РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 юли 2010 година
относно парафискалната такса за популяризиране на виното, прилагана от Португалия, C 43/04 (ex NN 38/03)
(нотифицирано под номер C(2010) 4891)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/6/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (1), и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба, с писмо от 20 януари 2003 г. Европейската комисия направи запитване до португалските власти относно парафискалната такса, предназначена „за популяризиране на виното“, която се събира от Института за лозата и виното, както и за мерките, финансирани с приходите от тази такса.
(2)
Постоянното представителство на Португалия към Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 14 март 2003 г. В отговор на въпросите, зададени от службите на Комисията, с факс от 14 май и 22 декември 2003 г. беше изпратена допълнителна информация с писма от 4 август 2003 г., 2 септември 2003 г., 24 февруари 2004 г. и 15 юли 2004 г.
(3)
Тъй като прилагането на въпросния механизъм е започнало през 1995 г. без предварително разрешение от страна на Комисията, той е вписан в регистъра на помощите, за които не е представено уведомление. Наистина мерките, които Португалия изпълнява, са нови помощи, за които Комисията не е уведомена и поради това са неправомерни по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 (3) (настоящ член 108 от ДФЕС).
(4)
С писмо от 6 декември 2004 г. [C(2004) 4522] Комисията уведоми Португалия за решението си да открие официална процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 на ДФЕС по отношение на тази помощ. Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения по разглежданата мярка.
(5)
Португалските власти представиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г. Комисията не е получила мнения от трета заинтересована страна.
II. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(6)
В тази глава са изложени накратко контекстът и основните значими факти, свързани с разглежданите в настоящото решение мерки. Подробностите по тези факти са изложени в решението за откриване на процедурата, посочена в съображение 4 по-горе.
1. Институт за лозата и виното
(7)
Институтът за лозата и виното (ИЛВ) е публичен орган, създаден през 1986 г. с цел да гарантира контрола и общата координация на лозаро-винарския сектор в Португалия. Съгласно разпоредбите на Наредба-закон № 99/97 от 26 април 1997 г.„Основен закон на Института за лозата и виното“ (5), той има общи функции за подпомагане, изследване, контрол, наблюдение и популяризиране на производството и предлагането на пазара на вино и производни продукти и за тази цел разполага с административна и финансова независимост.
(8)
Този орган развива дейности, отредени от националното и общностното законодателство във връзка с лозарския сектор, и по-специално, това е националният орган, определен от португалската държава (6) да отговаря за контрола върху спазването на общностните разпоредби относно лозаро-винарския сектор (7), съгласно параграф 1 от член 72 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино.
(9)
Измежду своите задачи, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, ИЛВ развива два вида дейности:
-
дейности, насочени основно към вината и лозаро-винарските продукти, произвеждани в Португалия, а именно функциите, свързани с кадастъра и лозарското наследство, както и с одита на системите за качество и сертификацията на качествените вина, произведени в определени райони (КВПОР) и на регионалните вина (средно 2,8 % от бюджета на ИЛВ), и
-
дейности, които са предназначени, без разлика, за вината и лозаро-винарските продукти, произхождащи от Португалия и за тези, произхождащи от други държави-членки или от трети държави и които се продават в Португалия, а именно дейностите по управлението и координацията на пазара на виното, контрола и наблюдението на лозарския сектор съгласно националното и общностното законодателство (дейности, които изразходват почти целия бюджет на ИЛВ).
(10)
ИЛВ действа също и като доставчик на някои услуги на трети лица, а именно: (i) организиране и популяризиране на дейности, свързани с обучението за икономическите оператори, браншовите и междубраншовите организации в лозарския сектор и за служителите на ИЛВ; (ii) предоставя на разположение на икономическите субекти от сектора складов капацитет от инфраструктурата на ИЛВ, и (iii) предоставя услуги от лабораторията на ИЛВ, както и обучение на собствения си персонал и на други оператори в лозаро-винарския сектор (финансирано в голяма степен от общностни и национални програми за подпомагане).
2. Мерки за популяризиране на виното
(11)
ИЛВ осигурява също и организацията на популяризиране на виното. Това се изразява в осигуряване на подкрепа за представителните междубраншови асоциации в лозаро-винарския сектор, които предвиждат да развиват дейности, свързани с популяризиране и рекламата на вино и винарски продукти. Тази подкрепа се финансира с част от постъпленията от приходите от таксата за популяризиране върху националните и вносните продукти, чийто процент се определя годишно от португалските власти, които същевременно установяват критериите за подбор на икономическите субекти, получаващи тази подкрепа (8).
(12)
От 1997 г. подкрепата за общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти се предоставя с открита конкурсна процедура на една португалска представителна междубраншова асоциация в лозаро-винарския сектор, наречена Viniportugal. И така, бидейки единствен кандидат от 1997 г. насам, Viniportugal е единственият бенефициер на цялата парафискална такса, предназначена за такива цели.
(13)
Ставката на таксата е предназначена за финансиране на два различни вида кампании за популяризиране:
-
първо, кампании за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия без позоваване на произхода;
-
кампании за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и трети държави.
2.1. Общо популяризиране на виното в Португалия
(14)
По отношение на кампаниите за общо популяризиране на виното в Португалия португалските власти твърдят, че Viniportugal осъществява функции, свързани с подкрепата и извършването на дейности за популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти като популяризиране на културни и научни дейности, свързани със сектора на виното. В този контекст Viniportugal популяризира културата на виното чрез организирането на панаири и изложения на този специалитет, публикации в същата област, дейности по представянето и разпространяването, както и чрез рекламни кампании поради очакването, че популяризирането на виното по принцип влияе пряко върху консумацията му в Португалия.
(15)
Португалските власти отбелязват, че във всички случаи осъществяваните от Viniportugal насърчителни и рекламни дейности не целят да разубеждават потребителите да купуват винарски продукти от други държави-членки или да омаловажават тези продукти. Също така това не носи полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(16)
Основната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите хора от двата пола сред възрастните потребители към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки.
(17)
Viniportugal насърчава също и публикуването на книги, проспекти и практически ръководства за виното с цел да се популяризира културата на виното; асоциацията сключва договори с висше учебни заведения за популяризиране на обучението на професионалисти в областта на виното и ресторантьорството; подпомага португалската асоциация на сомелиерите с цел подобряване качеството на вината, които се сервират на публични места и гарантиране на познаването на качествата на виното по принцип; и накрая, Viniportugal насърчава умерената и отговорна консумация на вино, като си сътрудничи със здравните институции чрез организирането на семинари за борба с високите нива на алкохол в кръвта и за безопасност по пътищата и чрез предложение за кодекс на добрите практики в рекламата на виното, с цел популяризиране на виното по достоен начин и предотвратяване на популяризирането на употребата на алкохол преди юношеска възраст. Португалските власти представиха и рекламни извадки, които доказват спазването на посочените принципи.
2.2. Популяризиране на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(18)
От друга страна, относно кампаниите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и на трети държави, португалските власти посочват, че дейностите, развивани на пазарите на други държави-членки и на трети държави, целят популяризирането на португалските вина и се конкретизират в публикуването на рекламни обяви в специализирани списания, разпространяването на Newsletters, участието в специализирани изложения и насърчаването на посещения в Португалия на журналисти, специализирани в тази област. Те гарантират, че кампаниите нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и че това не носи полза на конкретно предприятие или на отделен производител. В тази връзка португалските власти приведоха примери и мостри от рекламни кампании в специализираната чуждестранна преса.
3. Свързани с обучението мерки
(19)
ИЛВ отговаря за насърчаването и осъществяването на дейности, свързани с техническото обучение и с повишаване на информираността на икономическите субекти в лозаро-винарския сектор, с цел да се гарантира качеството на вината и лозаро-винарските продукти. В периода 1997-2002 г. бяха организирани различни обучения за служителите на ИЛВ (1 449 служители), за други държавни служители и в по-малка степен (135 служители) за операторите в сектора.
(20)
Португалските власти подчертават, че разходите за организираните от ИЛВ обучения през този период, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“ (Система за лозаро-винарска информация и управление - 2000), възлизащо на 367,12 EUR, са били изцяло поети от програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури (PAMAF) 6 и от програма Агро/Мярка 7, и двете съфинансирани от Европейския социален фонд. Те уточняват, че поради това не се е наложило нито ИЛВ, нито икономическите субекти да участват във финансирането на тези обучения.
4. Такса за популяризиране на виното
(21)
Анализираната мярка касае използването на приходите от една парафискална такса, която Институтът за лозата и виното (за по-кратко ИЛВ) събира от операторите в сектора от 1995 г. (9) насам. Таксата има за цел да осигури на този публичен орган достатъчно средства за осъществяването на задачите, свързани с коо рдинацията в лозаро-винарския сектор в Португалия, които представляват над 62 % от бюджета за функционирането на ИЛВ.
(22)
Съгласно член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97 (Наредба-закон 119/97), вината и лозаро-винарските продукти от националната територия, както и продуктите от внос, които се предлагат на пазара в Португалия, се облагат с такса за популяризиране, която представлява компенсация за услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общото популяризиране и общата координация на сектора, или Азорските острови и Мадейра - от съответните регионални служби.
(23)
Таксата за популяризиране се прилага не само за лозаро-винарските продукти, които са произведени и се предлагат на пазара в Португалия, но и за тези, които са произведени в Португалия и предлагат на пазара или в други държави-членки, или в трети държави (износ), както и за лозаро-винарските продукти, произхождащи от други държави-членки или трети държави, които се предлагат на пазара в Португалия (внос).
(24)
Сумата, която трябва да се плати, се определя всяка година от компетентните органи на Министерство на земеделието. Тази сума варира в зависимост от това дали продуктът е разфасован или не, както и от вместимостта на съда (10).
(25)
Приходите от таксата за популяризиране са предназначени, въпреки наименованието ѝ, на първо място - за финансиране на услугите, свързани с общата координация на винарския сектор, които се осъществяват от ИЛВ, и на второ място - за дейностите, свързани с популяризирането на виното и лозаро-винарските продукти.
(26)
При откриването на процедурата Комисията счете, че при упражняването на дейностите, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, отредени на ИЛВ от националното и общностното законодателство, както и при организирането от него на отпускането на помощ за популяризиране на виното, той действа не само като частен оператор, но и като публичен орган, и че следователно помощта за него не е държавна (вж точка 66 от решението за откриване на процедурата).
(27)
По отношение на дейностите на ИЛВ като доставчик на определени услуги на трети страни съгласно пазарните условия (вж по-горе съображение 15), не е имало икономическо предимство за ИЛВ поради позицията му на пазара и следователно липсва и държавна помощ по отношение на него (вж точка 70 от решението за откриване на процедура).
(28)
Въз основа на информацията, с която разполага, Комисията счете също така, че не е имало икономическо предимство, и следователно помощ в полза на Viniportugal. Тази междубраншова асоциация е само доставчик на услуги, който е бил избран да предоставя такива услуги съгласно обективни критерии и чрез открита, прозрачна и недискриминационна процедура (вж точка 87 от решението за откриване на процедура).
(29)
На етапа на откриване на процедурата по разследване обаче Комисията е счела, че е имало държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС в полза на икономическите оператори във сектора на виното относно финансирането на кампании за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти (вж точка 80 от решението за откриване на процедура).
(30)
По отношение на дейностите, свързани с обучението, Комисията също е счела, че е налице държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (вж точки 79 и 80 от решението за откриване на процедурата).
(31)
Комисията е открила процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, защото е имала съмнения относно съвместимостта на тези два вида помощи с вътрешния пазар.
(32)
И така по отношение на подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и на трети държави, на етапа на откриване на процедурата Комисията не е имала достатъчно информация, позволяваща ѝ да заключи, че тези кампании, въпреки че упоменават произхода на вината, предават само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, което се основава единствено на произхода им (вж точка 119 от решението за откриване на процедурата).
(33)
По отношение финансирането на помощите за популяризиране и обучение, съгласно практиката на Съда, Комисията счете, че помощ за националните производители може да се финансира от парафискални такси, налагани и върху вноса на същия продукт от производителите в другите държави-членки само доколкото бъдат осигурени гаранции, че те ще могат да ползват тези предимства по същия начин като националните производители. Но на етапа на откриването на процедурата Комисията не разполагаше с достатъчно информация, която да ѝ позволи да заключи, че в конкретния случай не е имало дискриминация между националните продукти и вносните такива. Тоест, тя не е могла да заключи, че продуктите, произхождащи от други държави-членки, които също е трябвало да платят таксата, са ползвали по същия начин и в същата степен като националните продукти всички предимства, произтичащи от таксата (вж точка 135 от решението за откриване на процедура).
(34)
И така Комисията поиска от португалските власти да предоставят всякаква информация, която би била полезна за оценяването на въпросните мерки, конкретно по повод на недискриминационния характер на метода на финансиране на разглежданите помощи (тоест, помощите за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти, както в Португалия, така и на територията на други държави-членки и трети държави) и на обективния характер на рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави.
(35)
Това решение се ограничава до разследването на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на влизането в сила на новите Основни насоки на Общността за държавните помощи за земеделския и горския сектор за периода 2007-2013 г., без да се засяга позицията, която Комисията ще вземе относно прилагането на таксата за популяризиране след тази дата.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(36)
Вследствие решението за откриване на процедура съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС, португалските власти изпратиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г.
1. Помощи за обучение
(37)
По отношение на помощите за обучение португалските власти уточниха следните факти:
(38)
Между 1997 г. и 2000 г. ИЛВ е предприел дейности, свързани с обучението, във връзка с основни въпроси на лозаро-винарския сектор в Португалия, насочени главно към служители на ИЛВ и на други държавни органи, и в по-малка степен към представители на лозаро-винарския сектор.
(39)
Разходите за всички насърчавани и приключени дейности от ИЛВ през въпросния период са изцяло поети от „програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури“ (PAMAF) 6 и от програма „Агро/Мярка 7“, която е отчасти финансирана от Общността - Европейски социален фонд (ЕСФ), и отчасти на национално равнище - чрез „плана за инвестиции и разходи за развитието на централната администрация“ (PIDDAC).
(40)
Единствената дейност през въпросния период, разходите за която са били реално покрити от бюджета на ИЛВ е обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, проведено през 2000 г., на обща стойност от 367,12 EUR, насочено към служителите на регионалните отдели за селско стопанство (регионалните служби на Министерство на земеделието) и служителите на регионалните комитети по лозарство, които са компетентните органи за гарантирането на автентичността и качеството на вината от конкретни райони.
(41)
И накрая португалските власти считат за необходимо да подчертаят, че поради незначителните разходи за тази дейност - само 367,12 EUR - влиянието върху конкуренцията на вътрешен пазар е незначително, или поне de minimus.
2. Помощи за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави.
(42)
По отношение на съмненията, изразени от Комисията по повод подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и трети държави, португалските власти предоставиха следната информация:
(43)
Дейностите на Viniportugal, свързани с популяризирането и рекламата в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави, са от общ характер и нямат за цел популяризирането на определени предприятия или отделни производители.
(44)
Тези кампании не целят да дискредитират лозаро-винарските продукти на други държави-членки и не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки; те съответстват на приложимото общностно законодателство (именно законодателството относно етикетирането, представянето и рекламата на хранителните продукти). Следователно рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз и в трети държави спазват отрицателните критерии, установени в параграфи 18-30 на Основните насоки на Общността, приложими за държавните помощи за рекламата на продуктите, изброени в Приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в Приложение I (11) (наричани по-нататък „Основни насоки за държавните помощи за рекламата“), които са в сила по време на прилагането на въпросната помощ.
(45)
Също така тези дейности изпълняват положителните критерии, изложени в параграф 31 и следващи Основните насоки за държавните помощи за рекламата. В действителност тези дейности целят да запознаят потребителите в други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите в португалския сектор на лозарството, по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(46)
Кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати. Кампаниите не съдържат никакви субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход, което е в съответствие с Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(47)
Следователно португалските власти заявяват, че рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз, както и тези в трети държави трябва да се считат за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 буква в) на ДФЕС и на Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(48)
В подкрепа на своето становище португалските власти представят примери и извадки от рекламни кампании в чуждестранната специализирана преса.
3. Финансиране на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино в други държави-членки и в трети държави
(49)
По отношение на съмненията, изказани от Комисията спрямо финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино в други държави-членки и в трети държави, португалските власти изтъкват, че за периода 1997-2005 г. постъпленията от събирането на таксата върху продуктите, произхождащи от други държави-членки представляват едва 15 % от общите постъпления от тази такса.
Годишни постъпления от събирането на таксата за популяризиране на виното (Средногодишно за 1998-2005 г. (12))
Произход
Сума
(EUR)
%
Национални вина и лозаро-винарски продукти
7 327 957
85 %
Вина и лозаро-винарски продукти от други държави-членки и трети държави
1 293 169
15 %
Общо средногодишни постъпления (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
В този контекст португалските власти считат, че вносните продукти допринасят само за плащането на част от осъщественото в Португалия общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, която е в полза и на националните продукти, и на тези произхождащи от други държави-членки. Също така според португалските власти останалата част от финансирането на общото популяризиране се осигурява от частта от облагането на националните продукти, които ползват в същата степен предимствата, произтичащи от тях. От друга страна португалските власти уточняват, че средните разходи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти са много по-високи, отколкото частта от сумата, отпусната на Viniportugal, която е получена от таксата за популяризиране, начислявана върху продуктите на други държави-членки. Според португалските власти отпусканата годишно помощ на Viniportugal за въпросния период представлява между 25 % и 45 % от приходите от таксата за популяризиране на виното (вж по-горе съображение 15). Само 15 % от тази сума се формират от събраната такса от продукти, внос от други държави-членки. Колкото до останалите 85 %, те са от приходите от таксата върху националните продукти (13). Следователно дейността на Viniportugal се финансира най-вече от постъпленията от събраната такса върху националните продукти.
(51)
Португалските власти добавят, че през същия този период разходите на Viniportugal за акциите, свързани с общото популяризиране на виното в Португалия, представляват средно 32 % от разходите на тази асоциация.
Разходи на Viniportugal (средно годишно за 1998 - 2005 (14))
Акции
Сума
(EUR)
%
Промоционални и рекламни акции в други държави-членки и трети държави
1 119 293
68 %
Акции за общо популяризиране в Португалия
525 698
32 %
Общо средни разходи годишно (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Като се има предвид, че приносът на таксата върху продуктите от други държави-членки за дейностите на Viniportugal представлява едва 15 % от общите приходи на асоциацията от таксата за популяризиране, португалските власти заключават, че следователно той се ограничава до финансирането само на част от разходите за акциите за общо популяризиране, осъществени от Viniportugal в Португалия.
(53)
Тези акции, които според португалските власти могат да бъдат от полза както за националните продукти, така и за внесените такива от други държави-членки, от една страна са финансирани от таксата върху продуктите на други държави-членки, а от друга, от таксата върху националните продукти.
(54)
Останалата част от таксата, събрана върху националните продукти - за дейността на Viniportugal, е предназначена за финансиране на всички акции за популяризиране и реклама на португалските вина в други държави-членки и в трети държави, бидейки по този начин единственият източник за финансиране на тези дейности.
(55)
В заключение португалските власти заявяват, че няма дискриминация между националните вина и лозаро-винарски продукти и произхождащите от други държави-членки, доколкото i) и едните и другите допринасят за финансирането на дейностите, свързани с общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия, и доколкото тези дейности са в полза и на националните продукти и на внасяните от други-държави-членки; ii) промоционалните и рекламните кампании, осъществявани от Viniportugal в други държави-членки и в трети държави, които носят полза изключително за португалското вино, са изключително финансирани с част от постъпленията от събраната такса върху националните вина и лозаро-винарски продукти.
(56)
Според португалските власти механизмът на финансиране на въпросните помощи следва да се счита съвместим с членове 107 и 110 на ДФЕС.
IV. ПРЕЦЕНКА
1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(57)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими за производството на продукти от лозаро-винарския сектор и търговията с тях по силата на член 71 от Регламент (ЕО) № 1493/99 (15) относно общата организация на пазарите на тези продукти.
(58)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(59)
За попадането на дадена мярка в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да бъдат кумулативно изпълнени следните четири условия: 1) мярката трябва да се финансира от държавата или с държавни средства, 2) тя трябва да касае избирателно определени производствени предприятия или сектори, 3) тя трябва да включва икономическо предимство за предприятията бенефициери, 4) тя трябва да засяга търговията в рамките на Общността и да нарушава или да представлява заплаха от нарушаване на конкуренцията.
(60)
В решението за откриване на официалната процедура по разследване Комисията изразява съмнения по следните въпроси: първо, относно съвместимостта на мерките за популяризиране на пазари на други държави-членки и трети държави с член 107 от ДФЕС; второ, относно съвместимостта на мерките, свързани с обученията, организирани от ИЛВ, с член 107 от ДФЕС; и трето, относно съвместимостта на финансирането чрез парафискалната такса на мерките, свързани с популяризиране на пазарите на други държави-членки и трети държави. Следователно Комисията ограничава своето разследване до тези въпроси.
1.1. Държавни средства
(61)
Помощите, които са обект на настоящата процедура по разследване, са финансирани чрез парафискална такса, предназначена за популяризиране на виното.
(62)
По отношение на въпроса дали приходите от парафискалните такси могат да се разглеждат като държавни средства, следва да се отбележи, че не трябва да се прави никаква разлика по отношение на държавните средства, когато помощта се отпуска директно от държавата и когато помощта се отпуска от държавни или частни организации, които са посочени или създадени от държавата. (16)
(63)
На 15 юли 2004 г. Съдът на Европейските общности в решението си по делото Pearle (17) (дело C-345/02) постанови, че задължителните такси, събирани от посреднически орган за всички предприятия в определен професионален сектор, не трябва да се разглеждат като държавни средства, ако са спазени следните четири кумулативни условия:
а)
Съответната мярка е определена от професионална организация, която представлява предприятията и работещите в даден професионален сектор, и не служи като инструмент за осъществяване на определена от държавата политика;
б)
Така определените цели се финансират изцяло от вноските на предприятията в този сектор;
в)
Начинът на финансиране и ставката/сумата на вноските се определят в професионалната организация в сектора, от представители на служителите и работниците, без никаква намеса от страна на държавата.
г)
Вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без евентуална намеса на държавата.
(64)
Мярката, за която е направено уведомление, изглежда не отговаря на всичките тези условия. Таксата, предвидена „за популяризиране на виното“, е установена от португалски орган с наредба-закон (вж. съображение 11), като инструмент за изпълнение на политика, която е определена от португалското правителство, а именно популяризиране на виното. Освен това, португалският орган има възможност, в качеството си на законодател, да се намесва при определянето на финансовите условия за мярката и използването на вноските. В разглеждания случай интервенцията на португалската държава в този смисъл личи ясно от разпоредбите на Наредбите-закони № 137/95 от 14 юни и № 119/97 от 15 май.
(65)
Тъй като условията a), в) и г) от решението по случая Pearle не са изпълнени, приходите от така наречената такса за популяризиране следователно се приемат като „държавни средства“.
1.2. Наличие на селективно предимство
(66)
Следователно има основание да се провери дали анализираният механизъм „нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки“. Наличието на помощ следва да бъде установено при потенциалните бенефициери на популяризирането на вино и неговото финансиране.
(67)
И така, за да представлява помощ по смисъла на член 107, отпуснатата компенсация с държавни средства трябва да носи икономическо предимство, която не би била получена при нормални пазарни условия, и Това предимство трябва да бъде селективно. Критерият за селективност е изпълнен, когато споменатото предимство е предвидено за някои предприятия или за даден сектор на дейност. В разглеждания случай, в който виненият сектор и винарските продукти са ясно определени, това условие следователно е изпълнено.
(68)
При откриването на процедурата по разследване Комисията идентифицира като бенефициери икономическите оператори, ползващи се от услугите, предоставени от ИЛВ и Viniportugal. Независимо от въпроса дали финансирането на дейностите на ИЛВ представлява държавна помощ за този орган, поставя се също и въпросът за възможната квалификация като държавни помощи, по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, на услугите предоставени от този орган на винарския сектор. Няма съмнение, че операторите във въпросния сектор (производители, преработватели, търговци на едро, търговци на дребно и др.) са предприятия, упражняващи икономическа дейност.
(69)
Съгласно практиката на Съда се приемат именно като помощи интервенциите, които под различна форма облекчават разходите, които обикновено обременяват бюджета на предприятието и които, по този начин, без да бъдат субсидии в точния смисъл на думата, са от същото естество и водят до същия резултат (18).
(70)
Следователно е важно, на второ място, да се отговори на въпроса дали, и евентуално доколко, дейностите, финансирани с тези „държавни средства“, а именно услугите, предлагани на сектора от ИЛВ и промоционалните кампании, организирани от Viniportugal, представляват икономическо предимство за операторите от сектора.
(71)
По отношение на услугите на ИЛВ е уместно да се разбере от една страна дали, и евентуално доколко, ако ги нямаше осигурените от ИЛВ услуги, икономическите оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия би трябвало да поемат разходите за тези услуги и дали те представляват разходи, които обикновено обременяват бюджета на предприятието. За тази цел услугите следва да се разделят на три групи:
1.2.1. Услуги на ИЛВ като общ координатор на сектора
(72)
Комисията счита, че услугите и дейностите на ИЛВ като общ координатор на лозаро-винарския сектор, и по-специално функциите, свързани с надзора, контрола, сертификацията, одита, управлението на пазарните механизми, са следствие от прилагането на изискванията, установени от общностното и националното законодателство, и като такива те не са нормално обременяващи бюджета на предприятието дейности, а са дейности, които са свързани с основни функции на държавата.
1.2.2. Услуги, свързани с обучението
(73)
Все пак по отношение на финансирането на организирането на обученията, от които са могли да се възползват икономическите оператори в сектора, ясно личи, че става въпрос за предимство за тях, защото обучението е дейност, която обикновено натоварва бюджета на предприятията.
(74)
Според информацията, предоставена от португалските власти при откриването на процедурата, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, което е струвало 367,12 EUR, всички организирани от ИЛВ обучения са били съфинансирани от Европейския социален фонд и следователно не са били финансирани от приходите от парафискалната такса. Поради тази причина тези обучения не са предмет на настоящата процедура по разследване.
(75)
По отношение на единственото обучение, финансирано с приходи от таксата за популяризиране на виното, а именно обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Комисията констатира, че една нова информация би могла да промени квалификацията му като държавна помощ. Съгласно новата информация, която беше предоставена, това обучение е било изключително предназначено за служителите на регионалните отдели на Министерство на земеделието и на служителите на Регионалните лозарски комитети, които са компетентни държавни органи за контрол и проверка на автентичността и качеството на вината в съответните региони. От тази информация следва, че не става въпрос за мярка за помощ, предназначена за бенефициерите на услугите, предоставяни от ИЛВ, а за мярка за вътрешно обучение на държавната администрация.
(76)
Следователно тази мярка за обучение не представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.2.3. Услуги, свързани с осъществяването на промоционални кампании
(77)
По отношение на осъществяването на кампании за популяризиране на вино и винарски продукти чрез Viniportugal, действително има икономическо предимство за икономически оператори от сектора, особено лозаро-винарския сектор в Португалия. Организацията на популяризирането на тези продукти е разход, който обикновено обременява бюджета на предприятието.
(78)
Следователно Комисията заключава, че предоставянето на услуги, състоящи се в осъществяване на промоционални кампании, представлява селективно предимство посредством държавни средства за икономически оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия.
1.3. Ефект върху търговията и нарушаване на конкуренцията
(79)
С цел да се установи дали въпросните помощи попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва на последно място да се определи дали те могат да засегнат търговията между държавите-членки и дали нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производства.
(80)
Съдът констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (19).
(81)
Изглежда, че разглежданите мерки могат да засегнат търговията между държави-членки, доколкото те облагодетелстват националната продукция в ущърб на продукцията на други държави-членки. В действителност лозарският сектор е изключително отворен за конкуренцията на общностно ниво и следователно е много чувствителен към всякакви мерки в полза на производството на една или друга държава-членка.
(82)
Фактът, че има търговски обмен между държави-членки в сектора на виното и винарските продукти, изглежда е доказан от наличието на обща организация на пазарите в този сектор.
(83)
Следващата таблица показва като пример нивото на вътреобщностния търговски обмен на тези продукти от 1999 до 2004 г. (20).
1 000 хл
Година
Внос ЕС
Износ ЕС
1999 (ЕС-15)
35 595
40 921
2000 (ЕС-15)
-
-
2001 (ЕС-15)
32 699
35 558,4
2002 (ЕС-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (ЕС-15)
33 024,7
35 343
2004 (ЕС-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Следователно по отношение на финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с част от приходите от така наречената такса за популяризиране на виното, Комисията потвърждава своята позиция относно наличието на държавна помощ за икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.4. Заключения относно характера на „помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(85)
Комисията счита, че мерките в полза на икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти им осигуряват предимство, финансирано с държавни средства, което другите оператори не могат да ползват. Това предимство нарушава или заплашва да наруши конкуренцията, като облагодетелства определени предприятия и производства, щом като може да засегне търговията между държави-членки. Следователно Комисията заключава, че тези мерки попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
2. Законосъобразност на помощите за популяризиране и реклама
(86)
Португалските власти не са уведомили Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС за механизмите, с които е установена въпросната парафискална такса, нито за финансирането на акциите в полза на сектора на виното.
3. Разследване на съвместимостта на помощите за популяризиране и реклама
(87)
Принципът на несъвместимост, посочен в член 107, параграф 1 от ДФЕС, обаче има изключения.
(88)
По-специално член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че могат да се считат като съвместими с вътрешния пазар помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(89)
Според Съобщение на Комисията относно определянето на правила за оценка на незаконните държавни помощи, всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999, трябва да се оценява съгласно правилата и основните насоки, които са в сила в момента на отпускането на помощта.
(90)
Така съвместимостта на помощите, отпуснати преди 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена с оглед на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, изброени в Приложение II към Договора за ЕИО (21), а за помощите, отпуснати след тази дата, с оглед на цитираните по-горе Основни насоки, приложими за държавните помощи за рекламата, без да се нарушават специалните правила за временно прилагане, установени в гореспоменатите Основни насоки.
(91)
Рамката от 1987 г. и Основните насоки обаче по същество споделят едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които трябва да бъдат спазвани от всички режими за национални помощи. Така че не следва да става въпрос за рекламни акции, които противоречат на член 28 от Договора (настоящият член 34 от ДФЕС) или на производното общностно право и те не трябва да бъдат насочени в зависимост от определени предприятия.
3.1. Кампании за общо популяризиране в Португалия
(92)
Според информацията, изпратена от португалските власти, може да се заключи, че целите на тези мерки съчетават много положителни критерии, приети във визираните по-горе документи, тъй като те се вписват в целите за развитието на малките и средните предприятия и на някои региони, или дори в целите за разработване на висококачествени продукти и за здравословно хранене.
(93)
Освен това португалските власти обясняват, че посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и не са в полза на марка на конкретно предприятие или отделен производител.
(94)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 108), Комисията е счела, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционалните мерки в разглеждания случай до 1 януари 2002 г., са спазили критериите, установени в общностните разпоредби, приложими в тази област.
(95)
Считано от 1 януари 2002 г. точка 8 от Основните насоки на Общността за държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в приложение I предвижда, че промоционалните акции, като популяризирането на научни знания, организирането на панаири и изложения, участието в тях и подобните на тях акции за връзки с обществеността, включително анкети и пазарни проучвания, не се считат като реклама. Държавните помощи относно това популяризиране в широк смисъл са предмет на точки 13 и 14 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор.
(96)
Точка 13.2 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор предвижда, че помощи могат да бъдат отпускани за използване на експерти или услуги от този тип, включително технически проучвания, проучвания за осъществимост и проектиране, както и пазарни проучвания, когато тези дейности са свързани с развитието на качеството на селскостопанските продукти. Освен това в точка 14 се разрешава отпускането на помощи за предоставяне на техническа помощ в селскостопанския сектор. По-специално, разрешени са помощи за разпространяване на нови техники.
(97)
Описаните по-горе помощи могат да бъдат причислени към една или друга от тези категории, тъй като в крайна сметка те имат за цел предоставяне на техническа помощ за съответното производство чрез осигуряване на подкрепа за качествените селскостопански продукти, както и общото разпространение на техните характеристики.
(98)
В тези случаи са разрешени помощи, покриващи 100 % от разходите. Но за да се избегне отпускането на значителни суми на големи компании, общата сума на помощта, която може да бъде отпусната по тези две точки, не може да надвишава 100 000 EUR на бенефициер за срок от три години или, ако става въпрос за помощи, отпускани на предприятия, които влизат в категорията на малките и средни предприятия, съгласно дефиницията за тях, дадена от Комисията, 50 % от допустимите разходи, като се прилага най-високият размер. За целите на изчисляването на размера на помощта, получателят на услугата се приема за бенефициер.
(99)
Португалските власти обясниха, че по отношение на общите акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер следователно ще бъде под прага от 100 000 EUR за три години.
(100)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 114), Комисията счита, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционални акции в разглеждания случай след 1 януари 2002 г., изглежда отговарят на критериите, установени в общностните документи, приложими в тази област.
(101)
Предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията потвърждава позицията, изразена при откриване на процедурата (22) относно съвместимостта с общностните разпоредби, приложими към кампаниите за общо популяризиране на вино, организирани от Viniportugal в Португалия.
-
в това изразяване на позиция Комисията отбелязва специално уверенията, представени от страна на португалските власти относно: целите на мярката - развитие на малките и средните предприятия на някои региони, дори разработване на висококачествени продукти и здравословно хранене (точка 32 от Основните насоки за държавните помощи за реклама);
-
същността на кампаниите: посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции, са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да омаловажават съответните продукти и не са в полза на марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
-
определянето на таван за подпомагането: мерките се финансират изцяло от парафискалните такси и финансовите усилия на професионалистите в тези кампании по дефиниция достигат 50 % от разходите им. Освен това, тъй като се касае за акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер, ще бъде следователно под прага от 100 000 EUR за три години.
3.2. Кампании за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(102)
По отношение на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, осъществени от Viniportugal, по-специално след 1 януари 2002 г., Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тези кампании с разпоредбите на Основните насоки за държавните помощи за реклама.
(103)
Съгласно точка 4.1 на основните насоки, приемливи са рекламните кампании, пряко или косвено организирани от държава-членка на пазара на други държави-членки с цел да запознаят потребителите с цяла една категория продукти на друга държава-членка. Все пак тези кампании трябва да предоставят обективна информация за характеристиките на съответните продукти и не трябва да включват субективни твърдения за качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход.
(104)
При откриването на процедурата обаче Комисията не разполагаше с достатъчно информация, за да може да стигне до заключение, че тези кампании, въпреки че отбелязват произхода на вината, предоставят само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход. Така че португалските власти бяха приканени да докажат, че евентуалното позоваване на произхода на продуктите наистина спазва тези условия.
(105)
Комисията отчита уверенията, представени от страна на португалските власти по отношение на i) общия характер на промоционалните кампании на Viniportugal (вж по-горе съображение 37); ii) факта, че дейностите по насърчаване и рекламните дейности на Viniportugal в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави не касаят специфични браншове и нямат за цел популяризиране на определени предприятия или отделни производители (вж по-горе съображение 37); iii) факта, че кампаниите не целят омаловажаването на лозаро-винарските продукти на други държави-членки, че те не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки и че те са в съответствие с приложимото общностно законодателство (а именно законодателството свързано с етикетирането, представянето и рекламата на хранителни продукти) (вж по-горе съображение 38); iv) факта, че тези дейности целят запознаването на потребителите от други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите на португалския винарски сектор по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС (вж по-горе съображение 39); и накрая, v) факта, че кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати, и че те не съдържат никакво субективно твърдение относно качеството на продуктите, основаващо се единствено на техния произход (вж по-горе съображение 40).
(106)
На базата на допълнителната информация, предоставена от португалските власти, и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на формалната разследваща процедура, Комисията е в състояние да заключи, че съмненията, изразени при откриването на процедурата, относно субективния характер на кампаниите за популяризиране и реклама, организирани на пазарите на държави-членки и трети държави, са разсеяни.
(107)
С оглед на изложените доводи Комисията счита, че помощта за общото популяризиране на виното в Португалия, както и помощта за популяризирането и рекламата на португалско вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, е съвместима с положителните и отрицателните критерии, установени в Основните насоки за държавните помощи за реклама.
4. Финансиране на помощите
(108)
По отношение на държавните помощи, финансирани чрез парафискална такса, финансираните с помощите акции както и финансирането на самите помощи трябва да бъдат проучени от Комисията. В действителност евентуалната несъвместимост на финансирането на държавна помощ с общия пазар би направила несъвместими и самите помощи, дори и когато отпускането на помощта е в съответствие с приложимите правила за конкуренцията.
(109)
Според постоянната съдебна практика таксите не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавните помощи, освен ако те не представляват начин на финансиране на мярка за помощ, така че те да бъдат част от мярката (23). С оглед на възможността такса или част от такса да се разглеждат като неразделна част от мярка за помощ, непременно трябва да има задължителна връзка между предназначението на таксата и това на помощта, съгласно релевантното национално законодателство (24), в смисъл, че приходите от таксата задължително се насочват за финансиране на помощта. Ако такава връзка съществува, приходите от таксата влияят пряко върху размера на помощта (25) и следователно върху оценката на съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар (26).
(110)
Следователно е уместно да се разгледа дали таксата за популяризиране на виното отговаря на посочените по-горе условия.
4.1. Таксата за популяризиране на виното като неразделна част от помощите за популяризиране
(111)
На първо място следва да се разгледа дали приходите от таксата са непременно предназначени за финансиране на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че както Decreto-Lei 137/95, така и Decreto-Lei 119/97, чиято дерогация е той, определят, че „процент от приходите от таксата за популяризиране, който се определя всяка година от министъра на земеделието, който обаче никога не е по-малко от 25 %, ще бъде предназначен за акциите за общо популяризиране на виното и винарските продукти“ (член 11, параграф 2 от Decreto-Lei 119/97). В този смисъл една част от приходите от таксата, съгласно съответното национално законодателство, е задължително предназначена за финансирането на мерки за насърчаване, които са предмет на помощта.
(112)
Освен това член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97, който определя рамката за прилагане на таксата, постановява, че „вината и лозаро-винарските продукти […] подлежат на облагане с такса за популяризиране, която представлява равностойността на услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общо популяризиране и общата координация на сектора“. На второ място трябва да се разгледа дали приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че таксата за популяризиране е единственият източник за финансиране на помощите за популяризиране и реклама, които са предмет на настоящото проучване, така че намаляването на приходите от таксата предполага намаляване на средствата за финансиране на мерките за популяризиране.
(113)
Следователно Комисията счита, че в разглеждания случай приходите от таксата са задължително предназначени за финансирането на помощта и че приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В крайна сметка следва да се заключи, съгласно практиката на Съда на ЕС, че съществува връзка на задължително предназначение между таксата и помощта по силата на приложимото национално законодателство и че таксата за популяризиране на виното е неразделна част от разглежданата мярка за помощ. Следователно финансирането на акциите с таксата трябва също да бъде разгледано от Комисията.
4.2. Облагане с таксата на продуктите за износ
(114)
Както бе посочено по-горе в съображение 9, с таксата се облагат както португалските продукти, предназначени за консумация в Португалия, така и продуктите за износ.
(115)
Въпреки това в решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 143) Комисията твърди, че изглежда няма дискриминация между предназначените за националния пазар национални продукти и предназначените за износ при осъществяването на кампании за популяризиране и реклама извън португалската територия.
(116)
По отношение на въпроса в каква степен продуктите, предназначени за износ, се ползват в същата степен от мерките за общо популяризиране в Португалия, предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай, и при липсата на мнения на трети лица в обратен смисъл след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията е в състояние да заключи, че последната категория продукти се ползва в голяма степен от всички предимства, произтичащи от таксата, а от друга страна се ползва значително от промоционалните дейности на територията на други държави-членки и трети държави.
4.3. Облагане на вносните продукти с таксата
(117)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (27) Комисията обикновено приема, че финансирането на помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който се простира отвъд самата помощ. Въпросната такса наистина представлява задължителен налог. Също според практиката на съда Комисията счита, че помощ за националните производители може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на същия продукт от производители в други държави-членки, само доколкото има гаранции, че те могат да ползват всичките тези предимства по същия начин като националните производители.
(118)
Така при откриването на официална процедура по разследване Комисията отбеляза, че доколкото е трябвало да се плати таксата и за продуктите, произхождащи от други държави-членки, португалските власти трябва да докажат и че не е имало никаква дискриминация между националните продукти и тези от внос, и че следователно продуктите, произхождащи от други държави-членки, за които също е трябвало да се плати таксата, са ползвали като националните продукти, по същия начин и в еднаква степенвсички предимства произтичащи от нея (28).
(119)
Вече бе установено, че кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществени от Viniportugal, са финансирани с част от постъпленията от таксата за популяризиране на вино.
(120)
В своето становище и в допълнителната информация, португалските власти гарантират, че приносът на постъпленията от събраната такса върху продуктите от внос се ограничава до финансирането само на една част от разходите за акциите за общо популяризиране, които Viniportugal е организирал в Португалия. Те твърдят, че промоционалните и рекламни кампании, осъществени на пазарите на други държави-членки и трети държави в подкрепа на португалското вино и лозаро-винарски продукти, са финансирани изключително с постъпленията от събраната такса за националните продукти.
(121)
Информацията, предоставена от португалските власти, доказва, че кампаниите за общо популяризиране в Португалия носят съразмерна полза на вносните продукти. Действително, както е описано по-горе в съображения 16-17, главната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите пълнолетни потребители от двата пола към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки. Португалските власти представиха и рекламни извадки от кампаниите за популяризиране, целящи да насърчат консумацията на вино, и по принцип вносните продукти се възползват в същата степен от посочените мерки.
(122)
Предоставената информация обаче не е достатъчна, за да се докаже, че постъпленията от събраната такса за вносните продукти не са допринесли за финансирането на кампаниите за насърчаване и рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави, които за сметка на това носят полза изключително за португалското вино. По-специално, според представените от португалските власти данни през периода от 1998 до 2005 г. средно постъпленията от събраната такса за вносните продукти е била 1 293 169 EUR, докато през същия този период Viniportugal е заделял средно годишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия (вж по-горе съображения 36 и 38).
(123)
Освен това, дори и националното законодателство да предвижда задължението да се задели процент, който никога не е по-нисък от 25 %, от приходите от таксата за акции за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, не съществува отделно счетоводство за тези две части на прихдите от таксата. Португалските власти можаха да представят само приблизителни оценки на частта от приходите от събраната такса за вносните продукти, предназначена за общо популяризиране.
(124)
Но като се има предвид съдебната практика, цитирана по-горе в събажение 116, поради това, че финансираните с таксата мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, както и поради факта, че таксата приема дискриминационен характер, против разпоредбите на член 110 от ДФЕС, доколкото за продуките, произхождащи от други-държави членки, също трябва да се плати такса, без обаче тези продукти да ползват всички предимства произтичащи от нея, Комисията счита, че приходите, получени от облагането с таксата на внасяните от други държави-членки продукти, с оглед финансирането на осъщетвяваните от Viniportugal акции за насърчаване на пазарите на други държави-членки и трети държави, представляват несъвместимо финансиране на помощта от гледна точка на правилата за свободното движение на стоките, и следователно така финансираните държавни помощи са в същата степен несъвместими с договора.
(125)
Комисията може основателно да заключи въз основа на предоставените от португалските власти сведения и уверения (вж. съображение 104 от настоящото решение), че производителите и търговците от други държави-членки са се възползвали в същата степен като португалските производители от мерките за помощ за общо популяризиране, осъществени в Португалия.
(126)
В замяна на това португалските власти не оспорват, че производителите и търговците от други държави-членки не могат да се възползват от мерките за помощ за популяризиране и реклама извън страната, осъществявани изключително в подкрепа на португалските вина.
(127)
Действително съгласно постоянната практика на Съда, когато приходите от облагането на националните и вносните продукти въз основа на идентични критерии са предназначени за финансиране на дейности, които носят полза специално за обложените национални продукти, може а се получи така, че таксата, събирана по едни и същи критерии, представява все пак една дискриминационна такса, доколкото тежестта ѝ върху националните продукти се неутрализира от предимствата, за чието финансиране тя служи, докато тази върху вносните продукти представлява нетен разход (29).
(128)
Следователно в разглеждания случай не може да се изключи, че е имало дискриминация по отношение на вносните продукти. И обратното, от предоставената от португалските власти информация следва, че вносните продукти са били облагани с таксата в същата степен като националните продукти, но не са ползвали предимствата, финансирани от нея, в същата степен като националните продукти. Както бе посочено по-горе в съображение 122, съгласно цифровите данни, предоставени от португалските власти, през периода 1998-2005 г. средните приходи от събирането на таксата върху вносните продукти са били 1 293 169 EUR, докато за същия период Viniportugal е заделял средногодишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия. Не съществува отделно счетоводство, което да може да удостовери, че приходите от таксата, получени от вносните продукти, са изключително предназначени за общо популяризиране в Португалия. Следователно парафискалните такси и приходите от тях са в нарушение на член 110 от ДФЕС.
(129)
Въз основа на информацията, която ѝ беше предоставена след откриването на официална процедура по разследване, Комисията не е в състояние да заключи, че помощите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на пазарите на други държави-членки и трети държави не са били финансирани, дори и частично, с приходи от таксата за популяризиране на виното върху вносните продукти. В действителност не е работа на Комисията да разглежда служебно каква информация е можело да ѝ бъде представена, но Комисията трябва, от една страна, да търси всички необходими гледни точки, а от друга страна, да се основава на информацията, с която разполага в момента на приемане на решението (30). Следователно Комисията счита и заключава, че финансирането на тези мерки за помощ трябва да се приема като несъвместимо с вътрешния пазар.
(130)
В заключение, доколкото финансирането на държавна помощ се приема като несъвместимо с приложимите правила на договора, така финансираната помощ трябва също да се разглежда от Комисията като несъвместима за времето, през което е съществувало неправомерното финансиране, защото правомерността на финансирането на държавната помощ е необходимо условие за декларирането на нейната съвместимост (31).
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(131)
Комисията изразява съжалението си, че Португалия е приложила горепосочените мерки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(132)
Комисията стигна до следните заключения:
-
Португалия е извършила неправомерно финансиране на кампаниите за общо популяризиране на виното посредством такса върху националните и вносните продукти от други държави-членки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС;
-
единствената акция, свързана с обучението, финансирана с приходите от парафискалната такса, не представлява помощ;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществявани на територията на Португалия, могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, финансирани чрез такса върху производството на вино и лозаро-винарски продукти, с която се облагат и продуктите, произхождащи от други държави-членки, отговарят на общностните разпоредби, приложими за горепосочените бенефициери. Комисията обаче констатира също и наличието на нарушение на член 110 от ДФЕС по отношение на финансирането на помощите. Поради тази причина Комисията не може да обяви въпросния режим за съвместим, тъй като той създава дискриминация между вносните и националните продукти.
(133)
Настоящото решение се ограничава до проучване на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на която влизат в сила новите Основни насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство 2007-2013 г., без това да засяга позицията, която Комисията ще вземе по отношение на прилагането на таксата след посочената дата.
(134)
Комисията счита за уместно в разглеждания случай да приеме условно решение, като използва възможността, предвидена в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 съгласно който Комисията може да придружи своето положително решение с условия, позволяващи ѝ да признае съвместимостта с общия пазар, както и със задължения, позволяващи ѝ да контролира спазването на решението.
(135)
С цел да коригира нарушението на член 110 и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросните помощи съвместими с член 107 от ДФЕС.
(136)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото изплащане. Така Португалия трябва да възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (32);
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Единствено акцията за обучение, финансирана с приходите от парафискалната такса, възлизаща на 367,12 EUR, не представлява помощ.
Член 2
Държавните помощи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти на португалска територия, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват държавни помощи, съвместими с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г.
Член 3
1. Държавните помощи за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват, без да се засяга прилагането на член 2, държавни помощи, съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., при условие че Португалия спази условията, посочени в параграф 2 на настоящия член.
2. Португалия възстановява на задължените с таксата лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, за периода от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните пр одукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия установява степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия проверява за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, които тези продукти ползват изключително;
-
възстановяването се извършва в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаването на молбата;
-
възстановените суми се актуализират, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (33);
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично отказват плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 4
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 юли 2010 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. liepos 20 d.
dėl Portugalijos taikomo vyno populiarinimo parafiskalinio mokesčio C 43/04 (ex NN 38/03)
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 4891)
(Tekstas autentiškas tik portugalų kalba)
(2011/6/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (1), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
Europos Komisija, gavusi skundą, 2003 m. sausio 20 d. raštu pateikė Portugalijos valdžios institucijoms keletą klausimų apie Instituto da Vinha e do Vinho (Vynuogynų ir vyno instituto) renkamą vyno populiarinimo parafiskalinį mokestį ir apie priemones, finansuojamas iš šių mokestinių pajamų.
(2)
Portugalijos nuolatinė atstovybė Europos Sąjungoje Komisijai atsakė 2003 m. kovo 14 d. raštu. 2003 m. rugpjūčio 4 d., rugsėjo 2 d. ir 2004 m. vasario 24 d. bei liepos 15 d. raštais nusiųsta papildomos informacijos, atsakant į klausimus, kuriuos Komisija pateikė 2003 m. gegužės 14 d. ir gruodžio 22 d. faksogramose.
(3)
Kadangi aptariama priemonė taikoma nuo 1995 m., negavus Komisijos išankstinio leidimo, ji įtraukta į pagalbos priemonių, apie kurias nepranešta, registrą. Todėl Portugalijos taikomos priemonės yra nauja pagalba, apie kurią nepranešta Komisijai ir kuri dėl to yra neteisėta pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio (dabar SESV 108 straipsnis) taikymo taisykles (3), 1 straipsnio f punkte pateiktą apibrėžtį.
(4)
Komisija 2004 m. gruodžio 6 d. raštu (C(2004) 4522) pranešė Portugalijai apie savo sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą oficialią tyrimo procedūrą dėl šios pagalbos. Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (4). Komisija paragino suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl aptariamos priemonės.
(5)
Portugalijos valdžios institucijos pastabas pateikė 2005 m. sausio 11 ir 13 d. raštais. Savo atsakymą jos papildė 2006 m. gegužės 24 d. raštu. Iš trečiųjų šalių Komisija pastabų negavo.
II. PAGALBOS APRAŠYMAS
(6)
Šiame skyriuje pateikiama trumpa su šiame sprendime nagrinėjamomis priemonėmis susijusių aplinkybių ir pagrindinių faktų santrauka. Išsami informacija pateikta sprendime pradėti 4 konstatuojamojoje dalyje nurodytą procedūrą.
1. Vynuogynų ir vyno institutas
(7)
Vynuogynų ir vyno institutas (toliau - VVI) yra viešoji įstaiga, įkurta 1986 m. siekiant užtikrinti Portugalijos vynuogynų ir vyno sektoriaus kontrolę ir bendrą koordinavimą. Pagal 1997 m. balandžio 26 d. Įstatyminio potvarkio Nr. 99/97, kuriuo įtvirtinamas „VVI pagrindinis įstatymas“ (5), nuostatas pagrindinės jos užduotys yra vynų ir vyno produktų rėmimas, tyrimas, kontrolė, priežiūra ir gamybos bei pardavimo skatinimas, o tam tikslui jai suteiktas administracinis ir finansinis savarankiškumas.
(8)
Ši įstaiga vykdo veiklą, kuri jai nustatyta vyno sektoriui skirtuose šalies ir Bendrijos teisės aktuose, ir visų pirma yra nacionalinė įstaiga, kurią Portugalijos valstybė (6), remdamasi 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (7) 72 straipsnio 1 dalimi, paskyrė atsakinga už atitikties vyno sektoriui taikomoms Bendrijos nuostatoms tikrinimą.
(9)
VVI atliekamas bendro vyno sektoriaus koordinavimo funkcijas sudaro šios dvi veiklos rūšys:
-
veikla, daugiausia susijusi su Portugalijoje pagamintais vynais ir vyno produktais, būtent su žemės registru bei vynuogininkystės turtu susiję pavedimai, ir rūšinių vynų, pagamintų konkrečiuose regionuose (portugal. VQPRD), bei krašto vynų (kurie sudaro vidutiniškai 2,8 % VVI biudžeto) kontrolės ir sertifikavimo sistemų auditas, ir
-
veikla, susijusi su Portugalijoje, valstybėse narėse ir (arba) trečiosiose šalyse pagamintu ir Portugalijoje parduodamu vynu ir vyno produktais: vyno rinkos valdymas ir koordinavimas, vyno sektoriaus stebėjimas bei priežiūra, remiantis nacionalinės ir Bendrijos teisės aktais (šiai veiklai sunaudojamas beveik visas VVI biudžetas).
(10)
Be to, VVI teikia trečiosioms šalims tam tikras paslaugas, būtent: i) organizuoja ir remia vyno sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojų, šakinių ir tarpšakinių organizacijų bei VVI darbuotojų mokymą; ii) sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams užtikrina VVI infrastruktūrų sandėliavimo pajėgumus ir iii) užtikrina VVI laboratorijos paslaugas ir savo darbuotojų bei kitų vyno sektoriaus veiklos vykdytojų mokymą (kuris iš esmės finansuojamas pagal nacionalines ir Bendrijos paramos programas).
2. Vyno populiarinimo priemonės
(11)
VVI taip pat populiarina vyną. Tai ji daro suteikdama paramą vyno sektoriui atstovaujančioms tarpšakinėms organizacijoms, vykdančioms vyno ir vyno produktų populiarinimo ir reklaminę veiklą. Šiai paramai panaudojama tam tikra populiarinimo mokesčio, imamo už šalyje pagamintus ir įvežamus produktus, dalis; šią procentinę dalį (8) kartu su paramą gaunančių subjektų atrankos kriterijais kasmet nustato Portugalijos valdžios institucijos.
(12)
Nuo 1997 m. parama bendram vyno ir vyno produktų populiarinimui viešo konkurso tvarka skiriama Portugalijos vyno sektorių atstovaujančiai tarpšakinei Portugalijos asociacijai Viniportugal. Būdama vienintelė kandidatė nuo 1997 m., Viniportugal gavo visas šiam tikslui skirtas parafiskalinio mokesčio pajamas.
(13)
Iš šios paskirtos procentinės mokesčio dalies finansuojamos dvi skirtingos populiarinimo kampanijos:
-
pirma, bendro vyno ir vyno produktų populiarinimo kampanijos Portugalijoje, neatsižvelgiant į vynų kilmę,
-
antra, Portugalijos vyno ir vyno produktų populiarinimo kampanijos kitose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse.
2.1. Bendras vyno populiarinimas Portugalijoje
(14)
Dėl bendro vyno populiarinimo Portugalijoje Portugalijos valdžios institucijos nurodo, kad Viniportugal remia ir vykdo vyno ir vyno produktų populiarinimo veiklą, pavyzdžiui, remia su vyno sektoriumi susijusią kultūrinę bei mokslinę veiklą. Viniportugal populiarina vyno kultūrą, rengdama šiam gėrimui skirtas muges ir parodas, skelbdama leidinius šia tema, organizuodama pristatymus ir imdamasi visuomenės supažindinimo priemonių, taip pat rengdama reklamos kampanijas taip, kad vyno populiarinimas apskritai turėtų tiesioginį poveikį vyno suvartojimui Portugalijoje.
(15)
Portugalijos valdžios institucijos pažymi, kad Viniportugal vykdoma populiarinimo ir reklaminė veikla niekada nėra skirta įtikinti vartotojus nepirkti kitų valstybių narių vyno produktų arba sumenkinti šių produktų vertę. Taip pat nesuteikiama nauda konkrečiai įmonei arba atskiram gamintojui, reklamuojant jų prekės ženklą.
(16)
Pagrindinis nacionalinio lygmens reklamos kampanijų tikslas - siekti, kad suaugę abiejų lyčių pilnamečiai jaunuoliai sveikai vartotų vyną, pakeisdami juo alų ar kitus alkoholinius gėrimus.
(17)
Populiarindama vyno kultūrą, Viniportugal dar remia knygų, lankstinukų ir praktinių vadovų apie vyną leidybą, sudaro sutartis su aukštojo mokslo įstaigomis, taip populiarindama vyno ir restoranų verslo specialistų rengimą, remia Portugalijos somelje asociaciją, kad pagerėtų viešosiose vietose pateikiamo vyno kokybė ir kad žmonės apskritai sužinotų apie vyno savybes, galiausiai, bendradarbiaudama su sveikatos priežiūros įstaigomis bei organizuodama seminarus kovos su didelio alkoholio kiekio kraujyje ir saugos kelyje temomis, pateikdama geros vyno reklamavimo praktikos kodeksą (reklamuoti vyną oriai ir neskatinti paauglių vartoti alkoholio), Viniportugal populiarina saikingą ir atsakingą vyno vartojimą. Portugalijos valdžios institucijos taip pat pateikė reklamos pavyzdžių, įrodančių, kad šių principų laikomasi.
2.2. Portugališko vyno populiarinimas kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose
(18)
Dėl Portugališko vyno ir vyno produktų populiarinimo kampanijų kitose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse Portugalijos valdžios institucijos nurodė, kad kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose vykdoma veikla siekiama populiarinti portugališkus vynus; praktiškai tai reiškia skelbti reklamą specializuotuose žurnaluose, dalyti informacinius biuletenius, dalyvauti specializuotose parodose ir remti šios srities žurnalistų keliones į Portugaliją. Valdžios institucijos patikina Komisiją, kad šios kampanijos nėra skirtos įtikinti vartotojus nepirkti kitų valstybių narių vyno produktų ar menkinti pirmiau minėtus produktus, arba suteikti naudos konkrečiai įmonei ar atskiram gamintojui, reklamuojant jų prekės ženklą. Tuo tikslu Portugalijos valdžios institucijos pateikė reklamos specializuotoje užsienio spaudoje pavyzdžių.
3. Mokymo priemonės
(19)
VVI atsakinga už vyno sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojų techninio mokymo veiklos skatinimą ir įgyvendinimą, jų sąmoningumo kėlimą, siekiant užtikrinti vyno ir vyno produktų kokybę. 1997-2002 m. ši įstaiga parengė įvairių mokymo programų VVI darbuotojams (1 449 darbuotojai), kitiems valstybės pareigūnams ir kiek mažesniu mastu (135) šio sektoriaus veiklos vykdytojams.
(20)
Portugalijos valdžios institucijos pažymi, kad visos VVI parengtų mokymo programų (išskyrus bendrąjį mokymo kursą „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola 2000“, kurio bendra kaina 367,12 EUR) išlaidos minėtu laikotarpiu buvo padengiamos pagal Žemės ūkio ir miškininkystės modernizavimo paramos (PAMAF) 6 programą ir programą „7 Agro/Medida“, kurias bendrai finansuoja Europos socialinis fondas. Jos teigia, kad nei VVI, nei ūkinės veiklos vykdytojams nereikėjo prisidėti prie šių mokymo programų finansavimo.
4. Vyno populiarinimo mokestis
(21)
Aptariama priemonė susijusi su parafiskalinio mokesčio, kuriuo nuo 1995 m. šio sektoriaus veiklos vykdytojus apmokestino Vynuogynų ir vyno institutas (toliau - VVI), pajamų naudojimu (9). Šis mokestis skirtas suteikti minėtai viešajai įstaigai pakankamai išteklių, kad ji galėtų koordinuoti užduotis Portugalijos vyno sektoriuje, ir sudaro daugiau kaip 62 % VVI veiklai skirtų lėšų.
(22)
Pagal Įstatyminio potvarkio Nr. 119/97 1 straipsnio 1 dalį šalies teritorijoje pagamintiems vynams ir vyno produktams, taip pat produktams, pagamintiems kitose šalyse ir parduodamiems Portugalijoje, taikomas populiarinimo mokestis, skirtas atlyginti VVI už jos teikiamas paslaugas, susijusias su bendru sektoriaus populiarinimu ir bendru koordinavimu, arba atitinkamas regionines paslaugas, teikiamas autonominiuose Azorų ir Madeiros regionuose.
(23)
Šiuo populiarinimo mokesčiu apmokestinti ne tik Portugalijoje pagaminti ir parduodami vyno produktai, bet ir tie, kurie pagaminti Portugalijoje, o parduodami kitose valstybėse narėse arba trečiosiose šalyse (eksportas), taip pat ir kitų valstybių narių arba trečiųjų šalių kilmės vyno produktai, parduodami Portugalijoje (importas).
(24)
Mokėtiną sumą kasmet nustato Žemės ūkio ministerijos kompetentingos institucijos. Ta suma skiriasi atsižvelgiant į tai, ar produktas išpilstytas, ir į taros talpą (10).
(25)
Populiarinimo mokesčio pajamos, nepaisant mokesčio pavadinimo, skirtos, pirma, VVI teikiamoms bendro vyno sektoriaus koordinavimo paslaugoms, antra, vyno ir vyno produktų populiarinimui finansuoti.
(26)
Pradėdama procedūrą Komisija laikėsi nuomonės, kad VVI, vykdydama vyno sektoriaus bendro koordinavimo veiklą, pavestą jai Bendrijos ir nacionalinės teisės aktais, taip pat organizuodama vyno populiarinimui skirtos pagalbos skyrimą, veikia ne kaip privatus ūkinės veiklos vykdytojas, o kaip valstybinė institucija, ir todėl valstybės pagalba jai nesuteikta (žr. sprendimo pradėti procedūrą 66 punktą).
(27)
Kalbant apie VVI kaip tam tikrų paslaugų teikėjo trečiosioms šalims rinkos sąlygomis veiklą (žr. 15 konstatuojamąją dalį), VVI neturėjo ekonominio pranašumo dėl savo padėties rinkoje, todėl šiuo atžvilgiu valstybės pagalba nebuvo suteikta (žr. sprendimo pradėti procedūrą 70 punktą).
(28)
Remdamasi turima informacija Komisija taip pat laikėsi nuomonės, kad ir Viniportugal ekonominės naudos neturėjo, todėl pagalba jai nebuvo suteikta. Tarpšakinė asociacija yra tik paslaugų teikėja, tokias paslaugas teikti atrinkta remiantis objektyviais kriterijais ir taikant viešą, skaidrią ir nediskriminacinę procedūrą (žr. sprendimo pradėti procedūrą 87 punktą).
(29)
Tačiau pradėdama tyrimo procedūrą Komisija manė, kad vyno sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams buvo suteikta SESV 107 straipsnio 1 dalyje apibrėžta valstybės pagalba vyno ir vyno produktų populiarinimo ir reklamos kampanijoms finansuoti (žr. sprendimo pradėti procedūrą 80 punktą).
(30)
Dėl mokymo veiklos Komisija taip pat manė, kad buvo suteikta valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje (žr. sprendimo pradėti procedūrą 79 ir 80 punktus).
(31)
Komisija pradėjo SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, nes abejojo dėl šių dviejų pagalbos rūšių suderinamumo su vidaus rinka.
(32)
Taigi kalbant apie paramą Portugalijos vyno reklamai kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose, Komisija, pradėdama procedūrą, neturėjo pakankamai informacijos, kuri leistų jai daryti išvadą, kad per šias kampanijas, nors ir nurodant vynų kilmę, buvo tik informuojama apie objektyvias minimų produktų charakteristikas, bet subjektyvių pareiškimų apie produktų kokybę remiantis tik jų kilme nebuvo (žr. sprendimo pradėti procedūrą 119 punktą).
(33)
Dėl populiarinimui ir mokymui skirtos pagalbos finansavimo Komisija, remdamasi Teisingumo Teismo praktika, manė, kad pagalba vietos gamintojams iš parafiskalinio mokesčio, kuris taikomas ir kitose valstybėse narėse pagamintų tų pačių produktų importui, galėtų būti finansuojama tik tada, kai pateikiamos garantijos, jog ir pastarųjų produktų gamintojai gali iš to turėti tokios pat naudos kaip Portugalijos gamintojai. Pradėdama procedūrą Komisija neturėjo pakankamai informacijos, leidžiančios jai daryti išvadą, kad šiuo atveju importuotiems produktams ir vidaus produktams buvo taikomos vienodos sąlygos. Todėl neįmanoma daryti išvados, kad kitų valstybių narių produktams, už kuriuos taip pat reikėjo mokėti mokestį, suteikta tokio pat pobūdžio ir dydžio nauda kaip ir vidaus produktams, atsižvelgiant į visus to mokesčio teikiamus privalumus (žr. sprendimo pradėti procedūrą 135 punktą).
(34)
Todėl Komisija paprašė Portugalijos valdžios institucijų pateikti visą turimą informaciją, kuri galėtų būti naudinga vertinant aptariamas priemones, ypač dėl nediskriminuojančio aptariamos pagalbos (t. y. pagalbos, skirtos populiarinti ir reklamuoti vyną ir vyno produktus ir Portugalijoje, ir kitų valstybių narių bei trečiųjų šalių teritorijoje, ir pagalbos mokymui) finansavimo metodo pobūdžio ir dėl objektyvaus valstybių narių bei trečiųjų šalių rinkose vykdomų reklamos kampanijų pobūdžio.
(35)
Šis sprendimas susijęs su parafiskalinio mokesčio taikymo nagrinėjimu tik nuo jo įsigaliojimo iki 2006 m. gruodžio 31 d., kai įsigaliojo naujosios Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairės, neprieštaraujant pozicijai, kurią Komisija užims dėl populiarinimo mokesčio taikymo po tos dienos.
III. PORTUGALIJOS PATEIKTOS PASTABOS
(36)
Komisijai priėmus sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, Portugalijos valdžios institucijos 2005 m. sausio 11 ir 13 d. raštais nusiuntė jai savo pastabas. Šį atsakymą jos papildė 2006 m. gegužės 24 d. raštu.
1. Pagalba mokymui
(37)
Dėl pagalbos mokymui Portugalijos valdžios institucijos teigė štai ką.
(38)
1997-2000 m. VVI vykdė mokymus Portugalijos esminiais vyno sektoriaus klausimais, daugiausia skirtus VVI darbuotojams ir kitoms viešosioms įstaigoms ir (šiek tiek mažesnės apimties) vyno sektoriaus veiklos vykdytojams.
(39)
Visos šios VVI veiklos populiarinimo bei organizavimo išlaidos minėtu laikotarpiu buvo finansuojamos pagal Žemės ūkio ir miškininkystės modernizavimo paramos programą (PAMAF 6) ir programą „Agro/Medida 7“, kurias Bendrija bendrai finansuoja iš Europos socialinio fondo (ESF), ir pagal Centrinės valdžios investicijų ir plėtros išlaidų programą (PIDDAC).
(40)
Vienintelė šiuo laikotarpiu vykdyta veikla, kurios išlaidos tikrai padengtos iš VVI biudžeto, buvo bendrasis mokymas „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola“, surengtas 2000 m. ir iš viso kainavęs 367,12 EUR; jis buvo skirtas regioninių žemės ūkio skyrių (regioninių pačios Žemės ūkio ministerijos tarnybų) ir regioninių vynuogininkystės ir vyno komisijų, kurios yra šių regionų vynų autentiškumą ir kokybę užtikrinančios kompetentingos institucijos, darbuotojams.
(41)
Galiausiai jos pažymi, kad nedidelės šios veiklos išlaidos - tik 367,12 EUR - neturi poveikio konkurencijai bendrojoje rinkoje arba turi labai nedidelį poveikį.
2. Pagalba portugališko vyno populiarinimui ir reklamavimui kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose
(42)
Reaguodamos į Komisijos pareikštas abejones dėl pagalbos, suteiktos portugališkų vynų reklamavimui kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose, Portugalijos valdžios institucijos pateikė šią informaciją.
(43)
Viniportugal populiarinimo ir reklaminė veikla Portugalijoje ir kitų valstybių narių bei trečiųjų šalių teritorijoje yra bendra, nesusijusi su konkrečiais prekių ženklais ir nėra skirta reklamuoti konkrečias įmones ar atskirus gamintojus.
(44)
Šiomis kampanijomis nesiekiama sumenkinti kitų valstybių narių vyno produktų ar įtikinti vartotojus nepirkti kitų valstybių narių vyno produktų; jos atitinka galiojančius Bendrijos teisės aktus (būtent dėl maisto produktų ženklinimo etiketėmis, pateikimo ir reklamavimo). Todėl Viniportugal, vykdydama reklaminę veiklą kitose Europos Sąjungos valstybės narėse ir trečiosiose šalyse, laikosi Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos už produktų, išvardytų EB sutarties I priede, ir už tam tikrų I priede neišvardytų produktų, reklamą (11) (toliau - Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos reklamai), 18-30 punktuose nustatytų neigiamų kriterijų, galiojusių taikant minėtą pagalbą.
(45)
Ši veikla atitinka ir teigiamus kriterijus, nustatytus Gairių dėl valstybės pagalbos reklamai 31 ir tolesniuose punktuose. Ji skirta supažindinti kitų valstybių narių vartotojus su portugališkais vynais ir taip padėti plėtoti Portugalijos vyno sektoriaus veiklą, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte.
(46)
Vykdydama kampanijas ne Portugalijoje Viniportugal siekia supažindinti su pagrindinėmis portugališkų vynų charakteristikomis, paraginti kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių vartotojus paragauti šių nežinomų produktų. Per šias kampanijas nepateikiama subjektyvių teiginių apie produktų kokybę, tik apie jų kilmę; tai atitinka Gaires dėl valstybės pagalbos reklamai.
(47)
Todėl Portugalijos valdžios institucijos teigia, kad Viniportugal kitose Europos Sąjungos valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse vykdoma reklaminė veikla turėtų būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą ir į Gaires dėl valstybės pagalbos reklamai.
(48)
Pagrįsdamos savo pastabas Portugalijos valdžios institucijos pateikė reklamos specializuotoje užsienio spaudoje pavyzdžių.
3. Portugališko vyno populiarinimo ir reklamos kampanijų kitose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse finansavimas
(49)
Dėl Komisijos pareikštų abejonių, susijusių su Portugališko vyno populiarinimo ir reklamos kampanijų kitose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse finansavimu, Portugalijos valdžios institucijos aiškina, kad 1997-2005 m. mokestinės pajamos už kitų valstybių narių kilmės produktus sudarė tik 15 % visų to mokesčio pajamų.
Metinės pajamos iš vyno populiarinimo mokesčio (1998-2005 m. metinis vidurkis) (12)
Kilmė
Suma
(EUR)
%
Portugalijoje pagaminti vynai ir vyno produktai
7 327 957
85 %
Vynai ir vyno produktai iš kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių
1 293 169
15 %
Bendros vidutinės metinės pajamos (1998-2005 m.)
8 621 126
100 %
(50)
Šiomis aplinkybėmis Portugalijos valdžios institucijos mano, kad bendram vyno ir vyno produktų populiarinimui Portugalijoje (kuris vienodai naudingas ir vidaus, ir iš kitų valstybių narių įvežamiems produktams) finansuoti panaudojama tik tam tikra mokestinių pajamų už importuojamus produktus dalis. Be to, pasak Portugalijos valdžios institucijų, likusioji bendram populiarinimui finansuoti reikalinga dalis imama iš mokesčio už vidaus produktus, taigi naudojamasi tokiais pačiais mokesčio teikiamais privalumais. Portugalijos valdžios institucijos dar pareiškė, kad vidutinės bendro vyno ir vyno produktų populiarinimo išlaidos yra daug didesnės nei ta dalis, kuri Viniportugal skiriama iš vyno populiarinimo mokesčio, gauto už kitų valstybių narių produktus. Portugalijos valdžios institucijų nuomone, parama, kurią Viniportugal gavo kiekvienais minėto laikotarpio metais, sudarė 25-45 % pajamų, jos gautų iš vyno populiarinimo mokesčio (žr. 15 konstatuojamąją dalį). Tik 15 % šios sumos sudaro mokestinės pajamos už kitų valstybių narių įvežtus produktus. Kiti 85 % yra mokestinės pajamos už vidaus produktus (13). Taigi Viniportugal veikla visų pirma finansuojama iš mokestinių pajamų už vidaus produktus.
(51)
Portugalijos valdžios institucijos dar pridėjo, kad tuo pačiu laikotarpiu Viniportugal išlaidos bendro vyno populiarinimo Portugalijoje priemonėms sudarė vidutiniškai 32 % visų tos asociacijos išlaidų.
Viniportugal išlaidos (1998-2005 m. metinis vidurkis) (14)
Priemonės
Suma
(EUR)
%
Kitose valstybėse narėse ir trečiosiose šalyse vykdyto populiarinimo ir reklamos priemonės
1 119 293
68 %
Bendro Portugalijoje vykdyto populiarinimo priemonės
525 698
32 %
Bendros vidutinės metinės išlaidos (1998-2005 m.)
1 644 991
100 %
(52)
Atsižvelgiant į tai, kad mokestinės pajamos už įvežamus kitų valstybių narių produktus sudarė tik 15 % visų asociacijos Viniportugal veiklos pajamų, gautų iš populiarinimo mokesčio, Portugalijos valdžios institucijos daro išvadą, kad iš mokesčio už šiuos produktus buvo finansuojama tik dalis bendrojo populiarinimo priemonių, kurias Viniportugal įgyvendino Portugalijoje.
(53)
Minėtos priemonės, kurios, pasak Portugalijos valdžios institucijų, yra vienodai naudingos šalyje pagamintiems ir iš kitų valstybių narių įvežtiems produktams, buvo finansuojamos ir iš mokestinių pajamų už kitų valstybių narių produktus, ir iš mokestinių pajamų už vidaus produktus.
(54)
Likusi Viniportugal veiklai skirto mokesčio už vidaus produktus dalis buvo numatyta portugališkų vynų populiarinimo ir reklamavimo kitose valstybėse narėse bei trečiosiose šalyse priemonėms finansuoti, ir tai vienintelis šios veiklos finansavimo šaltinis.
(55)
Todėl Portugalijos valdžios institucijos daro išvadą, kad kitų valstybių narių vynams ir jų produktams ir vidaus vynams ir vyno produktams nėra taikomos nevienodos sąlygos, kadangi i) vyno ir vyno produktų bendras populiarinimas finansuojamas iš mokesčio už abi produktų grupes, o ši veikla vienodai naudinga ir vidaus, ir iš kitų valstybių narių įvežamiems produktams; ii) populiarinimo ir reklamos kampanijos, kurias Viniportugal vykdo kitose valstybėse narėse bei trečiosiose šalyse ir kurios naudingos tik portugališkam vynui, finansuojamos tik iš mokestinių pajamų už vietos vyną ir vyno produktus.
(56)
Pasak Portugalijos valdžios institucijų, dėl to aptariamų pagalbos priemonių finansavimo mechanizmas turi būti laikomas atitinkančiu SESV 107 ir 110 straipsnių nuostatas.
IV. VERTINIMAS
1. SESV 107 straipsnio 1 dalyje apibrėžtos pagalbos buvimas
(57)
Remiantis Reglamento (EB) Nr. 1493/99 (15) dėl bendro vyno rinkos organizavimo 71 straipsniu, vyno sektoriaus produktų gamybai ir prekybai jais taikomi SESV 107-109 straipsniai.
(58)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, taikant toje Sutartyje numatytas nukrypti leidžiančias nuostatas, valstybės narės arba iš valstybės išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(59)
Kad priemonei būtų taikoma SESV 107 straipsnio 1 dalis, turi būti laikomasi visų šių keturių sąlygų: 1. priemonė turi būti finansuojama valstybės ar iš valstybės išteklių; 2. ji turi suteikti atrankųjį pranašumą kai kurioms įmonėms arba gamybos sektoriams; 3. ji turi suteikti ekonominę naudą ją gaunančioms įmonėms; ir 4. turi daryti įtaką prekybai Bendrijoje ir iškraipyti konkurenciją arba kelti konkurencijos iškraipymo grėsmę.
(60)
Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija pareiškė abejones šiais klausimais: pirma, dėl populiarinimo priemonių kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose suderinamumo su SESV 107 straipsnio nuostatomis; antra, dėl VVI organizuotų mokymo priemonių suderinamumo su SESV 107 straipsniu; ir trečia, dėl kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose įgyvendinamų skatinimo priemonių finansavimo iš parafiskalinio mokesčio pajamų suderinamumo su SESV 110 straipsniu. Todėl atlikdama tyrimą Komisija apsiriboja šiais klausimais.
1.1. Valstybės ištekliai
(61)
Pagalba, kuriai taikoma tyrimo procedūra, finansuota iš vyno populiarinimo parafiskalinio mokesčio.
(62)
Dėl klausimo, ar pajamos iš parafiskalinių mokesčių gali būti laikomos valstybės ištekliais, reikėtų pažymėti, kad neturi būti skiriami atvejai, kai pagalbą tiesiogiai suteikia valstybė, ir atvejai, kai pagalba suteikiama per valstybės paskirtas arba sukurtas viešąsias ar privačiąsias įstaigas (16).
(63)
2004 m. liepos 15 d. Europos Bendrijų Teisingumo Teismas sprendime Pearle (17) (Byla C-345/02) nusprendė, kad privalomi mokesčiai, kuriuos tarpininkaujanti įstaiga renka iš visų tam tikro verslo sektoriaus įmonių, tik tada negali būti laikomi valstybės ištekliais, jei įvykdytos šios keturios sąlygos:
a)
aptariamą priemonę nustatė profesinė organizacija, atstovaujanti verslo sektoriaus įmonėms ir darbuotojams, ir tai nėra priemonė įgyvendinti valstybės nustatytą politiką;
b)
visi aptariamos priemonės tikslai finansuojami iš to sektoriaus įmonių mokesčių;
c)
finansavimo būdą ir mokesčių procentinę dalį ir (arba) sumą nustato verslo sektoriaus profesinės organizacijos darbdavių ir darbuotojų atstovai valstybei nesikišant;
d)
mokesčiai būtinai naudojami priemonei finansuoti, o valstybė neturi galimybės įsikišti.
(64)
Nepanašu, kad priemonė, apie kurią pranešta, atitinka visas sąlygas. Vyno populiarinimo mokestį Portugalijos valdžios institucijos nustatė įstatyminiu potvarkiu (žr. 11 konstatuojamąją dalį) kaip priemonę įgyvendinti Portugalijos Vyriausybės nustatytą politiką, būtent populiarinti vyną. Be to, Portugalijos valdžios institucijos, turinčios teisės aktų leidybos teisę, turi galimybę įsikišti sprendžiant priemonės finansavimo ir mokesčių panaudojimo klausimus. Šiuo atveju Portugalijos valstybės įsikišimas minėtu atžvilgiu akivaizdus iš 1995 m. birželio 14 d. Įstatyminio potvarkio Nr. 119/97 nuostatų.
(65)
Kadangi sprendimo Pearle a, c ir d punktų sąlygos neįvykdytos, vyno populiarinimo mokestinės pajamos turi būti laikomos valstybės ištekliais.
1.2. Atrankiojo pranašumo buvimas
(66)
Taigi reikėtų patikrinti, ar nagrinėjama priemonė, palaikydama „tam tikras įmones arba tam tikrų produktų gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti.“ Būtina nustatyti, ar vyno populiarinimo pagalba suteikta galimiems jos gavėjams ir kaip ji buvo finansuojama.
(67)
Tam, kad atitiktų 107 straipsnyje apibrėžtą pagalbą, kompensacija, suteikta iš valstybės išteklių, turi užtikrinti ekonominį pranašumą, kurios jos gavėjas nebūtų gavęs įprastomis rinkos sąlygomis, ir šis pranašumas turi būti atrankusis. Priemonė laikoma atitinkančia atrankos kriterijų, kai minėtas pranašumas suteikiamas tam tikroms įmonėms arba verslo sektoriui. Todėl šiuo atveju šios sąlygos laikomasi, nes aiškiai nurodytas vyno ar vyno produktų sektorius.
(68)
Pradėdama oficialią tyrimo procedūrą Komisija nurodė, kad pagalbos gavėjai yra ūkinės veiklos vykdytojai, gaunantys VVI ir Viniportugal teikiamas paslaugas. Nepaisant to, ar VVI veiklos finansavimas yra valstybės pagalba tai įstaigai, dar kyla klausimas, ar tos įstaigos vyno sektoriui teikiamos paslaugos gali būti laikomos valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Nekyla abejonių, kad aptariamo sektoriaus veiklos vykdytojai (gamintojai, perdirbėjai, didmenininkai, mažmenininkai ir kt.) yra ūkinę veiklą vykdančios įmonės.
(69)
Remiantis Teisingumo Teismo praktika intervencinės priemonės, kuriomis įvairiais būdais sumažinamos išlaidos, paprastai įtraukiamos į įmonių biudžetą, ir nors nebūdamos subsidija siaurąja šios sąvokos prasme, yra tokio pat pobūdžio ir turi tokį pat poveikį (18).
(70)
Todėl klausimas, į kurį reikia atsakyti - ar iš šių valstybės išteklių finansuojama veikla, būtent, paslaugos, kurias aptariamam sektoriui teikia VVI, ir Viniportugal organizuojamos populiarinimo kampanijos, yra šio sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams suteiktas ekonominis pranašumas ir, jei taip, kokios apimties.
(71)
Dėl VVI teikiamų paslaugų reikėtų išsiaiškinti, pirma, ar Portugalijos vyno sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams būtų reikėję dengti pirmiau minėtų paslaugų išlaidas, jei paslaugų nebūtų teikusi VVI, ir, jei taip, kokios apimties, ir ar jos yra įprastos įmonės biudžeto išlaidos. Tuo tikslu reikėtų išskirti tris paslaugų grupes:
1.2.1. VVI kaip pagrindinio sektoriaus koordinatoriaus teikiamos paslaugos
(72)
Komisijos nuomone, VVI kaip pagrindinio vyno sektoriaus koordinatoriaus teikiamos paslaugos ir vykdoma veikla, ypač priežiūros, stebėjimo, sertifikavimo, audito ir rinkos mechanizmų valdymo, yra Bendrijos nustatytų reikalavimų bei nacionalinės teisės aktų taikymo padarinys; tai nėra veikla, kurios išlaidos paprastai įtraukiamos į įmonės biudžetą, o greičiau veikla, išplaukianti iš pagrindinių valstybės funkcijų.
1.2.2. Mokymo paslaugos
(73)
Tačiau dėl mokymo programų rengimo finansavimo, kuriuo turėjo galimybę pasinaudoti ūkinės veiklos vykdytojai, atrodo aišku, kad čia jiems suteiktas pranašumas, kadangi mokymas yra veikla, kurios išlaidos paprastai įtraukiamos į įmonių biudžetą.
(74)
Remiantis informacija, kurią pradėjus procedūrą pateikė Portugalijos valdžios institucijos, visą VVI organizuotą mokymą, išskyrus bendrąjį mokymą „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, kainavusį 367,12 EUR, bendrai finansavo Europos socialinis fondas, taigi jis nebuvo finansuojamas iš parafiskalinio mokesčio pajamų. Dėl to šis mokymas nėra šios tyrimo procedūros objektas.
(75)
Dėl vienintelio mokymo, finansuoto iš vyno populiarinimo mokestinių pajamų, būtent, bendrojo mokymo „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Komisija pažymi, kad, gavusi naujos informacijos, ji pakeitė savo vertinimą ir apibūdino jį kaip valstybės pagalbą. Kaip rodo naujai gauta informacija, šis mokymas buvo skirtas tik regioninių žemės ūkio direktoratų ir regioninių vynuogininkystės ir vynų komisijų, kurios yra šių regionų vynų autentiškumą ir kokybę tikrinančios ir tvirtinančios kompetentingos institucijos, darbuotojams. Iš minėtos informacijos aišku, kad tai nėra VVI teikiamų paslaugų gavėjams skirta pagalbos priemonė, o viešojo administravimo vidaus mokymo priemonė.
(76)
Todėl ši mokymo priemonė nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
1.2.3. Su populiarinimo kampanijų vykdymu susijusios paslaugos
(77)
Vykdant per Viniportugal vyno ir vyno produktų populiarinimo kampanijas aptariamo sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams, ypač Portugalijos vyno sektoriui, iš tikrųjų suteikiamas ekonominis pranašumas. Šių produktų populiarinimo kampanijų organizavimo išlaidos paprastai įtraukiamos į įmonės biudžetą.
(78)
Tad Komisija daro išvadą, kad paslaugų, į kurias įeina populiarinimo kampanijų vykdymas, teikimas yra atrankusis pranašumas, Portugalijos vyno sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojams suteiktas iš valstybės išteklių.
1.3. Poveikis prekybai ir konkurencijos iškraipymai
(79)
Pagaliau, norint nustatyti, ar aptariama pagalba patenka į SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, būtina įvertinti, ar ji gali turėti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipyti konkurenciją arba kelti konkurencijos iškraipymo grėsmę, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų produktų gamybą.
(80)
Teisingumo Teismas jau yra nusprendęs, kad, jeigu valstybės narės suteiktas pranašumas sustiprina vienos įmonių kategorijos padėtį kitų Bendrijos vidaus prekyboje konkuruojančių įmonių atžvilgiu, turi būti laikoma, kad suteiktas pranašumas turėjo jai poveikį (19).
(81)
Aptariamos priemonės gali turėti įtakos valstybių narių tarpusavio prekybai tiek, kiek jos skatina vidaus gamybą, darydamos žalą kitų valstybių narių gamybai. Iš tikrųjų, vyno sektorius ypač atviras konkurencijai Bendrijos lygmeniu ir todėl labai reaguoja į kiekvieną priemonę, kuri yra palanki bet kurios valstybės narės gamybai.
(82)
Tai, kad valstybės narės tarpusavyje prekiauja vynu ir vyno produktais, rodo ir bendras šio sektoriaus rinkos organizavimas.
(83)
Kaip pavyzdys, šioje lentelėje nurodomi 1999-2004 m. Bendrijos vidaus prekybos šiais produktais skaičiai: (20)
1 000 Hl
Metai
ES importas
ES eksportas
1999 (ES15)
35 595
40 921
2000 (ES15)
-
-
2001 (ES15)
32 699
35 558,4
2002 (ES15)
31 810,3
35 002,9
2003 (ES15)
33 024,7
35 343
2004 (ES25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Taigi dėl vyno ir vyno produktų populiarinimo ir reklamos kampanijų finansavimo panaudojant tam tikrą vyno populiarinimo mokestinių pajamų dalį Komisija patvirtina savo poziciją, kad vyno ir vyno produktų sektoriaus ūkio veiklos vykdytojams yra suteikta valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
1.4. Išvados dėl pagalbos pobūdžio, atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 1 dalį
(85)
Atsižvelgdama į tai, kas paminėta, Komisija laikosi nuomonės, kad vyno ir vyno produktų sektoriaus ūkinės veiklos vykdytojų naudai taikytos priemonės suteikia jiems pranašumą; jos finansuojamos iš valstybės išteklių, kuriais negali pasinaudoti kitos ūkinės veiklos vykdytojai. Šis pranašumas iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją, nes tam tikroms įmonėms ir tam tikrų produktų gamybai suteikiamas palankumas, o tai gali turėti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Taigi Komisija daro išvadą, kad SESV 107 straipsnio 1 dalis apima šias priemones.
2. Populiarinimui ir reklamavimui skirtos pagalbos teisėtumas
(86)
Portugalijos valdžios institucijos nepranešė Komisijai apie pirmiau minėto parafiskalinio mokesčio nustatymo mechanizmus ir apie vyno sektoriui palankių priemonių finansavimą, kaip reikalaujama SESV 108 straipsnio 3 dalyje.
3. Populiarinimui ir reklamavimui skirtos pagalbos suderinamumo tyrimas
(87)
Tačiau SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytam nesuderinamumo principui yra taikomos išimtys.
(88)
SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte visų pirma nustatyta, kad pagalba, skirta tam tikrų rūšių ūkinei veiklai arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, jeigu ji neigiamai nepaveikia prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendrajam interesui.
(89)
Pagal Komisijos pranešimą dėl taikomų taisyklių neteisėtai valstybės pagalbai vertinti nustatymo neteisėta pagalba, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f dalyje, turi būti vertinama laikantis taisyklių, galiojančių tuo metu, kai ta pagalba buvo suteikta.
(90)
Taigi iki 2002 m. sausio 1 d. suteiktos pagalbos suderinamumas turi būti tikrinamas atsižvelgiant į pagrindines nuostatas, reglamentuojančias vidaus pagalbą žemės ūkio produktams ir tam tikriems produktams, kurie nenurodyti EEB sutarties II priede (21), o jei pagalba suteikta po minėtos datos - atsižvelgiant į pirmiau minėtas Gaires dėl valstybės pagalbos reklamai, neprieštaraujant tose pačiose gairėse nustatytoms konkrečioms laikinosioms įgyvendinimo taisyklėms.
(91)
Tačiau 1987 m. bendrosios nuostatos ir gairės iš esmės pagrįstos tais pačiais principais. Jose numatyti neigiami ir teigiami kriterijai, kuriuos turi atitikti visos nacionalinės pagalbos sistemos. Taigi aptariamos priemonės neturi būti reklamos priemonės, prieštaraujant Sutarties 28 straipsniui (dabar SESV 34 straipsnis) arba Bendrijos antrinei teisei, ir neturi būti skirtos tam tikroms įmonėms.
3.1. Portugalijoje vykdomos bendros populiarinimo kampanijos
(92)
Remiantis Portugalijos valdžios institucijų atsiųsta informacija galima daryti išvadą, kad šių priemonių tikslai atitinka daugelį teigiamų kriterijų, priimtų pirmiau minėtomis priemonėmis, nes jie sudaro mažųjų ir vidutinių įmonių, tam tikrų regionų plėtros tikslų dalį ir netgi kokybiškų produktų bei sveiko maisto gamybos tikslų dalį.
(93)
Be to, Portugalijos valdžios institucijos paaiškino, kad populiarinimo ir reklaminėmis priemonėmis perduota informacija yra bendro pobūdžio; ji daugiausia skleidžiama rengiant parodas, dalyvaujant mugėse, leidžiant katalogus ir per kitas žiniasklaidos priemones, ir ja neketinama įtikinti vartotojus nepirkti kitų valstybių narių produktų arba menkinti juos, taip pat ja nesistengiama suteikti naudos konkrečiai įmonei arba atskiram gamintojui, reklamuojant jų prekės ženklą.
(94)
Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą (108 punktas) Komisija laikėsi nuomonės, kad valstybės pagalba populiarinimo priemonėms finansuoti, kuri šiuo atveju buvo taikyta iki 2002 m. sausio 1 d., atitiko susijusiuose Bendrijos teisės aktuose nustatytus kriterijus.
(95)
Nuo 2002 m. sausio 1 d. Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos už produktų, išvardytų EB sutarties I priede, ir už tam tikrų I priede neišvardytų produktų, reklamą, 8 punkte nustatyta, kad populiarinimo priemonės, pavyzdžiui, mokslinės informacijos skleidimas plačiajai visuomenei, prekių mugių arba parodų organizavimas, dalyvavimas šiuose ir panašiuose viešųjų ryšių renginiuose, įskaitant apklausas bei rinkos tyrimus, nelaikomos reklama. Valstybės pagalbai šiai reklamai plačiąja prasme taikomi Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos žemės ūkiui 13 ir 14 punktai.
(96)
Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos žemės ūkiui 13.2 punkte nustatyta, kad pagalba gali būti suteikta naudotis konsultantų ir panašiomis paslaugomis, įskaitant techninius tyrimus, ekonominio pagrįstumo ir projekto studijas bei rinkos tyrimus, kai vykdoma veikla susijusi su kokybiškų žemės ūkio produktų gamyba. Be to, 14 punkte leidžiama suteikti pagalbą techninei paramai žemės ūkio sektoriuje gauti. Visų pirma leidžiama skirti pagalbą naujoms technologijoms skleisti.
(97)
Pirmiau apibūdinta pagalba gali būti priskirta vienai ar kitai iš minėtų kategorijų, jei galiausiai jos bus susijusios su techninės paramos teikimu minėtai gamybai, remiant prekybą kokybiškais žemės ūkio produktais ir bendro pobūdžio visuomenės supažindinimą su jų savybėmis.
(98)
Todėl tais atvejais leidžiama pagalba, kuria padengiama 100 % išlaidų. Kad didelėms įmonėms nebūtų skiriamos didelės pagalbos sumos, nustatyta, jog visa pagal šį skyrių suteiktinos pagalbos suma neturi būti didesnė kaip 100 000 EUR vienam gavėjui per bet kuriuos trejus metus arba, kai pagalba suteikiama įmonėms, atitinkančioms Komisijos MVĮ apibrėžtį, - 50 % tinkamų finansuoti išlaidų, atsižvelgiant į tai, kuri suma didesnė. Apskaičiuojant pagalbos sumą pagalbos gavėjas laikomas paslaugų gavėju.
(99)
Portugalijos valdžios institucijos paaiškino, kad pagalbos dydis vienam gavėjui neviršija 100 000 EUR ribos per trejus metus, kadangi aptariamos priemonės yra bendros ir taikomos visiems, o jų tikroji nauda pasiskirsto visiems vyno sektoriaus dalyviams.
(100)
Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą (114 punkte) Komisija laikosi nuomonės, kad panašu, jog populiarinimo priemonėms skirta valstybės pagalba, išmokėta po 2002 m. sausio 1 d., atitiko susijusiuose Bendrijos teisės aktuose nustatytus kriterijus.
(101)
Atsižvelgdama į Portugalijos valdžios institucijų informaciją, pateiktą atliekant pirminį šios bylos dokumentų tyrimą, ir į tai, kad pradėjus oficialią tyrimo procedūrą trečiosios šalys nepateikė prieštaraujančių pastabų, Komisija patvirtina savo poziciją dėl Viniportugal Portugalijoje vykdomų bendrų vyno populiarinimo kampanijų suderinamumo su galiojančiomis Bendrijos nuostatomis, kurią pareiškė pradėdama procedūrą (22).
-
Šiuo atžvilgiu Komisija ypač atkreipia dėmesį į Portugalijos valdžios institucijos pateiktas garantijas dėl priemonės tikslų: mažųjų ir vidutinių įmonių plėtra, tam tikrų regionų plėtra ir kokybiškų produktų bei sveiko maisto gamyba (Gairių dėl valstybės pagalbos reklamai 32 punktas);
-
kampanijų pobūdis: informacija, perduodama vykdant populiarinimo ir reklamines priemones, yra bendro pobūdžio; tas priemones daugiausia sudaro parodų rengimas, dalyvavimas mugėse, katalogų leidyba ir kitos žiniasklaidos priemonės, ir jos nėra skirtos įtikinti vartotojus nepirkti kitų valstybių narių produktų arba menkinti juos, taip pat ja nesuteikiama naudos konkrečiai įmonei arba atskiram gamintojui, reklamuojant jų prekės ženklą (Gairių dėl valstybės pagalbos reklamai 20 punktas);
-
paramos ribos: priemonės finansuojamos tik iš parafiskalinių mokesčių, ir prekybininkų finansinės pastangos šiose kampanijose sudaro, kaip apibrėžta, 50 % jų išlaidų. Be to, pagalbos dydis vienam gavėjui neviršys 100 000 EUR ribos per trejus metus, kadangi aptariamos priemonės taikomos visiems, o jų tikroji nauda pasiskirsto visiems vyno sektoriaus dalyviams.
3.2. Portugališko vyno populiarinimo ir reklamos kampanijos, vykdomos kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose
(102)
Dėl kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose Viniportugal vykdomų portugališko vyno populiarinimo ir reklamos kampanijų, ypač surengtų po 2002 m. sausio 1 d., Komisija pareiškė abejojanti, ar jos atitinka Gairių dėl valstybės pagalbos reklamai nuostatoms.
(103)
Pagal šių gairių 4.1 punktą reklamos kampanijos, kurias valstybė narė tiesiogiai ar netiesiogiai vykdo kitų valstybių narių rinkose, kad supažindintų vartotojus su konkrečios valstybės narės ar regiono žemės ūkio produktais ar netgi su visa valstybės narės produktų kategorija, yra priimtinos. Tačiau per šias kampanijos reikia pateikti objektyvią informaciją apie tų produktų savybes, o ne subjektyviai teigti produktų kokybę remiantis tik jo kilmės vieta.
(104)
Tačiau pradėjusi procedūrą Komisija neturėjo pakankamai informacijos, kad galėtų padaryti išvadą, jog per šias kampanijas, nors ir paminint vynų kilmę, buvo tik perduodama objektyvi informacija apie produktų kilmę, o ne subjektyviai teigiama produkto kokybė, remiantis tik jų kilmės vieta. Todėl Portugalijos valdžios institucijų buvo paprašyta įrodyti, kad bet kokia nuoroda į produktų kilmę iš tikrųjų atitiko tas sąlygas.
(105)
Komisija atkreipia dėmesį į Portugalijos valdžios institucijų pateiktas garantijas dėl i) Viniportugal reklamos kampanijų bendro pobūdžio (žr. 37 konstatuojamąją dalį); ii) to, kad Portugalijoje ir kitų valstybių narių bei trečiųjų šalių teritorijoje Viniportugal vykdoma populiarinimo ir reklaminė veikla nėra susijusi su konkrečiais prekių ženklais, ja nebuvo siekiama reklamuoti tam tikras įmones ar atskirus gamintojus (žr. 37 konstatuojamąją dalį); iii) tai, kad minėtomis kampanijomis nebuvo siekiama sumenkinti kitų valstybių narių vyno produktus arba įtikinti vartotojus jų nepirkti, jos atitiko galiojančius Bendrijos teisės aktus (būtent dėl maisto produktų ženklinimo etiketėmis, pateikimo ir reklamavimo) (žr. 38 konstatuojamąją dalį); iv) tai, kad minėta veikla buvo skirta supažindinti kitų valstybių narių vartotojus su portugališkais vynais ir taip palengvinti Portugalijos vyno sektoriaus veiklą, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte (žr. 39 konstatuojamąją dalį); ir galiausiai v) tai, kad ne Portugalijoje vykdytos Viniportugal kampanijos buvo skirtos supažindinti su pagrindinėmis portugališko vyno savybėmis ir paraginti kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių vartotojus paragauti produktų, kurių jie nežino, ir dar tai, kad per šias kampanijas nebuvo skelbiami subjektyvūs pareiškimai apie produktų kokybę, remiantis tik jų kilme (žr. 40 konstatuojamąją dalį).
(106)
Remdamasi Portugalijos valdžios institucijų pateikta papildoma informacija ir negavusi prieštaraujančių pastabų iš trečiųjų šalių po to, kai buvo pradėta oficiali tyrimo procedūra, Komisija gali daryti išvadą, kad abejonės dėl objektyvaus valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose vykdytų populiarinimo ir reklamos kampanijų pobūdžio išsklaidytos.
(107)
Atsižvelgdama į tai, kas pirmiau pasakyta, Komisija mano, kad pagalba Portugalijos bendram vyno populiarinimui ir pagalba portugališko vyno populiarinimui ir reklamavimui kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose atitinka teigiamus ir neigiamus kriterijus, nustatytus Gairėse dėl valstybės pagalbos reklamai.
4. Pagalbos finansavimas
(108)
Kadangi svarstoma valstybės pagalba, finansuojama iš parafiskalinio mokesčio, Komisija turi išnagrinėti priemones, kurios finansuojamos iš šios pagalbos lėšų, ir pačios pagalbos finansavimą. Iš tikrųjų bet koks valstybės pagalbos finansavimo nesuderinamumas su bendrąja rinka darytų pagalbą nesuderinama su galiojančiomis konkurencijos taisyklėmis.
(109)
Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką mokesčiai nepatenka į Sutarties nuostatų, susijusių su valstybės pagalba, taikymo sritį, nebent jie yra toks suteikiamos pagalbos finansavimo būdas, jog laikomi sudėtine šios priemonės dalimi (23). Kad mokestį arba mokesčio dalį būtų galima laikyti sudėtine pagalbos priemonės dalimi, pagal susijusius nacionalinės teisės aktus turi egzistuoti tiesioginis paskirties ryšys tarp mokesčio ir pagalbos: mokestinės pajamos skiriamos pagalbai finansuoti (24). Jeigu toks ryšys egzistuoja, mokestinės pajamos tiesiogiai daro poveikį pagalbos dydžiui (25), todėl ir jos atitikties bendrajai rinkai vertinimui (26).
(110)
Todėl reikėtų ištirti, ar vyno populiarinimo mokestis atitinka pirmiau išdėstytas sąlygas.
4.1. Vyno populiarinimo mokestis kaip populiarinimo pagalbos sudedamoji dalis
(111)
Pirmiausia būtina ištirti, ar aptariamos mokestinės pajamos būtinai skiriamos pagalbai finansuoti. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad ir Įstatyminiame potvarkyje Nr. 137/95, ir Įstatyminiame potvarkyje Nr. 119/97, leidžiančiame nuo jo nukrypti, nustatyta, kad „procentinė populiarinimo mokesčio pajamų dalis, kurią turi kasmet nustatyti Žemės ūkio, kaimo plėtros ir žuvininkystės ministerija ir kuri niekada negali būti mažesnė kaip 25 %, skiriama vyno ir vyno produktų bendroms populiarinimo priemonėms“ (Įstatyminio potvarkio Nr. 119/97 11 straipsnio 2 dalis). Pagal susijusias nacionalines taisykles tam tikrą mokestinių pajamų dalį būtina skirti priemonėms, kurios yra pagalbos objektas, finansuoti.
(112)
Be to, Įstatyminio potvarkio Nr. 119/97 1 straipsnio 1 dalyje, kurioje apibrėžta mokesčio taikymo sritis, nustatyta, kad „vynui ir vyno produktams […] taikomas populiarinimo mokestis, kuris yra kompensacija už Instituto da Vinha e do Vinho (VVI) teikiamas paslaugas, susijusias su bendru populiarinimu ir bendru sektoriaus koordinavimu“. Antra, reikėtų ištirti, ar mokestinės pajamos turi tiesioginį poveikį pagalbos sumai. Čia reikėtų pažymėti, kad populiarinimo mokestis yra vienintelis šiuo metu tiriamos pagalbos populiarinimui ir reklamavimui šaltinis, taigi sumažėjus mokestinėms pajamoms sumažėtų ir populiarinimo priemonių finansavimo ištekliai.
(113)
Todėl Komisija mano, kad šiuo atveju mokestinės pajamos būtinai skiriamos pagalbai finansuoti ir kad mokestinės pajamos turi tiesiogiai lemti pagalbos dydį. Galiausiai, remiantis Teisingumo Teismo praktika turi būti daroma išvada, kad pagal susijusius nacionalinės teisės aktus tarp mokesčio ir pagalbos turi būti privalomas paskirties ryšys ir kad vyno populiarinimo mokestis yra sudėtinė pagalbos priemonės dalis. Todėl Komisija turi tirti ir priemonių finansavimą iš mokesčio.
4.2. Eksportuojamų produktų apmokestinimas
(114)
Kaip nurodyta 9 konstatuojamojoje dalyje, mokestis nustatytas ir šalyje vartoti, ir eksportui skirtiems Portugalijos produktams.
(115)
Tačiau sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą (143 punktas) Komisija teigia, kad populiarinimo ir reklamos kampanijas vykdant ne Portugalijos teritorijoje šalyje pagamintiems produktams, skirtiems vidaus rinkai, ir eksportuoti skirtiems produktams taikomos vienodos sąlygos.
(116)
Dėl klausimo, kiek eksportui skirtiems produktams Portugalijoje taikomos tokios pat bendros populiarinimo priemonės, Komisija, remdamasi informacija, kurią Portugalijos valdžios institucijos pateikė, kai buvo atliekamas pirminis šios bylos dokumentų tyrimas, ir negavusi iš trečiųjų šalių prieštaraujančių pastabų po to, kai buvo pradėta oficiali tyrimo procedūra, daro išvadą, kad šiems produktams mokestis naudingas, dar daugiau - jiems labai naudinga kitų valstybių narių bei trečiųjų šalių teritorijoje vykdoma populiarinimo veikla.
4.3. Importuojamų produktų apmokestinimas
(117)
Kaip rodo Teisingumo Teismo praktika (27), Komisija paprastai mano, kad pagalbos finansavimas iš privalomųjų mokesčių gali turėti poveikį pagalbai, turėdamas apsaugojamąjį poveikį, viršijantį pačios pagalbos ribas. Aptariamas mokestis iš tikrųjų yra privalomasis mokestis. Remdamasi ta pačia Teismo praktika Komisija mano, kad pagalba vietos gamintojams gali būti finansuojama iš parafiskalinio mokesčio, kuriuo apmokestinami tą patį produktą įvežantys kitų šalių gamintojai, bet tik tada, kai yra garantijos, jog ir jie gali tokiu pat būdu pasinaudoti visais tais pranašumais, kuriais pasinaudoja vietos gamintojai.
(118)
Taigi pradėdama oficialią tyrimo procedūrą Komisija pažymėjo, kad dėl to, jog mokestis turėjo būti mokamas ir už įvežamus kitų valstybių narių produktus, Portugalijos valdžios institucijoms teko įrodyti, kad vidaus ir įvežtiems produktams buvo taikytos vienodos sąlygos, taigi kitų valstybių narių produktams, už kuriuos taip pat reikėjo mokėti mokestį, suteikta tokio pat pobūdžio ir dydžio nauda kaip ir vidaus produktams, atsižvelgiant į visus to mokesčio teikiamus privalumus. (28)
(119)
Jau nustatyta, kad Viniportugal vykdomos vyno ir vyno produktų populiarinimo ir reklamos kampanijos iš dalies finansuojamos iš vyno populiarinimo mokesčio pajamų.
(120)
Portugalijos valdžios institucijos jų pateiktose pastabose ir papildomoje informacijoje garantuoja, kad tik dalis mokesčio už įvežamus produktus pajamų skirta bendroms populiarinimo priemonėms, kurias Viniportugal vykdė Portugalijoje, finansuoti. Jos teigia, kad kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose vykdomos portugališko vyno ir vyno produktų populiarinimo ir reklamos kampanijos finansuojamos tik iš mokesčio už vidaus produktus.
(121)
Portugalijos valdžios institucijų pateikta informacija rodo, kad bendros populiarinimo kampanijos Portugalijoje proporcingai naudingos importuojamiems produktams. Kaip nurodyta 16 ir 17 konstatuojamosiose dalyse, pagrindinis tikrasis nacionaliniu lygmeniu vykdomų reklamos kampanijų tikslas yra pasiekti, kad abiejų lyčių pilnamečiai jaunuoliai, užuot vartoję alų ar kitus alkoholinius gėrimus, sveikai vartotų vyną. Be to, Portugalijos valdžios institucijos pateikė reklamos kampanijų pavyzdžius ir projektus, skirtus visuomenės sąmoningumui didinti, finansuojamus iš aptariamo mokesčio. Kadangi populiarinimo kampanijos yra skirtos skatinti vyno vartojimą apskritai, įvežamiems produktams pirmiau minėtos priemonės tiek pat naudingos.
(122)
Tačiau negauta pakankamai informacijos, įrodančios, kad iš mokesčio už importuojamus produktus pajamų nebuvo finansuojamos populiarinimo ir reklamos kampanijos, vykdytos kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose, kurios, priešingai, naudingos tik portugališkam vynui. Remiantis Portugalijos valdžios institucijų pateiktais skaičiais, 1998-2005 m. iš mokesčio už importuojamus produktus vidutiniškai gauta 1 293 169 EUR pajamų, o bendroms populiarinimo priemonėms Portugalijoje Viniportugal tuo pačiu laikotarpiu kasmet vidutiniškai skyrė 525 698 EUR (žr. 36 ir 38 konstatuojamąsias dalis).
(123)
Be to, net jei šalies teisės aktuose ir nustatytas įpareigojimas tam tikrą mokestinių pajamų dalį (bet kokiomis aplinkybėmis ne mažesnę kaip 25 %) skirti bendroms vyno ir vyno produktų populiarinimo priemonėms, atskiros šių dviejų mokestinių pajamų dalių apskaitos nėra. Portugalijos valdžios institucijos galėjo pateikti tik mokesčio už importuotus produktus pajamų, skirtų bendram populiarinimui, sąmatas.
(124)
Remdamasi 116 konstatuojamojoje dalyje minėta Teismo praktika Komisija, atsižvelgdama į tai, kad iš mokesčio finansuojamos priemonės yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnyje, ir kad mokestis, prieštaraujant SESV 110 straipsniui, yra diskriminacinio pobūdžio, kadangi juo buvo apmokestinti ir iš kitų valstybių narių įvežami produktai, nors to mokesčio teikiami privalumai šiems produktams nebuvo suteikti, laikosi nuomonės, jog pajamų, gautų apmokestinus iš kitų valstybių narių importuojamus produktus, panaudojimas Viniportugal kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose įgyvendinamoms populiarinimo priemonėms finansuoti yra laisvo prekių judėjimo taisyklių neatitinkančios pagalbos finansavimas ir todėl taip finansuojama valstybės pagalba lygiai tiek pat neatitinka Sutarties.
(125)
Komisija, remdamasi Portugalijos valdžios institucijų pateikta informacija ir garantijomis (žr. šio sprendimo 104 konstatuojamąją dalį), gali daryti įtikinamą išvadą, kad Portugalijoje taikytos bendros populiarinimo priemonės kitų valstybių narių gamintojams ir verslininkams buvo naudingos tiek pat, kiek Portugalijos gamintojams.
(126)
Antra vertus, Portugalijos valdžios institucijos nepaneigė, kad kitų valstybių narių gamintojai ir verslininkai negali turėti naudos iš priemonių, remiančių užsienyje vykdomas populiarinimo ir reklamos kampanijas, kurios naudingos tik portugališkiems vynams.
(127)
Atsižvelgiant į Teisingumo Teismo praktiką, jei pajamos, gautos apmokestinus ir vidaus, ir importuotus produktus, yra skirtos pagal tuos pačius kriterijus finansuoti veiklą, kuri naudinga būtent apmokestintam vidaus produktui, gali būti, kad mokestis, įvestas remiantis tais pačiais kriterijais, vis dėlto bus diskriminacinis, nes mokesčių už vidaus produktus naštą kompensuos privalumai, kuriuos verta finansuoti, o mokesčių už importuojamus produktus našta bus grynoji našta (29).
(128)
Todėl šiuo atveju negalima atmesti, kad importuojamiems produktams taikytos nevienodos sąlygos. Antra vertus, iš Portugalijos valdžios institucijų pateiktos informacijos matyti, kad importuojamiems produktams buvo taikomas toks pat mokestis kaip ir vidaus produktams, tik iš jo teikiamų privalumų importuojami produktai neturėjo tiek naudos, kiek vidaus produktai. Kaip nurodyta 122 konstatuojamojoje dalyje, Portugalijos valdžios institucijų pateikti skaičiai rodo, kad 1998-2005 m. iš mokesčio už importuojamus produktus vidutiniškai gauta 1 293 169 EUR pajamų, o bendroms populiarinimo priemonėms Portugalijoje Viniportugal tuo pačiu laikotarpiu kasmet vidutiniškai skyrė 525 698 EUR. Nėra atskiros apskaitos, kuri leistų įsitikinti, kad gautos mokestinės pajamos už importuojamus produktus yra skiriamos tik Portugalijoje vykdomam bendram populiarinimui. Todėl parafiskaliniai mokesčiai ir jų pajamos prieštarauja SESV 110 straipsniui.
(129)
Remdamasi informacija, kurią gavo pradėjusi oficialią tyrimo procedūrą, Komisija negali padaryti išvados, kad pagalba Portugalijos vyno ir vyno produktų populiarinimui kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių rinkose net iš dalies nebuvo finansuojama iš vyno populiarinimo mokesčio už įvežamus produktus. Iš tikrųjų Komisija negali savaime nustatyti, kokia informacija jai galėjo būti pateikta, bet, antra vertus, ji privalo rinkti visas būtinas nuomones ir remtis informacija, kurią turėjo priimdama sprendimą (30). Komisija laikosi nuomonės ir todėl daro išvadą, kad minėtų pagalbos priemonių finansavimas turi būti laikomas nesuderinamu su bendrąja rinka.
(130)
Galiausiai, jei laikoma, kad valstybės pagalbos finansavimas neatitinka galiojančių Sutarties taisyklių, taip finansuojamą pagalbą Komisija taip pat turi laikyti nesuderinama tiek laiko, kiek užtruko šis neteisėtas finansavimas, kadangi valstybės pagalbos finansavimo teisėtumas yra svarbiausia sąlyga, leidžianti pripažinti ją suderinama (31).
V. IŠVADOS
(131)
Komisija apgailestauja, kad Portugalija teikė pirmiau minėtą pagalbą, prieštaraujančią SESV 108 straipsnio 3 daliai.
(132)
Komisija daro išvadą, kad:
-
Portugalija neteisėtai finansavo bendras vyno populiarinimo kampanijas iš mokesčio už vidaus ir iš kitų valstybių narių įvežamus produktus, prieštaraudama SESV 108 straipsnio 3 daliai.
-
Tik mokymo priemonė, finansuota iš parafiskalinio mokesčio pajamų, nėra pagalba.
-
Pagalba vyno ir vyno produktų populiarinimui ir bendroms reklamos kampanijoms, kurias Viniportugal vykdė Portugalijos teritorijoje, gali būti pripažinta suderinama su bendrąja rinka.
-
Pagalba Portugalijoje pagaminto vyno ir vyno produktų populiarinimui ir reklamai kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių teritorijoje, finansuojama iš vyno ir vyno produktų gamybai skirto mokesčio, turinti poveikį ir kitų valstybių narių produktams, atitiko galiojančias Bendrijos nuostatas, kiek ji susijusi su tais pagalbos gavėjais. Komisija dar pažymi, kad pažeistas SESV 110 straipsnis dėl pagalbos finansavimo. Dėl šios priežasties Komisija negali pripažinti aptariamų priemonių suderinamomis, nes dėl jų importuojamiems produktams ir vidaus produktų nebuvo taikomos vienodos sąlygos.
(133)
Šis sprendimas susijęs tik su parafiskalinio mokesčio taikymo tyrimu, apimančiu laikotarpį nuo jo įsigaliojimo iki 2006 m. gruodžio 31 d, kai įsigaliojo naujosios Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairės, neprieštaraujant pozicijai, kurią dėl populiarinimo mokesčio taikymo Komisija užims po minėtos datos.
(134)
Komisija mano, kad šiuo atveju būtų tikslinga priimti sąlyginį sprendimą, pasinaudojant Reglamento (EB) Nr. 659/1999 7 straipsnio 4 dalyje numatyta galimybe, kuria remiantis, priimdama teigiamą sprendimą Komisija gali nustatyti sąlygas, pagal kurias pagalba gali būti laikoma atitinkančia bendrąją rinką, ir gali nustatyti sprendimo vykdymo stebėjimui būtinus įpareigojimus.
(135)
Kad atitaisytų 110 straipsnio pažeidimą ir taip atgaline data pašalintų diskriminaciją, Portugalija per Komisijos nustatytą laiką ir Komisijos nustatytomis sąlygomis turi grąžinti pajamas, gautas apmokestinus kitų valstybių narių produktus. Atitaisius šį pažeidimą, minėta pagalba bus laikoma atitinkančia SESV 107 straipsnį.
(136)
Sąlygas, kurių būtina laikytis grąžinant, nustato Komisija. Taigi Portugalija minėtą mokestį mokėjusiems asmenims turi grąžinti tą mokesčio už kitų valstybių narių įvežamus produktus dalį, kurią jie sumokėjo nuo mokesčio įsigaliojimo dienos iki 2006 m. gruodžio 31 d., laikydamasi visų šių sąlygų:
-
jei mokestį mokėję asmenys gali pateikti įrodymų, kad populiarinimo mokesčiu buvo apmokestinti importuojami produktai, jie gali reikalauti, kad per šalies teisės aktais nustatytą laiką, bet ne anksčiau kaip per šešis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo, būtų sugrąžinta ta mokestinių pajamų dalis, kuri buvo skirta finansuoti populiarinimo paslaugas, naudingas tik vidaus produktams,
-
Portugalija nustatys nevienodų sąlygų taikymo importuotų produktų atžvilgiu apimtį. Tuo tikslu Portugalija turi ataskaitiniu laikotarpiu patikrinti, kaip bendra suma, gauta minėtu mokesčiu apmokestinus vidaus produktus, atitinka naudą, suteiktą tik šiems produktams,
-
pinigai turi būti grąžinti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo reikalavimo pateikimo,
-
į grąžinamas sumas turi įeiti ir palūkanos, skaičiuojamos nuo tų sumų gavimo dienos iki tikrosios grąžinimo dienos. Šios palūkanos skaičiuojamos remiantis pamatine palūkanų norma, Komisijos nustatyta taikant orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodą (32),
-
Portugalijos valdžios institucijos pripažįsta visus pagrįstus asmenų, sumokėjusių mokestį už iš kitų valstybių narių įvežamus produktus, įrodymus,
-
susigrąžinimo teisei negali būti taikomos kitos sąlygos, ypač ta, kad mokestis nebuvo perduotas,
-
jei mokestis dar nesumokėtas, Portugalijos valdžios institucijos oficialiai atsisako reikalauti jo ir delspinigių,
-
kai to reikalauja Komisija, Portugalija įsipareigoja pateikti išsamią ataskaitą, įrodančią, kad grąžinimo priemonė tinkamai įgyvendinta,
-
jei tiems patiems produktams, kurie Portugalijoje apmokestinti vyno populiarinimo mokesčiu, taikytas mokestis ir kitoje valstybėje narėje, mokestį sumokėjusiems asmenims Portugalijos valdžios institucijos įsipareigoja grąžinti dalį, sumokėtą už įvežtus kitų valstybių narių produktus,
-
Portugalija įsipareigoja supažindinti su šiuo sprendimu visus galimus mokesčio mokėtojus,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Tik mokymo priemonė, finansuota iš parafiskalinio mokesčio pajamų ir kainavusi 367,12 EUR, nėra pagalba.
2 straipsnis
Valstybės pagalba bendram vyno ir vyno produktų populiarinimui Portugalijos teritorijoje, kurią Portugalija įgyvendino neteisėtai, prieštaraudama SESV 108 straipsnio 3 daliai, pasinaudodama 1995 m. birželio 14 d. Įstatyminiu potvarkiu Nr. 137/95 nustatytu parafiskaliniu mokesčiu, yra su bendrąja rinka nesuderinama valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, nuo to mokesčio įsigaliojimo dienos iki 2006 m. gruodžio 31 d.
3 straipsnis
1. Valstybės pagalba, skirta portugališko vyno ir vyno produktams populiarinti ir reklamuoti kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių teritorijoje, kurią Portugalija įgyvendino neteisėtai, prieštaraudama SESV 108 straipsnio 3 daliai, pasinaudodama 1995 m. birželio 14 d. Įstatyminiu potvarkiu Nr. 137/95 nustatytu parafiskaliniu mokesčiu, yra, nepažeidžiant 2 straipsnio nuostatų, su bendrąja rinka suderinama valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, nuo to mokesčio įsigaliojimo dienos iki 2006 m. gruodžio 31 d., jei Portugalija laikosi to straipsnio 2 dalyje nustatytų sąlygų.
2. Portugalija minėtą mokestį sumokėjusiems asmenims turi grąžinti tą mokesčio už kitų valstybių narių įvežamus produktus dalį, kurią jie sumokėjo nuo tada, kai mokestis buvo taikomas pirmą kartą, iki 2006 m. gruodžio 31 d., laikydami visų šių sąlygų:
-
jei mokestį mokėję asmenys gali pateikti įrodymų, kad populiarinimo mokesčiu buvo apmokestinti importuojami produktai, jie gali reikalauti, kad per tam tikrą laiką, kuris turi būti nustatytas remiantis nacionaline teise, bet jokiu būdu ne anksčiau kaip per šešis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo, būtų sugrąžinta šio mokesčio pajamų dalis, skirta finansuoti populiarinimo paslaugas, naudingas tik vidaus produktams;
-
Portugalija nustatys nevienodų sąlygų taikymo importuojamų produktų atžvilgiu apimtį. Tam Portugalija turi ataskaitiniu laikotarpiu patikrinti, kaip bendra suma, gauta minėtu mokesčiu apmokestinus vidaus produktus, atitinka naudą, suteiktą tik šiems produktams;
-
pinigai turi būti grąžinti ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo reikalavimo pateikimo;
-
į grąžinamas sumas turi įeiti ir palūkanos, skaičiuojamos nuo tų sumų gavimo dienos iki tikrosios grąžinimo dienos. Šios palūkanos skaičiuojamos remiantis pamatine palūkanų norma, Komisijos nustatyta taikant orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodą (33);
-
Portugalijos valdžios institucijos pripažįsta visus pagrįstus asmenų, sumokėjusių mokestį už iš kitų valstybių narių įvežamus produktus, įrodymus;
-
susigrąžinimo teisei negali būti taikomos kitos sąlygos, ypač ta, kad mokestis nebuvo perduotas;
-
jei mokestis dar nesumokėtas, Portugalijos valdžios institucijos oficialiai atsisako reikalauti jo ir delspinigių;
-
kai to reikalauja Komisija, Portugalija įsipareigoja pateikti išsamią ataskaitą, įrodančią, kad grąžinimo priemonė tinkamai įgyvendinta;
-
jei tiems patiems produktams, kurie Portugalijoje apmokestinti vyno populiarinimo mokesčiu, taikytas mokestis ir kitoje valstybėje narėje, mokestį sumokėjusiems asmenims Portugalijos valdžios institucijos įsipareigoja grąžinti dalį, sumokėtą už įvežtus kitų valstybių narių produktus;
-
Portugalija įsipareigoja supažindinti su šiuo sprendimu visus galimus mokesčio mokėtojus.
4 straipsnis
Portugalija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo praneša Komisijai apie priemones, kurių ji ėmėsi, kad jį įgyvendintų.
5 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Portugalijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2010 m. liepos 20 d.