РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 248/2010 НА КОМИСИЯТА
от 24 март 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1484/95 относно определяне на подробни правила за прилагане на системата на допълнителни вносни мита и относно фиксиране на допълнителни вносни мита в секторите птиче месо и яйца и за яйчен албумин, и на Регламент (ЕО) № 504/2007 относно определяне на подробни правила за прилагането на режима за допълнителни вносни мита в сектора на млякото и млечните продукти
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 143, буква б) във връзка с член 4 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 614/2009 на Съвета от 7 юли 2009 г. относно общата система за търговия с яйчен албумин и млечен албумин (2), и по-специално член 3, параграф 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 на Комисията (3) и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007 на Комисията (4) се постановява, че когато вносната цена CIF на дадена пратка надвишава приложимата представителна цена, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (5), равно на размера на допълнителното мито, което би платил, ако изчислението на допълнителното мито е направено на базата на представителната цена, приложима за въпросния продукт.
(2)
В подобен случай обаче в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията от 30 юни 2006 г. за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 318/2006 на Съвета по отношение на търговията с трети страни в сектора на захарта (6) се постановява, че вносителят трябва да внесе гаранцията по член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 в размер, равен на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на съответната партида.
(3)
С цел хармонизиране на методите на изчисление, които се прилагат в различните сектори, е уместно да се уеднакви методът, предвиден в член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 504/2007, с метода, предвиден в член 38, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 951/2006.
(4)
Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1484/95 и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 определят сроковете, в които вносителят трябва да докаже, че пратката е пласирана според условията, потвърждаващи съответствието с вносната цена CIF. Изглежда, че на практика процедурата по вноса и продажбата на стоки в рамките на системата е станала много по-диференцирана. Докато по-рано само един оператор уреждаше едновременно покупката в третата държава, пускането в свободно обращение и продажбата в Общността, днес в различните операции участват няколко оператори, поради което спазването на тези срокове често се оказва невъзможно. Следователно е уместно тези срокове да бъдат удължени.
(5)
Следователно регламенти (ЕО) № 1484/95 и (ЕО) № 504/2007 следва да бъдат съответно изменени.
(6)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Управителния комитет за общата организация на селскостопанските пазари,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
В член 3 от Регламент (ЕО) № 1484/95 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за освобождаване за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираното обезпечение се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията по пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.“
Член 2
В член 4 от Регламент (ЕО) № 504/2007 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. В случая, посочен в параграф 2, вносителят трябва да депозира обезпечението, посочено в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (7), равно на разликата между размера на допълнителното мито, изчислен въз основа на приложимата за съответния продукт представителна цена, и размера на допълнителното мито при внос, изчислен въз основа на цената CIF при внос на въпросната пратка.
4. Вносителят разполага с два месеца от датата на продажбата на въпросните продукти, в рамките на срок от девет месеца от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, за да докаже, че пратката е пласирана според условия, потвърждаващи съответствието с цените, посочени в параграф 2. Неспазването на някой от тези срокове води до загуба на депозираното обезпечение. Въпреки това периодът от девет месеца може да бъде удължен от компетентните органи най-много с три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е представено доказателство за условията при пласирането по удовлетворителен за митническите органи начин. В противен случай обезпечението се задържа чрез плащането на допълнителните мита.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 май 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 24 март 2010 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 248/2010
2010 m. kovo 24 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 1484/95, nustatantis išsamias papildomų importo muitų sistemos taikymo taisykles ir tipines kainas paukštienos bei kiaušinių sektoriams ir kiaušinių albuminui, ir Reglamentas (EB) Nr. 504/2007, nustatantis išsamias papildomų importo muitų pieno ir pieno produktų sektoriuje tvarkos taikymo taisykles
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1), ypač į jo 143 straipsnio b punktą kartu su 4 straipsniu,
atsižvelgdama į 2009 m. liepos 7 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 614/2009 dėl bendros prekybos ovalbuminu ir laktalbuminu sistemos (2), ypač į jo 3 straipsnio 4 dalį,
kadangi:
(1)
Komisijos reglamento (EB) Nr. 1484/95 (3) 3 straipsnio 3 dalyje ir Komisijos reglamento (EB) Nr. 504/2007 (4) 4 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad, jei siuntos CIF importo kaina aukštesnė nei taikytina tipinė kaina, importuotojas turi sumokėti 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (5), 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, kurio suma lygi papildomo muito sumai, kurią jis būtų sumokėjęs, jeigu papildomas muitas būtų apskaičiuotas remiantis tipine atitinkamam produktui taikytina kaina.
(2)
Tačiau panašiu atveju 2006 m. birželio 30 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 951/2006, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 318/2006 įgyvendinimo taisykles dėl prekybos su trečiosiomis šalimis cukraus sektoriuje (6), 38 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad importuotojas turi sumokėti Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, kurio suma lygi papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamam produktui taikytina tipine kaina, ir papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina, skirtumui.
(3)
Siekiant suvienodinti skirtinguose sektoriuose taikomus apskaičiavimo metodus tikslinga suderinti Reglamento (EB) Nr. 1484/95 3 straipsnio 3 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 504/2007 4 straipsnio 3 dalyje nustatytą metodą su Reglamento (EB) Nr. 951/2006 38 straipsnio 3 dalyje nustatytu metodu.
(4)
Reglamento (EB) Nr. 1484/95 3 straipsnio 4 dalyje ir Reglamento (EB) Nr. 504/2007 4 straipsnio 4 dalyje nustatyti laikotarpiai, per kuriuos importuotojas turi pateikti įrodymus, kad siunta buvo realizuota pagal CIF importo kainų teisingumą patvirtinančias sąlygas. Paaiškėjo, kad iš tiesų pagal šią sistemą vykdoma prekių importo ir pardavimo procedūra labai pasikeitė. Anksčiau pirkimu trečiojoje šalyje, išleidimu į laisvą apyvartą ir pardavimu Bendrijoje paprastai užsiimdavo vienas ūkinės veiklos vykdytojas, o dabar skirtingas operacijas vykdo keli ūkinės veiklos vykdytojai, todėl į tuos laikotarpius dažnai neįmanoma atsižvelgti. Todėl tuos laikotarpius tikslinga pratęsti.
(5)
Todėl reglamentus (EB) Nr. 1484/95 ir (EB) Nr. 504/2007 reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(6)
Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1484/95 3 straipsnio 3 ir 4 dalys pakeičiamos taip:
„3. 2 dalyje nurodytu atveju importuotojas privalo sumokėti Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, kurio suma lygi papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamam produktui taikytina tipine kaina, ir papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina, skirtumui.
4. Importuotojas, pardavęs produktus per devynis mėnesius nuo produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo datos, per du mėnesius nuo atitinkamų produktų pardavimo įrodo, kad siunta buvo realizuota pagal 2 dalyje nurodytų kainų teisingumą patvirtinančias sąlygas. Jei nesilaikoma kurio nors iš šių terminų, sumokėtas užstatas negrąžinamas. Tačiau kompetentinga institucija, gavusi tinkamai pagrįstą importuotojo prašymą, devynių mėnesių laikotarpį gali pratęsti daugiausia trims mėnesiams.
Sumokėtas užstatas grąžinamas, jei muitinės institucijoms pateikiamas jas tenkinantis įrodymas, kad buvo laikomasi realizavimo sąlygų. Priešingu atveju užstatas konfiskuojamas ir panaudojamas papildomiems muitams sumokėti.“
2 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 504/2007 4 straipsnio 3 ir 4 dalys pakeičiamos taip:
„3. 2 dalyje nurodytu atveju importuotojas privalo sumokėti Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (7) 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, kurio suma lygi papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamam produktui taikytina tipine kaina, ir papildomo importo muito sumos, apskaičiuotos remiantis atitinkamos siuntos CIF importo kaina, skirtumui.
4. Importuotojas, pardavęs produktus per devynis mėnesius nuo produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo datos, per du mėnesius nuo atitinkamų produktų pardavimo įrodo, kad siunta buvo realizuota pagal 2 dalyje nurodytų kainų teisingumą patvirtinančias sąlygas. Jei nesilaikoma kurio nors iš šių terminų, sumokėtas užstatas negrąžinamas. Tačiau kompetentinga institucija, gavusi tinkamai pagrįstą importuotojo prašymą, devynių mėnesių laikotarpį gali pratęsti daugiausia trims mėnesiams.
Sumokėtas užstatas grąžinamas, jei muitinės institucijoms pateikiamas jas tenkinantis įrodymas, kad buvo laikomasi realizavimo sąlygų. Priešingu atveju užstatas konfiskuojamas ir panaudojamas papildomiems muitams sumokėti.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2010 m. gegužės 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. kovo 24 d.