimų 20 %. Dėl to susitarimo ABN AMRO II dėl New HBU įsipareigojimų, susijusių su ABN AMRO II ir ABN AMRO Bank (dabar RBS NV), įmonei New HBU turėjo suteikti užstatą iki 950 mln. EUR sumos (kuri laikui bėgant mažėtų, nes sueitų susijusių įsipareigojimų terminas). ABN AMRO II neturėjo lėšų, kad galėtų suteikti reikiamą užstatą dėl įsipareigojimų ABN AMRO Bank (dabar RBS NV), taigi valstybė prisiėmė priešpriešinį įsipareigojimą atlyginti žalą, suteikusi garantiją ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) skolai.
(127)
Nyderlandų valstybė tos rizikos kainą nustatė taip, kad tai būtų valstybės garantija ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) subordinuotai skolai. Remiantis Europos Centrinio Banko (ECB) kapitalo restruktūrizavimo rekomendacija (64), nustatyta 200 bazinių punktų, prie kurių pridedama vidutinė kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmoka (65), kaina.
(128)
Šiame sprendime vertinamos priemonės apibendrinamos 4 lentelėje. Skiltis „Pagrindas“ sutampa su atitinkama 1 lentelės, kuri pateikiama 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 57 dalyje, skiltimi. Kaip pažymėta 110 konstatuojamojoje dalyje, 2010 m. vasario 6 d. atskyrus ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank, priemonės ir jų tikslai buvo pertvarkyti. T. y. A priemonė nuo tos dienos taikyta B3 priemonės (kiek tai susiję su riziką ribojančia atsarga) ir B5 priemonės tikslais ir priešingai.
4 lentelė
Valstybės paramos priemonės
Apibūdinimas
Dydis
(mlrd. EUR)
Pagrindas
Juridinis asmuo, kuriam suteikiama priemonė
2009 m. balandžio 8 d. sprendime numatytos priemonės
Y1
Trumpalaikis finansavimas
45
FBN
Y2
Ilgalaikis finansavimas
16,1
FBN (kad būtų galima grąžinti Fortis Bank SA/NV)
Z
ABN AMRO N įsigijimas
6,5
FBN (pirkimo kaina sumokėta atsisakant reikalavimų dėl skolos)
Kapitalo priemonės, apie kurias pranešta 2009 m. liepos mėn. ir kurios įgyvendintos 2009 m. liepos-rugpjūčio mėn.
A priemonė
Paramos kapitalui priemonė
34,5 mlrd. EUR portfelio kredito užtikrinimas kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoriu (1,7 mlrd. EUR paramos kapitalui poveikis)
ABN AMRO Z kapitalo trūkumo padengimas
ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir atskyrimo dieną perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
B1 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,5
B2 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,3
Pirmoji atskyrimo sąnaudų dalis
ABN AMRO Bank NV (dabar RBS NV) ir įgyvendinant atskyrimą perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
Papildomos kapitalo priemonės, apie kurias pranešta 2010 m. sausio mėn.
B3 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,78
Antroji atskyrimo sąnaudų dalis ir 0,5 mlrd. EUR riziką ribojanti atsarga
967 mln. EUR sumokėti ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir įgyvendinant atskyrimą perkelta į ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank), likutis tiesiogiai sumokėtas ABN AMRO II
B4 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
0,3
Poveikis kapitalui dėl New HBU pardavimo
B5 priemonė
Konvertuojamųjų vertybinių popierių išleidimas
1,2
Integracijos sąnaudos
C priemonė
2 lygio kapitalo keitimas į pagrindinį 1 lygio kapitalą
1,35
1 lygio kapitalo trūkumas FBN lygmeniu
FBN
D priemonė
Mokėjimai grynaisiais konsorciumo partneriams
0,74
Mokėjimo įsipareigojimai, atsiradę dėl KAS
Kiti konsorciumo nariai, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV)
E priemonė
950 mln. EUR įsipareigojimų garantija
0,95
Kryžminiai įsipareigojimai, atsiradę dėl New HBU pardavimo
ABN AMRO II (dabar ABN AMRO Bank)
3. PAGRINDAS PRADĖTI BYLOS NAGRINĖJIMĄ
3.1. Pagrindas pradėti bylos nagrinėjimą, nustatytas 2009 m. balandžio 8 d. sprendime
(129)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimu Komisija pradėjo bylos nagrinėjimą, nes turėjo pagrindo manyti, kad Y1, Y2 ir Z priemonės (66) yra valstybės pagalba, suteikta FBN ir ABN AMRO N. Komisija manė, kad tos priemonės leido FBN ir ABN AMRO N likti rinkoje ir tęsti veiklą. Ji turėjo pagrindo manyti, kad tomis priemonėmis FBN ir ABN AMRO N buvo suteiktas atrankinis pranašumas.
(130)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 29 ir 30 konstatuojamosiose dalyse Komisija pažymėjo, kad X, Y1 ir Y2 priemonės buvo tos pačios pardavimo sutarties, kuria siekta atskirti FBN nuo likusios Fortis SA/NV struktūros, dalis. 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime jau buvo padaryta išvada, kad 2008 m. spalio 3 d. sudariusi tą sutartį Nyderlandų valstybė nesielgė kaip įprasta rinkos ekonomikos investuotoja.
(131)
2009 m. balandžio 8 d. 33 konstatuojamojoje dalyje Komisija įrodinėjo, kad Y1 priemonė akivaizdžiai buvo naudinga FBN, nes įmonė gavo finansavimą, kurio ji nebūtų galėjusi rasti rinkose, kurios tuo metu buvo visiškai sutrikusios. Atsižvelgdama į tas ypatingas rinkos aplinkybes, Komisija taip pat abejojo, kad Nyderlandų valstybės reikalautos palūkanų normos būtų buvusios priimtinos privačiam investuotojui. Komisija taip pat pažymėjo, kad naujojo finansavimo teikėjo patikimumas, atrodo, buvo naudingas FBN. FBN nebepriklausė nuo sunkumų patiriančios riboto likvidumo įmonės, kaip antai Fortis SA/NV, ir finansavimą gavo iš Nyderlandų valstybės.
(132)
Komisija abejojo, ar Y1 priemonė dera su Komisijos komunikatu „Valstybės pagalbos taisyklių taikymas finansų įstaigoms skirtoms priemonėms dėl dabartinės pasaulinės finansų krizės“ (toliau - Bankų komunikatas) (67), nes ji nebuvo nei proporcinga, nei apribota iki būtino minimumo. Konkretesnės problemos išdėstytos 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 52 konstatuojamojoje dalyje dėl šių elementų derėjimo: 1) atlygio, kurį mokėjo FBN, 2) ilgiausio laikotarpio, kuriuo FBN galėtų naudotis finansavimu, 3) ilgiausio susijusių priemonių termino ir 4) likvidumo priemonės apimties.
(133)
Komisija taip pat pažymėjo, kad Y2 priemonė gali turėti valstybės pagalbos elementų tuo atveju, jeigu įsigijimo metu Fortis Bank SA/NV turėjo galimybę pasikeitus FBN nuosavybei reikalauti nedelsiant grąžinti ilgalaikes paskolas. Jeigu iš tikrųjų buvo nustatyta su nuosavybe susijusi grąžinimo išlyga, Y2 priemone FBN buvo suteikta galimybė gauti ilgalaikių paskolų, kurioms taikytos prieš krizę buvusios palūkanų normos. Dėl Y2 priemonės FBN nebuvo priversta ieškoti alternatyvaus finansavimo tuo metu vyravusiomis rinkos sąlygomis. Be to, Fortis Bank SA/NV turėjo teisę reikalauti grąžinti paskolas, todėl Nyderlandų valstybės sprendimas vietoj trumpalaikių paskolų suteikti ilgalaikes paskolas gali būti ginčijamas. Taigi 2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija išreiškė abejonių dėl to, kad valstybės pagalba Y2 priemonėje buvo numatyta ilgesniam, negu neišvengiamai būtina, laikotarpiui. Kad galėtų įvertinti su valstybės pagalba susijusį Y2 priemonės poveikį, Komisija paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ilgalaikių paskolų sutarčių sutartinio pirmalaikio grąžinimo sąlygas.
(134)
2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 54 konstatuojamojoje dalyje Komisija taip pat išreiškė abejonių, ar Nyderlandų valstybė ėmėsi pakankamų priemonių, kad apribotų netinkamą konkurencijos iškraipymą pagal Bankų komunikato 27 dalį.
(135)
Komisijai taip pat rūpėjo tai, kad ABN AMRO N (galbūt netiesiogiai) galėjo turėti naudos iš FBN suteiktų likvidumo priemonių. Todėl ji paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ABN AMRO N lėšų poziciją ir finansavimo strategiją.
(136)
Dėl Z priemonės Komisija abejojo, ar Nyderlandų valstybė už ABN AMRO N įsigijimą FBN sumokėjo rinkos kainą. Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė sumokėjo didesnę sumą, palyginti su Nyderlandų valstybės vertinimo eksperto […] ataskaitoje, kuri paminėta 2 konstatuojamojoje dalyje, nurodytu 2008 m. spalio 3 d. dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstu vertinimu. Be to, Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė netaikė pataisos faktoriaus, kad atsižvelgtų į akcijų rinkos ir ypač didelį bankų akcijų kainų nuosmukį 2008 m. spalio-gruodžio mėn. Jeigu Nyderlandų valstybė, įsigydama ABN AMRO N, sumokėjo per didelę kainą, Z priemonė prilygo valstybės pagalbai padedant restruktūrizuoti FBN kapitalą.
(137)
Apskritai 2009 m. balandžio 8 d. sprendime Komisija taip pat pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė dar nepateikė DNB atlikto FBN ir ABN AMRO N įvertinimo. Nyderlandų valstybė taip pat nepateikė ir gyvybingumo plano arba restruktūrizavimo plano, kuriame būtų nustatytos išsamios finansinės prognozės. Neturėdama nei gyvybingumo plano, nei restruktūrizavimo plano, Komisija negalėjo nustatyti, ar ABN AMRO N ir FBN pakankamą kapitalą turėjo ir priimtiną pelningumo lygį sugebėjo pasiekti dėl X, Y1, Y2 ir Z priemonių.
3.2. Pagrindas išplėsti bylos nagrinėjimą 2010 m. vasario 5 d. sprendime
(138)
Kai 2009 m. liepos 17 d. ir 2010 m. sausio 15 d. Nyderlandų valstybė apie FBN ir ABN AMRO N skirtas papildomas priemones pranešė kaip apie priemones, nesusijusias su valstybės pagalba, Komisija susirūpino, kad kai kurios iš šių papildomų priemonių galėtų būti susijusios su papildoma valstybės pagalba FBN ir ABN AMRO N.
(139)
2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pažymėjo, kad pagal KAS Nyderlandų valstybė turėjo nemažai prievolių, kurios nebuvo ABN AMRO N prievolės. Iš pirmo žvilgsnio atrodytų, kad priemonės, kurių Nyderlandų valstybė ėmėsi KAS nustatytoms prievolėms įvykdyti (visų pirma prievolei prisiimti su ABN AMRO Z susijusias sąnaudas ir prievolei atskirti ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank), nėra valstybės pagalba ABN AMRO N.
(140)
Komisija pažymėjo, kad A ir B1 priemonės, atrodo, daugiausia buvo skirtos ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti, tačiau kartu Komisijai nebuvo aišku, ar taip pat nebuvo suteikta netiesioginės naudos ABN AMRO N ekonominei veiklai. Todėl Komisija norėjo sužinoti, ar ABN AMRO N ir ABN AMRO Z, neturėdamos atskiro teisinio statuso, buvo pakankamai viena nuo kitos izoliuotos. Komisija taip pat norėjo gauti daugiau informacijos apie ABN AMRO Z kapitalo trūkumo atsiradimo priežastis ir, pavyzdžiui, apie ABN AMRO Z atliktą Unicredito akcijų perdavimą ABN AMRO N. Komisija taip pat turėjo klausimų dėl atlygio, kurį ABN AMRO N mokėjo ABN AMRO Z už pagrindinės buveinės funkcijų vykdymą. Komisija įtarė, kad ABN AMRO Z kapitalo nepakankamumas - bent jo dalis - buvo susijęs su tuo, kad ABN AMRO N nemokėjo rinkos kainos už ABN AMRO Z teikiamas pagrindinės buveinės paslaugas.
(141)
Nors atskirti ABN AMRO N nuo ABN AMRO Bank - KAS nustatyta Nyderlandų valstybės prievolė, Komisija negalėjo atmesti galimybės, kad valstybės kapitalo restruktūrizavimas finansuojant atskyrimo sąnaudas galėtų būti valstybės pagalba. Komisija pažymėjo, kad ne visos atskyrimo sąnaudų kategorijai priskirtos sąnaudos buvo strictu senso susijusios su KAS apibūdintomis atskyrimo prievolėmis. Komisija pastebėjo, kad į atskyrimo sąnaudų kategoriją įtraukta 500 mln. EUR suma, kuri buvo reikalinga siekiant suteikti ABN AMRO Group riziką ribojančią atsargą neapsiribojant minimaliais rizikos ribojimo reikalavimais.
(142)
Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė padėjo FBN ir ABN AMRO N padengti su susijungimu susijusias sąnaudas. Kad išspręstų dėl susijungimo atsiradusias su koncentracija susijusias problemas, ABN AMRO N nusprendė parduoti IFN ir New HBU ir dėl to atsirado naujas kapitalo trūkumas. Komisija pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N galėjo pasinaudoti susijungimu (pavyzdžiui, susijungimo sąveika, pranašumais, kurių atsiranda tapus stipresne įmone, Nyderlandų rinkoje užimančia didesnes rinkos dalis, ir t. t.), o Nyderlandų valstybė finansavo išankstines sąnaudas. Tuo klausimu Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybei nebuvo nustatyta jokios teisinės prievolės padengti tas sąnaudas, nes jos atsirado dėl 2008 m. lapkričio 21 d. Nyderlandų valstybės sprendimo sujungti FBN ir ABN AMRO N, o ne dėl KAS.
(143)
Komisija atsižvelgė į tai, kad dėl susijungimo ir konkrečių su atskyrimu susijusių sąlygų atsirado kryžminių įsipareigojimų (E priemonė). Remiantis Nyderlandų bendrovių teise, ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II tebebuvo atsakingos New HBU skolos turėtojų atžvilgiu, jeigu New HBU (arba jos naujoji savininkė Deutsche Bank) neįvykdytų savo mokėjimo įsipareigojimų. New HBU turėjo panašių įsipareigojimų ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) ir ABN AMRO II skolos turėtojams. Komisija negalėjo atmesti galimybės, kad žalos atlyginimo sprendimas, pagal kurį Nyderlandų valstybė suteikė su ABN Amro Bank (dabar RBS NV) skolos turėtojais susijusią garantiją, kuriai taikyta priemoka sudarė 200 bazinių punktų plius vidutinė kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmoka, galėtų būti susijęs su valstybės pagalba.
(144)
Komisija taip pat išreiškė abejonių dėl paramos kapitalui priemonės (A priemonės) modelio. Komisija pripažino, kad A priemonė iš esmės skyrėsi nuo kitų sumažėjusios vertės turto priemonių, nes ji nebuvo nustatyta siekiant apsaugoti ABN AMRO N nuo tolesnio nelikvidžiojo turto, kurio vertinimas labai neaiškus, didėjimo. Vis dėlto Komisija manė, kad A priemonė turėtų atitikti bendruosius Komisijos komunikato dėl sumažėjusios vertės turto tvarkymo Bendrijos bankų sektoriuje (68) (toliau - Sumažėjusios vertės turto komunikatas) principus, kad derėtų su vidaus rinka. Kalbant konkrečiau, turėtų būti pakankamai tinkamo kainų nustatymo įrodymų, o tai reiškia, kad bankas neturėtų perduoti numatomų nuostolių valstybei. Todėl Komisija taip pat norėjo suprasti, kokį poveikį tam tikros konkrečios sutartinės nuostatos (pavyzdžiui, lėšų susigrąžinimo mechanizmas ir rizikos vertikalioje struktūroje dalis) darytų faktiniams pinigų srautams ir kainodarai. Galiausiai Komisija taip pat įtarė, kad nustatytos paskatos, kuriomis būtų užtikrinta, kad ABN AMRO N nutrauktų priemonę, kai tik ji nebebus neišvengiamai būtina, yra nepakankamos.
(145)
Komisija abejojo, ar 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas atitinka Komisijos komunikate dėl finansų sektoriaus gyvybingumo atkūrimo ir restruktūrizavimo priemonių vertinimo pagal valstybės pagalbos taisykles dabartinės rizikos sąlygomis (69) (toliau - Restruktūrizavimo komunikatas) nustatytus kriterijus, susijusius su gyvybingumu, pasidalijimu našta ir netinkamu konkurencijos iškraipymu.
(146)
Komisija pripažino, jog iš pirmo žvilgsnio atrodytų, kad ABN AMRO Group gaus pakankamai pajamų, kad padengtų visas savo veiklos sąnaudas (įskaitant turto vertės sumažėjimą) ir užtikrintų priimtiną nuosavo kapitalo grąžą. Tačiau Komisija taip pat pažymėjo, kad ABN AMRO Group nuosavo kapitalo grąža daugiausia priklausė nuo to, ar pasitvirtins nemažai svarbių prielaidų. Pirma, jeigu ABN AMRO Group nori tapti ekonomiškai veiksminga ir užsitikrinti priimtiną sąnaudų ir pajamų santykį, lemiamai svarbu, kad ABN AMRO Group įgyvendintų numatytą sąveiką (būtent 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių), palyginti su 2013 m. […] mlrd. EUR grynuoju pelnu). Antra, kaip pažymėta 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 118 konstatuojamojoje dalyje, ABN AMRO Group gyvybingumo požiūriu taip pat buvo labai svarbu, kad įmonė galėtų padidinti savo grynąją palūkanų maržą, palyginti su nedideliais FBN ir ABN AMRO N maržos lygiais 2008 m. antrąjį pusmetį ir 2009 m. pirmąjį pusmetį. 2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pažymėjo, kad reikia išsamesnės informacijos tais klausimais, kad galėtų įvertinti, ar ilgalaikis gyvybingumas iš tikrųjų atkurtas.
(147)
Komisija taip pat pažymėjo, kad į 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą dar nebuvo įtraukta finansinių blogiausio atvejo scenarijaus prognozių, kaip reikalaujama Restruktūrizavimo komunikato 13 dalyje. Todėl Komisija paprašė pateikti tokias blogiausio atvejo scenarijaus finansines prognozes, kad ji galėtų patikrinti, kaip ABN AMRO Group veiktų esant nepalankesnėms rinkos sąlygoms.
(148)
Komisija taip pat pažymėjo, kad 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane buvo pateikta mažai informacijos apie mažesnius padalinius, taigi Komisija negalėjo įvertinti, ar visi gyvybingumo klausimai tuo lygmeniu tinkamai išspręsti. Konkrečiau Komisija abejojo, ar buvo pakankamai užtikrintas PFS - FBN padalinio, kuris 2008 m. patyrė didelių su Madoffo sukčiavimu susijusių nuostolių - gyvybingumas.
(149)
Komisija abejojo, ar valstybės pagalba buvo apribota iki būtino minimumo ABN AMRO Group gyvybingumui atkurti. Tuo klausimu ji pažymėjo, kad ABN AMRO Group nurodė norinti įgyvendinti nedidelius papildomus įsigijimus, kurie, jos nuomone, yra būtini siekiant atkurti gebėjimus tam tikrų produktų srityje, kurie buvo prarasti atskyrimo nuo Fortis SA/NV ir ABN AMRO Holding procesuose. 2010 m. vasario 5 d. sprendime Komisija pabrėžė, kad valstybės pagalba neturėtų būti naudojama įsigijimams ar naujoms investicijoms finansuoti, nebent tai būtų būtina įmonės gyvybingumui atkurti. Komisija paprašė Nyderlandų valstybės pateikti daugiau informacijos apie ABN AMRO Group įsigijimų politiką ir, be kita ko, išsamų sąrašą tų rūšių veiklos, kurią ABN AMRO Group gyvybingumo tikslais reikėjo atkurti.
(150)
Komisija taip pat abejojo, ar visi FBN ir ABN AMRO N mišraus kapitalo teikėjai prisiėmė jiems tenkančią restruktūrizavimo sąnaudų dalį. Komisijai rūpėjo, kad, pavyzdžiui, FBN privilegijuotųjų akcijų savininkų (70) indėlis, siekiant užtikrinti, kad Nyderlandų valstybės įsikišimo apimtis būtų sumažinta iki mažiausios būtinos, buvo nepakankamas.
(151)
Valstybės pagalba iki būtino minimumo taip pat turėtų būti apribota trukmės atžvilgiu. Todėl Komisija pažymėjo, kad tam tikrų priemonių reikėjo laikinoms problemoms spręsti, tačiau Komisija abejojo, ar Nyderlandų valstybė ėmėsi pakankamų pastangų siekdama užtikrinti, kad priemonės būtų nutrauktos, kai daugiau nebebus būtinos.
(152)
Dėl A priemonės Komisija pažymėjo, kad leidus ABN AMRO N įgyvendinti sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, paramos kapitalui priemonė taps nebepatraukli. Nors paramos kapitalui priemonėje buvo numatyta pasirinkimo pirkti sandorių, kuriuos panaudojus sutartį buvo galima pirma laiko nutraukti, Komisija pažymėjo, kad aiškus Nyderlandų valstybės pasitraukimo tvarkaraštis nebuvo sudarytas.
(153)
Dėl 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos Komisija taip pat pažymėjo, kad tikslas buvo užtikrinti, kad ABN AMRO Group tą sumą pakeistų kapitalu, kuriuo apsirūpintų pati. Vėlgi Komisija pažymėjo, kad nepateikta nė vienos nuorodos apie laiko terminus.
(154)
Dėl 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudų (būtent B5 priemonės) Komisija pažymėjo, jog Nyderlandų valstybė tvirtino, kad dėl jų nulemtos didelės sąveikos per metus susidarytų 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių), kurie iš esmės galėtų būti panaudoti valstybės pagalbai grąžinti. Vis dėlto Komisija pažymėjo, kad Nyderlandų valstybė neįdiegė mechanizmo tokiam grąžinimui užtikrinti. Dėl kapitalo poreikių, susijusių su New HBU pardavimu, Komisija padarė išvadą, kad, laipsniškai sueinant paskolų terminui, kapitalo poreikiai, susiję su kredito apsauga, greitai mažės. Vėlgi Komisija pabrėžė, kad valstybės pagalba turėtų būti grąžinta, kai tik daugiau nebebus būtina.
(155)
Dėl konkurencijos iškraipymo Komisija pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N kapitalo poreikiai tam tikru mastu atsirado dėl jų atskyrimo nuo jų buvusių patronuojančiųjų bendrovių ir dėl išankstinių integracijos sąnaudų, o ne dėl pernelyg didelės rizikos prisiėmimo ar netinkamo valdymo FBN ir ABN AMRO N struktūrose. Atsižvelgdama į tas aplinkybes, Komisija padarė išvadą, kad parduoti daugiau turto tikriausiai nebus būtina.
(156)
Tačiau kartu Komisija išreiškė abejonių, ar 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane buvo numatytos pakankamos elgesio kontrolės priemonės, kuriomis būtų užtikrinta, kad FBN ir ABN AMRO N nenaudotų valstybės pagalbos plėtrai savo konkurentų sąskaita, pavyzdžiui, įgyvendinant netvarią kainodaros politiką ar įsigyjant kitų finansų įstaigų, nes dėl to galėtų sumažėti pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves ir galėtų būti trukdoma patekti į Nyderlandų bankų rinką.
(157)
Kalbėdama apie pasitraukimą, Komisija įrodinėjo, kad būtų naudinga, jei Nyderlandų valstybė parengtų pasitraukimo strategiją ir aiškiai apie ją praneštų. Iš tiesų, dažnas ir didelės apimties Nyderlandų valstybės intervencijas indėlininkai galėtų palaikyti jos nuolatinės paramos ženklu.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
4.1. Pirmasis Van Lanschot pastabų rinkinys (2009 m. gegužės 6 d. raštas)
(158)
Skundo pateikėjas įrodinėjo, kad dėl valstybės pagalbos ir valstybės valdymo FBN ir ABN AMRO N (įskaitant jų patronuojamąsias bendroves, kaip antai MoneYou ir Mees Pierson) siūlė netvariai dideles individualių taupomųjų ir indėlio sąskaitų palūkanų normas ir taip sutrikdė Nyderlandų bankų rinką.
(159)
Skundo pateikėjas laikėsi nuomonės, kad FBN ir ABN AMRO N dėl siūlytų palūkanų normų patyrė nuostolių. Tuo klausimu jis paminėjo tai, kad EURIBOR sumažėjo nuo 5 % 2008 m. rugsėjo mėn. iki mažiau nei 2 % 2009 m. sausio-vasario mėn., o FBN ir ABN AMRO N siūlytos taupomųjų sąskaitų palūkanų normos faktiškai padidėjo.
(160)
Skundo pateikėjas taip pat atkreipia dėmesį į Nyderlandų privačios bankininkystės rinkos ypatumus, palyginti su mažmeninės bankininkystės rinka, dėl kurių priemonių, kurių imtasi, konkurenciją iškraipantis poveikis paprastai dar padidėja. Santaupų sumos privačios bankininkystės srityje vidutiniškai didesnės negu mažmeninės bankininkystės srityje. Kai santaupų sumos nedidelės, klientams jų banko rizikos pobūdis rūpi mažiau, nes jiems taikoma apsauga pagal Nyderlandų indėlių garantijų schemą (apdraudžiant iki 100 000 EUR). Tačiau viršijus tą ribą, o tai privačios bankininkystės srityje yra gana įprasta, susirūpinimas dėl rizikos didėja.
(161)
Skundo pateikėjas taip pat įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N turi naudos iš netiesioginės valstybės garantijos. Jis įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N klientai įsitikinę, kad Nyderlandų valstybė neleis valstybės valdomiems bankams bankrutuoti.
(162)
Skundo pateikėjas, kuris krizę atlaikė be valstybės pagalbos, pabrėžė, kad konkurenciją iškreipiantis FBN ir ABN AMRO N elgesys jam labai pakenkė, nes jis tradiciškai daugiausia pasikliovė Nyderlandų taupymo produktų rinka savo turtui finansuoti (71). Absoliučiąja išraiška skundo pateikėjas turėjo 15 mlrd. EUR vertės santaupų ir indėlių, o tai reiškė, kad palūkanų normų padidinimas 1 % įmonei galėtų kainuoti maždaug 150 mln. EUR per metus (72). Be to sąnaudų padidėjimo, taip pat padarytas poveikis verslo apimčiai, nes Van Lanschot prarado klientų.
4.2. Paskesnės Van Lanschot pastabos (2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. raštai)
(163)
Skundo pateikėjo teigimu, FBN ir ABN AMRO N toliau neįprastai elgėsi ir 2009 m. vasaros mėnesiais.
(164)
Kaip papildomą argumentą skundo pateikėjas paminėjo neįprastai didelius apimties ir rinkos dalių pokyčius tradiciškai stabilioje Nyderlandų taupymo produktų rinkoje. Todėl skundo pateikėjas atkreipė dėmesį į FBN ir ABN AMRO N pranešimus spaudai, kuriuose pranešama apie atitinkamai 9 mlrd. EUR ir 21 mlrd. EUR indėlių įplaukas 2009 m. pirmąjį pusmetį (73). Skundo pateikėjas manė, kad tie skaičiai dideli, atsižvelgiant į tai, kad visos Nyderlandų taupymo produktų rinkos vertė sudaro apytikriai 287 mlrd. EUR.
(165)
Kaip dar vieną neįprastos kainodaros pavyzdį skundo pateikėjas paminėjo tai, kad kaimyninėse šalyse, kaip antai Belgijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje, mažėjant EURIBOR, atitinkamai mažėjo ir santaupų palūkanų normos, o Nyderlanduose santaupų palūkanų normos tebebuvo didelės ir nemažėjo.
4.3. ABN AMRO Bank pastabos (2009 m. liepos 6 d. raštas)
(166)
Teikdama pastabas dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo pradėti oficialią tyrimo procedūrą, ABN AMRO Bank (t. y. ABN AMRO N patronuojančioji bendrovė) pateikė daugiau informacijos apie savo lėšų poziciją ir finansavimo strategiją. ABN AMRO Bank paneigė gavusi tiesioginės ar netiesioginės naudos iš kokios nors FBN suteiktos finansavimo pagalbos (Y1 ir Y2 priemonės). ABN AMRO Bank atkreipė dėmesį į tai, kad per krizę jai nereikėjo pagalbos savo veiklai finansuoti ir tai lėmė jos diversifikuota finansavimo strategija. Įmonė taip pat pabrėžė, kad jos likvidumo rodikliai neviršijo norminių ribų, taip pat jos pačios nusistatytų ribų.
5. NYDERLANDŲ VALSTYBĖS PASTABOS
5.1. Nyderlandų valstybės pastabos dėl 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo
(167)
Nyderlandų valstybė pripažino, kad FBN savo veiklą galėjo plėtoti, nes buvo įsigyta valstybės (74), tačiau įrodinėjo, kad įsigijimas atitiko vadinamąjį rinkos ekonomikos investuotojo principą (REIP). Todėl, Nyderlandų valstybės teigimu, nebuvo suteikta jokio atrankinio pranašumo, tad nebuvo suteikta ir valstybės pagalba. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad pirkdama FBN ir ABN AMRO N kapitalo dalis ji siekė teigiamos ilgalaikės grąžos, nors 2008 m. spalio 3 d. integruotais sandoriais pirmiausia siekta išvengti FBN ir ABN AMRO N ir visos Nyderlandų bankų sistemos sutrikdymo. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad FBN kaina (įskaitant ABN AMRO N) atitiko jos išorės vertinimo eksperto nustatytas vertinimo ribas.
(168)
Nyderlandų valstybė tvirtino už FBN sumokėjusi sąžiningą rinkos kainą, tačiau atkreipė dėmesį į tai, kad, net jei ji permokėjo, tas mokėjimas būtų buvęs valstybės pagalba Fortis SA/NV (tai buvo parduodančioji bendrovė), o ne valstybės pagalba FBN.
(169)
Dėl Y1 priemonės Nyderlandų valstybė tvirtino, kad trumpalaikį finansavimą FBN suteikė rinkos sąlygomis. Ji įrodinėjo, kad prieš krizę finansavimui, kurį FBN gavo iš savo patronuojančiosios bendrovės, taikytos EONIA arba EURIBOR be jokios papildomos maržos. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos taikyta kainodara (kaip apibūdinta 96 konstatuojamojoje dalyje) atitiko rinkos praktiką. Konkrečiau ji taip pat įrodinėjo, kad jos kainodaros sistema, taikyta laikotarpiu po 2008 m. lapkričio 5 d. (pagal kurią ilgesnio nei trijų mėnesių termino paskoloms taikyta 50 bazinių punktų marža), buvo suderinta su Nyderlandų garantijų schema (75).
(170)
Dėl laikotarpio, kuriuo buvo teikiama FBN likvidumo priemonė, Nyderlandų valstybė paaiškino 2009 m. sausio mėn. pradėjusi derybas dėl likvidumo priemonės taikymo nutraukimo, siekdama likvidumo priemonės taikymą nutraukti kuo skubiau. Atsižvelgdama į tą tikslą, 2009 m. kovo mėn. Nyderlandų valstybė nustatė naują dvipakopę kainodaros sistemą, pagal kurią viršijus iš anksto nustatytą finansavimo ribą finansavimas brango. Nyderlandų valstybė manė, kad FBN likvidumo priemonės lėšas galės grąžinti po 4 - 5 mlrd. EUR per mėnesį, ir likvidumo priemonės taikymą ketino nutraukti iki 2009 m. pabaigos. Iš tikrųjų FBN likvidumo priemonės lėšas grąžino greičiau, negu numatyta. 2009 m. liepos 1 d. likvidumo priemonės taikymas jau buvo nutrauktas.
(171)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad didžiausias pagal likvidumo priemonę teikiamo likvidumo terminas buvo proporcingas. Todėl Nyderlandų valstybė paaiškino, kad pirmuoju laikotarpiu (t. y. 2008 m. spalio 6 - 23 d.) ji suteikė ne ilgesnio nei keleto savaičių termino likvidumą. Vėliau likvidumo priemonė buvo patikslinta ir ilgiausias terminas buvo pratęstas iki devynių mėnesių, kad būtų išvengta grąžinamųjų išmokų susikaupimo.
(172)
Nyderlandų valstybė paaiškino, kad bendra likvidumo priemonės apimtis (būtent 5 mlrd. EUR vienos nakties finansavimo ir 40 mlrd. EUR ilgesnės trukmės finansavimo) buvo pagrįsta tikraisiais FBN finansavimo poreikiais, taigi tai buvo būtinas minimumas. 45 mlrd. EUR trumpalaikio likvidumo priemonėje buvo atsižvelgta į įprastą FBN pinigų pozicijos svyravimą ir ji taip pat suteikė FBN galimybę nedelsiant grąžinti Fortis SA/NV apytikriai 34 mlrd. EUR.
(173)
Dėl ilgalaikių paskolų (būtent Y2 priemonės) Nyderlandų valstybė pripažino, kad Fortis Bank SA/NV buvo galėjusi pareikalauti grąžinti fiksuotųjų palūkanų paskolas (bet ne kintamųjų palūkanų paskolas) (76). Tačiau Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ji tik pakeitė Fortis Bank SA/NV, o visos galiojusių sutarčių sąlygos nepakito. Nyderlandų valstybės teigimu, Fortis Bank SA/NV ir FBN sutartis buvo įprasta privačių rinkos dalyvių sudaryta rinkos sutartis. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos elgesys automatiškai atitiko REIP, nes ji pakeitė rinkos ekonomikos investuotoją. Todėl Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad ji neturi teisintis, kodėl normos galėjusios būti didesnės ar kodėl ji turėjusi tas ilgalaikes paskolas pakeisti trumpesnės trukmės paskolomis (77).
(174)
Nyderlandų valstybė taip pat įrodinėjo, kad įmonių praktika įgyvendinant įsigijimus kartu naujai įsigytoms patronuojamosioms bendrovėms suteikti likvidumą buvo gana paplitusi.
(175)
Kalbėdama apie tai, ar ABN AMRO N buvo suteikta tiesioginė ar netiesioginė valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė paneigė, kad ABN AMRO N gavo finansavimą iš Nyderlandų valstybės ar FBN. Nyderlandų valstybė paaiškino, kad ABN AMRO N, turėdama didelę mažmeninės ir privačios bankininkystės bazę, pati turėjo pakankamą finansavimą.
(176)
Dėl Z priemonės Nyderlandų valstybė tvirtino, kad 6,5 mlrd. EUR sandorio kaina buvo sąžininga rinkos kaina. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad kaina neviršijo dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįsto [4 - 6,5] mlrd. EUR vertinimo ir ekonominiu ciklu pagrįsto [6,5 - 9] mlrd. EUR, kuriuos 2008 m. spalio mėn. pradžioje (prieš 2008 m. spalio 3 d. sandorį) apskaičiavo jos išorės vertinimo ekspertas, vertinimo ribų. Kalbėdama apie tai, kad įsigijimas (Z priemonė) buvo įgyvendintas nuo vertinimo praėjus pustrečio mėnesio, Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad kainos tikslinti nereikėjo, nes 2008 m. spalio mėn. pradžioje atliktame vertinime į neapibrėžtumą jau buvo atsižvelgta (78). Nyderlandų valstybė taip pat įrodinėjo, kad kituose bankuose problemos dėl pasitikėjimo, dėl kurių tų bankų akcijų kaina gerokai sumažėdavo, paprastai būdavo susijusios su investicine bankininkyste ir nelikvidžiuoju turtu. O ABN AMRO N, kaip stabilus mažmeninis ir komercinis bankas, nuo kitų bankų iš esmės skyrėsi. Remdamasi tomis aplinkybėmis, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad tikslinti kainą pagal analogiją su kitais bankais nebuvo prasmės.
(177)
Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad sandorį turėjo patvirtinti kiti konsorciumo nariai, visų pirma RBS, ir kad […]. Nyderlandų valstybė taip pat mini 2009 m. vasario 11 d.Fortis SA/NV visuotinio akcininkų susirinkimo Briuselyje ekspertų išankstinės ataskaitos (79) 166 ir 177 dalis, tvirtindama, kad tose dalyse pateikti teiginiai pagrindžia Nyderlandų valstybės argumentą, kad 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė už FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance ir Fortis Corporate Insurance sumokėjo sąžiningą kainą, taigi ta kaina yra pagrįsta orientacinė 2008 m. gruodžio mėn. pardavimo sandorio kaina.
(178)
Nyderlandų valstybė Z priemonę įgyvendino atsisakiusi FBN turėtų reikalavimų. Be to, Nyderlandų valstybė tvirtino, kad Komisija - jei ji prieitų išvadą, kad Z priemonė buvo susijusi su valstybės pagalba - turėtų taikyti korekciją. Panašiomis kitų bankų priemonėmis buvo prekiaujama su didele nuolaida, palyginti su nominalu (80), taigi buvo logiška manyti, kad skolos priemonių, su kuriais susijusių reikalavimų Nyderlandų valstybė atsisakė, rinkos vertė taip pat buvo mažesnė už nominalą. Kitaip tariant, iš vyravusių rinkos aplinkybių buvo matyti, kad Nyderlandų valstybė neturėjo teisės taikyti nominalo vertę ir galėjo taikyti tik mažesnę rinkos vertę. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad, atsižvelgiant į tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, ji turėjo teisę taikyti tik [4,55 - 5,85] mlrd. EUR rinkos vertę (taigi 6,5 mlrd. EUR paskolų nominalo vertė patikslinta taikant [0,65 - 1,95] mlrd. EUR rinkos diskontą).
(179)
2009 m. birželio 18 d. Nyderlandų finansų ministerija persiuntė Komisijai DNB atliktą FBN įvertinimą, kaip prašyta 2009 m. balandžio 8 d. sprendime. […] (81), (82), (83)
(180)
2010 m. sausio 20 d. raštu DNB taip pat pranešė Komisijai apie ABN AMRO N […]. […]
5.2. Nyderlandų valstybės pastabos dėl 2010 m. vasario 5 d. sprendimo
(181)
Apskritai Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad priemonės, kurių imtasi, nebuvo valstybės pagalba, nes:
i)
iš jų naudos negavo nei ABN AMRO N, nei FBN,
ii)
jos buvo būtinos siekiant atskirti ABN AMRO N ir FBN nuo jų atitinkamų buvusių patronuojančiųjų bendrovių ir jų teko imtis dėl sutartinių Nyderlandų valstybės, kuri pakeitė Fortis SA/NV KAS, įsipareigojimų, arba
iii)
jos buvo ekonomiškai racionalios privataus investuotojo požiūriu.
(182)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija REIP turėtų taikyti kiekvienai atskirai priemonei, kurios ėmėsi Nyderlandų valstybė. Visų pirma dėl priemonių, susijusių su susijungimu (būtent B4 ir B5 priemonių), Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad susijungimas buvo investicija, kurios grynoji dabartinė vertė buvo teigiama, taigi ji dera su REIP.
(183)
Kitaip tariant, Nyderlandų valstybė nesutiko su 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 96 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta Komisijos išankstine nuomone, kad po 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių įgyvendintoms priemonėms REIP netaikomas, nes tos priemonės buvo didesnio masto sanavimo ir restruktūrizavimo operacijos dalis.
(184)
Nyderlandų valstybė pripažino, kad iš valstybės pagalbos taisyklių galima suprasti, kad REIP nėra taikomas, kai kelios susijusios kapitalo injekcijos atliekamos per trumpą laiką. Vis dėlto ji įrodinėjo, kad FBN ir ABN AMRO N ši analizė negalioja, nes 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai, jos nuomone, nebuvo susiję su valstybės pagalbos priemonėmis, be to, paskesnės priemonės nebuvo susijusios su pradiniu sandoriu.
(185)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija turėtų atsižvelgti į labai specifines aplinkybes, kuriomis Nyderlandų valstybė buvo priversta įsigyti FBN. Nyderlandų valstybė taip pat atkreipė dėmesį į tai, kad New HBU pardavimas Nyderlandų valstybei ir ABN AMRO N buvęs labai didelė našta ir jo neigiamas poveikis kapitalui sudarė 470 mln. EUR.
(186)
Nyderlandų valstybė tvirtino, kad visas savo priemones grindė principais, nustatytais Bankų komunikate (84) ir Komisijos komunikate „Finansų įstaigų kapitalo restruktūrizavimas esant dabartinei finansų krizei: pagalbos apribojimas iki mažiausios būtinos sumos ir apsaugos priemonės nuo netinkamo konkurencijos iškraipymo“ (85) (toliau - Kapitalo restruktūrizavimo komunikatas). Apskritai Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos priemonės buvo labai tikslingos, proporcingos iškilusiems sunkumams ir nustatytos taip, kad neigiamas šalutinis poveikis konkurentams būtų kuo labiau sumažintas.
(187)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad A ir B1 priemonės nėra valstybės pagalba, nes išspręsti ABN AMRO Z kapitalo problemas valstybė buvo įpareigota pagal sutartį. Pagal KAS Nyderlandų valstybė buvo įpareigota įgyvendinti ABN AMRO Holding atskyrimą. Pradėti ABN AMRO II atskyrimą DNB leido tik su sąlyga, kad savo atitinkamą ABN AMRO Z kapitalo trūkumo dalį būtų padengę visi konsorciumo nariai. Nyderlandų valstybė pripažino per ABN AMRO N suteikusi ABN AMRO Z kapitalo, bet pabrėžė, kad ABN AMRO N veikė tik kaip tarpininkė. Galiausiai ABN AMRO N tik perdavė kapitalą ABN AMRO Z ir dėl A priemonės ABN AMRO N atrankinio pranašumo neįgijo.
(188)
Kalbėdama apie tai, ar ABN AMRO Z kapitalo trūkumas atsirado dėl ABN AMRO N suteiktų atrankinių pranašumų, Nyderlandų valstybė pareiškė, kad konsorciumo nariai jau tada, kai konsorciumas įsigijo ABN AMRO Holdings (žr. 33 konstatuojamąją dalį) pasirūpino, kad su įvairiomis valdomomis dalimis (kaip apibrėžta 35 konstatuojamojoje dalyje) susijusi veikla būtų pakankamai viena nuo kitos izoliuota. Tai taip pat reiškė, kad ABN AMRO N ir ABN AMRO Z veikla buvo aiškiai skiriama. Tai, pavyzdžiui, reiškė, kad ABN AMRO N turėjo nuosavą valdymo struktūrą ir nuosavą atskaitomybę. Nyderlandų valstybė taip pat atkreipė Komisijos dėmesį į tai, kad nuo 2010 m. vasario 6 d.ABN AMRO N turėjo atskirą juridinį statusą (86).
(189)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė įrodymų, kad įgyvendinant 2008 m. spalio 3 d. įsigijimą ABN AMRO Z jau stokojo kapitalo. 2008 m. spalio 3 d. pradinis ABN AMRO Z likutis jau sudarė minus 7,4 mlrd. EUR ir Fortis SA/NV tekusi šios sumos dalis sudarė maždaug 2,5 mlrd. EUR. Kalbėdama apie kapitalo trūkumo šaltinius, Nyderlandų valstybė pripažino, kad iš ABN AMRO Z į valdomas veiklos dalis buvo perkeltos 1 mlrd. EUR vertės Unicredito akcijos (įskaitant maždaug 300 mln. EUR, tekusių ABN AMRO N), tačiau ji pateikė informaciją, iš kurios matyti, kad Unicredito akcijų perdavimas buvo atliktas 2008 m. vasario mėn., t. y. gerokai prieš Nyderlandų valstybės intervenciją. Taigi Unicredito akcijų perdavimo negalima laikyti valstybės pagalba.
(190)
Dėl ABN AMRO Z sąnaudų, susijusių su pagrindinės buveinės funkcijomis, Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad konsorciumo nariams įsigijus ABN AMRO Holding, kaip apibrėžta 33 konstatuojamojoje dalyje, tos sąnaudos gerokai sumažėjo. Konsorciumo nariai nebuvo suinteresuoti išsaugoti didelę integruotą pagrindinę buveinę, todėl buvo logiška pasistengti, kad tos sąnaudos būtų kuo mažesnės. Iš Nyderlandų valstybės pateiktų skaičių matyti, kad su grupės funkcijomis susijusios sąnaudos, kurios teko ABN AMRO Z, sudarė [0 - 0,5] mlrd. EUR 2008 m. ir [0 - 0,2] mlrd. EUR 2009 m., ir šios sumos, Nyderlandų valstybės nuomone, yra nedidelės. Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad po FBN (įskaitant ABN AMRO N) įsigijimo 2008 m. spalio 3 d. jai pakeitus Fortis SA/NV KAS šalių sąraše jai teko ir prievolė perimti tas sąnaudas.
(191)
Jeigu Komisija vis dėlto manytų, kad A priemonė yra valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Sumažėjusios vertės turto komunikatas (87) neturėtų būti taikomas. Nyderlandų valstybės teigimu, dėl saugomo turto vertinimo nebuvo jokio netikrumo, taigi tas turtas negali būti laikomas „sumažėjusios vertės turtu“ ta prasme, kuri taikoma komunikate. Jeigu Komisija šiai nuomonei vis dėlto nepritartų, Nyderlandų Vyriausybė tvirtino, kad ABN AMRO N kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandoris vis vien atitiko bendruosius to komunikato principus. Be to, ji įrodinėjo, kad kredito apsaugos priemonė buvo būtina ir proporcinga, o konkurencijos iškraipymai buvo minimalūs.
(192)
Nyderlandų valstybė pareiškė, kad atlygis už paramos kapitalui priemonę - išlaisvinto kapitalo 10 % grąža - yra pakankamai didelis. Ji taip pat pateikė įrodymų, kad 20 bazinių punktų pirmojo nuostolio segmentas buvo gerokai didesnis negu numatomas nuostolis. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad istoriniai su ABN AMRO N hipotekos portfeliu susiję nuostoliai (būtent [0 - 15] bazinių punktų) ir prognozuojami 2010 m. nuostoliai (būtent [0 - 30] bazinių punktų) sudarė tinkamą pagrindą būsimų numatomų nuostolių intervalo prognozei nustatyti. Kad pirmojo nuostolio segmentas buvo didesnis nei numatomi nuostoliai, taip pat patvirtina ir reitingų ataskaitose (88) pateikta rinkos informacija. Nyderlandų valstybė taip pat paminėjo investicijų banko […] dokumentą, kuriame pavaizduota, kaip galėtų keistis Nyderlandų valstybės grynųjų pinigų srautai pagal įvairius nepalankiausių sąlygų scenarijus.
(193)
Nyderlandų valstybė taip pat laikėsi nuomonės, kad paramos kapitalui priemonėje buvo numatytos pakankamos pasitraukimo paskatos. Nyderlandų valstybė atkreipė Komisijos dėmesį į pasirinkimo pirkti sandorius, įtrauktus į paramos kapitalui priemonę, ir į tai, kad paramos kapitalui priemonė taps gana nepatraukli, kai ABN AMRO Group bus leista veikti laikantis sistemos „Bazelis II“ reikalavimų. Atsižvelgdama į tas aplinkybes, Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad ABN AMRO N, siekdama nutraukti paramos kapitalui priemonę, pasirinkimo pirkti sandoriu tikriausiai pasinaudos 2011 m. sausio mėn., kai perėjus prie sistemos „Bazelis II“ reikalavimų turėtų sumažėti išlaisvinto kapitalo apimtis.
(194)
Nyderlandų valstybė paaiškino, kad atskyrimo sąnaudas (būtent B2 ir B3 priemones) lėmė KAS, kurios šalis Nyderlandų valstybė de facto buvo nuo 2008 m. spalio 3 d. Pagal KAS sąlygas suskaidyti ABN AMRO Holding į tris dalis turėjo valstybė, o ne ABN AMRO N. Nyderlandų valstybė paneigė, kad dėl tų sąnaudų ABN AMRO N gavo naudos, ir paaiškino, kad atskyrimo sąnaudas ji padengė dėl to, kad įgyvendinti atskyrimą valstybė turėjo pagal sutartį.
(195)
Dėl 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos, kuri taip pat priskirta prie atskyrimo sąnaudų kategorijos, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad tai yra įprasta bankų praktika. Bankai negali veikti turėdami tik minimalų reikalaujamą kapitalą, jiems reikalinga tinkama papildoma atsarga. Priešingu atveju susidūrę su kokia nors kliūtimi, net ir nedidele, bankai tučtuojau patirtų finansinių sunkumų. Tačiau Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad jos indėlis į riziką ribojančią atsargą turėtų būti laikinas ir ilgesnės trukmės laikotarpiu ABN AMRO N turėtų pati sukaupti riziką ribojančią atsargą be jokios Nyderlandų valstybės pagalbos.
(196)
Dėl B4 priemonės Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ši priemonė nėra valstybės pagalba. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jai įsigijus FBN sprendimas sujungti abu bankus jau buvo priimtas ir iš dalies įgyvendintas. Savo tvirtinimui paremti Nyderlandų valstybė paminėjo tai, kad įgyvendinant 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius ABN AMRO Asset Management jau buvo atskirta ir integruota į Fortis SA/NV struktūrą. Nyderlandų valstybė taip pat pabrėžė, kad Komisija įpareigojo ją įgyvendinti susijungimo taisomąją priemonę likusioms su koncentracija susijusioms problemoms išspręsti ir kad iš Fortis SA/NV jai atiteko susijungimo taisomoji priemonė, susijusi su New HBU. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad ABN AMRO N finansiniai ištekliai galiausiai nepadidės, tad ji gynė savo nuomonę, kad B4 priemonė nėra valstybės pagalba.
(197)
Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad valstybės lėšas, suteiktas integracijos sąnaudoms finansuoti (B5 priemonė), reikėtų vertinti kaip racionalią investiciją, kuri užtikrins didelę sąveikos pavidalo grąžą. Nyderlandų Vyriausybė apytikriai apskaičiavo, kad ta sąveika sudaro maždaug 1,1 mlrd. EUR per metus (nesumokėjus mokesčių), o išankstinės integracijos sąnaudos sudaro 1,2 mlrd. EUR (sumokėjus mokesčius). Nyderlandų valstybės teigimu, bendra susijungimo grynoji dabartinė vertė (atsižvelgiant į sąveiką, integracijos sąnaudas ir susijungimo taisomosios priemonės kainą) turėtų būti teigiama ir turėtų sudaryti 2,88 mlrd. EUR (89).
(198)
Nyderlandų valstybės teigimu, 2 lygio kapitalą konvertavus į 1 lygio kapitalą (C priemonė) FBN nesuteikta jokio atrankinio pranašumo. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad konvertavimas buvo naudingas Nyderlandų valstybei, nes paskolas, kurių vidutinė faktinė palūkanų norma sudarė 2,976 %, ji galėjo konvertuoti į nuosavą kapitalą, kuris, jos nuomone, yra susijęs su patraukliu atlygiu. Todėl Nyderlandų valstybė paminėjo 2012 m. prognozuojamą normalizuotą maždaug […] % ABN AMRO Group nuosavo kapitalo grąžą, kaip nurodyta 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane.
(199)
Jeigu Komisija vis dėlto manytų, kad C priemonė yra valstybės pagalba, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Komisija neturėtų valstybės pagalba laikyti visų paskolų, su kuriomis susijusių reikalavimų buvo atsisakyta. Ji paaiškino, kad konvertavimą galima suskirstyti į 2 lygio kapitalo grąžinimą nominalo verte ir pagrindinio 1 lygio kapitalo injekciją (be jokio grynojo poveikio pinigams). Nyderlandų valstybės teigimu, 2 lygio kapitalo grąžinimo nominalo verte ji tuo metu pagrįstai negalėjo tikėtis, nes panašiomis kitų bankų priemonėmis prekiauta su didele nuolaida, palyginti su nominaliąja verte, ir tai lėmė nestabilios rinkos aplinkybės. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad, remiantis panašiais skaičiais, pagrįsta taikyti [135 - 405] mln. EUR diskontą.
(200)
Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad 740 mln. EUR mokėjimas (D priemonė) buvo viena iš jos prievolių, susijusių su KAS. Be to, Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad mokėjimai buvo atliekami tik kitiems konsorciumo nariams, o ne ABN AMRO N, taigi ABN AMRO N vėlgi nebuvo suteikta jokios valstybės pagalbos.
(201)
Dėl E priemonės Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad ABN AMRO II iš priešpriešinio įsipareigojimo atlyginti žalą (apibūdinta 126 konstatuojamojoje dalyje) negavo jokios naudos ir dėl E priemonės ABN AMRO II paprasčiausiai įgijo galimybę užtikrinti Deutsche Bank priešpriešinį įsipareigojimą atlyginti žalą. Nyderlandų valstybė tvirtino, kad bankas nebūtų galėjęs panaudoti priešpriešinio įsipareigojimo atlyginti žalą naujam verslui plėtoti, taigi dėl jo neatsirastų jokio konkurencijos iškraipymo.
(202)
Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad priešpriešinis įsipareigojimas atlyginti žalą atitinka Komisijos kapitalo restruktūrizavimo komunikatą. Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad savo kainodarą ji pagrindė ECB kapitalo restruktūrizavimo rekomendacija.
(203)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė pastabų dėl Komisijos išreikštų įtarimų, kad FBN privilegijuotųjų akcijų savininkų (90) indėlis, kalbant apie pasidalijimą našta, nebuvo pakankamai didelis. Nyderlandų valstybė paaiškino, kad investuotojai į privilegijuotąsias akcijas 2008 m. negavo dividendų (nei grynaisiais pinigais, nei kaupiamąja forma) ir kad privilegijuotosiomis akcijomis prekiauta mažesne nei nominalas kaina. Nyderlandų valstybė pridūrė, kad FBN gebėjimas mokėti nustatyto dydžio dividendus ar juos rezervuoti ateityje priklausė nuo to, ar FBN gaus pakankamą pagal TFAS apskaičiuojamą pelną. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad į dividendų mokėjimo išlygą, taikytą FBN privilegijuotosioms akcijoms, buvo įtrauktos vadinamosios dividendų nemokėjimo (mokėjimo) nuostatos (91) ir kad dėl neapibrėžtumo, susijusio su ABN AMRO Group dividendų politika, sumažėjo patikinimas, kurį investuotojams į privilegijuotąsias akcijas galėtų užtikrinti dividendų nemokėjimo (mokėjimo) nuostatos.
(204)
Kalbėdama apie tai, ar kapitalas bus grąžintas, kai (laikini) kapitalo poreikiai išnyks, Nyderlandų valstybė įrodinėjo ABN AMRO Group dividendų politiką ketinanti panaudoti taip, kad ABN AMRO Group neturėtų jokio perteklinio kapitalo, dėl kurio galėtų būti iškraipyta konkurencija (92).
(205)
Dėl konkurencijos iškraipymo Nyderlandų valstybė pažymėjo nesutinkanti su Komisijos požiūriu, kad įgyvendinus susijungimą ABN AMRO N ir FBN pozicijos Nyderlanduose buvo sustiprintos ir kad dėl tokio pokyčio galėjo atsirasti netinkamų konkurencijos iškraipymų. Nyderlandų valstybė greičiau laikėsi priešingos nuomonės ir atkreipė dėmesį į tai, kad FBN ir ABN AMRO N atskyrimas nuo jų atitinkamų patronuojančiųjų bendrovių ir paskesnis sujungimas pareikalavo labai daug darbo, ir tai reiškė, kad FBN ir ABN AMRO N vadovybė kasdieniam komerciniam verslui galėjo skirti mažiau laiko, taigi Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad atskyrimas ir paskesnis sujungimas FBN ir ABN AMRO N (arba, po susijungimo, ABN AMRO Group) konkurencinei padėčiai turėjo neigiamos įtakos.
5.3. Nyderlandų valstybės pastabos dėl suinteresuotųjų šalių pastabų
5.3.1. Nyderlandų valstybės pastabos dėl skundo pateikėjo 2009 m. gegužės 6 d. rašto
(206)
Apskritai Nyderlandų valstybė pabrėžė, kad, jos nuomone, FBN ir ABN AMRO N skirtos priemonės neatitinka Europos Sąjungos valstybės pagalbos apibrėžties, taigi neturi konkurenciją iškraipančio poveikio. Ji manė, kad FBN ir ABN AMRO N elgesys taupymo produktų ir indėlių rinkoje atitiko savo komercinius interesus ginančio racionalaus rinkos dalyvio elgesį. Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad FBN ir ABN AMRO N siūlytos palūkanų normos neiškreipė konkurencijos. Todėl ji įrodinėjo, kad Europos Sąjungos konkurencijos teisė nebuvo pažeista.
(207)
Nyderlandų valstybė pateikė nemažai lentelių, kuriose palyginamos konkretiems indėlių ir taupymo produktams siūlytos palūkanų normos. Nyderlandų valstybė neigė, kad FBN ir ABN AMRO N nuolat siūlė didesnes palūkanų normas, ypač lyginant su mažesniais Nyderlandų bankais, kaip antai SNS, NIBC ir DSB. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad taupomosioms sąskaitoms taikytos palūkanų normos Nyderlanduose buvo didelės dar prieš finansų krizę ir tai iš dalies lėmė agresyvią kainodaros politiką įgyvendinančių mažesnių bankų elgesys. Nyderlandų valstybė laikėsi nuomonės, kad finansų krizės sąlygomis bankai bandė apsaugoti savo santaupų bazę, todėl siūlė klientams palyginti dideles taupymo produktų palūkanų normas.
(208)
Nyderlandų valstybė taip pat pateikė pastabų dėl MoneYou, ABN AMRO N interneto prekės ženklo, kuris Nyderlandų rinkoje buvo pristatytas 2008 m. rugsėjo mėn., kainodaros strategijos. Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad MoneYou yra tikslinis interneto produktas, kuris išlaidų bazės ir aptarnavimo lygio atžvilgiu gerokai skiriasi nuo tradiciškesnių produktų. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad MoneYou per pirmus šešis savo egzistavimo mėnesius reikėjo užtikrinti savo prekės ženklo žinomumą, todėl įmonei teko siūlyti palūkanų normas, kurios daugiausia buvo šiek tiek mažesnės nei panašių interneto bankininkystės rinkos dalyvių siūlytos normos arba joms prilygo (93). Nuo 2009 m. antrojo ketvirčio MoneYou siūlytos palūkanų normos buvo sumažintos ir MoneYou įsitvirtino vadinamajame vidutinės grandies segmente (94). Dėl MoneYou Nyderlandų valstybė pridūrė, kad įmonė pritraukė tik nedideles lėšų sumas (būtent [0 - 5] mlrd. EUR), kurios sudarė maždaug [0 - 5] % visos lėšų sumos Nyderlandų taupymo produktų rinkoje. Nyderlandų valstybė pridūrė, kad buvę Van Lanschot klientai sudarė tik nedidelę MoneYou verslo dalį (būtent [0 - 5 000] sąskaitų arba [0 - 5] % MoneYou sąskaitų).
(209)
Nyderlandų valstybė taip pat neigė, kad ABN AMRO N ir FBN išimtinai rėmėsi Nyderlandų taupymo produktų rinka savo veiklai finansuoti. Nyderlandų valstybė pateikė naują informaciją, iš kurios matyti, kad ABN AMRO N2009 m. liepos 6 d. išleido 2 mlrd. EUR padengtų obligacijų emisiją, o FBN išleido 15,5 mlrd. EUR vertės valstybės garantuotų skolos priemonių. Nyderlandų valstybės teigimu, skundo pateikėjo pareikšti įtarimai yra neteisingi ir neapgalvoti. Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad FBN tiesiog reikėjo šiek tiek laiko iždo operacijoms pradėti ir valstybės garantuotoms skolos priemonėms išleisti. Nyderlandų valstybė taip pat pažymėjo, kad, siekiant užmegzti santykius su klientais, indėlių ir taupymo produktai taip pat yra svarbūs, o jų paskirtis yra skirtinga ir platesnė negu kitų finansavimo priemonių. Todėl Nyderlandų valstybė pažymėjo, kad sumažėjus banko daliai taupymo produktų ir indėlių rinkoje gali sumažėti ir dalys kitų bankininkystės produktų rinkose.
(210)
Nyderlandų valstybė taip pat paneigė, kad vartotojai ir rinkos dalyviai ABN AMRO N ir FBN laikė saugesniais nei konkurentų bankais. Ji paminėjo reitingų agentūrų nustatytus FBN ir ABN AMRO N reitingus, kurie buvo žemesni negu, pavyzdžiui, Rabobank AAA reitingas. Tas pats pasakytina ir apie santykines kredito įsipareigojimų neįvykdymo apsikeitimo sandorių įmokas. Nyderlandų valstybė taip pat laikėsi nuomonės, kad valstybės valdymas nepavertė ABN AMRO N ar FBN saugesniais bankais vartotojų ir rinkos dalyvių akyse. Todėl ji atkreipė dėmesį į tai, kad iš daugelio ad hoc valstybės intervencijų buvo matyti, kad Nyderlandų valstybė, jei įmanoma, intervenciją surengtų bet kokio privačiai valdomo banko atžvilgiu. Taigi ji laikėsi nuomonės, kad de facto tarp Nyderlandų privačiai valdomų bankų ir Nyderlandų valstybės valdomų bankų siūlomo saugumo nebuvo jokio suvokiamo skirtumo.
(211)
Kalbėdama apie apskaičiavimą, ar siūlytos taupymo produktų palūkanų normos buvo nuostolingos, Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos turėtų būti lyginamos ne su EURIBOR, o veikiau su normomis, nustatytomis taikant vadinamąją portfelio imitavimo metodiką (95). Remdamasi ta metodika, Nyderlandų valstybė pripažino, kad tam tikrų produktų atveju pelnas laikinai buvo neigiamas. Tačiau ji įrodinėjo, kad tai buvo racionalus elgesys rinkoje, kuris tuo konkrečiu momentu atitiko (privačiai valdomų) konkurentų elgesį rinkoje.
5.3.2. Nyderlandų valstybės pastabos dėl skundo pateikėjo 2009 m. rugpjūčio 21 ir 28 d. argumentų
(212)
Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad jos ankstesnės pastabos dėl skundo pateikėjo, apibendrintos 206 - 211 konstatuojamosiose dalyse, tebėra pagrįstos.
(213)
Be to, Nyderlandų valstybė pažymėjo, jog skundo pateikėjo tvirtinimas, kad ABN AMRO N ir FBN rinkos dalis padidėjo, pagrįstas klaidingais statistiniais duomenimis. Dėl tariamo ABN AMRO N surinktų indėlių sumos 21 mlrd. EUR padidėjimo Nyderlandų valstybė įrodinėjo, kad Nyderlandų mažmeninių klientų santaupos sudarė tik 5,1 mlrd. EUR, o likusią dalį daugiausia sudarė verslo klientų santaupos ir užsienio indėliai. Nyderlandų valstybė taip pat pateikė duomenų, iš kurių matyti, kad FBN indėlių ir santaupų portfelio padidėjimą daugiausia lėmė verslo bankininkystė, o ne mažmeninė ir privati bankininkystė.
(214)
Nyderlandų valstybė pastebėjo, kad Nyderlandų klientai dėl neapibrėžtos makroekonominės aplinkos daugiau investavo į savo santaupas. Nyderlandų valstybė atkreipė dėmesį į Centrinio statistikos biuro duomenis, iš kurių matyti, kad 2009 m. pirmąjį pusmetį, palyginti su tuo pat laikotarpiu prieš metus, santaupų suma padidėjo 7,7 %. ABN AMRO N klientų santaupos, palyginti su tuo pat laikotarpiu per metus, padidėjo 7,5 %, o tai rodo, kad ABN AMRO N rinkos dalis greičiau sumažėjo. FBN taip pat pateikė įrodymų, iš kurių matyti, kad jos klientų santaupų suma augo taip pat, kaip augo rinka.
5.3.3. Nyderlandų valstybės pastabos dėl ABN AMRO Bank pastabų
(215)
Nyderlandų valstybė patvirtino nesuteikusi ABN AMRO N likvidumo priemonės, taigi apskritai patvirtino ABN AMRO Bank argumentus.
6. VERTINIMAS
6.1. Pagalbos buvimas
(216)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Vadinasi, valstybės priemonė laikoma valstybės pagalba, jeigu atitinka šiuos (visus) keturis kriterijus:
-
valstybės išteklių;
-
atrankinio pranašumo;
-
iškreipiančiojo poveikio konkurencijai; ir
-
poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai.
(217)
Pirmasis kriterijus tenkinamas 128 konstatuojamojoje dalyje 4 lentelėje nurodytų Y1-E priemonių atveju, nes visos tos priemonės tiesiogiai finansuojamos iš Nyderlandų valstybės išteklių.
(218)
Ar taikant priemonę FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group suteikiamas atrankinis pranašumas (antrasis kriterijus), analizuojama 220 - 278 konstatuojamosiose dalyse, kuriose kiekviena priemonė nagrinėjama atskirai.
(219)
Jeigu šiuo atveju suteikiamas atrankinis pranašumas, trečiasis ir ketvirtasis kriterijai taip pat būtų tenkinami. Visos šios priemonės iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, nes dėl jų taikymo FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group atsiduria palankioje padėtyje, palyginti su kitais konkuruojančiais bankais (trečiasis kriterijus). Be to, priemonės taip pat daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. FBN, ABN AMRO N ir, po susijungimo, ABN AMRO Group yra tarptautinio masto bankai, plėtojantys veiklą už Nyderlandų ribų ir konkuruojantys savo vidaus rinkoje su užsienio bankų patronuojamomis bendrovėmis (ketvirtasis kriterijus).
6.1.1. 2008 m. spalio 3 d. Y1 ir Y2 priemonės
(220)
Derėtų priminti, kad šiame sprendime vertinama tik galima pagalba FBN, ABN AMRO N arba, po susijungimo, ABN AMRO Group. Galima pagalba Fortis Bank SA/NV, kylanti iš Y1 ir Y2 priemonių, įvertinta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime.
(221)
Kaip pažymėta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimo (96) 52 konstatuojamojoje dalyje ir 2009 m. balandžio 8 d. sprendime pateiktame pradiniame tų priemonių pagalbos vertinime, priemonės, kurių imtasi 2008 m. spalio 3 d. (būtent X, Y1 ir Y2 priemonės), yra neatsiejamai susijusios. Nyderlandų valstybė atskyrė FBN ir ABN AMRO N nuo jų riboto likvidumo patronuojančiosios bendrovės įsigydama FBN, tačiau siekdama visiškai apsaugoti FBN nuo jo patronuojančiosios bendrovės likvidumo problemų, Nyderlandų valstybė taip pat turėjo prisiimti FBN finansavimo teikėjo vaidmenį. Siekiant to tikslo buvo nustatytos Y1 ir Y2 priemonės. Be to, 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė perėmė Fortis SA/NV įsipareigojimus, susijusius su KAS.
(222)
Kaip pažymėta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendimo 50 konstatuojamojoje dalyje, Komisija negali sutikti, kad 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai, pagal kuriuos Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) už 12,8 mlrd. EUR ir suteikė FBN labai didelį finansavimą, atitinka REIP. Atsižvelgiant į tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, joks pirkėjas nebūtų galėjęs ir norėjęs pasiūlyti tokią didelę sumą FBN išgelbėti (97). Be to, pagal Nyderlandų valstybės pateiktą papildomą informaciją 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė taip pat sutiko kompensuoti Fortis SA/NV jo su KAS susijusius įsipareigojimus. Dėl to KAS 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai rinkos ekonomikos investuotojui būtų buvę dar mažiau priimtini. Joks investuotojas, neatlikęs tinkamo išsamaus patikrinimo, nebūtų perėmęs Fortis SA/NV įsipareigojimų pagal KAS, dėl kurių vėliau atsirado didelių įsipareigojimų (apie kuriuos Nyderlandų valstybė 2008 m. spalio 3 d. iš dalies žinojo).
(223)
Nyderlandų valstybei 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai buvo būtini, kad būtų išvengta didelio neigiamo šalutinio poveikio Nyderlandų bankų sistemai ir ekonomikai (98). Rinkos ekonomikos investuotojas į tokį šalutinį poveikį paprastai neatsižvelgia.
(224)
Noras išvengti didelio Nyderlandų bankų sistemos ir ekonomikos sutrikimo taip pat paaiškina tai, kodėl Nyderlandų valstybė savo sprendimus priėmė taip greitai. Rinkos ekonomikos investuotojui būtų prireikę gerokai daugiau laiko galimam papildomų kapitalo injekcijų poreikiui įvertinti ir jis taip pat būtų išsamiau išnagrinėjęs įmonių finansinius rodiklius. Todėl rinkos ekonomikos investuotojas - jei jis turėtų pakankamai laiko tinkamam išsamiam patikrinimui atlikti - būtų susidaręs geresnį vaizdą apie tolesnes investicijas ir savo vertinime būtų atsižvelgęs į tą informaciją. Nyderlandų valstybė, turėjusi veikti greitai, kad išsaugotų Nyderlandų finansinį stabilumą, negalėjo elgtis kaip rinkos ekonomikos investuotojas ir skirti daugiau laiko 2008 m. spalio 3 d. integruotiems sandoriams ir su KAS susijusiems įsipareigojimams išsamiau išnagrinėti.
(225)
Todėl Komisija savo vertinime patvirtina, kad 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai neatitiko REIP (ta išvada jau buvo padaryta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime, kuriame laikytasi nuomonės, kad tie sandoriai buvo valstybės pagalba Fortis Bank SA/NV).
(226)
Kalbant apie pranašumo buvimą, 2008 m. spalio 3 d. priemonės apskritai leido atskirti FBN ir ABN AMRO N nuo Fortis SA/NV, taigi FBN, kuris buvo labai integruotas į Fortis Bank SA/NV ir visų pirma buvo labai nuo jo priklausomas finansavimo srityje, buvo suteiktas didelis atrankinis pranašumas. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (taip pat žr. 78 konstatuojamąją dalį) Nyderlandų valstybė pripažino, kad jai neįsikišus Fortis SA/NV būtų pakenkęs FBN. Be valstybės pagalbos priemonių FBN ir toliau būtų neapsaugotas nuo Fortis SA/NV, kuris buvo priartėjęs prie bankroto ribos, įsipareigojimų, ir tas poveikis būtų gerokai trukdęs FBN plėtoti veiklą. Izoliavęs savo veiklą nuo Fortis SA/NV, FBN sugebėjo išvengti daugelio problemų ir išlaidų, būdingų sunkumų ištiktai (finansų) bendrovei (kaip antai didesnių finansavimo išlaidų, prastesnių tiekėjų ir sandorio šalių nustatomų mokėjimo sąlygų, didesnių išlaidų personalui darbuotojams išlaikyti, veiklos masto ir pagal riziką įvertinto turto mažinimo kapitalui išsaugoti) (99). Nors ABN AMRO N veiklos lygmeniu liko atskira įmone, Nyderlandų valstybė baiminosi galimo neigiamo poveikio, kuris galėjo atsirasti rinkoms susiejus ABN AMRO N su jos būsimu savininku Fortis SA/NV.
(227)
Taikant Y1 priemonę, kuri yra svarbi 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių sudedamoji dalis, FBN taip pat buvo suteiktas didelis pranašumas, ypač atsižvelgiant į sandorio dydį ir tuomet vyravusias rinkos aplinkybes.
(228)
Didelė 45 mlrd. EUR likvidumo priemonė (100) buvo suteikta tuo metu, kai didmeninės rinkos buvo beveik neprieinamos, visų pirma norintiems skolintis dideles sumas ir įmonėms, kurių paskolų ir indėlių santykis buvo gana didelis, kaip, pvz., FBN. Tai, kad tokia didelė likvidumo suma nebuvo lengvai prieinama rinkoje, patvirtina tai, kad FBN prireikė kelių ketvirčių, kol bankas trumpalaikę likvidumo priemonę galėjo pakeisti kitais finansavimo šaltiniais. Galiausiai 2009 m. birželio mėn., praėjus devyniems mėnesiams nuo likvidumo pagalbos suteikimo, FBN grąžino visą trumpalaikį finansavimą, kurį gavo iš Nyderlandų valstybės. Refinansavimui iš dalies panaudotos valstybės garantuotos obligacijų emisijos (101).
(229)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Y1 priemonė yra valstybės pagalba, nes pagal ją suteikus FBN finansavimą, kurio bankas nebūtų gavęs rinkoje tuomet vyravusiomis rinkos aplinkybėmis, bankui buvo suteiktas pranašumas.
(230)
Kalbant apie Y2 priemonę - Fortis Bank SA/NV suteiktų ilgalaikių paskolų novaciją - Komisija laikosi nuomonės, kad šia priemone FBN buvo suteiktas atrankinis pranašumas. Iš Nyderlandų valstybės pateiktos informacijos matyti, kad Fortis Bank SA/NV turėjo teisę nedelsiant susigrąžinti fiksuotųjų palūkanų ilgalaikes paskolas (kurių nominalioji vertė sudarė 7,9 mlrd. EUR), nes pasikeitė nuosavybė FBN lygmeniu. Dėl Y2 priemonės FBN neteko ieškoti rinkoje naujo finansavimo toms ilgalaikėms paskoloms grąžinti. Jis galėjo ir toliau naudotis esamomis paskolomis, kurioms taikytos prieš krizę būtos palūkanų normos.
(231)
Sutikusi su novacija, Nyderlandų valstybė suteikė FBN ilgalaikių paskolų, kurioms taikytos prieš krizę būtos palūkanų normos. Rinkos ekonomikos investuotojas nebūtų suteikęs šių paskolų taikydamas prieš krizę būtas palūkanų normas - priešingai, jis būtų susiderėjęs dėl palūkanų normų, kurios geriau atitiktų tuomet vyravusias rinkos aplinkybes, ypač atsižvelgiant į tai, kad skolinama didelė suma.
(232)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Y2 priemonė yra valstybės pagalba FBN, nes pagal ją FBN suteikus paskolą, kuriai buvo taikytos prieš krizę būtos normos, bankui buvo suteiktas atrankinis pranašumas. Nyderlandų valstybė nebandė grąžinamų paskolų palūkanų normų suderinti su po krizės buvusiomis palūkanų normomis, taigi nesielgė kaip rinkos ekonomikos investuotojas.
(233)
Komisija gavo pakankamai informacijos, kad galėtų padaryti išvadą, jog ABN AMRO N pagal Y1 ir Y2 priemones finansavimo negavo. Taigi ABN AMRO N pranašumo dėl tų priemonių neturėjo.
(234)
Taigi 2008 m. spalio 3 d. integruoti sandoriai neatitinka REIP ir pagal juos FBN įgyja atrankinį pranašumą. Tos priemonės suteikė FBN galimybę išlikti rinkoje ir tęsti savo veiklą išvengiant papildomo neigiamo savo patronuojančiosios bendrovės problemų poveikio. FBN taip pat gavo labai didelę finansavimo pagalbos sumą, kurios taip skubiai gauti rinkoje nebuvo įmanoma. Taigi Y1 ir Y2 priemonės yra valstybės pagalba, o X priemonė, kaip nustatyta 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 32 konstatuojamojoje dalyje, pati savaime nėra valstybės pagalba FBN; ši priemonė yra platesnio masto sandorio - FBN atskyrimo nuo Fortis Bank SA/NV, kuris susijęs su valstybės pagalba FBN - dalis.
6.1.2. REIP taikomumas priemonėms, įgyvendintoms po 2008 m. spalio 3 d. suteiktos pradinės pagalbos
(235)
Nyderlandų valstybė per maždaug 18 mėnesių laikotarpį ėmėsi daugelio priemonių FBN ir ABN AMRO N naudai. Nyderlandų valstybė tvirtina, kad tikrinti, ar laikomasi REIP, reikėtų kiekvieną iš tų priemonių (ir ypač su susijungimu susijusias B4 ir B5 priemones) vertinant atskirai. Tačiau remdamasi priemonių chronologija (I), bendra priemonių paskirtimi (II) ir įmonių padėtimi įgyvendinant kiekvieną priemonę (III) Komisija daro išvadą, kad tos priemonės nėra pakankamai atskiros, kad jas pagal REIP reikėtų vertinti atskirai. Komisija mano, kad visos priemonės yra vieno ilgo restruktūrizavimo proceso dalis (102), (103).
(236)
Iš priemonių chronologijos (I), apibūdintos šio sprendimo 2.1 ir 2.4 skirsniuose, matyti, kad visos priemonės yra susijusios ir jų imtasi per trumpą laiko tarpą.
(237)
Be to, su susijungimu susijusios priemonės yra aiškiai susijusios su anksčiau įgyvendintomis intervencinėmis priemonėmis. 2008 m. lapkričio 21 d., t. y. praėjus kiek daugiau nei šešioms savaitėms nuo 2008 m. spalio 3 d. sanavimo intervencijos, Nyderlandų valstybė nusprendė sujungti FBN ir ABN AMRO N ir ji tai galėjo padaryti tik dėl to, kad ką tik išgelbėjo šias dvi įmones nuo bankroto. Kitaip tariant, esant priešingos padėties scenarijui, t. y. nesant 2008 m. spalio 3 d. intervencijos, įgyvendinti susijungimo nebūtų galima, nes šios dvi įmonės nebeegzistuotų arba jos tęstų veiklą tik gerokai mažesniu mastu, taigi sujungtasis ūkio subjektas būtų gerokai mažesnis ir mažiau patrauklus, ir Nyderlandų valstybė taip pat pripažįsta tai savo 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (žr. 78 konstatuojamąją dalį).
(238)
Visomis priemonėmis siekta bendro tikslo (II) - visiškai atkurti FBN ir ABN AMRO N gyvybingumą. Vos įgyvendinus 2008 m. spalio 3 d. integruotus sandorius buvo aišku, kad Nyderlandų valstybė tik stabilizavo padėtį ir tebereikėjo spręsti svarbias veiklos problemas, visų pirma dėl kiekvieno ūkio subjekto atskyrimo nuo jo buvusios patronuojančiosios bendrovės.
(239)
Be to, susijungimo priemonė buvo reikalinga siekiant to bendro tikslo - visiškai atkurti gyvybingumą. Vertinant atskirai, FBN lėšų pozicija buvo prasta, nes bankas turėjo gana mažą mažmeninę bazę ir didele dalimi priklausė nuo didmeninio finansavimo (104). ABN AMRO N prarado daug gebėjimų plėtoti tam tikrus produktus ir didelę savo tarptautinio tinklo dalį. Abi įmonės susidūrė su veiklos problemomis, susijusiomis su, pvz., IT, mokesčių ir rizikos valdymu, taip pat buvo neaišku, ar pakankamas jų veiklos mastas visose jų veiklos srityse. Nyderlandų valstybė įvertino keletą alternatyvų ir skubiai nusprendė, kad geriausias būdas gyvybingumui visiškai atkurti yra susijungimas ir papildomas kapitalo didinimas. Pagal susijungimo scenarijų ABN AMRO N mažmeninės bankininkystės veikla, kurią plėtojant pritraukta daug indėlių, kompensuotų silpną FBN lėšų poziciją, o FBN galėtų užtikrinti didesnį ABN AMRO N dydį ir papildyti jį tarptautiniais skyriais. Be to, sujungtasis ūkio subjektas turėjo geresnių galimybių spręsti praktines problemas ir galėjo pasinaudoti papildoma masto ekonomija. Susijungimu išvengta būtinybės kiekvieną ūkio subjektą atkurti atskirai.
(240)
Dėl įmonių padėties įgyvendinant kiekvieną priemonę (III) Komisija pažymi, kad įmonių gyvybingumas buvo visiškai atkurtas tik įgyvendinus visas priemones. Tarpiniame etape, kaip antai, 2008 m. lapkričio 21 d., kai buvo priimtas sprendimas dėl susijungimo, jos nebuvo gyvybingos. Todėl Komisija pabrėžia, kad 2008 m. gruodžio mėn. pabaigoje, taigi po to, kai buvo priimtas sprendimas dėl susijungimo, FBN buvo kilęs pavojus nebeatitikti minimalių DNB kapitalo reikalavimų, nes bankui teko atlikti su ABN AMRO N susijusį nurašymą. ABN AMRO N tebebuvo įtrauktas į FBN apskaitą, bet jo vertinimas apskaitoje, atsižvelgiant į X priemonėje naudotą vertinimą, nebeatitiko tikrovės (105), taigi nurašymo nebuvo galima išvengti. Siekdama išspręsti FBN kapitalo problemą, Nyderlandų valstybė įsigijo ABN AMRO N iš FBN už 6,5 mlrd. EUR ir 2009 m. pabaigoje ėmėsi tolesnių kapitalo taisomųjų veiksmų, konvertavusi 2 lygio kapitalą į 1 lygio kapitalą (žr. šio sprendimo 121 konstatuojamąją dalį ir 52 išnašą). Nyderlandų valstybės pareiškimai, […] ir […] patvirtina, kad po 2008 m. spalio 3 d. integruotų sandorių FBN ir ABN AMRO N tebeturėjo svarbių su gyvybingumu susijusių problemų (106).
(241)
Komisija taip pat pažymi, kad Nyderlandų valstybė visavertį restruktūrizavimo planą pateikė tik priėmusi sprendimą dėl visų priemonių, o tai rodo, kad tik tada buvo visiškai atkurtas gyvybingumas. Vykstant procedūrai, Komisija kelis kartus prašė pateikti išsamų restruktūrizavimo planą (žr., pvz., 137 konstatuojamąją dalį), kuris būtinas siekiant įvertinti, ar įmonės, kuriai suteikta pagalba, gyvybingumas visiškai atkurtas.
(242)
2009 m. gruodžio 4 d. Nyderlandų valstybė pateikė 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą, tačiau tame pirmajame plane tebetrūko svarbių restruktūrizavimo komunikate minimų elementų, kaip antai finansinių blogiausio atvejo scenarijaus prognozių. Reikalingi papildymai pateikti 2010 m. kovo 23 d. Nyderlandų valstybė atsakyme į ankstesnius Komisijos prašymus pateikti restruktūrizavimo planą pažymėjo, kad FBN ir ABN AMRO N susijungimas restruktūrizuojant tas įmones atliko lemiamą vaidmenį. Nyderlandų valstybės teigimu, ABN AMRO Group pereinamojo laikotarpio vadovybei reikėjo laiko planui parengti ir ji negalėjo susidaryti išsamaus būsimos grupės formos vaizdo prieš įgyvendinant susijungimą.
6.1.3. Pranašumo buvimas ir išvada dėl pagalbos buvimo taikant priemones, įgyvendintas 2008 m. spalio 3 d. sudarius integruotus sandorius
(243)
Z priemonė buvo reikalinga siekiant, kad FBN kapitalo santykiai nesumažėtų tiek, kad nebeatitiktų minimalių norminių kapitalo reikalavimų.
(244)
FBN kapitalo problemą lėmė didelis ABN AMRO N vertinimas jo apskaitoje. Iš […] išsamaus patikrinimo ataskaitoje pateiktų modelių matyti, kad ABN AMRO N buhalterinę vertę sumažinus iki 6,5 mlrd. EUR, FBN 1 lygio ir bendrojo kapitalo santykiai sumažėtų iki atitinkamai 3,8 ir 7,6 % (107). Kitaip tariant, buvo rizika, kad FBN nebeatitiks minimalių norminių santykių, pagal kuriuos minimalus bendrojo kapitalo santykis turi būti 8 % (ne daugiau kaip pusę turi sudaryti 2 lygio kapitalas). Pagal […] ataskaitą pardavus ABN AMRO N Nyderlandų valstybei už 6,5 mlrd. EUR, FBN 1 lygio ir bendrojo kapitalo santykiai padidėjo iki atitinkamai 7,8 ir 15,7 %, taigi FBN kapitalo problema buvo išspręsta ir įmonei buvo sudaryta galimybė išlikti rinkoje.
(245)
Pagal priemonę suteikus FBN kapitalo, kurio bankas nebūtų galėjęs rasti rinkose, bankui buvo suteiktas pranašumas. Įmonė taip pat negalėjo panaudoti viduje gauto pagrindinio pelno šiai problemai (iš dalies) išspręsti, iš dalies dėl 2008 m. patirtų 922 mln. EUR nuostolių, susijusių su Madoffo sukčiavimu. FBN grėsė rizika nebeatitikti minimalių kapitalo reikalavimų, taigi ši priemonė suteikė įmonei galimybę atitikti norminius reikalavimus ir tęsti veiklą.
(246)
Komisija priėjo išvadą, kad ABN AMRO N įsigijimas, kurį įvykdė Nyderlandų valstybė, dėl toliau išvardytų priežasčių nebuvo įgyvendintas rinkos sąlygomis.
(247)
Rinkos ekonomikos investuotojas (108), 2008 m. gruodžio mėn. domėjęsis galimybe įsigyti ABN AMRO N, būtų taikęs rinkos kainą, atsižvelgdamas į rinkos sąlygas tuo konkrečiu metu. […] ataskaitoje pažymima, kad Nyderlandų valstybė turėjo du vertinimus: ekonominiu ciklu pagrįstą [5 - 9] mlrd. EUR vertinimą, kurį atliekant remtasi prielaida, kad padėtis rinkose normalizuosis, ir dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstą [4 - 6,5] mlrd. EUR vertinimą, kurį atliekant remtasi rinkos sąlygomis pirmosiomis 2008 m. spalio mėn. dienomis (109). Rinkos ekonomikos investuotojas kaip išeities tašką būtų naudojęs vertinimą dabartinėmis rinkos sąlygomis.
(248)
Dabartinėmis sąlygomis pagrįstą rinkos vertinimą bet kuriuo atveju reikėtų patikslinti, kad būtų atsižvelgta į rinkos sąlygų pablogėjimą nuo 2008 m. spalio 3 d. (t. y. […] vertinimo ataskaitos datos) ir faktinės datos, kai Nyderlandų valstybė priėmė sprendimą dėl ABN AMRO N įsigijimo. euro Stoxx 50 indeksas tuo laikotarpiu smuko 22,2 %, o euro Stoxx Banks indeksas - 45,3 %.
(249)
Su Nyderlandų valstybės argumentu, kad, atsižvelgiant į konservatyvų ABN AMRO N rizikos pobūdį (būtent jokio nelikvidžiojo turto, gera lėšų pozicija ir t. t.), vertinimo tikslinti nereikia, negalima sutikti. Rinkos nuosmukis buvo plačiai paplitęs, ypač bankų akcijų segmente, o tai rodo, kad šis reiškinys buvo ne tiek susijęs su akcijų rinkos ypatumais, kiek su pablogėjusiomis ekonomikos ir finansų rinkos sąlygomis ir susijusiu reikalaujamų rizikos priedų padidėjimu. Atsižvelgiant į tas aplinkybes, norint nustatyti pagrįstą ABN AMRO N vertės įvertį 2008 m. gruodžio 14 d., 2008 m. spalio 3 d. dabartinėmis rinkos sąlygomis pagrįstas vertinimas turi būti patikslintas jį sumažinant. Taikant nustatytus euro Stoxx 50 ir euro Stoxx Banks indeksų nuosmukio procentinius dydžius (22,2 ir 45,3 %) 2008 m. gruodžio mėn. rinkos kainos intervalas būtų nuo [2,2 - 3,6] mlrd. iki [3,1 - 5,1] mlrd. EUR (būtent [4 - 6,5] mlrd. EUR sumažinus 22,2 ir 45,3 %) (110).
(250)
Komisija gali sutikti, kad, kaip tvirtina Nyderlandų institucijos, vertinimą reikėtų patikslinti atsižvelgiant į tai, kad Nyderlandų valstybė, įgyvendindama sandorį, neatsiskaitė grynaisiais pinigais. Įgyvendinusi Y2 priemonę Nyderlandų valstybė valdė FBN išleistus skolos vertybinius popierius ir už ABN AMRO N FBN sumokėjo atsisakydama reikalavimų pagal tų skolos vertybinių popierių dalį, kurios nominalioji vertė sudarė 6,5 mlrd. EUR. Kitų bankų išleistais skolos vertybiniais popieriais tuomet prekiauta su nuolaida nuo nominaliosios vertės, taigi Komisija gali sutikti, kad skolos priemonių, su kuriais susijusių reikalavimų buvo atsisakyta, vertė buvo mažesnė už nominaliąją. Remdamasi turima rinkos informacija, Komisija galėtų sutikti su [10 - 30] %, arba [0,65 - 1,95] mlrd. EUR, patikslinimu. Tai reikštų, kad faktinė sandorio kaina yra [4,55 - 5,85] mlrd. EUR (6,5 mlrd. EUR atėmus [0,65 - 1,95] mlrd. EUR), o ne 6,5 mlrd. EUR (111).
(251)
Tokiu atveju su Z priemone susijusi pagalbos suma atitiktų sumokėtos kainos ir ABN AMRO N rinkos vertės skirtumą. Ši suma tokiu atveju sudarytų nuo [0 - 2,75] mlrd. EUR ([4,55 - 5,85] mlrd. EUR atėmus [3,1 - 5,1] mlrd. EUR) iki [0,95 - 3,65] mlrd. EUR ([4,55 - 5,85] mlrd. EUR atėmus [2,2 - 3,6] mlrd. EUR).
(252)
Komisija nemato jokio pagrindo, kuriuo būtų galima pagrįsti Nyderlandų valstybės tvirtinimus, kad jos 6,5 mlrd. EUR vertinimas įtikinamai paremtas kitų konsorciumo narių pritarimu ir […] ataskaita. Permoka už ABN AMRO N neturėjo įtakos kitiems konsorciumo nariams, o tai reiškia, kad jų pritarimas pardavimui nereiškia, kad jie pritaria ir vertinimui. Taip pat nenurodoma, ar konsorciumo nariai patys atliko naują vertinimą. […] rašte Nyderlandų valstybės tvirtinimas taip pat nepatvirtinamas. […] paprasčiausiai patikrino metodiką ir procesą ir jo trumpos ataskaitos negalima laikyti patikimu vertinimu. […] ataskaita taip pat pagrįsta kaina, kurią 2008 m. spalio 3 d. Nyderlandų valstybė sumokėjo už FBN ir ABN AMRO N. Kaip išdėstyta pirmiau, 2008 m. spalio 3 d. sandoris nėra pagrįstas rinka. Sandoris, susijęs su pagalba, negali būti naudojamas rinkos kainai nustatyti.
(253)
Fortis SA/NV akcininkams pasamdytų ekspertų ataskaitoje taip pat nepatvirtinama hipotezė, kad Nyderlandų valstybė nepermokėjo. Ši ataskaita tėra antrinė vertinimų ir vertinimo metodų, kurie buvo naudoti procese, analizė ir tai nėra naujas vertinimas. Be to, šią ataskaitą reikėtų vertinti atsižvelgiant į aplinkybes, kuriomis ji buvo parengta. Fortis SA/NV akcininkai nerimavo, kad už turtą, kurį įsigijo Nyderlandų valstybė, jiems buvo sumokėta pernelyg maža kaina, ir ataskaitoje daugiausia dėmesio skiriama tai pretenzijai, t. y. kad Nyderlandų valstybė sumokėjo pernelyg mažą kainą. Galiausiai taip pat reikėtų paminėti, kad dalyse, kuriomis remiasi Nyderlandų valstybė, apie ABN AMRO N atskirai nieko nesakoma, o tik minimas visas turto paketas, kurį įsigijo Nyderlandų valstybė.
(254)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad Z priemonė yra FBN skirta valstybės pagalbos priemonė, nes ją taikant FBN skiriamas kapitalas, suteikęs bankui galimybę išlikti rinkoje. Nustatyta pagalbos suma yra nuo [0 - 2,75] mlrd. iki [0,95 - 3,65] mlrd. EUR.
(255)
Komisija padarė išvadą, kad už ABN AMRO Z kapitalo trūkumo padengimą atsakinga Nyderlandų valstybė, o ne ABN AMRO N. KAS sąlygos Nyderlandų valstybei privalomos nuo 2008 m. spalio 3 d. Taigi ji buvo įpareigota ABN AMRO Holding atskyrimą įgyvendinti pagal KAS apibūdintas sąlygas. Finansų priežiūros institucija pradėti atskyrimo procesą leido tik išsprendus ABN AMRO Z kapitalo problemą, taigi Nyderlandų valstybė ir kiti konsorciumo nariai neturėjo kitos išeities, kaip tik padengti ABN AMRO Z kapitalo trūkumą.
(256)
ABN AMRO N paprasčiausiai veikė kaip schemos, pagal kurią ABN AMRO Z, kuris nevykdė jokios einamosios veiklos, siekta aprūpinti būtinu kapitalu, tarpininkas.
(257)
Komisija nerado įrodymų, kad ABN AMRO N būtų suteikta netiesioginė pagalba. Nyderlandų valstybės pateiktuose paaiškinimuose patvirtinama, kad visi reikšmingi finansiniai sandoriai tarp ABN AMRO Z ir ABN AMRO N buvo įgyvendinti rinkos sąlygomis arba prieš 2008 m. spalio 3 d. valstybės intervenciją.
(258)
Kaip minėta 110 konstatuojamojoje dalyje, atskyrus ABN AMRO II nuo ABN AMRO Bank, paramos kapitalui priemonė buvo taikoma toliau, kad būtų padengta 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga ir 1,2 mlrd. EUR integracijos sąnaudos, o grynieji pinigai iš konvertuojamų vertybinių popierių emisijos priemonių buvo skirti ABN AMRO Z. Taigi nuo ABN AMRO II atskyrimo nuo ABN AMRO Bank dienos (būtent 2010 m. vasario 6 d.) (iki paramos kapitalui priemonės galiojimo pabaigos 2010 m. spalio mėn.), paramos kapitalui priemonė prilygo valstybės pagalbai ABN AMRO II, o pajamų iš konvertuojamų vertybinių popierių emisijos 1,7 mlrd. EUR suma, kuri buvo pervesta ABN AMRO Z, tą pačią dieną liovėsi buvusi pagalba ABN AMRO N (ABN AMRO II). Taigi dėl tų pokyčių pagalbos dydis nepasikeitė - pasikeitė tik priemonės, kurioms ta pagalba buvo teikiama, ir jos trukmė. Dėl to formos pokyčio nekyla jokių klausimų, kuriuos reikėtų išnagrinėti likusioje šio sprendimo dalyje.
(259)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad A priemonė nėra valstybės pagalba. Pagal KAS sutartinė prievolė išspręsti ABN AMRO Z kapitalo trūkumo klausimus, kaip Fortis SA/NV teisių perėmėjai, teko Nyderlandų valstybei. Taigi šia priemone ABN AMRO N nesuteikiama jokio atrankinio pranašumo ir neatleidžiama nuo sąnaudų, kurių bankas paprastai patirtų.
(260)
Paramos kapitalui priemonės nepakako ABN AMRO Z kapitalo trūkumui padengti, taigi Nyderlandų valstybei teko skirti papildomą kapitalą panaudojant konvertuojamų vertybinių popierių emisiją. Išaiškinimas, pateiktas dėl A priemonės, taip pat taikomas ir B1 priemonei.
(261)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad B1 priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes Nyderlandų valstybė ABN AMRO Z kapitalo trūkumą privalėjo finansuoti pagal KAS ir šia priemone ABN AMRO N nesuteikiama jokio atrankinio pranašumo.
(262)
Visa 1,08 mlrd. EUR suma (būtent B2 ir B3 priemonės kartu) apima bendras 480 mln. EUR atskyrimo sąnaudas, 90 mln. EUR sąnaudas, susijusias su pinigų rinkos skyriaus įkūrimu, ir 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą. Svarbu skirti 500 mln. EUR riziką ribojančią atsargą ir 580 mln. EUR vertės kitas atskyrimo sąnaudas.
(263)
Dėl kitų atskyrimo sąnaudų Komisija sutinka, kad pagal KAS Nyderlandų valstybė buvo įpareigota siekti suskaidyti ABN AMRO Holding į tris atskiras dalis pagal KAS pateiktas gaires. Kitaip tariant, atskyrimo sąnaudos yra Nyderlandų valstybės, kaip Fortis SA/NV teisių perėmėjos, KAS nustatytų sutartinių įsipareigojimų padarinys. Vertinant grynuoju pagrindu, ABN AMRO N kapitalo padėtis dėl tos priemonės nepagerės, nes Nyderlandų valstybė skiria kapitalą, kuris tučtuojau panaudojamas atskyrimo sąnaudoms.
(264)
Tačiau 500 mln. EUR riziką ribojančios atsargos atžvilgiu tie argumentai negalioja, nes valstybei nebuvo nenustatyta jokių sutartinių prievolių ją suteikti. Jeigu Nyderlandų valstybė nebūtų suteikusi tos pagalbos, ABN AMRO N finansinė padėtis būtų prastesnė ir ji būtų buvusi priversta, pavyzdžiui, sumažinti savo pagal riziką įvertintą kapitalą, kad išlaisvintų kapitalo. Kitaip tariant, riziką ribojanti atsarga yra atrankinis pranašumas, dėl kurio ABN AMRO N konkurencinė padėtis buvo geresnė, negu būtų buvusi tuo atveju, jeigu ši priemonė nebūtų įgyvendinta.
(265)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad bendros atskyrimo sąnaudos su valstybės pagalba nesusijusios, tačiau su ja susijusi 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga (būtent B3 priemonės dalis). Pagal ją ABN AMRO N suteikiama papildomo kapitalo ir tai reiškia atrankinį pranašumą.
(266)
Komisija pažymi, kad tuo metu, kai Nyderlandų valstybė įsigijo FBN ir ABN AMRO N, nebūta jokios sutartinės ar ekonominės prievolės tas įmones sujungti. ABN AMRO N turto valdymo padalinys iš tikrųjų buvo integruotas Fortis Bank SA/NV struktūroje, tačiau to padalinio veikla nėra būtinas bankų verslas, nes daugelis kitų bankų savo turto valdymo produktais apsirūpina iš specializuotų išorės teikėjų. Nyderlandų valstybė pati 2008 m. lapkričio 21 d. nusprendė sujungti ABN AMRO N ir FBN, nes ji teikė pirmenybę tai galimybei, o ne kitoms restruktūrizavimo alternatyvoms, kaip antai atskiroms dviejų bankų strategijoms, skubiam vienos ar abiejų šių įmonių pardavimui arba skubiam pagrindinių patronuojamųjų bendrovių pardavimui.
(267)
FBN ir ABN AMRO N negalėtų pačios padengti išankstinių su susijungimu susijusių integracijos sąnaudų. Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė viešai gynė susijungimą, teigdama, kad „šie du bankai kartu yra stipresni negu pavieniui“ (112). Susijungimas iš tikrųjų turėtų suteikti didelių pranašumų, kurie pasireikštų sąveika (kuri, kaip apytikriai apskaičiuota, sudarytų 1,1 mlrd. EUR (nesumokėjus mokesčių) per metus) ir stipresne konkurencine padėtimi (pavyzdžiui, didesnės rinkos dalys, geresnė finansavimo bazė ir t. t.).
(268)
Kad pasinaudotų susijungimo privalumais, FBN ir ABN AMRO N turėjo patirti įvairių sąnaudų (būtent sąnaudų, susijusių su susijungimo taisomąja priemone, integracijos sąnaudų). Nyderlandų valstybė tas sąnaudas padengė pasinaudojusi kapitalo restruktūrizavimu (tuo metu, kai kapitalas tebebuvo tik sunkiai prieinamas), o visą naudą gavo FBN ir ABN AMRO N. Taigi tai suteikia FBN ir ABN AMRO N aiškų pranašumą.
(269)
Nyderlandų valstybės teigimu, susijungimo grynoji dabartinė vertė yra teigiama (113). Tačiau, kaip jau išsamiai išdėstyta 235 - 242 konstatuojamosiose dalyse, B4 ir B5 priemonės išplaukia iš kitų valstybės pagalbos priemonių ir jos yra didesnio masto restruktūrizavimo plano dalis, taigi REIP netaikomas.
(270)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad B4 ir B5 priemonės yra atitinkamai 300 mln. EUR ir 1,2 mlrd. EUR vertės valstybės pagalba. Pagal jas skiriant FBN ir ABN AMRO N kapitalo, įmonėms suteikiamas atrankinis pranašumas.
(271)
Pagal C priemonę FBN suteikiama kapitalo, kuris suteikė įmonei galimybę atitikti minimalius norminius finansų priežiūros institucijos reikalavimus. Jeigu Nyderlandų valstybė nebūtų konvertavusi savo 2 lygio kapitalo į 1 lygio kapitalą, FBN būtų turėjusi nutraukti savo veiklą arba būtų buvusi priversta ieškoti alternatyvių sprendimų, kaip antai sumažinti savo pagal riziką įvertintą kapitalą 1 lygio kapitalui išlaisvinti. Dėl šios priemonės FBN gavo daugiau kapitalo ir atsidūrė stipresnėje konkurencinėje padėtyje, nei būtų buvę tuo atveju, jeigu pagalba nebūtų suteikta.
(272)
Nyderlandų valstybė 2 lygio skolos priemones, kurių nominalioji vertė sudarė 1,35 mlrd. EUR, konvertavo į lygiavertės sumos 1 lygio kapitalą. Dėl to konvertavimo atsiranda tokie pat pinigų srautai, kaip ir scenarijuje, pagal kurį FBN valstybės valdomas 2 lygio priemones išpirko nominalo verte, o po to tokia pat suma buvo padidintas kapitalas. Pagal analogiją su 250 konstatuojamąja dalimi Komisija galėtų sutikti, kad skolos priemonių, su kuriomis susijusių reikalavimų Nyderlandų valstybė atsisakė, rinkos vertė buvo mažesnė už nominalą. Atsižvelgiant į panašių konkuruojančių bankų priemonių diskonto normas, [135 - 405] mln. EUR (arba [10 - 30] %) diskontas yra pagrįstas. Kitaip tariant, FBN, numanomai išpirkdama priemones nominalo verte, netiesiogiai permokėjo Nyderlandų valstybei [135 - 405] mln. EUR. Taigi pagalbos suma būtų [0,945 - 1,215] mlrd. EUR, o ne 1,35 mlrd. EUR.
(273)
Su Nyderlandų valstybės tvirtinimu, kad priemonė atitinka REIP, negalima sutikti. Ši priemonė išplaukia iš kitų priemonių, kurios susijusios su valstybės pagalba, kaip paaiškinta 235 - 242 konstatuojamosiose dalyse, taigi REIP netaikomas.
(274)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad C priemonė apima [0,945 - 1,215] mlrd. EUR valstybės pagalbą, nes pagal ją suteikus FBN papildomo kapitalo, bankas įgijo pranašumą.
(275)
Dėl mokėjimų kitiems konsorciumo nariams Komisija padarė išvadą, kad mokėjimai iš tikrųjų yra su KAS susijusių įsipareigojimų dalis. Konsorciumo nariai numatė, kad atskyrimo procese iškils tam tikrų nenumatytų klausimų, ir KAS apibūdintos procedūros, kurios turi būti naudojamos tiems klausimams išspęsti. Komisija nerado jokių įrodymų, kad Nyderlandų valstybei atlikus mokėjimus kitiems konsorciumo nariams ABN AMRO N būtų papildomai perduota grynojo turto ar būtų suteiktas koks nors kitas pranašumas.
(276)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad D priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes ši priemonė buvo pagal KAS nustatyta valstybės, o ne ABN AMRO N, prievolė. Pagal priemonę ABN AMRO N nesuteikta jokio atrankinio pranašumo.
(277)
Komisija priėjo išvadą, kad kryžminiai įsipareigojimai didele dalimi susiję su konkrečiomis ABN AMRO N atskyrimo nuo jos patronuojančiosios bendrovės ABN AMRO Bank (dabar RBS NV) aplinkybėmis. Pagal Nyderlandų bendrovių teisę Deutsche Bank, kaip New HBU pirkėja, tebėra atsakinga už ABN AMRO Bank skolas, jei pastaroji įmonė neįvykdytų savo įsipareigojimų. Todėl Deutsche Bank nori kompensacijos už riziką, kurią ji prisiima ABN AMRO Bank atžvilgiu. Jeigu ABN AMRO N nebūtų atskirta nuo ABN AMRO Bank, tų kryžminių įsipareigojimų tarp New HBU ir ABN AMRO Bank nebūtų buvę. Taigi Nyderlandų valstybė suteikia garantiją kryžminiam įsipareigojimui, kuris egzistuoja išimtinai dėl ABN AMRO N atskyrimo. Nyderlandų valstybė nesuteikia garantijos kryžminiam įsipareigojimui tarp New HBU ir ABN AMRO N.
(278)
Taigi reikėtų daryti išvadą, kad galima sutikti su tuo, jog E priemonė nesusijusi su valstybės pagalba, nes ABN AMRO N atskyrimas nuo ABN AMRO Bank pagal KAS yra Nyderlandų valstybės prievolė.
6.1.4. Valstybės pagalbos kiekybinis įvertinimas
(279)
ABN AMRO Group (arba FBN ir ABN AMRO N prieš susijungimą) gavo kapitalo restruktūrizavimo pagalbą, kuri sudaro nuo 4,2 mlrd. EUR iki 5,45 mlrd. EUR. Palyginti su ABN AMRO Group pagal riziką įvertintu turtu, ši suma sudaro 2,75 - 3,5 %.
(280)
Komisija pažymi, kad FBN taip pat gavo labai didelę likvidumo pagalbą - ir santykine, ir absoliučiąja išraiška.
5 lentelė
Valstybės pagalba. Kapitalo restruktūrizavimo pagalbos ir likvidumo pagalbos santrauka
Kapitalo restruktūrizavimo pagalba
(visi skaičiai mlrd. EUR)
Mažiausia valstybės pagalba
Didžiausia valstybės pagalba
Sujungto ūkio subjekto (FBN-ABN AMRO N) pagal riziką įvertintas turtas
Mažiausia pagal riziką įvertinto turto procentinė dalis
Didžiausia pagal riziką įvertinto turto procentinė dalis
Z priemonė: Nyderlandų valstybė perka AA iš FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
B3 priemonė: atskyrimo sąnaudos (riziką ribojanti atsarga)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
B4 priemonė: kapitalo trūkumas, susijęs su HBU pardavimu
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
B5 priemonė: integracijos sąnaudos
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
C priemonė: 2 lygio kapitalo konvertavimas į 1 lygį
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Visa kapitalo restruktūrizavimo pagalba
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansavimas (likvidumo pagalba)
Y1 priemonė: trumpalaikio likvidumo priemonė
45
Y2 priemonė: ilgalaikės paskolos
7,9
Naujos skolos priemonės, garantuotos pagal Nyderlandų garantijų schemą, išleidimas
18,8
Visas finansavimas (likvidumo pagalba)
71,7 (arba 52,9 patikslinus atsižvelgiant į dvigubą skaičiavimą) (116)
6.2. Įvairių pagalbos priemonių derėjimas
(281)
Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktu Komisijai suteikiama teisė paskelbti pagalbą derančia su vidaus rinka, jeigu ji skirta „kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“. Nyderlandų ekonomikos atžvilgiu didelių sutrikimų rizika patvirtinta įvairiuose Komisijos suteiktuose priemonių, kurių Nyderlandų institucijos ėmėsi kovodamos su finansų krize, kaip antai garantijų schemos, patvirtinimuose.
(282)
Tačiau svarbu pabrėžti, jog Pirmosios instancijos teismas pabrėžė, kad Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktas turėtų būti taikomas griežtai (117) ir ekonomikos sutrikimas, užuot buvęs vien regioninio masto, turėtų daryti poveikį visai valstybei narei. Komisija pažymi, kad ABN AMRO N ir FBN yra pirmaujantys Nyderlandų bankai, kurių filialų tinklas apima visą šalį ir kurie užima stipriausias pozicijas įvairiuose Nyderlandų mažmeninės ir MVĮ bankininkystės rinkų segmentuose. Atsižvelgiant į įvairius neaiškumus, susijusius su atsigavimu po pasaulio finansų ir ekonomikos krizės, nutrūkus tų bankų veiklai, Nyderlandų ekonomiką smarkiai sutriktų, todėl Nyderlandų Vyriausybės suteiktą valstybės pagalbą galima vertinti pagal Sutarties 107 straipsnio 3 dalies b punktą.
(283)
Išsamesnę informaciją apie konkrečių priemonių derėjimą Komisija išdėstė Bankų komunikate, Kapitalo restruktūrizavimo komunikate ir Sumažėjusios vertės turto komunikate, o apie būtiną restruktūrizavimą - savo Restruktūrizavimo komunikate.
(284)
Atskiros priemonės turėtų būti vertinamos atsižvelgiant į atitinkamus Komisijos komunikatus. Paramos kapitalui priemonė su sumažėjusios vertės turtu nesusijusi ir de facto yra kapitalo restruktūrizavimo priemonės pakaitas. Tačiau bendrieji principai, kuriais paremtas Sumažėjusios vertės turto komunikatas, turėtų galioti ir paramos kapitalui priemonei, kad ji derėtų su vidaus rinka. Kad išsaugotų vienodas veiklos sąlygas, Komisija turėjo patikrinti, ar paramos kapitalui priemonė nebuvo panaudota siekiant su portfeliu susijusius numatomus nuostolius perkelti valstybei. A priemonėje taip pat turėtų būti numatytos pakankamos pasitraukimo paskatos ir, pablogėjus ekonominei padėčiai, ABN AMRO N vis vien turėtų prisiimti tam tikrus nuostolius pagal taikomą rizikos vertikalioje struktūroje dalį. Likvidumo priemonės (Y1 ir Y2 priemonės) turėtų būti vertinamos remiantis Bankų komunikatu, o kapitalo restruktūrizavimo priemonės (konkrečiau Z, B4 ir B5 priemonės, taip pat 500 mln. EUR riziką ribojanti atsarga, kuri buvo įtraukta į B3 ir C priemones) - remiantis Kapitalo restruktūrizavimo komunikatu.
6.2.1. Y1 ir Y2 priemonių derėjimas pagal Bankų komunikatą
(285)
Kad derėtų su Bankų komunikatu, Y1 ir Y2 priemonės turėtų būti itin tikslingos ir proporcingos ir turėtų būti skirtos netinkamiems konkurencijos iškraipymams vengti.
(286)
Komisija pakartoja 2009 m. balandžio 8 d. sprendimo 51 konstatuojamojoje dalyje pateiktą išvadą, kad priemonė, kuria siekiama nutraukti visas FBN ir jo riboto likvidumo patronuojančiosios bendrovės Fortis SA/NV tarpusavio sąsajas, buvo būtina siekiant apsaugoti FBN nuo ypač didelių tuometinių jo patronuojančiosios bendrovės sunkumų. Taigi priemonės gali būti laikomos itin tikslingomis FBN sanavimui užtikrinti.
(287)
Y1 ir Y2 priemonės taip pat turėtų būti proporcingos ir jomis neturėtų būti be reikalo iškraipoma konkurencija. Todėl Komisija palankiai vertina Nyderlandų valstybės sukurtą kainodaros sistemą, kuria siekiama taikant garantijų schemą sukurti vienodas veiklos sąlygas (žr. 169 konstatuojamąją dalį). Kalbant apie garantijų schemas, Komisija nuolat prašė valstybių narių ilgesnės nei trijų mėnesių (ir ne ilgesnės nei dvylikos mėnesių) trukmės garantijoms taikyti bent 50 bazinių punktų priemoką. Komisija nustatė, kad Nyderlandų valstybė ilgesnės nei trijų mėnesių trukmės paskoloms EURIBOR + 50 bazinių punktų normų sistemingai netaikė. Todėl Komisija derančia su vidaus rinka gali pripažinti tik Y1 priemonę ir tik su sąlyga, kad būtų atliktas taisomasis 18,2 mln. EUR mokėjimas ir būtų užtikrinta, kad paskolos, kurių terminas ilgesnis nei trijų mėnesių, būtų iš tikrųjų atlygintos taikant EURIBOR + 50 bazinių punktų normas. Komisija teigiamai vertina tai, kad visos lėšos, suteiktos pagal likvidumo priemones, buvo grąžintos ir tų priemonių taikymas buvo užbaigtos 2009 m. birželio mėn.
(288)
Dėl Y2 priemonės Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė paskolų palūkanų normos ir trukmės nepakeitė, todėl FBN gavo ganėtinai pigių paskolų, o tai galėtų iškreipti konkurenciją. Todėl Komisija šią priemonę derančia su Bankų komunikatu gali pripažinti tik tuo atveju, jeigu būtų tinkamai įgyvendintos visos toliau šiame sprendime nustatytos sąlygos ir konkrečiau priemonės, kuriomis siekiama apriboti konkurencijos iškraipymus.
6.2.2. Z, B3 (būtent 500 mln. EUR), B4 ir B5 bei C priemonių derėjimas pagal Kapitalo restruktūrizavimo komunikatą
(289)
Komisija padarė išvadą, kad atitinkamos priemonės buvo nustatytos siekiant patenkinti tikruosius poreikius ir jos atitinka būtinąjį minimumą, reikalingą atitinkamų įmonių gyvybingumui visiškai atkurti.
(290)
Dėl atlygio Komisija pažymėjo, kad valstybė jau valdė 100 % FBN akcinio kapitalo (ir netiesiogiai 100 % ABN AMRO N). Visos tos priemonės buvo būtinai reikalingos to akcijų paketo vertei išsaugoti.
(291)
ABN AMRO Group 2013 m. pasieks apytikriai […] % nuosavo kapitalo grąžą, o tai reiškia, kad valstybei įgyvendinus visas intervencines priemones, buvo sukurtas gyvybingas ir pelningas ūkio subjektas.
(292)
Pagal visus turimus vertinimus ABN AMRO Group vertė gerokai viršija Z, B3, B4, B5 ir C priemonėse numatytos pagalbos sumą (būtent nuo 4,2 mlrd. iki 5,45 mlrd. EUR). Taigi valstybė už ABN AMRO N ir FBN suteiktą pagalbą gaus tinkamą atlygį (118).
(293)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija padarė išvadą, kad Z, B3, B4, B5 ir C priemonės derės su Kapitalo restruktūrizavimo komunikatu, jei toliau šiame sprendime nustatytos sąlygos bus tinkamai įgyvendintos.
6.2.3. Paramos kapitalui priemonės derėjimas su Sumažėjusios vertės turto komunikate pateiktais principais
(294)
Komisija pripažįsta, kad Nyderlandų valstybės nustatyta paramos kapitalui priemonė skiriasi nuo kitose bylose vertintų tradicinių sumažėjusios vertės turto priemonių. Kitomis sumažėjusios vertės turto priemonėmis siekta išvaduoti bankus nuo sumažėjusios vertės turto, o portfelis, saugomas paramos kapitalui priemone, yra tradicinis Nyderlandų hipotekos portfelis ir nei ABN AMRO N, nei išorės ekspertai nemanė, kad jo rezultatai gerokai pablogės.
(295)
Komisija pažymi, kad tradicinis kapitalo restruktūrizavimas ABN AMRO N lygmeniu Nyderlandų valstybei nebuvo tinkamas, nes atitinkamu momentu tai nebuvo atskiras juridinis asmuo ir Nyderlandų valstybė nebūtų turėjusi galimybės izoliuoti savo kapitalo įnašo, o tai galėtų turėti neigiamų pasekmių, ypač sunkumų scenarijų atvejais. Be to, atsižvelgiant į sandorio dydį ir sudėtingus klausimus, susijusius su ABN AMRO Bank NV, ABN AMRO N ir ABN AMRO Z patronuojančiosios bendrovės, atskyrimu, nustatyti privačios paramos kapitalui priemonių nebuvo įmanoma.
(296)
Atsižvelgdama į tas konkrečias aplinkybes, Komisija gali sutikti, kad paramos kapitalui priemonė yra tradicinio kapitalo didinimo alternatyva, o ne apsauga nuo nelikvidžiojo turto, taigi tai būtina ir tinkamai nukreipta priemonė konkrečiai ABN AMRO Z kapitalo problemai išspręsti.
(297)
Neatsižvelgiant į tai, kad ši priemonė daugiausia yra pakaitinė kapitalo restruktūrizavimo priemonė, ji turėtų derėti su kitomis paramos kapitalui schemomis, taip apsaugant vidaus rinką, kaip paaiškinta 284 konstatuojamojoje dalyje.
(298)
Komisija padarė išvadą, kad Nyderlandų valstybė pateikė pakankamai įrodymų ir parodė, kad vertinimas buvo atliktas remiantis tuo, kad numatomus nuostolius prisiims ABN AMRO N ar jos teisių perėmėjas. Iš rinkos duomenų (visų pirma reitingų ataskaitų), istorinių duomenų ir naujausių įrodymų iš ABN AMRO N veiklos matyti, kad 20 bazinių punktų metinio pirmojo nuostolio segmento turėtų pakakti numatomiems nuostoliams padengti.
(299)
Atlygis, kurį moka ABN AMRO N, nėra mažesnis, nei reikalaujama Sumažėjusios vertės turto komunikate ir Kapitalo restruktūrizavimo komunikate. Iš nustatyto atlygio matyti, kad ABN AMRO N mokės 10 % normą, taikomą kapitalui, kuris išlaisvinamas įgyvendinus sandorį ir sumažėjus pagal riziką įvertintam turtui. Ši norma yra tinkama, atsižvelgiant į mažiausias normas, nustatytas Kapitalo restruktūrizavimo komunikato 27 dalyje. Atsižvelgiant į tai, kad atlygis yra gana didelis, galima laikyti, kad 5 % rizikos vertikalioje struktūroje dalis ir lėšų susigrąžinimo mechanizmai atitinka Sumažėjusios vertės turto komunikato 24 dalį ir 15 išnašą.
(300)
A priemonėje taip pat numatyta pakankamai pasitraukimo paskatų. Iš pasirinkimo pirkti sandorių, apibūdintų 107 konstatuojamojoje dalyje, matyti, kad ABN AMRO N (arba dabar ABN AMRO Group) gali lengvai nutraukti priemonės taikymą. Be to, dėl taikomos kainodaros priemonė laikui bėgant tampa brangesnė. Iš sutartinių sąlygų matyti, kad kainodara nebus tikslinama ABN AMRO Group pradėjus skaičiuoti savo kapitalo poreikį pagal sistemą „Bazelis II“. Dėl to priemonės paramos kapitalui poveikis sumažės, o garantijos mokestis - ne. Be to, pirmojo nuostolio segmentas apskaičiuojamas kaip pradinės portfelio vertės procentinė dalis, taigi pirmojo nuostolio segmentas, apskaičiuotas kaip likutinio portfelio procentinė dalis (būtent pradinio portfelio, apskaičiuoto atsižvelgiant į, be kita ko, grąžinimus), laikui bėgant laipsniškai didės.
(301)
Atsižvelgdama į paramos kapitalui priemonės charakteristikas ir į 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planą bei atnaujintą 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planą, kaip apibūdinta šio sprendimo 2.3 skirsnyje, Komisija mano, kad A priemonė dera su bendraisiais sumažėjusios vertės turto priemonės principais ir su vidaus rinkos principais, paaiškintais 284 konstatuojamojoje dalyje.
(302)
Tai, kad ABN AMRO Group, siekdama pirma laiko nutraukti paramos kapitalui priemonės taikymą, pasirinkimo pirkti sandoriu pasinaudojo netrukus po to, kai įgyvendino sistemos „Bazelis II“ reikalavimus, ex post patvirtina 294 - 301 konstatuojamosiose dalyse atliktą analizę.
6.3. Pagalbos ir 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano bei atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano vertinimas pagal Restruktūrizavimo komunikatą
(303)
Atsižvelgdama į ankstesnėse dalyse apibūdintos pagalbos sumą ir mastą ir visų pirma į tai, kad kapitalo restruktūrizavimo pagalba viršija 2 % pagal riziką įvertinto turto, Komisija mano, kad būtinas išsamus restruktūrizavimas, kaip apibūdinta Restruktūrizavimo komunikato 4 dalyje.
6.3.1. Gyvybingumas
(304)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti parodyta, kad banko strategija pagrįsta darniu požiūriu, ir įrodyta, kad bankas atkūrė ilgalaikį gyvybingumą nesikliaudamas valstybės parama.
(305)
Kaip jau nuspręsta 2010 m. vasario 5 d. sprendime, FBN ir ABN AMRO N verslo modeliuose nebuvo kliautasi pernelyg didelės rizikos prisiėmimu ir netvaria skolinimo praktika. Tačiau du ūkio subjektai dėl atskyrimo nuo savo atitinkamų patronuojančiųjų grupių tam tikrose pagrindinėse srityse liko pažeidžiami ir toms sritims nepritaikyti. Suskaidžius patronuojančiąją bendrovę, ABN AMRO N prieiga prie didesnių bendrovių suprastėjo, įmonė nebeturėjo tarptautinio tinklo ir stokojo tam tikrų produktų ir IT pajėgumų. FBN dėl atskyrimo nuo savo patronuojančiosios bendrovės taip pat gerokai nukentėjo ir jo finansavimas labai priklausė nuo didmeninių rinkų. Iš ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir iš atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) matyti, kad dėl ABN AMRO N ir FBN integracijos kiekvieno iš atskirų ūkio subjektų trūkumai gerokai sumažėja. FBN ir ABN AMRO N sujungimas padėjo išsklaidyti kai kuriuos iš tų rūpesčių. ABN AMRO N turi didelę mažmeninės ir privačios bankininkystės bazę, kurioje sukaupta daug indėlių ir dėl kurios integruotos grupės finansavimo galimybės pagerėjo, FBN išsprendė dalį ABN AMRO N problemų, susijusių su tarptautiniu tinklu, ir dvi grupės kartu galėjo geriau spręsti, pavyzdžiui, su IT susijusias problemas (būtent joms nereikėjo atskirai atkurti IT platformą ir kitų pagalbinių priemonių).
(306)
Iš finansinių prognozių matyti, kad restruktūrizavimo laikotarpio pabaigoje sujungtasis ūkio subjektas turėtų gebėti dengti savo sąnaudas ir užtikrinti tinkamą nuosavo kapitalo grąžą, kuri sudarytų apytikriai […] %. NET ir nepalankiausių sąlygų scenarijaus atveju įmonė ir toliau dirbs pelningai, o jos kapitalo pakankamumo rodikliai tebeviršys minimalias normines ribas. Taigi įmonės kapitalo rezervas atrodo pakankami didelis - valstybei pakartotinai įgyvendinus intervencines priemones - kad būsimą nepalankų poveikį būtų galima atlaikyti vėl nesikreipiant į valstybę.
(307)
Kaip matyti iš 2008 m. antrojo pusmečio ir 2009 m. pirmojo pusmečio rodiklių, siekiant sukurti visiškai gyvybingą įmonę, lemiamai svarbu užtikrinti pakankamai dideles grynąsias palūkanų pajamas. Todėl 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas ir atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo planas derančiais su Restruktūrizavimo komunikato gyvybingumo reikalavimais gali būti pripažinti tik su sąlyga, kad ABN AMRO Group sieks užtikrinti atnaujintas grynąsias palūkanų pajamas, nustatytas 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane. ABN AMRO Group turėtų reguliariai - bent kartą į ketvirtį - pranešti Komisijai apie padarytą pažangą. Jeigu ABN AMRO Group pastebėtų nukrypimus nuo tų prognozių, ji turėtų nedelsdama imtis taisomųjų veiksmų.
(308)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti pateiktos prognozės, kurios turėtų būti reikiamai išskaidytos, ir restruktūrizuojant taip pat reikia atsisakyti tokių rūšių veiklos, kuri vidutiniu laikotarpiu tebebūtų struktūriškai nuostolinga (119). 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 120 konstatuojamojoje dalyje Komisija suabejojo, ar Prime Fund Solutions padalinio, kuris 2008 m. pranešė apie didelius su Madoffo sukčiavimu susijusius nuostolius, gyvybingumo klausimai buvo tinkamai sprendžiami. Pardavus PFS Credit Suisse (taip pat žr. 74 konstatuojamąją dalį), tas klausimas buvo išspręstas. Iš išsamių prognozių padalinių lygmeniu matyti, kad visų padalinių indėlis į rezultatus yra teigiamas ir baziniu atveju, ir nepalankiausių sąlygų atveju. Todėl Komisija gali daryti išvadą, kad nė vienas kitas padalinys neturi struktūrinių pelningumo problemų ir, atsižvelgiant į tą išvadą, nebereikia parduoti jokių padalinių įmonės gyvybingumui pagerinti.
6.3.2. Pasidalijimas našta (būtinas minimumas)
(309)
Restruktūrizavimo plane turėtų būti aiškiai parodyta, kad pagalba tebebuvo apribota iki mažiausios būtinos sumos. Su restruktūrizavimu susijusias išlaidas turėtų prisiimti ne tik valstybė, bet ir - kuo didesniu mastu - tie, kas investavo į banką. Kitaip tariant, bankas ir jo kapitalo savininkai turėtų kiek galėdami prisidėti prie restruktūrizavimo savo lėšomis. Restruktūrizavimo pagalba turėtų būti ribojama išlaidų, reikalingų gyvybingumui atkurti, padengimu. Atitinkamai įmonei neturėtų būti suteiktos viešosios lėšos, kurios galėtų būti panaudotos su restruktūrizavimo procesu nesusijusiai rinką iškreipiančiai veiklai, kaip antai įsigijimams, finansuoti (120).
(310)
Restruktūrizavimo komunikate primenama, kad būtina uždrausti įsigyti, kad pagalba tebebūtų ribojama mažiausia būtina suma. Restruktūrizavimo komunikato 23 dalyje aiškiai nurodoma, kad „įmonei neturėtų būti suteiktos viešosios lėšos, kurios galėtų būti panaudotos su restruktūrizavimo procesu nesusijusiai rinką iškreipiančiai veiklai finansuoti. Pavyzdžiui, valstybės pagalba negali būti finansuojamas akcijų kitose įmonėse įsigijimas arba naujos investicijos, išskyrus atvejus, kai tai būtina įmonės gyvybingumui atkurti“.
(311)
Restruktūrizavimo komunikate draudimas įsigyti taip pat siejamas su konkurencijos iškraipymais. Komunikato 39 ir 40 dalyse aiškinama, kad „valstybės pagalba neturi būti naudojama pakenkti tokios valstybės paramos negaunantiems konkurentams“ ir kad „bankai neturėtų naudoti valstybės pagalbos konkuruojančioms įmonėms įsigyti. Ši sąlyga turėtų būti taikoma ne trumpiau kaip trejus metus ir gali būti taikoma iki restruktūrizavimo laikotarpio pabaigos, priklausomai nuo pagalbos apimties, dydžio ir trukmės“.
(312)
Pagal Restruktūrizavimo komunikato 40 dalį pagalba gali būti pripažinta derančia tik su sąlyga, kad ABN AMRO Group griežtai taikys draudimą įsigyti (121) trejus metus nuo šio sprendimo dienos. Draudimo įsigyti terminas turėtų būti pratęstas, jeigu po trejų metų Nyderlandų valstybė ir toliau valdytų daugiau kaip 50 % ABN AMRO Group. Tačiau draudimas įsigyti neturėtų galioti ilgiau kaip penkerius metus. Nors dalis pagalbos jau buvo grąžinta, pagal tam tikras priemones (visų pirma Z ir C priemones) suteiktos pagalbos dėl formos, kuria ta pagalba buvo suteikta (t. y. nemišrios skolos priemonės forma), bankas grąžinti negali. Rodiklis, pagal kurį turi būti apskaičiuojama, kada baigiasi dėl pagalbos atsirandančio pranašumo galiojimas, yra diena, nuo kurios bankas nebepriklausys valstybės nuosavybei.
(313)
Komisija pažymi, kad jau 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis 2010 m. kovo 23 d. papildytas finansinėmis blogiausio atvejo prognozėmis) buvo nurodyta, kad ABN AMRO Group tapo gyvybinga įmone, kuri esant prastesnėms ekonominėms sąlygoms turėtų užtikrinti neblogą nuosavo kapitalo grąžą ir, kaip tikimasi, net ir gauti neblogą pelną. Ši analizė patvirtinta ir atnaujintame 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane. Tas gyvybingumo atkūrimas nuo įsigijimų nepriklauso. Taigi draudimas įsigyti gyvybingumo atkūrimui neprieštarauja.
(314)
Komisija mano, kad pagal Restruktūrizavimo komunikato 26 dalį atkarpų už mišrias priemones mokėjimo draudimas ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas yra neišvengiami (122). Restruktūrizavimo aplinkybėmis priemonės, dėl kurių sumažėja bendra nuosavų lėšų suma, nedera su pasidalijimo našta tikslu ir būtino minimumo reikalavimu.
(315)
Kaip konstatuota Restruktūrizavimo komunikato 26 dalyje, „bankai neturėtų naudoti valstybės pagalbos nuosavoms lėšoms (nuosavam kapitalui ir subordinuotajai skolai) atlyginti, kai ši veikla neduoda pakankamo pelno“. Remdamasi išsamiu ABN AMRO Group 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plano (ir atnaujinto 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plano) įvertinimu Komisija gali daryti išvadą, kad po maždaug dvejų metų ABN AMRO Group turėtų atkurti savo gyvybingumą, kaip rodo priimtina apytikriai […] % nuosavo kapitalo grąža atitinkamai 2012 ir 2013 m. Tokiomis aplinkybėmis dvejų metų trukmės atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas (123), atrodo, užtikrina tinkamą naštos pasidalijimą įmonės kapitalo savininkų atžvilgiu (124). Taigi pagalba gali būti pripažinta derančia tik jei bus taikomas dvejų metų trukmės atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas, kaip išsamiai apibūdinta sprendimo rezoliucinės dalies 8 straipsnyje. Tas atkarpų už mišrias priemones mokėjimo ir su mišriomis priemonėmis susijusių pasirinkimo pirkti sandorių draudimas taip pat turėtų būti taikomas FBNH privilegijuotųjų akcijų turėtojams, kad būtų išsklaidytos abejonės, kurias Komisija išreiškė 2010 m. vasario 5 d. sprendimo 130 konstatuojamojoje dalyje.
(316)
Kitais atvejais pasidalijimo našta priemonių taip pat reikia siekiant užtikrinti, kad sanuoti bankai prisiimtų reikiamą atsakomybę už savo elgesio praeityje pasekmes ir būtų sukurtos tinkamos paskatos jų ir kitų elgsenai ateityje. Tas veiksnys šiuo atveju mažiau svarbus, nes įmonės problemos didele dalimi buvo susijusios su buvusia patronuojančiąja įmone Fortis SA/NV (žr. 6.3.3 skirsnį „Konkurencijos iškraipymą ribojančios priemonės“). Taigi pasidalijimo našta atžvilgiu taip pat gali būti pritarta, kad, be PFS ir Intertrust, kuriems kartu teko […] % visų veiklos pajamų ir […] % pagal riziką įvertinto turto, perleidimo, nebūtų imtasi jokio didesnio masto turto pardavimo.
6.3.3. Konkurencijos iškraipymą ribojančios priemonės
(317)
Kalbant apie priemones, reikalingas konkurencijos iškraipymui apriboti, šiai bylai būdingos tam tikros netipiškos ypatybės.
(318)
Restruktūrizavimo komunikato 28 dalyje nustatyta konkurencijos iškraipymo, kuris gali pasireikšti, kai valstybės pagalba teikiama siekiant padėti išlaikyti finansinį stabilumą sisteminės krizės metu, rūšis: „Kai bankai konkuruoja remdamiesi savo produktų ir paslaugų pranašumais, bankai, kurie sukaupia pernelyg didelę riziką ir (arba) kliaujasi netvariais verslo modeliais, galiausiai praras rinkos dalį ir galbūt paliks rinką, o efektyviau veikiantys konkurentai plėsis arba pradės veiklą atitinkamose rinkose. Valstybės pagalba dirbtinai remiama pagalbos gavėjų įtaka rinkoje ir prailginami praeityje buvę konkurencijos iškraipymai, kuriuos sukėlė prisiimta pernelyg didelė rizika ir netvarūs verslo modeliai. Taip gali būti padaryta moralinė žala pagalbos gavėjams, sumažinant pagalbos negaunančių subjektų paskatas konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves“.
(319)
Kaip paaiškinta 2008 m. gruodžio 3 d. sprendime, Fortis SA/NV ir Fortis Bank SA/NV sunkumus lėmė per didelė prisiimta rizika: i) Fortis Bank SA/NV investavo didelę pinigų sumą į struktūrizuotus kredito produktus ir ii) Fortis SA/NV nusprendė įsigyti ABN AMRO N už labai didelę kainą. Prieš leisdama suteikti tokiems bankams pagalbą, Komisija reikalauja, kad pagalbos gavėjo užimama rinkos dalis būtų gerokai sumažinta. Todėl Komisija pažymi, kad Fortis SA/NV buvo padalyta į keturias dalis: Belgijos ir tarptautinio draudimo turtas tebėra Fortis SA/NV, kurios akcijos įtrauktos į vertybinių popierių biržos sąrašus (kuri žlugus Fortis SA/NV buvo pervadinta į Ageas), dalis, Fortis Bank SA/NV ir BGL įsigijo BNP Paribas, Nyderlandų valstybė įsigijo FBN (įskaitant ABN AMRO N) ir Nyderlandų valstybė taip pat įsigijo Nyderlandų draudimo veiklą (125). Kitaip tariant, Fortis SA/NV buvo suskaidyta į mažesnius ūkio subjektus, o Fortis Bank SA/NV buvo padalyta į dvi dalis (126).
(320)
Komisija pastebi, kad šiame sprendime vertinamoms FBN ir ABN AMRO N skirtoms priemonėms būdingos konkrečios ypatybės, kurios skiriasi nuo kitų restruktūrizavimo bylų, kurias jai teko nagrinėti dabartinės krizės laikotarpiu, įskaitant Fortis Bank SA/NV ir Fortis SA/NV bylas. Šiuo atveju priežastis, dėl kurios FBN ir ABN AMRO N reikia valstybės pagalbos, nėra visų pirma susijusi su tuo, kad įmonės priėmė klaidingus valdymo sprendimus. Valstybės pagalbos poreikis nėra susijęs, pavyzdžiui, su pernelyg didele susikaupusia rizika, susijusia su jų investicijomis ar jų skolinimo politika, ar su tuo, kad įmonės taikė netvarią kainodaros politiką. Lygiai taip pat Fortis SA/NV ir Fortis Bank SA/NV sunkumų nekilo dėl rizikingos skolinimo ar kainodaros politikos mažmeninės bankininkystės, privačios bankininkystės ar komercinės bankininkystės veikloje, kuri, priešingai, buvo pelninga. Todėl Komisija mano, kad pagalba FBN ir ABN AMRO N konkurenciją iškreipia gerokai mažiau negu patvirtinta pagalba finansų įstaigoms, kurios sukaupė pernelyg didelę riziką. Todėl Komisija mano, kad papildomo turto parduoti nebūtina.
(321)
Tačiau turėtų būti užtikrinta, kad FBN ir ABN AMRO N nenaudotų valstybės pagalbos augimui konkurentų sąskaita, pvz., įgyvendinant netvarią kainodaros politiką ar įsigyjant kitas finansų įstaigas. Jei taip nutiktų, šia pagalba būtų „sumažintos pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves“ ir galėtų būti pakenkta „paskatoms vykdyti tarpvalstybinę veiklą“, nes būtų trukdoma patekti į Nyderlandų rinką.
(322)
Taigi valstybės pagalba derančia gali būti pripažinta tik tuo atveju, jeigu nustatytos pakankamos priemonės, kuriomis užtikrinama, kad valstybės pagalba nebūtų naudojama pakenkti konkurentams, kurių dalis panašios valstybės paramos negavo. Bankams, kurie gavo valstybės paramą, ir tiems, kurie jos negavo, turėtų būti ir toliau užtikrinamos vienodos veiklos sąlygos. Taip pat turėtų būti vengiama padėties, kai valstybės pagalba būtų sumažinamos pagalbos negaunančių subjektų paskatos konkuruoti, investuoti ir kurti naujoves ir būtų sukuriamos patekimo į rinką kliūtys, kurios galėtų pakenkti tarpvalstybinei veiklai.
(323)
Restruktūrizavimo komunikate nustatyta, kad tokių apribojimų pobūdis ir pavidalas priklausys nuo pagalbos sumos, sąlygų ir aplinkybių, kuriomis ji buvo suteikta, taip pat nuo rinkos ar rinkų, kurioje (-se) pagalbą gaunantis bankas veiks, ypatybių. Pagalbos suma apibūdinta 6.1.3 skirsnyje „Pagalbos kiekybinis įvertinimas“. Konkrečios sąlygos ir aplinkybės, kuriomis ji buvo suteikta, aptartos šio skirsnio pradžioje. Kaip minėta Restruktūrizavimo komunikato 32 dalyje, taip pat svarbus banko dydis ir jo santykinė svarba jo rinkoje arba rinkose. Jeigu restruktūrizuoto banko likusi įtaka rinkai nedidelė, papildomų priemonių poreikis sumažėja. Taigi pagalbai pripažinti derančia reikalingos sąlygos daugiausia susijusios su mažmenine ir privačia bankininkyste, nes įmonė, pardavusi New HBU, jau gerokai sumažino komercinės bankininkystės rinkoje užimamą dalį.
(324)
Pagalba gali būti pripažinta derančia su Restruktūrizavimo komunikatu, jeigu ABN AMRO Group įgyvendins 325 - 329 dalyse apibūdintas priemones.
(325)
Mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje pagalba gali būti pripažinta derančia, jeigu ABN AMRO Group nebus standartizuotų taupymo ir hipotekos produktų kainų rinkos lydere. Pagal Restruktūrizavimo komunikato 44 dalį ABN AMRO Group neturėtų siūlyti kainų sąlygų, kurių negali pasiūlyti pagalbos negaunantys konkurentai.
(326)
Segmentuose, kuriuose daug nestandartizuotų produktų, kaip antai Nyderlandų privačios bankininkystės srityje (dėl kurios pateiktas konkretus skundas), draudimas siūlyti mažiausias kainas gali būti mažiau veiksmingas, todėl tam, kad pagalba būtų pripažinta derančia, pagal Restruktūrizavimo komunikato 44 dalį reikalinga papildoma sąlyga. ABN AMRO Group turi siekti gauti 2010 m. lapkričio 8 d. Komisijai nurodytas grynąsias pajamas iš palūkanų. Todėl vos pastebėjusi, kad prognozės neįgyvendinamos, ypač kai tai lemia nedidelė palūkanų marža, ABN AMRO Group turėtų imtis tinkamų veiksmų.
(327)
Įgyvendinti draudimą siūlyti mažiausias kainas privačios bankininkystės srityje ir jį stebėti yra sudėtinga, todėl siekiant užtikrinti veiksmingą konkurenciją būtina įgyvendinti kitas tinkamas priemones, kaip antai patekimą į rinką skatinančias priemones, kaip apibūdinta Restruktūrizavimo komunikato 44 dalyje. Todėl, kad pagalba būtų pripažinta derančia, būtina sąlyga, kad ABN AMRO Group įgyvendintų priemonę, kuria būtų palengvintas perėjimas. Konkrečiai ABN AMRO Group turėtų padengti savo administracines, perdavimo ir sandorių sąnaudas, kurios susijusios su Private Banking NL klientais ir kurias tiesiogiai lėmė privačios bankininkystės santykių nutraukimas ir portfelių perdavimas (127). Ta priemonė turėtų būti taikoma du mėnesius iš eilės, pradedant kuo greičiau ir vėliausiai per metus nuo šio sprendimo dienos. Vos prasidėjus tam dviejų mėnesių laikotarpiui, bankas nedviprasmiškai informuos visus savo privačios bankininkystės klientus apie jiems siūlomą galimybę. ABN AMRO Group taip pat turėtų pateikti Komisijai įrodymus, kad klientų perdavimas įgyvendinamas laikantis įprastos tvarkos ir klientų perdavimo procesas nevilkintas.
(328)
Jeigu priemonės, kuriomis ribojamas netinkamas konkurencijos iškraipymas, ir konkrečiau konkrečios priemonės mažmeninės ir privačios bankininkystės srityje bus tinkamai įgyvendintos, jas taikant taip pat bus tinkamai išspręsti skundo pateikėjo iškelti klausimai. Tirdama tuos klausimus, Komisija nustatė, kad ABN AMRO kai kuriems produktams laikinai taikė kainas, dėl kurių patyrė nuostolių, bet tokia kainodaros politika buvo taikyta esant ribotam likvidumui, kai dėl santaupų agresyviai konkuravo visi bankai, be to, įtakos turėjo ir konkrečios MoneYou (dėl kurios įkūrimo buvo apsispręsta prieš Fortis SA/NV žlugimą) veiklos pradžios aplinkybės.
(329)
Restruktūrizavimo komunikato 44 dalyje taip pat minima, kad bankai, vykdydami savo finansinių pasiūlymų rinkodarą, neturėtų pasitelkti valstybės paramos kaip konkurencinio pranašumo. Taigi pagalba gali būti pripažinta derančia su sąlyga, kad ABN AMRO Group trejus metus nenaudotų valstybės pagalbos savo rinkodaros kampanijose ir pranešimuose investuotojams. Tų apribojimų galiojimas turėtų būti pratęstas iki penkerių metų, tol, kol Nyderlandų valstybė valdys mažiausiai 50 % ABN AMRO Group akcijų.
(330)
Netinkamo konkurencijos iškraipymo atžvilgiu Komisija PFS ir Intertrust pardavimą vertina palankiai. Pardavus PFS, sumažėja įmonės patrauklumas instituciniams klientams, o Intertrust, be kita ko, teikė paslaugas, kurios galėtų sustiprinti privačios bankininkystės bazę. Todėl ją pardavus konkurentams gali būti lengviau sustiprinti savo konkurencinę poziciją ABN AMRO Mees Pierson atžvilgiu. Komisija taip pat mano, kad tai, jog dalis pagalbos grąžinta, lėmė ne tokį didelį konkurencijos iškraipymą. Komisija taip pat palankiai vertina dividendų politiką, apibūdintą 75 konstatuojamojoje dalyje.
6.3.4. Išvada
(331)
Taigi, jeigu visos 6.2 ir 6.3 skirsniuose apibūdintos sąlygos yra tinkamai įgyvendintos, 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn.) pateikiama pakankamai įrodymų, kad ilgalaikis ABN AMRO Group gyvybingumas atkurtas. 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane (jis atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn.) numatomas pakankamas pasidalijimas našta ir pateikiamos tinkamos priemonės netinkamam konkurencijos iškraipymui mažinti. Todėl Komisija gali sąlyginai pripažinti, kad 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo planas, atnaujintas 2010 m. lapkričio mėn., atitinka Restruktūrizavimo komunikatą.
7. IŠVADA
Komisija mano, kad Nyderlandai neteisėtai įgyvendino valstybės pagalbą, nurodytą 6.1.3 skirsnyje „Valstybės pagalbos kiekybinis įvertinimas“, pažeisdami Sutarties 108 straipsnio 3 dalį. Tačiau pagalba gali būti pripažinta derančia, jeigu bus įgyvendintos 6.2 ir 6.3 skirsniuose nustatytos sąlygos, kurios išsamiau apibūdinamos rezoliucinėje šio sprendimo dalyje.
Komisija pažymi, kad Nyderlandų valstybė išimties tvarka sutiko šio sprendimo tekstą gauti tik anglų kalba,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Nyderlandai suteikė ABN AMRO Group, dera su vidaus rinka, jeigu laikomasi 3 - 9 straipsniuose nurodytų sąlygų.
Valstybės pagalba buvo suteikta taip:
-
4,2 - 5,45 mlrd. EUR vertės kapitalo restruktūrizavimo pagalba, suteikta atitinkamai FBN ir ABN AMRO N, ir
-
71,7 mlrd. EUR likvidumo pagalba.
2 straipsnis
Šiame sprendime taikomos šios apibrėžtys:
a) „ABN AMRO Group“- ABN AMRO Group ir jai visiškai priklausančios tiesiogiai arba netiesiogiai patronuojamos bendrovės, įskaitant ABN AMRO Group išimtinai kontroliuojamus ūkio subjektus, kaip apibrėžta 2004 m. sausio 20 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 139/2004 dėl koncentracijų tarp įmonių kontrolės (toliau - EB susijungimų reglamentas) (128);
b) „užimti pirmą vietą“- siūlyti patraukliausią kainą;
c) „mažmeniniai klientai“- visi individualūs klientai (priešingai verslo klientams);
d) „standartizuoti mažmeniniai taupymo ir indėlių produktai“- visi standartizuoti mažmeniniai ir indėlių produktai, kurie bet kuriuo momentu apima bent 85 % ABN AMRO Group produktų mažmeninių taupymo produktų ir indėlių rinkoje pagal apimtį;
e) „standartizuoti hipotekos produktai“- visi standartizuoti mažmeniniai ir indėlių produktai, kurie bet kuriuo momentu apima bent 85 % ABN AMRO Group produktų hipotekos rinkoje pagal apimtį;
f) Private Banking NL- visi Business Unit Private Banking klientai, išskyrus tuos, kurie priklauso Private Banking International (129).
3 straipsnis
1. Negavusi išankstinio Komisijos leidimo, ABN AMRO Group neužima pirmos vietos mažmeniniams klientams skirtų standartizuotų mažmeninių taupymo ir indėlių produktų srityje tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią pagal apimtį rinkos dalį Nyderlandų mažmeninių taupymo produktų rinkoje, nė viename iš šių segmentų:
-
taupomųjų sąskaitų;
-
vienų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
dvejų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
trejų metų trukmės terminuotų indėlių;
-
ketverių metų trukmės terminuotų indėlių; ir
-
penkerių metų trukmės terminuotų indėlių.
Neatsižvelgiant į pirmąją pastraipą, jeigu trys finansų įstaigos kartu užima pirmą vietą tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninių taupymo produktų ir indėlių rinkos segmente, ABN AMRO Group standartizuotiems produktams atitinkamame segmente gali taikyti tokią pačią normą, kaip tos trys finansų įstaigos.
2. Negavusi išankstinio Komisijos leidimo, ABN AMRO Group neužima pirmos vietos bet kokios standartizuotos rūšies hipotekos srityje tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninės hipotekos rinkoje.
Neatsižvelgiant į pirmąją pastraipą, jeigu trys finansų įstaigos bendrai užima pirmą vietą tarp […] finansų įstaigų, užimančių didžiausią rinkos dalį Nyderlandų mažmeninės hipotekos rinkoje, ABN AMRO Group atitinkamos standartizuotos rūšies hipotekai gali taikyti tokią pat normą, kaip tos trys finansų įstaigos.
3. Kad užtikrintų 1 ir 2 dalių laikymąsi, ABN AMRO Group nuolat ir bent kas savaitę tikrina sąlygas, kurias siūlo […] kitos finansų įstaigos, užimančios didžiausią pagal apimtį rinkos dalį atitinkamose Nyderlandų taupymo produktų rinkose, tiek, kiek šios sąlygos yra prieinamos viešojoje erdvėje. Jeigu kurios nors iš tų […] kitų finansų įstaigų duomenys nėra viešai prieinami, jie pakeičiami kitų didžiausių finansų įstaigų duomenimis remiantis rinkos dalių eiliškumu.
Vos išaiškinusi, kad jos siūloma bet kokių iš jos produktų kaina yra palankesnė negu kaina, kurią jai leidžiama siūlyti remiantis šio straipsnio 1 ir 2 dalimis, ABN AMRO Group nedelsdama praneša apie tai Komisijai. Ji nedelsdama patikslina produktų kainą ir kuo skubiau įgyvendina kainų korekciją.
Dėl mažmeninių taupymo ir indėlių produktų ABN AMRO Group korekciją įgyvendina ne vėliau kaip per dešimt darbo dienų nuo dienos, kurią ji pastebėjo nukrypimą nuo sąlygų. Tačiau jeigu nukrypimas susijęs su produktais, kurių kainą pataisyti galima tik mėnesio pabaigoje, o nuo laiko, kai nukrypimas pastebėtas, iki mėnesio pabaigos liko mažiau nei dešimt darbo dienų, ABN AMRO Group korekciją įgyvendina pasitaikius pirmai galimybei nuo kito mėnesio pabaigos.
Dėl hipotekos ABN AMRO Group savo kainodarą patikslinta per dešimt darbo dienų nuo dienos, kurią ji pastebėjo nukrypimą nuo sąlygų, ir korekcija įgyvendinama ne vėliau kaip per penkiolika darbo dienų nuo dienos, kurią pastebėtas nukrypimas nuo sąlygų.
4. 1 ir 2 dalyse nustatytos sąlygos taikomos trejus metus nuo šio sprendimo datos. ABN AMRO Group kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo ABN AMRO Group ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo pateikia Komisijai atitikties šioms sąlygoms ataskaitą.
4 straipsnis
1. ABN AMRO Group deda visas pastangas, kad įgyvendintų prognozes (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų), pateiktas Komisijai 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane, atnaujintame 2010 m. lapkričio mėn. 2010 m. lapkričio mėn. prognozės įgyvendinamos ABN AMRO Group konsoliduotu lygmeniu.
ABN AMRO Group kas ketvirtį teikia Komisijai ataskaitą, kurioje prognozes ir faktinius rodiklius (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų) pateikia suskirstytus 2009 m. gruodžio mėn. restruktūrizavimo plane ir 2010 m. lapkričio mėn. restruktūrizavimo plane apibrėžtų keturių segmentų, būtent Retail Banking (privačios bankininkystės), Private Banking NL (Nyderlandų privačios bankininkystės), Private Banking International (tarptautinės privačios bankininkystės), Commercial & Merchant Banking (komercinės ir didmeninės komercinės bankininkystės), lygmeniu.
ABN AMRO Group gali pateikti Komisijai pagrįstą prašymą patikslinti jos prognozes (įskaitant grynųjų pajamų iš palūkanų) atsižvelgiant į išorės pokyčius.
2. ABN AMRO Group grynųjų pajamų iš palūkanų prognozes pateikia suskirstytas pagal apimtį ir maržas konsoliduotu lygmeniu ir privačios bankininkystės lygmeniu.
ABN AMRO Group kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo savo ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo teikia Komisijai ataskaitą, kurioje nurodo, ar konsoliduotu lygmeniu gautos grynosios pajamos iš palūkanų atitinka 1 dalyje nurodytas prognozes. Toje ataskaitoje taip pat pateikiamas prognozuojamų maržų ir faktinių maržų palyginimas konsoliduotu lygmeniu ir privačios bankininkystės lygmeniu.
Jeigu grynosios pajamos iš palūkanų konsoliduotu lygmeniu neatitinka tų prognozių, ABN AMRO Group toje ataskaitoje nurodo priemones, kurių imtasi toms prognozėms įgyvendinti.
3. 1 ir 2 dalyse nustatyti įpareigojimai taikomi trejus metus nuo šio sprendimo datos.
5 straipsnis
1. ABN AMRO Group neįgyja didesnės nei [0 - 7] % bet kokios įmonės kontrolės.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, ABN AMRO Group gali vykdyti įsigijimus, jeigu visa bendroji pirkimo kaina (neįskaitant su tokiais įsigijimais susijusio skolos prisiėmimo ar perdavimo), kurią ABN AMRO Group per trejus metus nuo šio sprendimo datos sumoka už visus tokius įsigijimus, yra mažesnė nei [0 - 600] mln. EUR.
1 dalyje nustatytas draudimas netaikomas ABN AMRO Group privataus kapitalo įsigijimams, jeigu jie atitinka jos verslo planą ir planuojamą jos Private Equity (Privataus kapitalo) padalinio biudžetą, pateiktą Komisijai 2010 m. spalio 5 d.
1 dalyje nustatytas draudimas taip pat netaikomas […] akcinio kapitalo dalims, kurias įgyja ABN AMRO Group Energy, Commodities and Transportation (Energetikos, prekių ir transporto) padalinys, kad paremtų savo įprastą finansavimo verslą, jeigu jos atitinka ABN AMRO Group verslo planą ir planuojamą to padalinio biudžetą, pateiktą Komisijai 2010 m. sausio 10 d.
ABN AMRO Group teikia Komisijai ataskaitą kas ketvirtį ir vėliausiai per dvi savaites nuo savo ketvirčio finansinių rezultatų paskelbimo. Toje ataskaitoje išvardijami faktiniai Private Equity ir Energy, Commodities and Transportation padalinių įsigijimai. Ataskaitoje taip pat pateikiama išsami informacija apie kitus ABN AMRO Group įsigijimus, kuriuos jai leidžiama atlikti remiantis pirmąja pastraipa.
3. 1 dalyje nustatytas draudimas taikomas bent trejus metus nuo šio sprendimo datos arba iki dienos, kurią Nyderlandų valdomas ABN AMRO Group akcijų paketas sumažėja iki mažiau nei 50 %, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė. Tas draudimas taikomas ne ilgiau kaip penkerius metus nuo šio sprendimo datos.
Jeigu 1 dalyje nustatytas draudimas taikomas ilgiau nei trejus metus nuo šio sprendimo datos, visa bendroji pirkimo kaina, taikoma pagal 2 dalies 1 pastraipą, padidinama [0 - 200] mln. EUR per metus.
6 straipsnis
Bendraudama su esamais ar galimais klientais ir (arba) investuotojais, ABN AMRO Group nesiskelbia, kad yra valdoma valstybės, ir nedaro jokių nuorodų į jokią gautą valstybės paramą bent trejus metus nuo šio sprendimo datos arba iki datos, kurią Nyderlandų akcijų paketas sumažėja iki mažiau nei 50 % ABN AMRO Group akcijų, atsižvelgiant į tai, kuri data yra vėlesnė. Tas draudimas taikomas ne ilgiau kaip penkerius metus nuo šio sprendimo datos.
Neatsižvelgiant į tą draudimą, ABN AMRO Group gali nurodyti, kad ji valdoma valstybės, ir bet kokią kitą valstybės paramą, kurią ji gavo, jeigu tokia nuoroda yra būtina pagal taikomas teisės aktų ar reguliavimo nuostatas.
7 straipsnis
1. ABN AMRO Group Private Banking NL klientams siūlo galimybę nutraukti jų privačios bankininkystės santykius su ABN AMRO Group ir perduoti jų investicijų portfelius kitiems bankams. Tas pasiūlymas galioja du mėnesius iš eilės (toliau - atitinkamas laikotarpis).
Atitinkamas laikotarpis prasideda kuo greičiau po šio sprendimo dienos, jei būtina, numatant pagrįstą pasirengimo laikotarpį, ir vėliausiai per metus nuo šio sprendimo datos. ABN AMRO Group likus ne mažiau kaip keturioms savaitėms iki numatomos atitinkamo laikotarpio pradžios pateikia Komisijai atitinkamo laikotarpio pradžios datą patvirtinti.
2. ABN AMRO Group visus savo Private Banking NL klientus apie 1 dalyje apibūdinto pasiūlymo sąlygas nedviprasmiškai informuoja vėliausiai pirmąją atitinkamo laikotarpio dieną. Informacija, kurią ABN AMRO Group turi nusiųsti savo klientams, likus ne mažiau kaip keturioms savaitėms iki tos informacijos išsiuntimo klientams pirmiausia pateikiama Komisijai.
3. ABN AMRO Group padeda nutraukti privačios bankininkystės santykius, jei klientai to paprašo, mažiausiomis įmanomomis sąnaudomis taikydama įprastas procedūras. Jeigu klientas nusprendžia perkelti savo poziciją ir (arba) susijusias užtikrinimo teises ir jeigu tas perdavimas banko perėmėjo požiūriu yra įmanomas, ABN AMRO padeda atlikti tokį perdavimą. Klientai informuojami apie galimybę perduoti pozicijas užuot jas likvidavus ir apie sąnaudas, susijusias su šiomis dviem galimybėmis.
ABN AMRO Group padengia savo administracines, perdavimo ir sandorių sąnaudas, kurias tiesiogiai lemia privačios bankininkystės santykių nutraukimas ir portfelių perdavimas (130).
ABN AMRO Group nėra įpareigojama kompensuoti kitas klientų patirtas susijusias išlaidas.
8 straipsnis
Iki 2013 m. kovo 10 d. imtinai ABN AMRO Group nemoka jokių atkarpų už pagrindinio 1 lygio, 1 lygio ir 2 lygio kapitalo priemones (įskaitant mišrias kapitalo priemones ir privilegijuotąsias akcijas), išleistas prieš šio sprendimo datą, ir nesinaudoja jokiomis pasirinkimo pirkti sandorių teisėmis tokių kapitalo priemonių atžvilgiu, nebent nustatyta teisinė prievolė tai atlikti.
ABN AMRO Group gali išleisti naujas kapitalo priemones po šio sprendimo datos ar mokėti atkarpas už tokias naujas kapitalo priemones, išskyrus atvejus, kai dėl tokio priemonių išleidimo ar mokėjimų atsiranda prievolė mokėti atkarpas už jos pačios turimas kapitalo priemones.
Nukrypstant nuo pirmosios pastraipos, ABN AMRO Group gali pasinaudoti pasirinkimo pirkti sandoriu dėl FCC priemonės (būtent 87,5 mln. EUR, 6,25 % nekaupiamosios neterminuotos A klasės I serijos privilegijuotosios akcijos be balsavimo teisės, kurias išleido Fortis Capital Company Lt).
Iki 2013 m. kovo 10 d. imtinai ABN AMRO Group moka tik paprastosioms akcijomis skaičiuojamus dividendus, jeigu ta dividendų suma viršija 100 mln. EUR (131).
9 straipsnis
Vėliausiai iki 2011 m. birželio 30 d.ABN AMRO Group sumoka Nyderlandams 2010 m. birželio 24 d. Komisijos e. rašte Nyderlandų valstybei nustatytų paskolų palūkanų sumą, apskaičiuotą taikant patikslintą normą. Patikslintos sumos su palūkanomis sudaro 18 152 722 EUR.
10 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Nyderlandai praneša Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi šiam sprendimui įgyvendinti.
11 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Nyderlandų Karalystei.
Priimta Briuselyje 2011 m. balandžio 5 d.