ДИРЕКТИВА 2010/76/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 24 ноември 2010 година
за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 53, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (3),
като имат предвид, че:
(1)
Прекомерното и неразумно поемане на риск в банковия сектор доведе до фалит на отделни финансови институции и до проблеми във финансовата система на някои държави-членки и в целия свят. Въпреки че причините за подобно поемане на риск са многобройни и сложни, съществува съгласие сред надзорните и регулаторни органи, включително Г20 и Комитета на европейските банкови надзорници (КЕБН), че неподходящите структури за възнаграждения на някои финансови институции са допринесли за това. Политиките за възнагражденията, които предлагат стимули за поемане от институцията на рискове, надхвърлящи общото ниво на риск, допускано от институцията, могат да затруднят разумното и ефективно управление на риска и да засилят склонността към прекомерно поемане на риск. Ето защо особено важни в тази връзка са международно приетите и въведени Принципи на Съвета за финансова стабилност (принципи на СФС) относно разумни практики за възнагражденията.
(2)
Съгласно Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (4), от кредитните институции се изисква да имат правила и мерки, стратегии, процеси и механизми за управление на рисковете, на които са изложени. По силата на Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 14 юни 2006 г. относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (5), това изискване се прилага към инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 г. относно пазарите на финансови инструменти (6). Директива 2006/48/ЕО изисква компетентните власти да извършват преглед на тези правила и мерки, стратегии, процеси и механизми и да преценят дали собствените средства на съответната кредитната институция или инвестиционен посредник осигуряват разумно управление и покритие на рисковете, на които институцията или посредника са или могат да бъдат изложени. Този надзор се извършва на консолидирана основа по отношение на банкови групи и включва финансови холдингови дружества и свързани финансови институции във всички юрисдикции.
(3)
За да се предотврати потенциално отрицателния ефект, който неподходящи структури за възнаграждения могат да имат върху разумното управление на риска и върху контрола по отношение на склонността на отделни лица да поемат риск, изискванията на Директива 2006/48/ЕО следва да бъдат допълнени от изрично задължение за кредитните институции и инвестиционните посредници да създадат и поддържат за категориите персонал, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху техния рисков профил, политики и практики за възнагражденията, които са в съответствие с ефективното управление на риска. Тези категории персонал следва да включват най-малко висшето ръководство, служителите, поемащи рискове, служителите с контролни функциии и всички служители, чието общо възнаграждение, включително пенсионните обезщетения по преценка на работодателя, ги поставя в същата категория възнаграждения като висшето ръководство и служителите, поемащи риск.
(4)
Тъй като прекомерното и неразумно поемане на риск може да наруши финансовата стабилност на финансовите институции или инвестиционните посредници и да дестабилизира банковата система, е важно новото задължение относно политиките и практиките за възнагражденията да се прилага последователно и следва да обхваща всички аспекти на възнагражденията, включително заплати, пенсионни обезщетения по преценка на работодателя и други подобни. В този контекст пенсионни обезщетения по преценка на работодателя означават плащания по преценка на кредитна институция или инвестиционен посредник, отпускани на служител на индивидуална основа във връзка с или в очакване на пенсиониране, които могат да бъдат приравнени към променливи възнаграждения. Затова е уместно да се конкретизират ясни принципи за разумно възнаграждение, с които да се гарантира, че структурата на възнагражденията не поощрява поемането от отделни лица на прекомерен риск или риск поради безотговорност и е съобразена със склонността към поемане на риск, ценностната система и дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник. Възнагражденията следва също да бъдат съобразени с ролята на финансовия сектор като механизъм, чрез който финансовите ресурси се разпределят ефективно в икономиката. По-специално тези принципи следва да гарантират, че при формулирането на политиките за променливи възнаграждения се гарантира, че стимулите съответстват на дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник и че методите на заплащане укрепват капиталовата ѝ/му база. Обвързаните с постигнатите резултати елементи на възнаграждението следва също да спомагат за постигане на по-голяма справедливост в рамките на структурите на възнаграждения на кредитната институция или инвестиционния посредник. Принципите следва да са съобразени с факта, че кредитните институции и инвестиционните посредници могат да прилагат разпоредбите по различен начин в зависимост от своя размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на своята дейност и по-специално, че може да се окаже несъразмерно за инвестиционните посредници, посочени в член 20, параграфи 2 и 3 от Директива 2006/49/ЕО, да спазват всички принципи. За да се гарантира, че формулирането на политиките за възнаграждения е част от управлението на риска на кредитната институция или инвестиционния посредник, управителният орган на всяка кредитна институция или инвестиционен посредник, в изпълнение на своите надзорни функции, следва да приеме и периодично да подлага на преглед принципите, които да се прилагат. Във връзка с това управителният орган, при изпълнението на своите надзорни функции, би могъл да се разглежда като надзорен съвет, когато това е приложимо и в зависимост от националното дружествено право.
(5)
От кредитните институции и инвестиционните посредници, които са значими от гледна точка на техния размер, вътрешна организация и естеството, обхвата и сложността на тяхната дейност, следва да се изисква да създадат комитет по възнагражденията, като неделима част от тяхната управленска структура и организация.
(6)
До 1 април 2013 г. Комисията следва да направи преглед на принципите на политиката за възнагражденията, като обърне специално внимание на тяхната ефективност, изпълнение и осигуряване прилагането им, като взема предвид тенденциите в международен план, включително по-нататъшни предложения на СФС и прилагането на принципите СФС и в други юрисдикции, в това число връзката между определянето на променливи възнаграждения и поведението, свързано с поемане на прекомерен риск.
(7)
Политиката за възнаграждения следва да е насочена към обвързване на личните цели на членовете на персонала с дългосрочните интереси на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник. Оценката на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, следва да се базира на дългосрочните резултати и да отчита основните рискове, свързани с дейността. Оценката на резултатите следва да се осъществява за период от най-малко три до пет години, за да се гарантира, че процесът на оценяване се основава на дългосрочните резултати и че фактическото плащане на елементите от възнаграждението, обвързани с резултатите от дейността, е разпределено през бизнес цикъла на кредитната институция или инвестиционния посредник. За да се приведат още повече в съответствие стимулите, значителна част от променливите възнаграждения на всички служители, обхванати от тези изисквания, следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник или в случай на други равностойни непарични инструменти и когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. Инструментите биха могли да включват капиталови инструменти, които при сериозни финансови проблеми на институцията се превръщат в акции или се обезценяват по друг начин. В случаи, когато съответната кредитна институция не е емитирала дългосрочни финансови инструменти, следва да ѝ се разреши да емитира значителна част от променливите възнаграждения под формата на акции, свързани с акции инструменти и други подобни непарични инструменти. Държавите-членки или техните компетентни власти следва да могат да наложат ограничения по отношение на вида и формата на тези инструменти или да забранят определени инструменти, по целесъобразност.
(8)
За да се сведат до минимум стимулите за прекомерно поемане на риск, променливото възнаграждение следва да представлява балансиран дял от общото възнаграждение. От съществено значение е фиксираната заплата на даден служител да представлява достатъчно висок дял от общото му възнаграждение, за да позволява прилагането на напълно гъвкава политика по отношение на променливите възнаграждения, включително възможността да не се изплащат променливи възнаграждения. За да се гарантира последователност на практиките за възнагражденията в целия сектор, е подходящо да бъдат определени ясни изисквания. Гарантираните променливи възнаграждения не са съвместими нито с разумното управление на риска, нито с принципа за заплащане според резултатите и като общо правило следва да бъдат забранени.
(9)
Получаването на съществена част от променливия елемент на възнагражденията, например между 40 и 60 %, следва да бъде отложено за подходящ период от време. Тази част следва да се увеличава значително, успоредно с повишаването на ранга или отговорността на лицето, което получава възнаграждението. Освен това съществена част от променливия елемент на възнагражденията следва да се състои от акции, свързани с акции инструменти на кредитната институция или инвестиционния посредник, в зависимост от правната структура на съответната кредитна институция или инвестиционен посредник, или в случай на некотирана на фондовата борса кредитна институция или инвестиционен посредник - други равностойни непарични инструменти и, когато е подходящо, други дългосрочни финансови инструменти, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка принципът на пропорционалност е от голямо значение, тъй като е възможно прилагането на тези изисквания да не е винаги подходящо за малки кредитни институции или инвестиционни посредници. Като се вземат предвид ограниченията по отношение на размера на променливото възнаграждение, платимо авансово в брой, размерът на променливото възнаграждение, което може да се плаща с пари в брой или парични еквиваленти и не подлежи на отлагане, следва да се ограничи, с оглед допълнително привеждане на личните цели на служителите в съответствие с дългосрочните интереси на кредитната институция или инвестиционния посредник.
(10)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да гарантират, че общият размер на променливите възнаграждения не ограничава способността им да укрепват своята капиталова база. Размерът на подлежащия на натрупване капитал следва да зависи от настоящата капиталова позиция на кредитната институция или инвестиционния посредник. В тази връзка компетентните власти на държавите-членки следва да имат правомощието да ограничават, inter alia, променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато те са несъвместими с поддържането на разумна капиталова база.
(11)
Кредитните институции и инвестиционните посредници следва да изискват от своите служители да се ангажират да не използват лични стратегии за хеджиране или застраховане, за да не се нарушава ефектът на отчитане на риска, заложен в механизмите им на възнаграждение.
(12)
Образувания, които ползват извънредна държавна помощ, следва приоритетно да укрепят своята капиталова база и да вземат мерки за връщане на помощите, получени от данъкоплатците. Всички плащания на променливи възнаграждения следва да отразяват тези приоритети.
(13)
Принципите за разумна политика за възнагражденията, установени с Препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (7), са в съответствие с принципите, заложени в настоящата директива, и ги допълват.
(14)
Разпоредбите за възнагражденията следва да не засягат пълното упражняване на основните права, гарантирани от Договорите, и по-специално член 153, параграф 5 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), общите принципи на националното договорно и трудово право, законодателството относно правата и участието на акционерите и общите отговорности на административните и надзорните органи на съответната институция, както и правата, ако са приложими, на социалните партньори да сключват и прилагат колективни трудови договори, в съответствие с националното право и обичаи.
(15)
С цел да се гарантира бързо и ефективно правоприлагане, компетентните власти следва да имат също правомощията да налагат финансови или нефинансови санкции или други мерки за неспазване на изискване съгласно Директива 2006/48/ЕО, включително на изискването за политики за възнаграждения, съответстващи на разумното и ефективно управление на риска. Тези мерки и санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. С цел гарантиране на съгласуваност и равни условия, Комисията следва да направи преглед на приемането и прилагането от държавите-членки на тези правомощия за налагане на санкции и други мерки на обща основа по отношение на съгласуваността им на територията на Съюза.
(16)
С цел да се гарантира ефективен надзор над рисковете, породени от неподходящи структури на възнаграждения, приетите от кредитните институции и инвестиционните посредници политики и практики за възнагражденията следва да бъдат включени в обхвата на надзорния преглед съгласно Директива 2006/48/ЕО. В хода на този преглед надзорните органи следва да оценяват дали тези политики и практики насърчават прекомерното поемане на риск от съответния персонал. В допълнение, КЕБН следва да гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.
(17)
В Зелената книга на Комисията от 2 юни 2010 г. относно корпоративното управление на финансовите институции и политиките за възнагражденията се посочват редица грешки в корпоративното управление на кредитните институции и инвестиционните посредници, които следва да бъдат отстранени. Сред намерените решения Комисията посочва необходимостта от значително завишаване на изискванията, свързани с лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция, които следва да имат достатъчно добра репутация и подходящ опит, като следва да бъде оценена тяхната способност да изпълняват професионалните си задължения. В Зелената книга също се подчертава необходимостта от увеличаване на участието на акционерите в одобряването на политиките за възнагражденията. Европейският парламент и Съвета отбелязват намерението на Комисията като последваща мярка, да изготви законодателни предложения по тези въпроси, когато това е подходящо.
(18)
С цел постигане на още по-голяма прозрачност по отношение на практиките за възнагражденията на кредитните институции и инвестиционните посредници, компетентните власти на държавите-членки следва да събират информация за възнагражденията, за да се осигури база за сравнение за тенденциите в развитието на възнагражденията, в съответствие с категориите количествена информация, които кредитните институции и инвестиционните посредници са задължени да оповестяват съгласно настоящата директива. Компетентните власти следва да предоставят тази информация на КЕБН, за да може той да извърши подобна оценка на равнището на Съюза.
(19)
С цел да се насърчи уеднаквяването на надзорните практики при оценяване на политиките и практиките за възнагражденията и да се улесни събирането на информация и съгласуваното прилагане на принципите за възнагражденията в банковия сектор, КЕБН следва да изготви насоки за разумни политики за възнаграждения в банковия сектор. Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа следва да съдейства за изготвянето на такива насоки, тъй като те са приложими и за политиките за възнагражденията на лицата, участващи в предоставянето на инвестиционни услуги и упражняването на инвестиционни дейности от кредитни институции и инвестиционни посредници по смисъла на Директива 2004/39/ЕО. КЕБН следва да провежда открити публични консултации във връзка с техническите стандарти и да извършва анализ на потенциално свързаните с тях разходи и ползи. Комисията следва да може да прави законодателни предложения, възлагащи на Европейския надзорен орган, отговарящ за банковите въпроси, и доколкото е подходящо, на Европейския надзорен орган, отговарящ за пазарите и ценните книжа, както беше определено в съответствие с процеса дьо Ларозиер за финансовия надзор, изготвянето на проекти за технически регулаторни стандарти и стандарти за изпълнение, за да се улесни събирането на информация и последователното изпълнение на принципите за възнагражденията в банковия сектор, които да бъдат приети от Комисията.
(20)
Тъй като неподходящите политики за възнаграждения и схеми за стимулиране могат да увеличат в недопустими размери риска, на който са изложени кредитните институции и инвестиционните посредници, следва да бъдат предприети незабавни коригиращи действия и, ако е необходимо, да бъдат взети подходящи коригиращи мерки. Следователно е уместно да се гарантира, че компетентните власти разполагат с правомощията да налагат качествени или количествени мерки на съответните образувания, които имат за цел да отстранят установените по време на надзорния преглед по Стълб II проблеми по отношение на политиките за възнагражденията. Качествените мерки, с които разполагат компетентните власти, включват изискване кредитните институции и инвестиционните посредници да намалят риска, присъщ на техните дейности, продукти или системи, включително като внесат промени в своята структура на възнагражденията или замразят променливите елементи на възнагражденията, до степента, до която те са в несъответствие с ефективното управление на риска. Количествените мерки включват изискване за набиране на допълнителен собствен капитал.
(21)
Структурите за добро управление, прозрачността и разкриването на информация са от съществено значение за прилагането на разумни политики за възнагражденията. С цел да се гарантира адекватна пазарна прозрачност по отношение на техните структури на възнаграждение и на свързания с това риск, кредитните институции и инвестиционните посредници следва да оповестяват подробна информация относно своите политики и практики за възнагражденията и от съображения за поверителност - общата сума на възнагражденията за членовете на персонала, чиито професионални дейности имат съществено въздействие върху рисковия профил на кредитната институция и инвестиционния посредник. Достъп до тази информация следва да се предоставя на всички заинтересовани лица (акционерите, служителите и широката общественост). Това задължение обаче не следва да засяга Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (8).
(22)
За да се гарантира пълната им ефективност и с цел избягване на всякаква дискриминация при тяхното прилагане, разпоредбите за възнагражденията, посочени в настоящата директива, следва да се прилагат към дължимото възнаграждение въз основа на договори, сключени преди датата на тяхното ефективно изпълнение им във всяка държава-членка и възложени или изплатени след тази дата. Освен това, за да се гарантира постигането на целите на настоящата директива, по-специално ефективното управление на риска, по отношение на периодите, които все още се характеризират с висока степен на финансова нестабилност, и за да се избегне всякакъв риск от заобикаляне на разпоредбите за възнагражденията, установени в настоящата директива за периода преди изпълнението им, е необходимо тези разпоредби да се прилагат за начислените, но все още неизплатени възнаграждения преди датата на тяхното ефективно изпълнение във всяка държава-членка, за услуги, предоставени през 2010 г.
(23)
Прегледът на рисковете, на които може да бъде изложена кредитната институция, следва да води до ефективни надзорни мерки. Затова е необходимо да се постигне още по-голямо сближаване в подкрепа на съвместни решения от надзорните органи и за осигуряване на еднакви условия за конкуренция в рамките на Съюза.
(24)
Кредитни институции, които инвестират в пресекюритизации, са задължени съгласно Директива 2006/48/ЕО да извършват предварителни проверки по отношение на базисните секюритизации и на съответните първични базисни несекюритизирани експозиции. Кредитните институции следва да преценят дали експозициите в рамките на програми от търговски книжа, покрити с активи, представляват пресекюритизирани експозиции, включително в рамките на програми, при които се придобиват първостепенни траншове от отделни групи от цели заеми, при което нито един от тези заеми не е секюритизирана или пресекюритизирана експозиция, а защитата срещу „първа загуба“ за всяка инвестиция се осигурява от продавача на заема. При втората ситуация специфичното за дадена група ликвидно улеснение по правило не следва да бъде считано за пресекюритизирана експозиция, тъй като то представлява транш от еднородна група активи (т.е. приложимата група от цели заеми), който не съдържа секюритизирани експозиции. За разлика от това, кредитното подобрение за цяла програма, което покрива само някои от загубите над осигурената от продавача защита в различните групи, по принцип представлява разделяне на траншове на риска от дадена група разнородни активи, съдържаща поне една секюритизирана експозиция, и поради това се разглежда като пресекюритизирана експозиция. Въпреки това, ако подобна програма се финансира изцяло посредством единичен клас от търговски книжа и ако кредитното подобрение за цялата програма не е пресекюритизация или ако търговските книжа се обезпечават изцяло от кредитната институция спонсор, като по този начин инвеститорът в търговските книжа на практика е изложен на риск от неизпълнение от страна на спонсора, а не от страна на базисните групи или активи, то въпросните търговски книжа по правило не следва да се считат за пресекюритизирана експозиция.
(25)
Разпоредбите за достоверна оценка в Директива 2006/49/ЕО следва да се прилагат за всички инструменти, оценени по справедлива стойност, независимо дали са в търговския или в нетърговския портфейл на институциите. Следва да се уточни, че когато прилагането на достоверна оценка би довело до по-ниска балансова стойност от действително признатата при счетоводното отчитане, абсолютната стойност на разликата следва да се приспадне от собствения капитал.
(26)
Институциите следва да имат избор дали да прилагат капиталово изискване към секюритизационните позиции, които получават 1 250 % рисково тегло съгласно настоящата директива, или да ги приспаднат от собствения си капитал, независимо дали позициите са в търговския или в нетърговския портфейл.
(27)
Капиталовите изисквания за сетълмънт рисковете следва също да се прилагат към нетърговския портфейл.
(28)
Кредитни институции инициатори или кредитни институции спонсори следва да не могат да избягват забраната за непряка подкрепа, като използват своите търговски портфейли, за да осигуряват такава подкрепа.
(29)
Без да се засягат оповестяванията, изисквани изрично от настоящата директива, целта на изискванията за оповестяване следва да бъде предоставянето на вярна и задълбочена информация на участниците на пазара относно рисковия профил на отделните институции. Поради това от институциите следва да се изисква да оповестяват допълнителна информация, която не е изрично описана в настоящата директива, ако такова оповестяване е необходимо за постигане на тази цел.
(30)
С цел да се създадат условия за съгласуваното изпълнение в целия Съюз на Директива 2006/48/ЕО, Комисията и КЕБН създадоха работна група (Група за транспониране на Директивата за капиталовите изисквания - CRDTG) през 2006 г., на която беше възложена задачата да обсъжда и разрешава въпроси, свързани с изпълнението на същата директива. Според CRDTG някои технически разпоредби на Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО се нуждаят от допълнително поясняване. Следователно е уместно тези разпоредби да бъдат конкретизирани.
(31)
Когато във външна кредитна оценка за секюритизационна позиция се включва ефектът от кредитната защита, осигурявана от самата институция, извършваща инвестицията, институцията следва да не може да извлича ползи от по-ниското рисково тегло в резултат на тази защита. Това не следва да води до приспадане на секюритизацията от капитала, ако съществуват други начини за определяне на рисковото тегло в съответствие с действителния риск на позицията, без да се взима предвид такава кредитна защита.
(32)
В областта на секюритизацията следва значително да се повишат изискванията за оповестявания от страна на институциите. По-специално те следва да отчитат рисковете на секюритизационните позиции в търговския портфейл. Освен това, за да се гарантира достатъчна прозрачност по отношение естеството на секюритизационните дейности, оповестяването следва да отразява степента, до която институцията спонсорира секюритизационни дружества със специална цел и участието на някои свързани образувания, тъй като тясно обвързаните лица могат да породят текущи рискове за въпросната институция.
(33)
Конкретното капиталово изискване във връзка с риска на секюритизационните позиции следва да отговаря на капиталовите изисквания за банковия портфейл, тъй като последните предвиждат по-диференцирано и обвързано с риска третиране на секюритизационните позиции.
(34)
Имайки предвид последните им слаби резултати, стандартите за вътрешните модели за изчисляване на капиталовите изисквания за пазарен риск следва да станат по-строги. По-специално, отчитането на риска чрез тях следва да се допълни по отношение на кредитните рискове в търговския портфейл. Освен това, капиталовите изисквания следва да включват елемент, който отговаря на условията на стрес, за да се засилят капиталовите изисквания при влошаващи се пазарни условия и за да се намали възможността за проциклично развитие. Институциите следва също така да провеждат обратни стрес тестове, за да проучат какъв сценарий би могъл да представлява предизвикателство пред устойчивостта на дадена институция, освен ако институцията може да докаже, че подобен тест е излишен. С оглед на неотдавнашните особени трудности при третиране на секюритизационни позиции с помощта на подходи на базата на вътрешни модели, способността на институциите да моделират рисковете, свързани със секюритизацията, в търговския портфейл следа да се ограничи и да се изисква като правило стандартизирано капиталово изискване за секюритизационните позиции в търговския портфейл.
(35)
Настоящата директива определя ограничен брой изключения за някои дейности на корелационно търгуване, при които надзорният орган може да разреши на дадена институция да начислява цялостно капиталово изискване, при спазването на строги минимални изисквания. В такива случаи от институцията ще се изисква да прилага към тези дейности капиталово изискване, равняващо се на по-високото капиталово изискване от това, в съответствие с вътрешно разработения подход и 8 % от капиталовото изискване за специфичен риск съгласно стандартизирания метод на измерване. За тези експозиции няма да се изисква прилагането на „изискването за допълнителен риск“, но те следва да бъдат включени както в мярката за стойност под риск, така и мярката за стрес стойността под риск.
(36)
Член 152 от Директива 2006/48/ЕО изисква от определени кредитни институции да осигурят собствен капитал, който е най-малкото равен на определени минимални суми за трите 12-месечни периода между 31 декември 2006 г. и 31 декември 2009 г. Предвид настоящата ситуация в банковия сектор и удължаването на срока на действие на преходните разпоредби за минимален капитал, приети от Базелския комитет за банков надзор, е подходящо това изискване да бъде подновено за ограничен период от време до 31 декември 2011 г.
(37)
За да не бъдат обезкуражени кредитните институции от вътрешно- рейтинговия подход (IRB подход) или усъвършенстваните подходи за измерване при изчисляването на капиталовите изисквания през преходния период поради прекомерни и непропорционални разходи, свързани с тяхното въвеждане, кредитните институции, които преминават към вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствани подходи за измерване от 1 януари 2010 г. и които преди това са изчислявали своите капиталови изисквания чрез други по-прости подходи, следва да могат, след одобрение от надзорния орган, да използват тези по-прости подходи като база за изчисляване на преходните прагови стойности. Компетентните власти следва да наблюдават отблизо пазарите и да осигуряват равни условия в рамките на всички пазари и пазарни сегменти, за които отговарят, като избягват изкривяване на вътрешния пазар.
(38)
В съответствие с точка 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро законотворчество (9) държавите-членки се насърчават да съставят за себе си и в интерес на Съюза таблици, илюстриращи, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспониране и да ги направят обществено достояние.
(39)
Разпоредбите на настоящата директива представляват стъпки напред в процеса на реформи в отговор на финансовата криза. Съгласно заключенията на Г-20, СФС и Базелския комитет за банков надзор може да се наложи извършването на допълнителни реформи, в това число създаване на антициклични буфери, „динамично провизиране“, обосновка за изчисляване на капиталовите изисквания в Директива 2006/48/ЕО и допълнителни мерки към основаните на риск изисквания за кредитните институции, с цел ограничаване натрупването на ливъридж в банковата система. За да бъде осигурен подходящ демократичен контрол върху процеса, Европейският парламент и Съветът следва да бъдат включени своевременно и ефективно в него.
(40)
Комисията следва да направи преглед на прилагането на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО, за да гарантира, че техните разпоредби се прилагат еднакво и не водят до различно третиране на кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
(41)
Комисията следва да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/48/ЕО за разясняване на определенията с оглед гарантиране на еднакво прилагане на посочената директива или с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи релевантни актове; за разширяване на съдържанието или коригиране на списъка с дейности, подлежащи на взаимно признаване съгласно посочената директива с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за адаптиране на областите в които компетентните власти се изисква да обменят информация; за коригиране на разпоредбите на посочената директива относно собствения капитал с оглед отчитане на промените в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики; за разширяване на списъка на класовете експозиции за целите на стандартизирания или вътрешно-рейтинговия подход с оглед отчитане на промените на финансовите пазари; за коригиране на някои стойности от значение за тези класове експозиции с оглед отчитане на последиците от инфлацията; за коригиране на списъка и класификацията на задбалансовите позиции; и за коригиране на конкретни разпоредби и технически критерии относно третирането на кредитния риск на контрагента, организацията и третирането на риска, стандартизирания и вътрешно-рейтинговия подход, смекчаване на кредитния риск, секюритизация, операционен риск, преглед и оценка от компетентните власти и оповестяване с оглед отчитане на промените на финансовите пазари или в счетоводните стандарти или законодателството на Съюза или с оглед сближаването на надзорните практики. Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на мерките за определяне на размера на внезапна и неочаквана промяна на лихвени проценти, релевантен за целите на осъществяваните от компетентните власти съгласно Директива 2008/46/ЕО преглед и оценка на лихвения риск от нетърговски дейности; да предписва временно намаление на минималното ниво на собствения капитал или на рисковите тегла, предвидено в посочената директива, с оглед отчитането на особените обстоятелства; да дава разяснения във връзка с освобождаването на някои експозиции от разпоредбите на директивата относно големите експозиции; да адаптира критериите за оценка от страна на надзорните органи на пригодността на лицата, предлагащи да придобият кредитна институция, и на финансовата надеждност на предложенията за придобиване.
(42)
Комисията следва също така да бъде оправомощена да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС по отношение на техническите корекции на Директива 2006/49/ЕО за разясняване на определенията с цел осигуряване еднаквото прилагане на посочената директива с оглед развитието на финансовите пазари; да адаптира размера на първоначалния капитал, изискуем от някои разпоредби на директивата и различните размери, които се вземат предвид при изчисляване на капиталовите изисквания за търговския портфейл, с цел да се отчете развитието в икономическата и паричната област; да адаптира категориите инвестиционни посредници, които могат да се ползват от някои дерогации във връзка с изискуемите минимални нива на собствен капитал, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари; да разясни изискването към инвестиционните посредници да притежават собствени средства равни на една четвърт от фиксираните разходи за предходната година с оглед осигуряване на еднаквото прилагане на настоящата директива; да приведе термините и определенията съответствие с приеманите впоследствие относими актове; да адаптира техническите разпоредби на посочената директива относно изчисляването на капиталовите изисквания за различните класове рискове и големи експозиции, използването на вътрешни модели за изчисляване на капиталовите изисквания и за търговия, с цел да се отчете развитието на финансовите пазари, измерването на риска, счетоводните стандарти или законодателството на Съюза, или във връзка със сближаването на практиките за надзор, както и с цел да се отчетат резултатите от прегледа на различните въпроси, попадащи в приложното поле на Директива 2004/39/ЕО.
(43)
Европейският парламент и Съветът следва да разполагат със срок от три месеца, считано от датата на нотификацията, за представяне на възражения срещу делегиран акт. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок също така следва да може да бъде удължен с три месеца. Европейският парламент и Съветът следва да могат да уведомят другите институции, че не възнамеряват да правят възражения. Одобрението на делегирани актове на ранен етап се налага по-специално в случаите, когато е необходимо спазването на срокове, например когато в основния акт да предвидени срокове в рамките на които Комисията да приеме делегирани актове.
(44)
В съответствие с Декларация 39 по член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз, приложена към Заключителния акт на Междуправителствената конференция, на която беше приет Договорът от Лисабон, подписан на 13 декември 2007 г., Конференцията отбеляза намерението на Комисията при изготвяне на проектите на делегирани актове в областта на финансовите услуги да продължи да се консултира с определените от държавите-членки експерти в съответствие с нейната установена практика.
(45)
Доколкото целите на настоящата директива, а именно изиска кредитните институции и инвестиционните посредници да установят политики за възнагражденията, които са съвместими с ефективното управление на риска и да адаптират някои капиталови изисквания, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради мащаба и последиците на действието могат да бъдат по-добре постигнати на равнище Съюз, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигане на тези цели.
(46)
Следователно Директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО следва да бъдат съответно изменени,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Изменения на Директива 2006/48/ЕО
Директива 2006/48/ЕО се изменя, както следва:
(1)
Член 4 се изменя както следва:
а)
вмъкват се следните точки:
„(40a)
„пресекюритизация“ означава секюритизация, при която рискът, свързан с базисна група от експозиции, е разделен на траншове, като поне една от базисните експозиции е секюритизационна позиция;
(40б)
„пресекюритизационна позиция“ означава експозиция към пресекюритизация;
б)
добавя се следната точка:
„(49)
„пенсионни обезщетения по преценка на работодателя“ са по-големи пенсионни обезщетения, предоставяни по преценка от кредитна институция на служител, като част от пакета на променливото му възнаграждение, което не включва натрупаните обезщетения, предоставяни на служителите при условията на пенсионната схема на дружеството.“
(2)
В член 11, параграф 1 се добавя следната алинея:
„Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за оценка на пригодността на лицата, които ефективно ръководят стопанската дейност на кредитната институция.“
(3)
Член 22 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Компетентните власти на държавата-членка по произход изискват всяка кредитна институция да разполага с надеждни управленски правила и мерки, включващи ясна организационна структура с добре определена, прозрачна и последователна йерархия на отговорностите, ефективни процеси за установяване, управление, наблюдение и докладване на рисковете, на които тя е изложена или може да бъде изложена, адекватни механизми за вътрешен контрол, включващи разумни административни и счетоводни процедури, и политики и практики за възнагражденията, които отговарят и насърчават разумно и ефективно управление на риска.“;
б)
добавят се следните параграфи:
„3. Компетентните власти на държавата-членка по произход използват събраната информация в съответствие с критериите за оповестяване на информация, посочени в приложение XII, част 2, точка 15, буква е), с цел сравняване тенденциите и практиките за възнагражденията. Компетентните власти предоставя тази информация на Комитета на европейските банкови надзорници.
4. Комитетът на европейските банкови надзорници гарантира наличието на насоки за разумни политики за възнагражденията, които са в съответствие с принципите, посочени в приложение V, точки 23 и 24. Насоките отразяват принципите за разумна политика за възнагражденията, посочени в препоръката на Комисията от 30 април 2009 г. относно политиката на възнаграждения в сектора на финансовите услуги (10).
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа, inter alia, гарантира наличието на насоки за:
а)
набор от специфични критерии за определяне на подходящото съотношение между фиксирания и променливия елемент на общото възнаграждение по смисъла на точка 23, параграф 1 от приложение V;
б)
определяне на инструментите, които.отговарят на изискванията за инструменти по смисъла на точка 23, параграф о), подточка ii) от приложение V, които адекватно отразяват кредитното качество на кредитната институция по смисъла на точка 23, буква о) от посоченото приложение.
Европейският комитет на регулаторите на ценни книжа си сътрудничи тясно с Комитета на европейските банкови надзорници за гарантиране наличието на насоки за политиките за възнагражденията на категориите персонал, участващ в предоставянето на инвестиционни услуги и дейности по смисъла на член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО.
Комитетът на европейските банкови надзорници използва информацията, получена от компетентните власти в съответствие с параграф 3, за сравняване на тенденциите и практиките за възнагражденията на равнище Съюз.
5. Компетентните власти на държавата-членка по произход събират информация за броя на лицата за съответната кредитна институция, получаващи възнаграждения, равняващи се на най-малко 1 милион евро, включително съответната сфера на дейност и основните елементи на заплатата, премиите, дългосрочните облаги и пенсионните вноски. Тази информация се изпраща на Комитета на европейските банкови надзорници, който я оповестява общо за всички държави-членки по произход, с еднакъв формат на отчитане. Комитетът на европейските банкови надзорници може да разработи насоки за улесняване на изпълнението на настоящия параграф и за осигуряване на съгласуваност на събраната информация.“
(4)
В член 54 се добавя следната алинея:
„Държавите-членки гарантират, че за целите на първа алинея, техните съответни компетентни власти разполагат с правомощия да налагат или прилагат финансови и нефинансови санкции или други мерки. Тези санкции или мерки са ефективни, пропорционални и възпиращи.“
(5)
В първа алинея на член 57 буква с) се заменя със следното:
„с)
стойността на експозицията на секюритизационни позиции, които получават рисково тегло 1 250 % съгласно настоящата директива, и стойността на експозицията на секюритизационни позиции в търговския портфейл, които биха получили рисково тегло 1 250 %, ако бяха част от нетърговския портфейл на същите кредитни институции.
(6)
В член 64 се добавя следният параграф:
„5. Кредитните институции прилагат изискванията на част Б от приложение VII към Директива 2006/49/ЕО спрямо всички свои активи, измервани по справедлива стойност, когато изчисляват размера на собствения капитал и изваждат от разликата на общата стойност по член 57, букви а) - ва) минус букви и) - к) сумата на всички необходими допълнителни корекции на стойността. Комитетът на европейските банкови надзорници изготвя насоки относно подробностите по прилагането на настоящата разпоредба.“
(7)
Член 66, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Половината от общата стойност на позициите по член 57, букви л) - с) се изважда от общата стойност на позициите по букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член, и половината от общия размер на позициите по букви г) - з) на същия член, след прилагането на лимитите, предвидени в параграф 1 от настоящия член. Доколкото тази половина от общата стойност на позициите от букви л) - с) надвишава общата стойност на позициите в член 57, букви г) - з), превишението следва да се приспада от общата стойност на позициите от букви а) - ва) минус букви и) - к) на същия член.
Позициите в член 57, буква с) не се приспадат, ако са включени в изчисленията на размера на рисково претегленият размер на експозициите за целите на член 75, както е указано в настоящата директива, или в изчисленията на капиталовите изисквания, както е посочено в приложение I или V към Директива 2006/49/ЕО.“
(8)
Член 75, букви б) и в) се заменят със следното:
„б)
по отношение на дейността им в търговския портфейл, за позиционен риск и риск от контрагента и доколкото е позволено да се превишават лимитите, предвидени в членове 111 - 117 за големи експозиции, превишаващи тези лимити, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 и членове 28 -32 от Директива 2006/49/ЕО;
в)
по отношение на цялостната им стопанска дейност, за валутен риск, за сетълмент риск и за стоков риск, капиталовите изисквания, определени в съответствие с член 18 от Директива 2006/49/ЕО;“.
(9)
Член 101, параграф 1 се заменя със следното:
„1. Кредитна институция спонсор или кредитна институция инициатор, която по отношение на дадена секюритизация е приложила член 95 при изчисляването на размера на рисково претеглените експозиции или е продала инструменти от търговския си портфейл на секюритизационно дружество със специална цел, в резултат на което от нея вече не се изисква да държи собствен капитал срещу риска от тези инструменти, не осигурява с оглед на намаляване на потенциалните или реални загуби на инвеститорите подкрепа на секюритизацията, която излиза извън договорните ѝ задължения.“
(10)
Член 136 се изменя както следва:
а)
в параграф 1, втора алинея се добавят следните букви:
„е)
изискване към кредитните институции да ограничат променливите възнаграждения като процент от общите нетни приходи, когато това е несъвместимо с поддържането на разумна капиталова база;
ж)
изискване към кредитните институции да използват нетната печалба за укрепване на капиталовата база.“;
б)
в параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на определяне на подходящото равнище на собствен капитал въз основа на прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124, компетентните власти оценяват дали следва да се наложи конкретно изискване за собствен капитал в допълнение към минималното равнище, за да се отчетат рисковете, на които е изложена или може да бъде изложена кредитната институция, като вземат предвид следното:
а)
количествените и качествените аспекти в процеса на оценка на кредитната институция, посочен в член 123;
б)
посочените в член 22 управленски правила и мерки, процеси и механизми на кредитните институции;
в)
резултатите от прегледа и оценката, извършени в съответствие с член 124.“
(11)
Член 145, параграф 3 се заменя със следното:
„3. Кредитните институции приемат официална политика с цел спазване на предвидените в параграфи 1 и 2 изисквания за оповестяване и разполагат с политики за оценка на уместността на извършваните от тях оповестявания, включително за тяхната проверка и честотата, с която се извършват. Кредитните институции разполагат и с политика за оценка дали извършваните от тях оповестявания предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите.
Когато тези оповестявания не предоставят достатъчно информация на участниците на пазара относно рисковия профил на институциите, кредитните институции публично оповестяват необходимата информация в допълнение към тази, изисквана съгласно параграф 1. Те разкриват обаче само информация, която е съществена и не представлява търговска тайна или не е поверителна съгласно техническите критерии, посочени в приложение ХII, част 1.“
(12)
Заглавието на глава VI се заменя със следното:
„ДЕЛЕГИРАНИ АКТОВЕ И ИЗПЪЛНИТЕЛНИ ПРАВОМОЩИЯ“.
(13)
Член 150 се изменя както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. По отношение на собствения капитал, без това да засяга изискването Комисията да представи предложение съгласно член 62, техническите корекции в следните сфери се приемат чрез делегирани актове съгласно член 151а, и при условията на членове 151б и 151в:
а)
поясняване на определенията с оглед еднаквото прилагане на настоящата директива;
б)
поясняване на определенията с оглед отчитане промените на финансовите пазари при прилагането на настоящата директива;
в)
уеднаквяване на терминологията и определенията в съответствие с последващи закони за кредитните институции и други свързани с тях въпроси;
г)
разширяване на съдържанието на списъка, посочен в членове 23 и 24 и предвиден в приложение I, или адаптиране на терминологията, използвана в този списък, с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
д)
областите, в които компетентните власти обменят информацията, посочена в член 42;
е)
технически корекции в членове 56 - 67 и в член 74 в резултат на промените в счетоводните стандарти или изискванията, за да се отчете законодателството на Съюза или във връзка с хармонизирането на надзорните практики;
и)
промяна на списъка на класовете експозиции в членове 79 и 86 с оглед отчитане на промените на финансовите пазари;
й)
сумата, посочена в член 79, параграф 2, буква в), член 86, параграф 4, буква а), приложение VII, част 1, точка 5 и приложение VII, част 2, точка 15, с оглед отчитане на последиците от инфлацията;
к)
списъка и класификацията на задбалансовите позиции в приложения II и IV;
л)
коригиране на разпоредбите на приложение III и приложения V - ХII, за да се отчетат промените на финансовите пазари (по-специално нови финансови продукти), или в счетоводните стандарти или изисквания, които отчитат законодателството на Съюза, или във връзка с хармонизирането на надзорните практики.
1а. Следните мерки се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 151, параграф 2а:
г)
технически корекции на списъка в член 2;
д)
промяна на размера на първоначалния капитал, предвиден в член 9, с оглед промените в икономическата и паричната област;“;
б)
параграф 2 се изменя както следва:
i)
в първата алинея, уводната част се заменя със следното:
„Комисията може да приеме следните мерки:“;
ii)
втората алинея се заменя със следното:
„Мерките, посочени в първа алинея, букви а), б), в) и е), се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 151а, и при условията на членове 151б и 151в. Мерките, посочени в първа алинея, букви г) и д) се приемат в съответствие с процедурата по регулиране с контрол, посочена в член 151, параграф 2а.“
(14)
Член 151, параграфи 2 и 3 се заличават.
(15)
Вмъкват се следните членове:
„Член 151а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощия най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 151б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в член 151б и член 151в.“
Член 151б
Отмяна на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 150, параграф 1 и член 150, параграф 2, втора алинея, първо изречение може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощия, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 151в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението им да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на предвидения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от ДФЕС институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(16)
В член 152 се добавят следните параграфи:
„5а. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, изчисляващи размера на рисково претеглената експозиция съгласно членове 84-89, осигуряват собствен капитал, който е при всички случаи по-голям или равен на стойността, посочена в параграф 5в или параграф 5г, ако е приложимо.
5б. До 31 декември 2011 г. кредитните институции, използващи усъвършенстваните подходи за измерване, посочени в член 105, при изчисляването на своите капиталови изисквания за операционен риск осигуряват собствен капитал, който при всички случаи е по-голям или равен на стойността, посочена в параграфи 5в или 5г, ако е приложимо.
5в. Посочената в параграфи 5а и 5б стойност е 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно член 4 от Директива 93/6/ЕИО и Директива 2000/12/ЕО за периода преди 1 януари 2007 г.
5г. При условие че бъде одобрено от компетентните власти, за кредитните институции, посочени в параграф 5д, определената в параграфи 5а и 5б стойност може да бъде до 80 % от общия минимален размер на собствения капитал, който кредитните институции са задължени да поддържат съгласно членове 78-83, 103 или 104 и Директива 2006/49/ЕО за периода преди 1 януари 2011 г.
5д. Кредитна институция може да прилага параграф 5г, единствено ако е започнала да използва вътрешно-рейтингов подход или усъвършенствания подход на измерване при изчислението на своите капиталови изисквания на 1 януари 2010 г. или след това.“
(17)
В член 154, параграф 5 се заменя със следното:
„5. До 31 декември 2012 г. претеглената по експозициите загуба при неизпълнение за всички експозиции на дребно, обезпечени с жилищни имоти, без да се ползват гаранции от централни правителства, не може да бъде по-ниска от 10 %.“
(18)
В член 156, след трета алинея се вмъкват следните алинеи:
„До 1 април 2013 г. Комисията прави преглед и докладва относно разпоредбите за възнагражденията, включително тези, посочени в приложения V и XII, по-специално във връзка с тяхната ефективност, прилагане и изпълнение, като взема предвид тенденциите в международен план. При този преглед се установяват евентуални пропуски, свързани с прилагането на принципа на пропорционалност по отношение на тези разпоредби. Комисията предоставя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи предложения.
За осигуряване на съгласуваност и равни условия Комисията прави преглед на изпълнението на член 54, с цел установяване на степента на съгласуваност на санкциите и другите мерки, налагани в рамките на Съюза и, при необходимост, изготвя предложения.
Периодичният преглед на Комисията по отношение на прилагането на настоящата директива гарантира, че начинът на нейното прилагане не води до явна дискриминация между кредитните институции въз основа на тяхната правна структура или модел на собственост.
За да се гарантира съгласуваност на разумния подход към капитала, Комисията прави преглед на относимостта на позоваването на актове по смисъла на член 66, параграф 1а, буква а) в приложение V, точка 23, буква о), подточка ii) веднага след като поеме инициатива за преглед на определението за капиталови инструменти, както е предвидено в членове 56-67.“
(19)
Вмъква се следният член:
„Член 156а
До 31 декември 2011 г. Комисията извършва преглед и докладва относно целесъобразността от извършването на промени за привеждане в съответствие на приложение IX от настоящата директива, като взема под внимание международните споразумения относно капиталовите изисквания към кредитните институции за секюритизационните позиции. Комисията представя този доклад на Европейския парламент и на Съвета, заедно с подходящи законодателни предложения.“
(20)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение I към настоящата директива.
Член 2
Изменения на Директива 2006/49/ЕО
Директива 2006/49/ЕО се изменя, както следва:
(1)
В член 3, параграф 1, първа алинея се добавя следната буква:
„у)
„секюритизационна позиция“ и „пресекюритизационна позиция“ означават съответно секюритизационна позиция и пресекюритизационна позиция според определението в Директива 2006/48/ЕО.“
(2)
В член 17, параграф 1, първа алинея уводната част се заменя със следното:
„Когато институцията изчислява размера на рисково претеглената експозиция за целите на приложение II към настоящата директива в съответствие с членове 84-89 от Директива 2006/48/ЕО, тогава за целите на изчислението, предвидено в приложение VII, част 1, точка 36 от Директива 2006/48/ЕО, се прилагат следните правила:“.
(3)
Член 18, параграф 1, буква а) се заменя със следното:
„а)
капиталовите изисквания, изчислени в съответствие с методите и вариантите, предвидени в членове 28-32 и в приложения I, II и VI, и, когато е приложимо, в приложение V, за дейността си в търговския портфейл и в точки 1-4 от приложение II за дейността си в нетърговския портфейл.“
(4)
Заглавието на Раздел 2 от Глава VIII се заменя със следното:
„Делегирани актове и изпълнителни правомощия“.
(5)
Член 41, параграф 2 се заменя със следното:
„2. Мерките, посочени в параграф 1, се приемат чрез делегирани актове в съответствие с член 42а, и при условията на членове 42б и 42в.“
(6)
Член 42, параграф 2 се заличава.
(7)
Вмъкват се следните членове:
„Член 42а
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегираните актове, посочени в член 41 се предоставят на Комисията за срок от четири години считано от 15 декември 2010 г. Комисията изготвя доклад относно делегираното правомощие най-късно шест месеца преди края на четиригодишния срок. Делегирането на правомощието се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 42б.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощието да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 42б и 42в.
Член 42б
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощието, посочено в член 41 може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегиране на правомощиe, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди да вземе окончателното решение, като посочва делегираното правомощие, което може да бъде оттеглено.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощието, посочено в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 42в
Възражения срещу делегираните актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от три месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с три месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения в параграф 1 срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата. Делегираният акт може да се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако Европейският парламент и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегиран акт в рамките на посочения в параграф 1 срок, то той не влиза в сила. В съответствие с член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва основанията за това.“
(8)
Член 47 се заменя със следното:
„До 30 декември 2011 г. или по-ранна дата, определена от компетентните власти на индивидуална основа, институциите, които са получили признаване на модела за специфичен риск преди 1 януари 2007 г. в съответствие с приложение V, точка 1, могат по отношение на това съществуващо признаване да прилагат точки 4 и 8 от приложение VIII към Директива 93/6/ЕИО съгласно тяхното състояние преди 1 януари 2007 г.“
(9)
Приложенията се изменят, както е посочено в приложение II към настоящата директива.
Член 3
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за да се съобразят с:
а)
член 1, точки 3, 4, 16 и 17 и приложение I, точка 1, точка 2, буква в), точка 3, и точка 5, буква б), подточка iii) най-късно до 1 януари 2011 г.; и
б)
разпоредбите на настоящата директива, различни от посочените в буква а) до 31 декември 2011 г.
Когато държавите-членки приемат мерките посочени в настоящия параграф, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с приложение I, точка 1 изискват от кредитните институции да прилагат установените там принципи по отношение на
i)
дължимите възнаграждения въз основа на договори, сключени преди дата на действително изпълнение във всяка държава-членка и начислени или изплатени след тази дата; и
ii)
начислените, но все още неизплатени вънаграждения преди датата на действително изпълнение във всяка държава-членка за услуги предоставени през 2010 г.
3. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното право, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 4
Доклад
Предвид международния характер на Базелската рамка и рисковете, свързани с неедновеременното изпълнение на промените в тази рамка в основните юрисдикции, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета до 31 декември 2010 г. относно постигнатия напредък в международното изпълнение на измененията на рамката за капиталовата адекватност, като отправя подходящи предложения.
Член 5
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 6
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 24 ноември 2010 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2010/76/ES
2010 m. lapkričio 24 d.
kuria iš dalies keičiamos direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos, susijusios su kapitalo poreikiu prekybos knygai ir pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais, taip pat su atlyginimų nustatymo politikos priežiūriniu tikrinimu
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 53 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę (1),
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (3),
kadangi:
(1)
Pernelyg didelė ir neprotinga bankų sektoriaus prisiimta rizika prisidėjo prie pavienių finansų įstaigų žlugimo ir sistemiškų problemų atsiradimo valstybėse narėse ir pasaulyje. Nors tokios rizikos prisiėmimo priežasčių yra daug ir jos sudėtingos, priežiūros institucijos ir reguliavimo institucijos, įskaitant G-20 ir Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetą (EBPIK), sutinka, kad prie to labai prisidėjo netinkamos kai kurių finansų įstaigų atlyginimų struktūros. Atlyginimų nustatymo politika, paskatinusi prisiimti riziką, kuri viršija bendrąjį įstaigos toleruojamos rizikos lygį, kenkia patikimam ir veiksmingam rizikos valdymui ir dar labiau verčia prisiimti pernelyg didelę riziką. Todėl tarptautiniu mastu priimti ir patvirtinti Finansinio stabilumo valdybos (FSV) patikimos kompensavimo praktikos principai (FSV principai) yra itin svarbūs.
(2)
2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2006/48/EB dėl kredito įstaigų veiklos pradėjimo ir vykdymo (4) reikalaujama, kad kredito įstaigose būtų priemonių, strategijų, procesų ir mechanizmų rizikai, su kuria susiduriama, valdyti. Remiantis 2006 m. birželio 14 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/49/EB dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo (5), tas reikalavimas taikomas investicinėms įmonėms, apibrėžtoms 2004 m. balandžio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/39/EB dėl finansinių priemonių rinkų (6). Direktyva 2006/48/EB reikalaujama, kad kompetentingos institucijos peržiūrėtų šias priemones, strategijas, procesus ir mechanizmus ir nustatytų, ar konkrečios kredito įstaigos ar investicinės įmonės turimomis nuosavomis lėšomis užtikrinamas patikimas rizikos, su kuria susiduria ar gali susidurti įstaiga ar įmonė, valdymas ir padengimas. Tokia bankų grupių priežiūra atliekama konsoliduotai, taip pat įtraukiant finansų kontroliuojančiąsias (holdingo) bendroves ir kontroliuojamąsias finansų įstaigas visose jurisdikcijose.
(3)
Siekiant spręsti problemas, susijusias su galimai nepalankiu prastai suformuotų atlyginimų struktūrų poveikiu patikimam rizikos valdymui ir asmenų prisiimamos rizikos kontrolei, Direktyvos 2006/48/EB reikalavimai turėtų būti papildyti aiškiu kredito įstaigų ir investicinių įmonių įpareigojimu formuoti ir vykdyti atlyginimų (tų kategorijų darbuotojų, kurių profesinė veikla turi esminį poveikį tų įstaigų ar įmonių rizikos pobūdžiui) nustatymo politiką ir praktiką, kuri derėtų su veiksmingu rizikos valdymu. Šių kategorijų darbuotojų grupei turėtų būti priskirti bent vyresnieji vadovaujantys, už riziką atsakingi ir kontrolės funkcijas atliekantys darbuotojai ir taip pat darbuotojai, kurių visas atlyginimas, įskaitant savo nuožiūra sukauptos pensijos lėšas, priskiriamas tai pačiai atlyginimų grupei, kuriai priskiriami vyresnieji vadovaujantys ir atsakingi už riziką darbuotojai.
(4)
Kadangi pernelyg didelė ir neprotinga prisiimta rizika gali pakenkti kredito įstaigų ar investicinių įmonių finansiniam patikimumui ir destabilizuoti bankų sistemą, svarbu, kad naujas įpareigojimas, susijęs su atlyginimų nustatymo politika ir praktika, būtų įgyvendinamas nuosekliai ir būtų taikomas visiems atlyginimo aspektams, įskaitant darbo užmokestį, savo nuožiūra sukauptas pensijos lėšas ir panašias išmokas. Todėl savo nuožiūra sukauptos pensijų lėšos turėtų reikšti savanoriškas įmokas, kurias darbuotojui suteikia kredito įstaiga ar investicinė įmonė, ir mokamas atskirai, sulaukus pensijinio amžiaus ar jo tikintis, ir kurias galima susieti su kintamąja atlyginimo dalimi. Todėl reikėtų patikslinti aiškius patikimo atlyginimų nustatymo principus, siekiant užtikrinti, kad atlyginimų struktūra asmenys nebūtų skatinami prisiimti per didelę riziką arba moralinę žalą ir kad ji derėtų su kredito įstaigai ar investicinei įmonei priimtina rizika, taip pat įstaigos vertybėmis ir ilgalaikiais interesais. Darbo užmokestis turėtų būti suderintas su finansinio sektoriaus vaidmeniu, nes tai yra mechanizmas, per kurį ekonomikai veiksmingai paskirstomi finansiniai ištekliai. Ypač šie principai turėtų numatyti kintamosios atlyginimo dalies politikos modelį, siekiant užtikrinti, kad paskatos derėtų su ilgalaikiais kredito įstaigos ar investicinės įmonės interesais ir kad mokėjimo metodai stiprintų jos kapitalo pagrindą. Veiklos rezultatais pagrįstos atlyginimo dalys turėtų padidinti kredito įstaigos ar investicinės įmonės darbo užmokesčio struktūrų teisingumą. Principais turėtų būti pripažįstama, kad kredito įstaigos ir investicinės įmonės gali skirtingai taikyti nuostatas, atsižvelgdamos į savo dydį, vidaus organizacinę struktūrą ir veiklos pobūdį, sritį ir sudėtingumą ir, visų pirma, reikalaujant iš Direktyvos 2006/49/EB 20 straipsnio 2 dalyje ir 3 dalyje nurodytų investicinių įmonių laikytis visų principų, gali būti pažeidžiamas proporcingumo principas. Siekiant užtikrinti, kad kredito įstaigų ar investicinių įmonių atlyginimų nustatymo politikos formavimas būtų integruotas į rizikos valdymą, kiekvienos kredito įstaigos ar investicinės įmonės valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, turėtų patvirtinti ir periodiškai peržiūrėti taikytinus bendruosius principus. Todėl turėtų būti įmanoma, kai taikytina ir atsižvelgiant į nacionalinę įmonių teisę, kad valdymo organas, atliekantis priežiūros funkciją, galėtų būti laikomas stebėtojų taryba.
(5)
Iš kredito įstaigų ir investicinių įmonių, kurios yra svarbios atsižvelgiant į jų dydį, vidaus organizacinę struktūrą ir veiklos pobūdį, sritį ir sudėtingumą, turėtų būti reikalaujama įsteigti atlyginimų nustatymo komitetą, kuris būtų neatsiejama jų valdymo ir organizacinės struktūros dalis.
(6)
Komisija, atsižvelgdama į tarptautinius pokyčius, turėtų ne vėliau kaip iki 2013 m. balandžio 1 d. peržiūrėti atlyginimų nustatymo politikos principus, visų pirma turint mintyje jų veiksmingumą, įgyvendinimą ir vykdymą, įskaitant visus tolesnius FSV pasiūlymus ir FSV principų įgyvendinimą kitose jurisdikcijose, įskaitant ir ryšį tarp modelio, taikomo kintamosioms atlyginimo dalims ir pernelyg didelės rizikos prisiėmimo elgesio.
(7)
Atlyginimų nustatymo politika turėtų būti siekiama suderinti asmeninius darbuotojų tikslus su ilgalaikiais kredito įstaigos ar investicinės įmonės interesais. Vertinant veiklos rezultatais pagrįstas atlyginimo dalis reikėtų remtis ilgesnio laikotarpio veiklos rezultatais ir atsižvelgti į kitą galimą riziką, susijusią su veiklos rezultatais. Veiklos rezultatų vertinimas turėtų būti daugiametis, ne mažiau kaip treji-penkeri metai, siekiant užtikrinti, kad vertinimo procesas būtų pagrįstas ilgesnio laikotarpio veiklos rezultatais ir kad faktinis veiklos rezultatais pagrįstų atlyginimo dalių išmokėjimas būtų išskirstytas per kredito įstaigos ar investicinės įmonės veiklos ciklo laikotarpį. Siekiant dar labiau suderinti paskatas, visų darbuotojų, kuriems taikomi šie reikalavimai, žymią kintamojo atlyginimo dalį turėtų sudaryti kredito įstaigos ar investicinės įmonės akcijos arba su akcijomis susijusios priemonės, atsižvelgiant į atitinkamos kredito įstaigos ar investicinės įmonės teisinę struktūrą, arba, biržos prekybos sąraše nesančių kredito įstaigų ar investicinių įmonių atveju kitos negrynųjų pinigų priemonėmis ir, kur taikytina, kitos ilgalaikės finansinės priemonės, kurios tinkamai atspindi kredito įstaigos ar investicinės įmonės kredito kokybę. Turėtų būti įmanoma į tokias priemones įtraukti kapitalo priemonę, kuri iškilus rimtoms institucijos finansinėms problemoms, paverčiama į vertybinius popierius arba kitaip nurašoma. Tuo atveju, kai atitinkama kredito įstaiga neišleidžia ilgalaikių finansinių priemonių, turėtų būti leidžiama akcijomis ir su jomis susijusiomis priemonėmis ir kitomis nepiniginėmis priemonėmis išleisti žymią kintamojo atlyginimo dalį. Valstybės narės ar jų kompetentingos institucijos turėtų turėti galimybę nustatyti apribojimus tų priemonių tipams ir modeliams arba atitinkamai uždrausti tam tikras priemones.
(8)
Siekiant sumažinti paskatas prisiimti pernelyg didelę riziką, kintamosios atlyginimo dalys turėtų sudaryti subalansuotą viso atlyginimo dalį. Būtina, kad darbuotojo fiksuotas darbo užmokestis sudarytų pakankamai didelę jo viso atlyginimo dalį, norint sudaryti sąlygas vykdyti visiškai lanksčią kintamosios atlyginimo dalies politiką, įskaitant galimybę kintamosios atlyginimo dalies nemokėti. Siekiant užtikrinti atlyginimų nustatymo praktikos nuoseklumą visame sektoriuje, tikslinga nustatyti tam tikrus aiškius reikalavimus. Garantuoti kintamieji atlyginimai yra nesuderinami su patikimo rizikos valdymo ar atlyginimo už rezultatus principu ir paprastai turėtų būti draudžiami.
(9)
Didelė kintamosios atlyginimo dalies dalis, pavyzdžiui, 40-60 %, turėtų būti atidėta atitinkamam laikotarpiui. Ši dalis turėtų būti gerokai didinama, atsižvelgiant į atlyginimą gaunančio asmens darbo stažą ar atsakomybę. Be to, didelę kintamosios atlyginimo dalies dalį turėtų sudaryti kredito įstaigos ar investicinės įmonės akcijos arba su akcijomis susijusios priemonės, atsižvelgiant į atitinkamos kredito įstaigos ar investicinės įmonės teisinę struktūrą, arba, biržos prekybos sąraše nesančių kredito įstaigų ar investicinių įmonių atveju kitos negrynųjų pinigų priemonėmis ir, kur taikytina, kitos ilgalaikės finansinės priemonės, kurios tinkamai atspindi kredito įstaigos ar investicinės įmonės kredito kokybę. Todėl proporcingumo principas yra labai svarbus, nes ne visuomet gali būti tikslinga šiuos reikalavimus taikyti mažoms kredito įstaigoms ir investicinėms įmonėms. Atsižvelgiant į apribojimus, kurie taikomi kintamajai atlyginimo daliai, mokamai grynaisiais pinigais ir iš anksto, kintamosios atlyginimo dalies suma, kuri gali būti išmokama grynaisiais pinigais arba jų ekvivalentu, netaikant atidėjimo, turėtų būti apribota, siekiant suderinti asmeninius darbuotojų tikslus su ilgalaikiais įstaigos ar įmonės interesais.
(10)
Kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų užtikrinti, kad dėl viso kintamojo atlyginimo nebūtų apribotas jų gebėjimas stiprinti kapitalo bazę. Kapitalą reikia didinti atsižvelgiant į kredito įstaigos ar investicinės įmonės esamą kapitalo padėtį. Todėl valstybių narių kompetentingos valdžios institucijos turėtų turėti teisę riboti kintamąjį atlyginimą, inter alia, kaip procentinę visų grynųjų pajamų dalį, jeigu jis nesuderinamas su patikimos kapitalo bazės išlaikymu.
(11)
Kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų reikalauti iš savo darbuotojų įsipareigoti nesinaudoti asmeninėmis apsidraudimo strategijomis ar draudimu siekiant sumažinti rizikos išlyginimo poveikį, numatytą jų atlyginimų schemose.
(12)
Subjektų, kurie naudojasi išskirtine valstybės intervencija, prioritetai turėtų apimti kapitalo bazės stiprinimą ir numatyti mokesčių mokėtojų pagalbos atstatymą. Visi kintamosios atlyginimo dalies mokėjimai turėtų atspindėti šiuos prioritetus.
(13)
2009 m. balandžio 30 d. Komisijos rekomendacijoje dėl finansinių paslaugų sektoriaus atlyginimų nustatymo politikos (7) išdėstyti patikimos atlyginimų nustatymo politikos principai atitinka šioje direktyvoje išdėstytus principus ir juos papildo.
(14)
Nuostatomis dėl atlyginimų nustatymo neturėtų būti pažeidžiamos Sutartyse įtvirtintos pagrindinės teisės, ypač Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 153 straipsnio 5 dalis, nacionalinės sutarčių ir darbo teisės bendrieji principai, teisės aktai dėl akcininkų teisių bei dalyvavimo ir atitinkamos įstaigos administracinių bei priežiūros organų bendrieji įsipareigojimai, taip pat, kur taikoma, socialinių partnerių teisės sudaryti kolektyvinius susitarimus ir užtikrinti jų vykdymą laikantis nacionalinės teisės ir papročių.
(15)
Siekiant užtikrinti greitą ir veiksmingą vykdymą, kompetentingos institucijos taip pat turėtų turėti teisę skirti ar taikyti finansines arba nefinansines nuobaudas ir kitas priemones už bet kurio Direktyvos 2006/48/EB reikalavimo nevykdymą, įskaitant reikalavimą turėti atlyginimų nustatymo politiką, kuri derėtų su patikimu ir veiksmingu rizikos valdymu. Šios priemonės ir nuobaudos turėtų būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Siekdama užtikrinti nuoseklumą ir vienodas veiklos sąlygas, Komisija turėtų peržiūrėti valstybių narių tokių priemonių ir nuobaudų skyrimą ir taikymą kaupimo pagrindu, atsižvelgiant į jų nuoseklumą Europos Sąjungoje.
(16)
Siekiant užtikrinti veiksmingą rizikos, kurią kelia netinkamos atlyginimų struktūros, priežiūrą, atlyginimų nustatymo politika ir praktika, kurias patvirtina kredito įstaigos ir investicinės įmonės, turėtų patekti į priežiūros pagal Direktyvą 2006/48/EB taikymo sritį. Vykdydamos tokią priežiūrą, priežiūros institucijos turėtų įvertinti, ar ta politika ir praktika atitinkami darbuotojai gali būti skatinami prisiimti per didelę riziką. Be to, EBPIK turėtų užtikrinti, kad būtų parengtos asmenų, kurie vadovauja kredito įstaigų veiklai, tinkamumo įvertinimo gairės.
(17)
2010 m. birželio 2 d. Komisijos žalioji knyga dėl bendrojo finansų įstaigų valdymo ir atlyginimo skyrimo politikos numato daugelį bendrojo kredito įstaigų ir investicinių įmonių netinkamo valdymo problemų, kurias būtina spręsti. Komisija, pateikdama galimus sprendimus, nurodo, kad būtina žymiai sustiprinti reikalavimus, taikomus asmenims, kurie realiai vadovauja kredito įstaigoms, kurie turi turėti pakankamai gerą reputaciją ir atitinkamą patirtį, ir kuriuos taip pat būtina įvertinti dėl jų tinkamumo užimti minėtas pareigas. Žaliojoje knygoje taip pat pabrėžiama būtinybė pagerinti akcininkų dalyvavimą patvirtinant atlyginimų politiką. Europos Parlamentas ir Taryba pažymi Komisijos ketinimus, kaip tolesnius jos veiksmus pateikti teisėkūros pasiūlymus, kur taikoma, dėl minėtojo klausimo.
(18)
Siekiant toliau didinti skaidrumą, susijusį su atlyginimų nustatymu kredito įstaigose ir investicinėse įmonėse, kompetentingos valstybių narių institucijos turėtų rinkti informaciją apie atlyginimus, kad galėtų atlikti palyginamąjį atlyginimo tendencijų vertinimą pagal kiekybinės informacijos, kurią tos kredito įstaigos ir investicinės įmonės turi atskleisti pagal šią direktyvą, kategorijas. Kompetentingos valdžios institucijos turėtų teikti šią informaciją EBPIK, kad ji galėtų atlikti panašų vertinimą Sąjungos lygmeniu.
(19)
Siekiant skatinti priežiūros konvergenciją vertinant atlyginimų nustatymo politiką ir praktiką ir supaprastinti informacijos rinkimą ir nuoseklų bankų sektoriaus atlyginimų nustatymo įgyvendinimą, EBPIK turėtų parengti patikimas bankų sektoriaus atlyginimų nustatymo politikos gaires. Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetas turėtų padėti rengti tokius techninius standartus, tiek, kiek jie taip pat taikomi asmenų, kurie dalyvauja teikiant investicines paslaugas ir kredito įstaigoms bei investicinėms įmonėms vykdant investicinę veiklą pagal Direktyvą 2004/39/EB. EBPIK turėtų rengti atviras viešąsias konsultacijas dėl techninių standartų ir nagrinėti galimas susijusias sąnaudas ir naudą. Komisija turėtų turėti galimybę teikti teisės aktų pasiūlymus, kuriais Europos priežiūros institucijai bankininkystės klausimais ir kur reikia, Europos priežiūros institucijai rinkų ir vertybinių popierių klausimais, kaip nustatyta pagal Larosière finansinės priežiūros procesą, būtų suteikti įgaliojimai pateikti techninius reguliavimo standartų ir įgyvendinimo standartų projektus, siekiant supaprastinti informacijos rinkimą ir atlyginimo principų bankininkystės sektoriuje įgyvendinimo nuoseklumą, kuriuos turi patvirtinti Komisija.
(20)
Kadangi dėl prastai suformuotos atlyginimų nustatymo politikos ir paskatų schemos rizika, su kuria susiduria kredito įstaigos ir investicinės įmonės, gali padidėti iki nepriimtino lygio, reikėtų imtis skubių taisomųjų veiksmų ir, jei būtina, atitinkamų korekcinių priemonių. Todėl tikslinga užtikrinti, kad kompetentingos valdžios institucijos būtų įgaliotos taikyti kokybines ir kiekybines priemones, kurios būtų skirtos vykdant 2 ramsčio priežiūrinį tikrinimą nustatytoms su atlyginimų nustatymo politika susijusioms problemoms spręsti. Kokybinės priemonės, kurias kompetentingos valdžios institucijos gali taikyti, apima reikalavimą, kad kredito įstaigos ar investicinės įmonės sumažintų jų veiklai, produktams ar sistemoms būdingą riziką, taip pat ir keičiant atlyginimų struktūras ar įšaldant kintamąsias atlyginimo dalis tiek, kiek tai nedera su veiksmingu rizikos valdymu. Kiekybinės priemonės apima reikalavimą turėti papildomų nuosavų lėšų.
(21)
Gero valdymo struktūros, skaidrumas ir informacijos atskleidimas būtini, norint vykdyti patikimą atlyginimų nustatymo politiką. Siekiant užtikrinti pakankamą atlyginimų struktūros ir susijusios rizikos skaidrumą rinkoje, kredito įstaigos ir investicinės įmonės turėtų atskleisti išsamią informaciją apie savo atlyginimų nustatymo tiems darbuotojams, kurių profesinė veikla gali daryti esminį poveikį kredito įstaigos ar investicinės įmonės rizikos pobūdžiui, politiką, praktiką ir, dėl konfidencialumo priežasčių, bendras sumas. Ši informacija turėtų būti prieinama visoms suinteresuotosioms šalims (akcininkams, darbuotojams ir visuomenei). Tačiau šiuo įpareigojimu neturėtų būti pažeista 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo (8).
(22)
Šioje direktyvoje nustatytos nuostatos dėl atlyginimų turėtų būti taikomos atlyginimui, mokamam pagal sutartis, sudarytas prieš jų faktinio įgyvendinimo kiekvienoje valstybėje narėje datą, ir paskirtam ar išmokėtam po tos datos, siekiant užtikrinti jų visišką veiksmingumą ir siekiant išvengti jų taikymo diskriminuojančiojo poveikio. Be to, siekiant apsaugoti šios direktyvos tikslus, ypač veiksmingą rizikos valdymą, atsižvelgiant į laikotarpius, apibūdinamus kaip stipraus finansinio nestabilumo laikotarpius, ir siekiant išvengti šioje direktyvoje numatytų nuostatų dėl atlyginimo apėjimo per laikotarpį iki jų įgyvendinimo, būtina tas nuostatas taikyti nustatytam atlyginimui už 2010 m. suteiktas paslaugas, kuris dar nėra išmokėtas iki faktinio kiekvienos valstybės narės tų nuostatų įgyvendinimo datos.
(23)
Patikrinus riziką, su kuria gali susidurti kredito įstaiga, turėtų būti parengtos veiksmingos priežiūros priemonės. Todėl būtina tolesnė konvergencija, siekiant palaikyti bendrus priežiūros institucijų sprendimus ir užtikrinti vienodas konkurencines sąlygas Sąjungoje.
(24)
Pagal Direktyvą 2006/48/EB reikalaujama, kad kredito įstaigos, kurios investuoja į pakartotinį pakeitimą vertybiniais popieriais, atliktų ir pagrindinių pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų bei nepakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų, kurios galiausiai tampa pagrindinėmis pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijomis, deramą patikrinimą. Kredito įstaigos turėtų įvertinti, ar pozicijos pagal turtu padengto komercinio vekselio programas yra pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos, įskaitant pozicijas pagal programas, kurios įgyja didesnį prioritetą visų paskolų atskirų grupių segmentuose, kai nė viena iš šių paskolų nėra pakeitimo vertybiniais popieriais arba pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, ir kai paskolų pardavėjas suteikia pirmojo nuostolio apsaugą kiekvienai investicijai. Pastaruoju atveju konkrečios grupės likvidumo priemonė iš esmės neturėtų būti laikoma pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, kadangi ji yra bendro grupės turto (t. y. taikytinos visos paskolų grupės) segmentas, kuris neturi pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų. Tačiau programoje numatytas kredito vertės padidinimas, apimantis tik kai kuriuos nuostolius, dėl kurių pardavėjas neteikia pirmiau nurodytos apsaugos įvairiose grupėse, iš esmės būtų bendro turto grupės, kurioje yra bent viena pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, rizikos suskirstymas į segmentus, todėl tai būtų pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija. Vis dėlto, jeigu tokia programa visiškai finansuojama vienos rūšies komerciniu vekseliu ir jeigu programoje numatytas kredito vertės padidinimas nėra pakartotinis pakeitimas vertybiniais popieriais arba jeigu komercinį vekselį visiškai padengia finansuojanti kredito įstaiga, kai komercinio vekselio investuotojui iš esmės kyla rizika, kad rėmėjas neįvykdys įsipareigojimų, o ne pagrindinių grupių ar turto rizika, tokiu atveju tas komercinis vekselis paprastai neturėtų būti laikomas pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija.
(25)
Direktyvos 2006/49/EB nuostatos dėl vertinimo, kuriuo siekiama riboti riziką, turėtų būti taikomos visoms priemonėms, vertinamoms tikrąja verte, nesvarbu, ar jos yra įstaigų prekybos knygoje ar ne prekybos knygoje. Turėtų būti paaiškinta, kad tais atvejais, kai vertinimo, kuriuo siekiama riboti riziką, metu gaunama mažesnė balansinė vertė, negu faktiškai pripažįstama apskaitoje, absoliuti skirtumo vertė turėtų būti atimama iš nuosavų lėšų.
(26)
Įstaigos turėtų turėti galimybę rinktis, ar taikyti kapitalo poreikį toms pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms, kurioms pagal šią direktyvą skiriamas 1 250 % rizikos koeficientas, ar atimti jas iš nuosavų lėšų, nesvarbu, ar pozicijos yra prekybos, ar ne prekybos knygoje.
(27)
Kapitalo poreikis atsiskaitymų rizikai padengti turėtų būti taikomas ir ne prekybos knygai.
(28)
Įstaigos iniciatorės ir įstaigos rėmėjos turėtų negalėti apeiti užslėptos paramos draudimo, naudodamosi savo prekybos knygomis tokiai paramai teikti.
(29)
Nepažeidžiant atskleidimo, kurio aiškiai reikalaujama šioje direktyvoje, atskleidimo reikalavimų tikslas turėtų būti suteikti rinkos dalyviams tikslią ir išsamią informaciją apie pavienių įstaigų rizikos pobūdį. Todėl turėtų būti reikalaujama, kad įstaigos atskleistų papildomą informaciją, kuri aiškiai nenurodyta šioje direktyvoje, jei toks atskleidimas yra būtinas tam tikslui pasiekti.
(30)
Siekdami užtikrinti nuoseklų Direktyvos 2006/48/EB įgyvendinimą visoje Sąjungoje, Komisija ir EBPIK 2006 m. sudarė darbo grupę (Kapitalo poreikių direktyvos perkėlimo grupę, angl. CRDTG), kuriai patikėta užduotis aptarti ir spręsti su tos direktyvos įgyvendinimu susijusius klausimus. CRDTG nuomone, tam tikros techninės direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB nuostatos dar turi būti tikslinamos. Todėl tas nuostatas reikėtų patikslinti.
(31)
Tais atvejais, kai pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijos išorinis kredito vertinimas apima kredito apsaugos, kurią teikia pati investicinė įmonė, poveikį, įmonė turėtų negalėti, pasiteisindama ta apsauga, taikyti mažesnį rizikos koeficientą. Dėl to neturėtų būti reikalaujama pakeitimą vertybiniais popieriais išskaityti iš kapitalo, jei yra kitų būdų rizikos koeficientui nustatyti, atsižvelgiant į faktinę pozicijos riziką ir neatsižvelgiant į tokią kredito apsaugą.
(32)
Pakeitimo vertybiniais popieriais srityje įstaigoms taikomi atskleidimo reikalavimai turėtų būti labai sugriežtinti. Visų pirma reikėtų atsižvelgti į pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų prekybos knygoje riziką. Be to, siekiant užtikrinti pakankamą įstaigos pakeitimo vertybiniais popieriais veiklos skaidrumą, atskleidžiama informacija turėtų atspindėti, kokiu mastu įstaiga remia specialios paskirties pakeitimo vertybiniais popieriais subjektus ir tam tikrų kontroliuojamųjų subjektų dalyvavimą, kadangi glaudžiai susijusios šalys gali kelti nuolatinę riziką atitinkamai įstaigai.
(33)
Specifinė pakeitimo vertybiniais popieriais rizika turėtų būti suderinta su kapitalo poreikiu bankinėje knygoje, nes joje numatytas labiau diferencijuotas ir rizikai jautresnis pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų apskaičiavimas.
(34)
Atsižvelgiant į vidaus modelių, taikomų apskaičiuojant rinkos rizikos kapitalo poreikį, prastus pastarojo laiko rezultatus, reikėtų sugriežtinti jų standartus. Visų pirma reikėtų užtikrinti, kad jie apimtų visą riziką, atsižvelgiant į kredito riziką prekybos knygoje. Be to, kapitalo poreikis turėtų apimti komponentą, kuris nepalankiomis sąlygomis galėtų padidinti kapitalo poreikį, atsižvelgiant į blogėjančias rinkos sąlygas, ir sumažintų procikliškumo galimybę. Kredito įstaigos taip pat turėtų atlikti atvirkštinį testavimą nepalankiomis sąlygomis, siekdamos įvertinti, kurie scenarijai galėtų kelti pavojų banko gyvybingumui, išskyrus tuos atvejus, kai kredito įstaigos gali įrodyti, kad toks testavimas nebūtinas. Atsižvelgiant į didelius pastarojo laiko sunkumus apskaičiuojant pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijas taikant vidaus modeliais pagrįstus metodus, įstaigų galimybė modeliuoti pakeitimo vertybiniais popieriais riziką prekybos knygoje turėtų būti ribojama, o standartizuoto kapitalo poreikio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijoms prekybos knygoje padengti turėtų būti reikalaujama, net jei tai nenurodyta.
(35)
Šia direktyva nustatomos ribotos išimtys dėl tam tikros koreliacinės prekybos veiklos, kai priežiūros institucijos gali leisti įstaigoms skaičiuoti visapusišką rizikos kapitalo poreikį, vadovaujantis griežtais būtiniausiais reikalavimais. Šiuo atveju turėtų būti reikalaujama, kad įstaiga tai veiklai taikytų kapitalo poreikį, lygų didesniam kapitalo poreikiui pagal vidinį modelį ir 8 % kapitalo poreikį už specifinę riziką pagal standartizuotą vertinimo metodą. Jiems neturėtų būti taikomas papildomas rizikos kapitalo poreikis, tačiau jie turėtų būti įtraukti tiek į rizikos vertės priemones, tiek ir į rizikos vertės nepalankiomis sąlygomis priemones.
(36)
Pagal Direktyvos 2006/48/EB 152 straipsnį reikalaujama, kad tam tikros kredito įstaigos atidėtų nuosavas lėšas, kurios būtų ne mažesnės kaip tam tikros nurodytos minimalios sumos, trims dvylikos mėnesių laikotarpiams nuo 2006 m. gruodžio 31 d. iki 2009 m. gruodžio 31 d. Atsižvelgiant į esamą padėtį bankininkystės sektoriuje ir į Bazelio bankininkystės priežiūros komiteto patvirtintų minimaliam kapitalui taikomų pereinamojo laikotarpio priemonių pratęsimą, tikslinga to reikalavimo taikymą pratęsti iki 2011 m. gruodžio 31 d.
(37)
Siekiant, kad kredito įstaigos dėl nepagrįstų ir neproporcingų įgyvendinimo išlaidų neatsisakytų taikyti Vidaus reitingais pagrįstą metodą (angl. IRB metodas) arba Pažangiuosius vertinimo metodus, skaičiuodamos kapitalo poreikį pereinamuoju laikotarpiu, kredito įstaigoms, kurios pradėjo taikyti IRB metodą arba Pažangiuosius vertinimo metodus nuo 2010 m. sausio 1 d. ir kurios anksčiau savo kapitalo poreikį skaičiavo, taikydamos kitus paprastesnius metodus, gavus priežiūros institucijos pritarimą, turėtų būti leidžiama taikyti paprastesnius metodus, skaičiuojant pereinamojo laikotarpio apatinę ribą. Kompetentingos institucijos turėtų atidžiai stebėti savo rinkas ir visose rinkose ir rinkų segmentuose užtikrinti vienodas veiklos sąlygas ir išvengti vidaus rinkos iškraipymų.
(38)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (9) 34 punktą valstybės narės skatinamos dėl savo ir Sąjungos interesų parengti lenteles, kurios kuo geriau parodytų šios direktyvos ir jos perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių atitiktį, ir viešai jas paskelbti.
(39)
Šios direktyvos nuostatos yra tolesni reformų proceso, vykdomo reaguojant į finansų krizę, žingsniai. Atsižvelgiant į G-20, FSV ir Bazelio bankininkystės priežiūros komiteto išvadas, gali būti reikalingos tolesnės reformos, įskaitant apsaugos priemones, apsaugančias nuo cikliškumo, „dinamišką atsargų kaupimą“, kapitalo poreikio nustatymo pagrindimą Direktyvoje 2006/48/EB ir papildomas priemones su rizika pagrįstiems reikalavimams, kurios padėtų kredito institucijoms riboti skolinimąsi bankų sistemoje. Siekiant užtikrinti tinkamą demokratinę proceso priežiūrą, Europos Parlamentas ir Taryba turėtų būti tinkamai ir veiksmingai įtraukti.
(40)
Komisija turėtų peržiūrėti direktyvų 2006/48/EB ir 2006/49/EB taikymą, siekdama užtikrinti, kad jų nuostatos būtų taikomos nešališkai, ir kredito įstaigos nebūtų diskriminuojamos dėl jų teisinės struktūros arba nuosavybės modelio.
(41)
Komisijai pagal SESV 290 straipsnį reikėtų suteikti įgaliojamus priimti deleguotus teisės aktus dėl techninių Direktyvos 2006/48/EB patikslinimų siekiant patikslinti sąvokų apibrėžtis siekiant užtikrinti vienodą tos direktyvos taikymą ar atsižvelgiant į finansų rinkų pokyčius; suderinti terminologiją ir suformuluoti sąvokų apibrėžtis, atsižvelgiant į vėlesnius susijusius aktus; išplėsti veiklos rūšių, kurioms taikomas abipusio pripažinimo principas pagal Direktyvą 2006/48/EB, sąrašą arba adaptuoti tame sąraše vartojamą terminologiją, atsižvelgiant į finansų rinkų plėtrą; keisti sritis, kuriose kompetentingos institucijos privalo keistis informacija; atlikti Direktyvos 2006/48/EB nuostatų dėl nuosavų lėšų patikslinimus, siekiant atsižvelgti į apskaitos standartų ar Sąjungos teisės aktų pokyčius arba į priežiūros praktikų konvergenciją; išplėsti pozicijų klasių sąrašą standartizuoto metodo ar IRB metodo atžvilgiu, atsižvelgiant į pokyčius finansų rinkose; peržiūrėti tam tikras sumas, susijusias su tomis pozicijų klasėmis, atsižvelgiant į infliacijos poveikį; peržiūrėti nebalansinių straipsnių sąrašus ir klasifikavimą; ir patikslinti specifines nuostatas ir techninius kriterijus dėl kitos šalies kredito rizikos vertinimo, rizikos organizavimo ir apskaičiavimo, standartizuoto metodo ar IRB metodo, kredito rizikos sumažinimo, pakeitimo vertybiniais popieriais, veiklos rizikos, kompetentingų institucijų peržiūros ir įvertinimo bei atskleidimo siekiant atsižvelgti į pokyčius finansų rinkose arba apskaitos standartų ar Sąjungos teisės aktų pokyčius arba atsižvelgiant į priežiūros praktikų konvergenciją. Komisijai pagal SESV 290 straipsnį taip pat reikėtų suteikti įgaliojamus priimti deleguotus teisės aktus dėl priemonių staigių ir netikėtų palūkanų normų pokyčių dydžiui, kuris svarbus kompetentingoms valdžios institucijoms pagal Direktyvą 2006/48/EB norint peržiūrėti ir įvertinti palūkanų normų riziką, kylančią ne iš prekybos veiklos, nustatyti; laikinai sumažinti minimalų nuosavų lėšų lygį ar rizikos koeficientus, nurodytus toje Direktyvoje, kad būtų atsižvelgta į konkrečias aplinkybes; paaiškinti išimtis tam tikroms pozicijoms, kurioms netaikomos tos direktyvos nuostatos dėl didelių pozicijų; ir patikslinti kriterijus priežiūros institucijų atliekamam siūlomo kredito įstaigą įsigyjančio asmens tinkamumo ir siūlomo įsigijimo finansinio patikimumo vertinimui pagal tą direktyvą.
(42)
Komisijai pagal SESV 290 straipsnį taip pat reikėtų suteikti įgaliojamus priimti deleguotus teisės aktus dėl techninių Direktyvos 2006/49/EB patikslinimų, siekiant patikslinti sąvokų apibrėžtis siekiant užtikrinti vienodą tos direktyvos taikymą ar atsižvelgiant į finansų rinkų pokyčius; patikslinti tos direktyvos tam tikruose straipsniuose nurodytas pradinio kapitalo sumas ir tam tikras sumas, reikalingas apskaičiuoti prekybos knygoje apskaitomai veiklai taikomą kapitalo poreikį, kad būtų atsižvelgta į pasikeitimus ekonomikos bei monetarinėje srityse; patikslinti investicinių įmonių, kurioms taikomos tam tikros išimtys iš minimalaus nuosavų lėšų lygio reikalavimo, rūšis, siekiant atsižvelgti į pokyčius finansų rinkose; patikslinti reikalavimą investicinėms įmonėms turėti nuosavų lėšų, sudarančių vieną ketvirtadalį jų praėjusių metų nustatytų pridėtinių išlaidų siekiant užtikrinti vienodą tos direktyvos taikymą; suderinti terminologiją ir patikslinti sąvokų apibrėžtis su susijusiais vėliau priimtais aktais; patikslinti tos direktyvos technines nuostatas dėl kapitalo poreikio reikalavimo skirtingų klasių rizikai ir didelėms pozicijoms apskaičiavimo, dėl vidaus modelių naudojimo apskaičiuojant kapitalo poreikį ir dėl prekybos siekiant atsižvelgti į pokyčius finansų rinkose ar rizikos valdymo ar apskaitos standartų ar Sąjungos teisės aktų pokyčius arba į priežiūros praktikų konvergenciją; ir siekiant atsižvelgti į įvairių su Direktyvos 2004/39/EB taikymo sritimi susijusių klausimų peržiūros rezultatus.
(43)
Europos Parlamentas ir Taryba turėtų turėti trijų mėnesių terminą nuo pranešimo datos prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto pareiškimui. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva taip pat turėtų būti įmanoma pratęsti šį laikotarpį trimis mėnesiais. Turėtų būti įmanoma, kad Europos Parlamentas ir Taryba galėtų informuoti kitas institucijas apie savo ketinimą nereikšti prieštaravimų. Šitaip anksti priimti deleguotus teisės aktus ypač tinkama tuomet, kai reikia laikytis galutinių terminų, pavyzdžiui, kai pagrindiniame teisės akte nustatyti tvarkaraščiai, per kuriuos Komisija turi priimti deleguotą teisės aktą.
(44)
39 deklaracijoje dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 290 straipsnio, pridėtoje prie Tarpvyriausybinės konferencijos, patvirtinusios 2007 m. gruodžio 13 d. pasirašytą Lisabonos sutartį, Baigiamojo akto, Konferencija atkreipė dėmesį į Komisijos ketinimą toliau konsultuotis su valstybių narių paskirtais ekspertais, rengiant deleguotų teisės aktų finansinių paslaugų srityje projektus pagal jos nusistovėjusią praktiką.
(45)
Kadangi šios direktyvos tikslų, t. y. reikalauti iš kredito įstaigų ir investicinių įmonių numatyti atlyginimų politiką, kuri atitiktų efektyvų rizikos valdymą, ir pritaikyti tam tikrus kapitalo reikalavimus, valstybės narės negali deramai pasiekti ir kadangi dėl šios direktyvos masto ir poveikio tų tikslų būtų geriau siekti Sąjungos lygmeniu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šia direktyva neviršijama to, kas būtina tiems tikslams pasiekti.
(46)
Todėl direktyvos 2006/48/EB ir 2006/49/EB turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyvos 2006/48/EB pakeitimai
Direktyva 2006/48/EB iš dalies keičiama taip:
1.
4 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
įterpiami šie punktai:
„40a) pakartotinis pakeitimas vertybiniais popieriais- pakeitimas vertybiniais popieriais, kai rizika, susijusi su pagrindine pozicijų grupe, yra suskirstyta į segmentus ir bent viena iš pagrindinių pozicijų yra pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija;
40b) pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija- pozicija pakartotiniam pakeitimui vertybiniais popieriais;“;
b)
pridedamas šis punktas:
„49. savo nuožiūra sukauptos pensijų įmokos- padidintos pensijų išmokos, kurias savo nuožiūra darbuotojui suteikia kredito įstaiga, kaip dalį šio darbuotojo kintamojo atlyginimo paketo, kurios neįtraukia įgytų išmokų, kurios darbuotojams suteikiamos pagal įmonės pensijų sistemą.“
2.
11 straipsnio 1 dalyje pridedama ši pastraipa:
„Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas užtikrina, kad būtų parengtos asmenų, kurie vadovauja kredito įstaigų veiklai, tinkamumo įvertinimo gairės.“
3.
22 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalis pakeičiama taip:
„1. Buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos reikalauja, kad kiekvienoje kredito įstaigoje būtų tvirtos valdymo priemonės, įskaitant aiškią organizacinę struktūrą su tiksliai apibrėžta, skaidria ir nuoseklia atsakomybe, veiksmingi rizikos, su kuria kredito įstaiga susiduria arba gali susidurti, nustatymo, valdymo, stebėjimo ir pranešimo apie tokią riziką procesai ir tinkami vidaus kontrolės mechanizmai, įskaitant patikimas valdymo ir apskaitos procedūras, taip pat atlyginimų nustatymo politika ir praktika, deranti su patikimu ir veiksmingu rizikos valdymu ir skatinanti tokį valdymą.“;
b)
pridedamos šios dalys:
„3. Kompetentingos buveinės valstybės narės valdžios institucijos naudoja informaciją, surinktą atlikti lyginamąją analizę dėl atlyginimų tendencijų ir praktikos, vadovaujantis atskleidimo kriterijais, nurodytais XII priedo 2 dalies 15f punkte. Kompetentinga valdžios institucija tą informaciją teikia Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetui.
4. Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas užtikrina, kad būtų parengtos patikimos atlyginimų nustatymo politikos, atitinkančios V priedo 23 ir 24 punktuose nustatytus principus, gairės. Šiose gairėse atsižvelgiama į patikimos atlyginimų nustatymo politikos principus, išdėstytus 2009 m. balandžio 30 d. Komisijos rekomendacijoje dėl finansinių paslaugų sektoriaus atlyginimų nustatymo politikos (10).
Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas, inter alia, užtikrina, kad būtų parengtos gairės:
a)
numatančios konkrečius kriterijus atitinkamiems santykiams tarp fiksuotos ir kintamos atlyginimo dalies visame atlyginime nustatyti, kaip apibrėžta V priedo 23 punkto 1 dalyje;
b)
numatančios priemones, atitinkančias priemones pagal V priedo 23 punkto o punkto ii papunktį, kurios tinkamai atspindi kredito įstaigos kredito kokybę, kaip apibrėžta to priedo 23 punkto o punkte.
Europos vertybinių popierių rinkos priežiūros institucijų komitetas glaudžiai bendradarbiauja su Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetu užtikrinant, kad būtų parengtos darbuotojų, kurie dalyvauja teikiant investicines paslaugas ir vykdant investicinę veiklą, kaip nustatyta Direktyvos 2004/39/EB 4 straipsnio 1 dalies 2 punkte, atlyginimų nustatymo politikos gairės.
Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas informaciją, gautą iš kompetentingos valdžios institucijos, pagal 3 dalį naudoja lyginamajai analizei dėl atlyginimų tendencijų ir praktikos Sąjungos lygmeniu.
5. Buveinės valstybės narės kompetentingos valdžios institucijos renka informaciją apie asmenų, kurių atlyginimas sudaro bent 1 mln. EUR, skaičių kredito įstaigose, taip pat susijusią verslo sritį ir svarbiausią informaciją apie darbo užmokestį, premiją, ilgalaikę premiją ir pensijos įmoką. Ta informacija perduodama Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetui, kuris su ja supažindina buveinės valstybės narę pagal bendrąją ataskaitų teikimo formą. Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas gali parengti gaires, skirtas palengvinti šios dalies įgyvendinimą ir užtikrinti surinktos informacijos nuoseklumą.
4.
54 straipsnis papildomas šia pastraipa:
„Valstybės narės užtikrina, kad, įgyvendinant pirmos pastraipos nuostatas, jų atitinkamos kompetentingos valdžios institucijos turėtų teisę skirti ar taikyti finansines ir nefinansines nuobaudas ar kitas priemones. Šios nuobaudos ir priemonės yra veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.“
5.
57 straipsnio pirmos pastraipos r punktas pakeičiamas taip:
„r)
pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų, kurių rizikos koeficientas - 1 250 % pagal šią direktyvą, suma ir pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų prekybos knygoje, kurių rizikos koeficientas būtų 1 250 %, jei jos būtų tų pačių kredito įstaigų ne prekybos knygoje, suma.“
6.
64 straipsnis papildomas tokia dalimi:
„5. Kredito įstaigos, skaičiuodamos nuosavų lėšų sumą visam savo turtui, įvertintam tikrąja verte, taiko Direktyvos 2006/49/EB VII priedo B dalies reikalavimus ir nuo 57 straipsnio a-ca punktuose nurodytų pozicijų bendros sumos, iš kurios atima i-k punktų pozicijas, nuskaičiuoja būtinų papildomų vertės koregavimų sumą. Europos bankininkystės priežiūros institucijų komitetas parengia išsamias šios nuostatos taikymo gaires.“
7.
66 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
„2. Pusė 57 straipsnio l-r punktuose nurodytų pozicijų bendros sumos atimama iš 57 straipsnio a-ca punktų pozicijų bendros sumos, iš kurios nuskaičiuojamos to straipsnio i-k punktų pozicijos, o kita pusė - iš to straipsnio d-h punktų pozicijų bendros sumos, pritaikius šio straipsnio 1 dalyje nustatytus apribojimus. Jei pusė l-r punktų pozicijų bendros sumos viršija 57 straipsnio d-h punktų pozicijų bendrą sumą, ši perteklinė dalis atimama iš a-ca punktų pozicijų bendros sumos, nuskaičiavus to straipsnio i-k punktų pozicijas.
57 straipsnio r punkto pozicijos neatimamos, jei laikantis 75 straipsnio, kaip nurodyta šioje direktyvoje, jos buvo įtrauktos apskaičiuojant pagal riziką įvertintas pozicijas arba kapitalo poreikį, kaip nurodyta Direktyvos 2006/49/EB I arba V prieduose.“
8.
75 straipsnio b ir c punktai pakeičiami taip:
„b)
jų prekybos knygoje apskaitomos veiklos atžvilgiu pozicijos rizikai, sandorio šalies rizikai ir tiek, kiek leidžiama viršyti 111-117 straipsniuose numatytas ribas, didelėms pozicijoms, viršijančioms tokias ribas, taikomas Direktyvos 2006/49/EB 18 straipsnyje ir 28-32 straipsniuose nustatytas kapitalo poreikis;
c)
visos jų veiklos atžvilgiu užsienio valiutos kurso rizikai, atsiskaitymų rizikai ir prekių rizikai taikomas Direktyvos 2006/49/EB 18 straipsnyje nustatytas kapitalo poreikis;“.
9.
101 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Kredito įstaiga rėmėja arba kredito įstaiga iniciatorė, kuri pakeitimo vertybiniais popieriais atveju pagal riziką įvertintų pozicijų sumas apskaičiavo vadovaudamasi 95 straipsniu arba pardavė priemones iš savo prekybos knygos specialios paskirties pakeitimo vertybiniais popieriais subjektui tuo tikslu, kad nebeturėtų laikyti nuosavų lėšų tokių priemonių rizikai padengti, negali teikti paramos pakeitimui vertybiniais popieriais ne pagal savo sutartinius įsipareigojimus siekiant sumažinti investuotojams galimus ar esamus nuostolius.“
10.
136 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalies antroje pastraipoje pridedami šie punktai:
„f)
reikalaujančias, kad kredito įstaigos ribotų kintamąjį atlyginimą kaip procentinę visų grynųjų pajamų dalį, jeigu jis nesuderinamas su patikimos kapitalo bazės išlaikymu;
g)
reikalaujančias, kad kredito įstaigos naudotų grynąjį pelną kapitalo bazei sustiprinti.“;
b)
2 dalyje pridedama ši pastraipa:
„Siekiant nustatyti tinkamą nuosavų lėšų lygį, remdamosi pagal 124 straipsnį atliktos peržiūros ir vertinimo rezultatais, kompetentingos valdžios institucijos įvertina, ar reikia taikyti specialiuosius nuosavų lėšų reikalavimus, kai viršijamas minimalus lygis, rizikai, su kuria kredito įstaiga susiduria arba gali susidurti, padengti, atsižvelgiant į:
a)
kiekybinius ir kokybinius kredito įstaigų vertinimo proceso aspektus, nurodytus 123 straipsnyje;
b)
kredito įstaigų priemones, procesus ir mechanizmus, nurodytus 22 straipsnyje;
c)
peržiūros ir įvertinimo, vykdomų pagal 124 straipsnį, rezultatus.“
11.
145 straipsnio 3 dalis pakeičiama taip:
„3. Kredito įstaigos patvirtina oficialią politiką, siekdamos laikytis 1 ir 2 dalyse nurodytų informacijos atskleidimo reikalavimų, ir turi savo atskleidžiamos informacijos tinkamumo, įskaitant jos patikrinimą ir dažnumą, vertinimo politiką. Kredito įstaigos taip pat taiko vertinimo, ar jų atskleidžiama informacija rinkos dalyviams išsamiai parodo jų rizikos pobūdį, politiką.
Kai tokia atskleidžiama informacija rinkos dalyviams išsamiai neparodo rizikos pobūdžio, kredito įstaigos viešai skelbia ne tik tą informaciją, kurios reikalaujama pagal 1 dalį, bet ir kitą būtiną informaciją. Tačiau reikalaujama, kad jos atskleistų tik tą informaciją, kuri yra esminė ir nėra privati ar konfidenciali, pagal XII priedo 1 dalyje nustatytus techninius kriterijus.“
12.
VI antraštinės dalies antraštė pakeičiama taip:
„DELEGUOTI TEISĖS AKTAI IR VYKDYMO ĮGALIOJIMAI“.
13.
150 straipsnis iš dalies pakeičiamas taip:
a)
1 dalis pakeičiama taip:
„1. Nedarant poveikio pasiūlymui, kiek tai susiję su nuosavoms lėšoms, kurį pagal 62 straipsnį Komisija turės pateikti, deleguotų teisės aktų priemonėmis šiose srityse pagal 151a straipsnį ir 151b ir 151c straipsniuose nustatytomis sąlygomis priimami šie techniniai patikslinimai:
a)
patikslinamos sąvokų apibrėžtys, siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą;
b)
patikslinamos sąvokų apibrėžtys, atsižvelgiant į finansų rinkų pokyčius šios direktyvos taikymo metu;
c)
atsižvelgiant į priimtus aktus, taikomus kredito įstaigoms ir kitoms susijusioms sritims, suderinama terminologija ir suformuluojamos sąvokų apibrėžtys;
d)
atsižvelgiant į finansų rinkų plėtrą, išplečiamas 23 ir 24 straipsniuose nurodytas ir I priede pateikiamas sąrašas arba adaptuojama tame sąraše vartojama terminologija;
e)
keičiamos sritys, kuriose kompetentingos institucijos privalo keistis informacija, išvardyta 42 straipsnyje;
f)
atliekami techniniai 56-67 ir 74 straipsnių patikslinimai dėl apskaitos standartų ar reikalavimų pokyčių, kuriais atsižvelgiama į Sąjungos teisės aktus arba į priežiūros praktikų konvergenciją;
g)
pataisomas sąrašas pozicijų klasių, nurodytų 79 ir 86 straipsniuose, atsižvelgiant į pokyčius finansų rinkose;
h)
peržiūrima 79 straipsnio 2 dalies c punkte, 86 straipsnio 4 dalies a punkte, VII priedo 1 dalies 5 punkte ir VII priedo 2 dalies 15 punkte nurodyta suma, atsižvelgiant į infliacijos poveikį;
i)
peržiūrimi nebalansinių straipsnių, nurodytų II ir IV prieduose, sąrašai ir klasifikavimas;
j)
patikslinamos III ir V-XII priedų nuostatos, siekiant atsižvelgti į finansų rinkų (ypač naujų finansų produktų) arba apskaitos standartų ar reikalavimų pokyčius, kuriais atsižvelgiama į Sąjungos teisės aktus arba atsižvelgiant į priežiūros praktikų konvergenciją.
1a. Pagal 151 straipsnio 2a dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą tvirtinamos šios priemonės:
a)
2 straipsnyje pateikto sąrašo techniniai patikslinimai;
b)
pakeičiama 9 straipsnyje nustatyto pradinio kapitalo suma, kad būtų atspindėti ekonominės ir pinigų srities pokyčiai.“;
b)
2 dalis iš dalies keičiama taip:
i)
pirmos pastraipos įžanginė dalis pakeičiama taip
„Komisija gali patvirtinti šias priemones:“;
ii)
antra pastraipa pakeičiama taip:
„Pirmos pastraipos a, b, c ir f punktuose nurodytos priemonės tvirtinamos deleguotais teisės aktais pagal 151a straipsnį ir 151b ir 151c straipsniuose nustatytomis sąlygomis. Pirmos pastraipos d ir e punktuose nurodytos priemonės tvirtinamos pagal 151 straipsnio 2a dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.“
14.
151 straipsnio 2 ir 3 dalys išbraukiamos.
15.
Įterpiami šie straipsniai:
„151a straipsnis
Delegavimas
1. Įgaliojimas priimti deleguotus teisės aktus, minėtus 150 straipsnio 1 dalyje ir 150 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmame sakinyje, Komisijai suteikiamas ketveriems metams nuo 2010 m. gruodžio 15 d. Komisija parengia su deleguotais įgaliojimais susijusią ataskaitą ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki ketverių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas savaime pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, jei Europos Parlamentas ar Taryba šių įgaliojimų nepanaikina pagal 151b straipsnį.
2. Priėmusi deleguotą teisės aktą, Komisija iškart apie jį vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Komisijai suteiktam įgaliojimui priimti deleguotus teisės aktus taikomos 151b ir 151c straipsniuose nustatytos sąlygos.
151b straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas ar Taryba gali bet kada atšaukti 150 straipsnio 1 dalyje ir 150 straipsnio 2 dalies antros pastraipos pirmame sakinyje nurodytų įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimo delegavimą, siekia prieš priimdama galutinį sprendimą per deramą laikotarpį informuoti apie tai kitą instituciją ir Komisiją, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti.
3. Sprendimu dėl atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Sprendimas įsigalioja nedelsiant arba vėliau, tame sprendime nurodytą dieną. Jis neturi įtakos jau įsigaliojusių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
151c straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per tris mėnesius nuo pranešimo dienos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.
2. Jei pasibaigus 1 dalyje nurodytam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną. Deleguotas teisės aktas gali būti paskelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti nepasibaigus šiam laikotarpiui, jeigu ir Europos Parlamentas, ir Taryba informavo Komisiją apie savo ketinimą nepareikšti prieštaravimų.
3. Jeigu Europos Parlamentas arba Taryba pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto akto per 1 dalyje nurodytą laikotarpį, šis aktas neįsigalioja. Atsižvelgiant į SESV 296 straipsnį, prieštaraujanti institucija nurodo prieštaravimo deleguotam teisės aktui priežastis.“
16.
152 straipsnyje įterpiamos šios dalys:
„5a. Kredito įstaigos, kurios skaičiuodamos pagal riziką įvertintų pozicijų sumas taiko 84-89 straipsnius, iki 2011 m. gruodžio 31 d. turi turėti nuosavų lėšų, kurios, jei taikoma, visada turi viršyti 5c dalyje arba 5d dalyje nurodytą sumą arba būti jai lygios.
5b. Kredito įstaigos, kurios skaičiuodamos kapitalo poreikį operacinei rizikai padengti taiko 105 straipsnyje nurodytus Pažangiuosius vertinimo metodus, iki 2011 m. gruodžio 31 d. turi turėti nuosavų lėšų, kurios visada turi viršyti, jei taikoma, 5c dalyje arba 5d dalyje nurodytą sumą arba būti jai lygios.
5c. 5a ir 5b dalyse nurodyta suma sudaro 80 % bendros nuosavų lėšų minimalios sumos, kurią kredito įstaigos privalo turėti pagal Direktyvos 93/6/EEB 4 straipsnį ir Direktyvą 2000/12/EB, kaip taikoma iki 2007 m. sausio 1 d.
5 d. 5e dalyje nurodytų kredito įstaigų atveju 5a ir 5b dalyse nurodyta suma pritarus kompetentingoms institucijoms gali sudaryti iki 80 % bendros nuosavų lėšų minimalios sumos, kurią tos kredito įstaigos privalo turėti pagal 78-83 straipsnius, 103 arba 104 straipsnius ir Direktyvą 2006/49/EB, kaip taikoma iki 2011 m. sausio 1 d.
5e. Kredito įstaiga gali taikyti 5d dalį tik tuo atveju, jei ji skaičiuodama savo kapitalo poreikį 2010 m. sausio 1 d. arba vėliau pradėjo taikyti IRB metodą arba Pažangiuosius vertinimo metodus.“
17.
154 straipsnio 5 dalis pakeičiama taip:
„5. Iki 2012 m. gruodžio 31 d. visų mažmeninių pozicijų, užtikrintų nuosavomis gyvenamosiomis patalpomis ir kurioms netaikomos centrinės valdžios garantijos, svertinis LGD vidurkis neturi būti mažesnis nei 10 %.“
18.
156 straipsnyje po trečios pastraipos įterpiamos šios dalys:
„Ne vėliau kaip iki 2013 m. balandžio 1 d. Komisija persvarsto ir atsiskaito apie atlyginimų nuostatas, tarp jų ir nurodytas V ir XII prieduose, ypatingą dėmesį skiriant jų veiksmingumui, įgyvendinimui ir vykdymui, atsižvelgiant į tarptautinius įvykius. Šiuo persvarstymu siekiama nustatyti bet kokias spragas, kylančias iš proporcingumo principo taikymo toms nuostatoms. Komisija kartu su kitais atitinkamais pasiūlymais pateikia savo ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai.
Siekiant užtikrinti nuoseklumą ir vienodas veiklos sąlygas, Komisija persvarsto 54 straipsnio įgyvendinimą nuoseklumo tarp nuobaudų ir kitų skirtų ar taikytų priemonių visoje Sąjungoje požiūriu ir, jei reikia, teikia pasiūlymus.
Komisija, periodiškai persvarstydama šios direktyvos taikymą, užtikrina, kad dėl šios direktyvos taikymo būdas nepasireikštų kredito įstaigų diskriminavimu dėl jų teisinės struktūros arba nuosavybės modelio.
Siekdama užtikrinti priežiūros požiūrio į kapitalą nuoseklumą, Komisija persvarsto nuorodos į priemonių pagal 66 straipsnio 1a dalies a punktą svarbą V priedo 23 punkto o punkto ii papunktyje, iškart kai tik imasi peržiūrėti kapitalo priemonių apibrėžtį, kaip numatyta 56-67 straipsniuose.“
19.
Įterpiamas šis straipsnis:
„156a straipsnis
Ne vėliau kaip iki 2011 m. gruodžio 31 d. Komisija peržiūri pakeitimus, kuriuos tikslinga padaryti norint suderinti šios direktyvos IX priedą, atsižvelgiant į tarptautinius susitarimus dėl kredito įstaigų kapitalo poreikio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicijų, ir pateikia ataskaitą šiuo klausimu. Komisija teikia tą ataskaitą Europos Parlamentui ir Tarybai kartu su atitinkamais teisėkūros pasiūlymais.“
20.
Priedai iš dalies keičiami taip, kaip nurodyta šios direktyvos I priede.
2 straipsnis
Direktyvos 2006/49/EB pakeitimai
Direktyva 2006/49/EB iš dalies keičiama taip:
1.
3 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa papildoma tokiu punktu:
„t) pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija ir pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija- pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija ir pakartotinio pakeitimo vertybiniais popieriais pozicija, kaip apibrėžta Direktyvoje 2006/48/EB.“
2.
17 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos įžanginė frazė pakeičiama taip:
„Jeigu įstaiga, taikydama šios direktyvos II priedą, pagal riziką įvertintas pozicijas apskaičiuoja pagal Direktyvos 2006/48/EB 84-89 straipsnius, apskaičiavimo, numatyto Direktyvos 2006/48/EB VII priedo 1 dalies 36 punkte, tikslais taikomos šios nuostatos:“.
3.
18 straipsnio 1 dalies a punktas pakeičiamas taip:
„a)
nustatyto kapitalo poreikio sumą, kuri jų prekybos knygoje apskaitomos veiklos atveju apskaičiuojama pagal metodus ir pasirinkimo galimybes, nustatytus 28-32 straipsniuose bei I, II ir VI prieduose ir prireikus V priede, o jų ne prekybos knygoje apskaitomos veiklos atveju - pagal metodus ir pasirinkimo galimybes, nustatytus II priedo 1-4 punktuose;“.
4.
VIII skyriaus 2 skirsnio antraštė pakeičiama taip:
„Deleguoti teisės aktai ir vykdymo įgaliojimai“.
5.
41 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
„2. Priemonės, nurodytos 1 dalyje, tvirtinamos deleguotais teisės aktais, vadovaujantis 42a straipsniu ir 42b ir 42c straipsniuose numatytomis sąlygomis.“
6.
42 straipsnio 2 dalis išbraukiama.
7.
Įterpiami šie straipsniai:
„42a straipsnis
Delegavimas
1. Įgaliojimas priimti deleguotus teisės aktus, nurodytus 41 straipsnyje, Komisijai suteikiamas ketveriems metams nuo 2010 m. gruodžio 15 d. Komisija parengia su deleguotais įgaliojimais susijusią ataskaitą ne vėliau kaip prieš šešis mėnesius iki ketverių metų laikotarpio pabaigos. Įgaliojimų delegavimas savaime pratęsiamas tokios pačios trukmės laikotarpiams, jei Europos Parlamentas ar Taryba šių įgaliojimų nepanaikina pagal 42b straipsnį.
2. Priėmusi deleguotą teisės aktą, Komisija iškart apie jį vienu metu praneša Europos Parlamentui ir Tarybai.
3. Komisijai suteiktam įgaliojimui priimti deleguotus teisės aktus taikomos 42b ir 42c straipsniuose nustatytos sąlygos.
42b straipsnis
Delegavimo atšaukimas
1. Europos Parlamentas arba Taryba gali bet kuriuo metu atšaukti 41 straipsnyje nurodytą įgaliojimų delegavimą.
2. Institucija, pradėjusi vidaus procedūrą, kad nuspręstų, ar atšaukti įgaliojimų delegavimą, siekia prieš priimdama galutinį sprendimą per deramą laikotarpį informuoti apie tai kitą instituciją ir Komisiją, nurodydama deleguotus įgaliojimus, kurie galėtų būti atšaukti.
3. Sprendimu dėl atšaukimo nutraukiamas tame sprendime nurodytų įgaliojimų delegavimas. Sprendimas įsigalioja nedelsiant arba vėliau, tame sprendime nurodytą dieną. Jis neturi įtakos jau įsigaliojusių deleguotų teisės aktų galiojimui. Jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
42c straipsnis
Prieštaravimai dėl deleguotų teisės aktų
1. Europos Parlamentas ir Taryba gali pareikšti prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto per tris mėnesius nuo pranešimo dienos. Europos Parlamento arba Tarybos iniciatyva šis laikotarpis pratęsiamas trimis mėnesiais.
2. Jei pasibaigus 1 dalyje nurodytam laikotarpiui nei Europos Parlamentas, nei Taryba nepareiškė prieštaravimų dėl deleguoto teisės akto, jis skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioja jame nurodytą dieną. Deleguotas teisės aktas gali būti paskelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje ir įsigalioti nepasibaigus šiam laikotarpiui, jeigu ir Europos Parlamentas, ir Taryba informavo Komisiją apie savo ketinimą nepareikšti prieštaravimų.
3. Jeigu Europos Parlamentas arba Taryba per 1 dalyje nurodytą laikotarpį pareiškia prieštaravimus dėl deleguoto teisės akto, šis aktas neįsigalioja. Atsižvelgiant į Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 296 straipsnį, prieštaraujanti institucija nurodo prieštaravimo deleguotam teisės aktui priežastis.“
8.
47 straipsnis pakeičiamas taip:
„Įstaigos, kurių konkretus rizikos modelis pagal V priedo 1 dalį buvo patvirtintas iki 2007 m. sausio 1 d., gali, remdamosi patvirtintu modeliu, iki 2011 m. gruodžio 30 d. arba iki kompetentingų institucijų atskiriems atvejams patvirtintos ankstesnės datos taikyti Direktyvos 93/6/EEB VIII priedo 4 ir 8 dalis pagal tai, kas buvo jose buvo numatyta iki 2007 m. sausio 1 d.“
9.
Priedai iš dalies keičiami taip, kaip nurodyta šios direktyvos II priede.
3 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės užtikrina, kad įsigaliotų įstatymai ir kiti teisės aktai, būtini, kad būtų įgyvendinta:
a)
1 straipsnio 3, 4, 16 ir 17 punktai ir I priedo 1, 2c, 3, 4a ir 5b iii punktai - ne vėliau kaip iki 2011 m. sausio 1 d.; taip pat
b)
šios direktyvos nuostatos, neskaitant nurodytų a punkte, - ne vėliau kaip iki 2011 m. gruodžio 31 d.
Tvirtindamos 1 dalyje nurodytas priemones, valstybės narės jose pateikia nuorodą į šią direktyvą arba tokią nuorodą pateikia jas oficialiai skelbdamos. Valstybės narės nustato nuorodos teikimo tvarką.
2. Įstatymai ir kiti teisės aktai, kurie būtini siekiant įgyvendinti I priedo 1 punktą, reikalauja, kad kredito įstaigos taikytų jame nustatytus principus:
i)
atlyginimui, mokamam pagal sutartis sudarytas prieš jų įgyvendinimo kiekvienoje valstybėje narėje datą ir paskirtam ar išmokėtam po tos datos; ir
ii)
paskirtam, bet dar neišmokėtam prieš faktinio įgyvendinimo kiekvienoje valstybėje narėje datą atlyginimui už 2010 m. suteiktas paslaugas.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
4 straipsnis
Ataskaita
Atsižvelgdama į tarptautinį Bazelio sistemos pobūdį ir į riziką, susijusią su kapitalo pakankamumo sistemos pakeitimų neįgyvendinimu tuo pačiu metu svarbiausiose jurisdikcijose, ne vėliau kaip iki 2010 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl pažangos, padarytos tarptautiniu mastu įgyvendinant kapitalo pakankamumo sistemos pakeitimus, kartu su visais atitinkamais pasiūlymais.
5 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja kitą dieną po jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
6 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2010 m. lapkričio 24 d..