РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1210/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 15 декември 2010 година
относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕС) № 1338/2001 на Съвета от 28 юни 2001 г. за определяне на необходимите мерки за защита на еврото срещу фалшифициране (3) се изисква от кредитните институции и, в рамките на разплащателната им дейност, от доставчиците на разплащателни услуги и от всички други институции, участващи в обработката и разпространението на евро банкноти и монети, които са получили и възнамеряват да върнат в обращение, да проверят тяхната истинност и да открият фалшификатите.
(2)
С препоръка на Комисията 2005/504/ЕС от 27 май 2005 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети (4) се определят препоръчителните практики за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети. Липсата на задължителна обща рамка за установяване на истинността обаче води до различни практики сред държавите-членки и поради това не може да се осигури унифицирана защита на валутата в цялата еврозона.
(3)
За постигането на ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, следователно е необходимо да бъдат въведени правно обвързващи правила за прилагането на общи процедури за установяване на истинността на евро монетите в обращение и за прилагането на контролни механизми за тези процедури от страна на националните органи.
(4)
В процеса на установяване на истинността следва също да бъдат открити истински евро монети, които не са годни за обращение. Обращението на негодни монети затруднява тяхната употреба особено за машини, които работят с монети, и могат да объркат ползвателите по отношение на истинността на тези монети. Негодните монети следва да бъдат изтеглени от обращение. Поради това са необходими общи правно обвързващи правила за държавите-членки за обработката и възстановяването на стойността на негодни за обращение евро монети.
(5)
За координиране на прилагането на процедурите за установяване на истинността, подробните изисквания за изпитание и обучение за установяване на истинността на монетите, както и техническите параметри за проверката на негодните за обращение евро монети и други разпоредби за практическо прилагане следва допълнително да бъдат определени от Европейския технически и научен център (ЕТНЦ), създаден с Решение 2005/37/ЕО на Комисията (5), след консултация с експертната група по фалшифициране на монети, посочена в същото решение.
(6)
За да се даде възможност за постепенно адаптиране към разпоредбите на настоящия регламент на съществуващата система от правила и практики на държавите-членки, те следва да могат, за тригодишен преходен период до 31 декември 2014 г., да предоставят дерогации относно видовете машини за обработка на монети, които да се използват за установяване на истинността на евро монетите, както и за броя на тези машини, които да бъдат проверявани ежегодно.
(7)
Всеки национален орган, който обработва негодни за обращение евро монети, следв да има възможност да прилага такса за обработка съгласно настоящия регламент, с цел покриване на разходите, свързани с този процес. Таксите за обработка не следва да се прилагат при предаване на малки количества негодни за обращение евро монети. Държавите-членки следва да могат да предвидят освобождаване от такси за обработка на лица, които тясно сътрудничат на органите при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение монети. Държавите-членки следва да могат да приемат торби и кутии със смесено съдържание от фалшиви и негодни монети, без да се прилага допълнителна такса, ако това е от обществен интерес,
(8)
Всяка държава-членка следва да въведе санкции, приложими при нарушения, с цел постигане на еквивалентност при установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети на територията на цялата еврозона.
(9)
Тъй като целта на настоящия регламент, а именно ефективно и уеднаквено установяване на истинността на евро монетите в евро зоната, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки поради различия в техните практики и следователно може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигане на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
Предмет
С този регламент се определят процедури, необходими за установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за обращение евро монети.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„установяване на истинността на евро монетите“ означава процесът на проверка на истинността и годността за обращение на евро монетите;
б)
„негодни за обращение евро монети“ означава евро монети, които са истински, но са отхвърлени в процеса на установяване на истинността, или евро монети, чийто вид е значително променен;
в)
„определен национален орган“ означава Националният център за анализ на монети или друг орган, посочен от съответната държава-членка;
г)
„институции“ означава институциите, посочени в член 6, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1338/2001, с изключение на онези, посочени в третото тире от същата разпоредба;
д)
„ЕГФМ“ (експертна група по фалшифициране на монети) означава експертната група по фалшифициране на монети, посочена в Решение 2005/37/ЕО.
ГЛАВА II
УСТАНОВЯВАНЕ НА ИСТИННОСТТА НА ЕВРО МОНЕТИТЕ
Член 3
Установяване на истинността на евро монетите
1. Институциите гарантират, че евро монетите, които са получили и които възнамеряват да върнат в обращение, са обект на процедура за установяване на тяхната истинност. Те прилагат това задължение посредством:
а)
машини за обработка на монети, включени в списъка за такива машини, посочен в член 5, параграф 2; или
б)
персонал, обучен в съответствие с условията, определени от държавите-членки.
2. В резултат от установяването на истинността на всички евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, както и на негодните за обращение евро монети се предоставят на определения национален орган.
3. Фалшивите евро монети, предадени на компетентните държавни органи в съответствие с член 6 от Регламент (ЕО) № 1338/2001, не могат да бъдат предмет на такси за обработка или на други такси. По отношение на негодните за обращение евро монети се прилага глава III от настоящия регламент.
Член 4
Изискване за изпитване и машини за обработка на монети
1. При прилагане на член 3, параграф 1, буква а) институциите използват единствено видовете машини за обработка, които успешно са преминали изпитване за откриване на фалшификати, проведено от страна на определения национален орган или от страна на ЕТНЦ, и които при закупуването им са включени в списъка на интернет страницата, посочена в член 5, параграф 2. Институциите гарантират тези машини редовно да бъдат настройвани, така че да запазват способността си за откриване на фалшификати, като се взимат предвид промените, въведени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Изпитването за откриване на фалшификати се планира така, че да гарантира, че машината за обработка на монети е способна да отхвърли познатите видове фалшиви евро монети и в рамките на процеса негодните за обращение евро монети, както и всички други предмети, наподобяващи монети, които не съответстват на характеристиките на истинските евро монети.
2. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да предвидят специфични дерогации от параграф 1, първо изречение за машини за обработка на монети, които са били в употреба към 11 януари 2011 г. и които са доказали способността си за откриване на фалшифицирани евро монети, негодни за обращение евро монети и други предмети, наподобяващи монети, които не отговарят на спецификациите на истинските евро монети, дори ако тези машини не са включени в списъка, посочен в член 5, параграф 2. Тези дерогации се приемат след консултации с ЕГФМ.
Член 5
Настройване на машините за обработка на монети
1. За да могат производителите на машини за обработка на монети да получат спецификациите, необходими за настройването на техните машини за откриването на фалшиви евро монети, в съответствие с член 4 изпитването може да бъде проведено в определения национален орган, ЕТНЦ или - след двустранно споразумение - в помещенията на производителя. След успешното преминаване на изпитването на машината за обработка на монети, на производителя на машината се издава протокол от изпитването за откриване на фалшификати с копие до ЕТНЦ.
2. На своята интернет страница Комисията публикува консолидиран списък на всички машини за обработка на монети, за които ЕТНЦ е получил или изготвил положителен и валиден протокол от изпитването за откриване на фалшификати.
Член 6
Контрол от страна на държавите-членки
1. Държавите-членки въвеждат контрола, предвиден в настоящия член.
2. Държавите-членки осъществяват ежегоден контрол на място в институциите с цел да бъде проверено, посредством изпитване за откриване на фалшификати, правилното функциониране на представителен брой използвани машини за обработка на монети. Когато персоналът на институциите следва да извършва ръчна проверка на истинността на евро монетите, които да бъдат върнати в обращение, държавите-членки получават уверение от тези институции, че техният персонал е надлежно обучен за тази цел.
3. Броят на машините з обработка на монети, които ежегодно се проверяват във всяка държава-членка, се определя така, че обемът на евро монети, обработени с тези машини през въпросната година, представлява поне 25 % от общия сборен нетен обем на евро монети, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година. Броят на машините за обработка на монети, които трябва да бъдат проверени, се изчислява въз основа на обема на трите евро монети с най-високи номинални стойности, предназначени за обращение. Държавите-членки полагат усилия да осигурят проверяването на машините за обработка на монети на ротационен принцип.
4. В случай че броят на машините за обработка на монети, които подлежат на ежегодна проверка в съответствие с параграф 3, е по-голям от броя на машините, функциониращи в дадена държава-членка, всички машини за обработка на монети, функциониращи в тази държава-членка, се проверяват ежегодно.
5. В рамките на преходен период до 31 декември 2014 г., държавите-членки могат да решат, след нотифициране на Комисията, броят на машините за обработка на монети, подлежащи на ежегодна проверка, да бъде такъв, че обемът на евро монети, обработени от тези машини в продължение на същата година, да представлява най-малко 10 % от общия сборен нетен обем на монетите, емитирани от въпросната държава-членка от въвеждането на евро монетите до края на предходната година.
(6) Като част от годишния контрол държавите-членки проверяват способността на институциите да удостоверят истинността на евро монетите въз основа на:
а)
наличието на писмени директиви, в които са предвидени инструкции относно използването на автоматично оборудване за обработка на монети или относно ръчното сортиране, в зависимост от случая;
б)
разпределянето на подходящи човешки ресурси;
в)
наличието на писмен план за поддръжка на машините за обработка на монети, предназначен за запазването на необходимото равнище на ефективност;
г)
наличието на писмени процедури за предаване на фалшиви евро монети, негодни за обращение евро монети и на наподобяващи монети предмети, които не отговарят на спецификациите за истински евро монети, на определения национален орган; и
д)
наличието на процедури за вътрешен контрол, в които са описани условията и периодичността на контрола, който се осъществява от институциите, за да се гарантира, че центровете им за сортиране и техният персонал спазват инструкциите, установени в настоящия параграф.
7. Когато държава-членка констатира неспазване на настоящия регламент, съответната институция взема необходимите мерки за бързо отстраняване на неспазването.
Член 7
Технически разпоредби
Комисията гарантира, че ЕТНЦ в разумен срок и след консултация с ЕГФМ определя техническите характеристики за изпитването за откриване на фалшификати и други разпоредби за прилагане на практика, като практики на обучение, срока на валидност на протокола от изпитването за откриване на фалшификати, информацията, която следва да се включи в списъка, посочен в член 5, параграф 2, насоките за контрол, проверки и одит от страна на държавите-членки, процедурните правила за отстраняване на несъответствията, както и съответните граници за приемане на истински монети.
ГЛАВА III
ОБРАБОТКА НА НЕГОДНИ ЗА ОБРАЩЕНИЕ ЕВРО МОНЕТИ
Член 8
Изтегляне и възстановяване на стойността на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки изтеглят от обращение негодните за обращение евро монети.
2. Държавите-членки възстановяват стойността или заменят евро монетите, които са станали негодни поради продължителна употреба или инцидент или са били отхвърлени в процеса на установяване на истинността им. Държавите-членки могат да откажат да възстановят стойността на негодните за обращение монети, които са били умишлено изменени или изменени по начин, за който разумно може да се очаква, че ще ги измени, независимо от възстановяването на стойността на монети, събрани от благотворителност, като например тези, които са хвърлени във фонтани.
3. Държавите-членки гарантират, че след изтеглянето им негодните за обращение евро монети се унищожават посредством постоянна физическа деформация, така че тези монети да не могат да се върнат в обращение или да бъдат предадени за възстановяване на стойността им.
Член 9
Такси за обработка
1. Такса в размер на 5 % от номиналната стойност на предадените негодни за обращение евро монети може да бъде удържана от сумата за възстановяване на стойността им или от тяхната замяна. В случай че целият сак или кутия с монети е проверен по реда на член 11, параграф 2, таксата за обработка може да бъде увеличена с още 15 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
2. Държавите-членки могат да предвидят общи или частични освобождавания от такси за обработка в случаи, когато физически или юридически лица, които предават евро монетите, сътрудничат отблизо и редовно на определения национален орган при изтеглянето от обращение на фалшиви или на негодни за обращение евро монети или когато това освобождаване служи на обществения интерес.
3. Транспортните и свързаните с тях разходи са за сметка на физическите или юридическите лица, които предават евро монетите.
4. Без да се засяга предвиденото в параграф 2 освобождаване, за всяка година максималното количество, което се освобождава от такси за обработка, е един килограм негодни за обращение монети за всяка номинална стойност, за физическо или юридическо лице, което предава евро монетите. Ако тази граница бъде превишена, може да се налага такса за всички предадени монети.
5. Когато сред предадените монети има монети, третирани с химически или други опасни вещества до степен, че може да се счита, че представляват опасност за здравето на хората, които ги обработват, към таксите, събирани в съответствие с параграф 1, се добавя допълнителна такса, равняваща се на 20 % от номиналната стойност на предадените евро монети.
Член 10
Опаковка на негодни за обращение евро монети
1. Физическото или юридическото лице, което предава евро монети за възстановяване на стойността или за замяната им, сортира монетите по номинална стойност в стандартни сакове или кутии, както следва:
а)
саковете или кутиите съдържат:
i)
по 500 монети за всяка от номиналните стойности 2 EUR и 1 EUR;
ii)
по 1 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,50 EUR, 0,20 EUR и 0,10 EUR;
iii)
по 2 000 монети за всяка от номиналните стойности 0,05 EUR, 0,02 EUR и 0,01 EUR.
iv)
за по-малки количества по 100 монети от всяка номинална стойност;
б)
всеки сак или кутия носи информация с данни за идентифициране на физическото или юридическото лице, което ги предава, за съдържаните сума и номинална стойност на монетите, теглото, дата на опаковка и номера на сака/кутията; физическото или юридическото лице, което ги предава, осигурява опаковъчен списък с обобщена информация за предадените сакове и кутии; когато монетите са третирани с химически или други опасни вещества, стандартните опаковки са придружени от писмена декларация, уточняваща конкретните вещества, които са използвани;
в)
Когато общото количество негодни за обращение евро монети е по-малко от изискваното в точка а), евро монетите се сортират по номинална стойност и могат да бъдат предадени в нестандартни опаковки.
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки могат да запазят различните изисквания за опаковка, предвидени в националните им законодателства към 11 януари 2011 г.
Член 11
Контрол на негодни за обращение евро монети
1. Държавите-членки могат да контролират предадените негодни за обращение евро монети, както следва:
а)
обявеното количество се проверява чрез претегляне на всеки сак или кутия;
б)
истинността и външния вид се контролират въз основа на минимум 10 %-на извадка от предадените монети.
2. В случай че бъдат открити аномалии, вследствие на контрола, посочен в параграф 1, или бъдат установени отклонения от член 10, се проверява целият сак или кутия.
3. Когато приемането или обработката на евро монети представлява риск за здравето на лицата, които ги обработват, или предадените монети не отговарят на стандартите по отношение на опаковката и етикетирането, държавите-членки могат да откажат да приемат такива монети,.
Държавите-членки могат да предвидят приемането на мерки по отношение на физическите или юридическите лица, които са предали монетите, посочени в първа алинея.
ГЛАВА IV
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Отчитане, обмен на информация и оценка
1. Държавите-членки ежегодно предават на Комисията доклади за своята дейност по установяване на истинността на евро монетите. Предадената информация включва броя на извършените съгласно член 6, параграф 2 проверки и броя на проверените машини за обработка на монети, резултатите от изпитанията, обема на обработените от тези машини монети, броя на анализираните евро монети, за които има съмнение, че са фалшиви, и броя на негодните за обращение евро монети, чиято стойност е възстановена, както и подробни условия за всички дерогации, предвидени съгласно член 4, параграф 2 или член 6, параграф 5.
2. За да могат държавите-членки да следят за изпълнението на настоящия регламент от институциите, последните предоставят най-малко веднъж годишно на държавите-членки, ако това бъде поискано, най-малко следната информация:
а)
видовете и броят на използваните машини за обработка на монети;
б)
местонахождението на всяка машина обработка на монети; и
в)
обемът на обработваните монети за всяка машина за обработка на монети за съответната година и съответната номинална стойност, най-малко за трите евро монети с най-високи номинални стойности.
3. Държавите-членки гарантират, че информацията относно органите, определени за възстановяването на стойността или за замяната на евро монетите, и относно специфичните условия като изискванията за опаковка и таксите се предоставя на подходящите интернет страници и посредством подходящи публикации.
4. След анализ на получените доклади на държавите-членки, Комисията представя годишен доклад на Икономическия и финансов комитет относно развитието и резултатите във връзка с процеса на установяване на истинността на евро монетите, както и за тези, които са негодни за обращение.
5. До 30 юни 2014 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад за функционирането и резултатите от настоящия регламент. При необходимост докладът може да бъде придружен от законодателни предложения за по-детайлно прилагане или за изменение на настоящия регламент, по-специално по отношение на членове 6 и 8.
Член 13
Санкции
Държавите-членки определят правилата относно санкциите, които се налагат за нарушения на настоящия регламент, и предприемат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект.
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г., с изключение на Глава III, която се прилага от деня на влизането в сила на настоящия регламент.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки, в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 15 декември 2010 година.
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 1210/2010
2010 m. gruodžio 15 d.
dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 133 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos centrinio banko nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
2001 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1338/2001, nustatančiu priemones, būtinas euro apsaugai nuo padirbinėjimo (3), kredito įstaigos ir kiti mokėjimo paslaugų teikėjai, atsižvelgiant į jų mokėjimo paslaugų veiklos apimtį, taip pat visos kitos įstaigos, dalyvaujančios banknotų ir monetų tvarkyme ir platinime visuomenei, įpareigojami užtikrinti, kad būtų patikrintas jų gautų ir ketinamų pakartotinai išleisti į apyvartą euro banknotų ir monetų autentiškumas ir atpažinti padirbti pinigai.
(2)
2005 m. gegužės 27 d. Komisijos rekomendacijoje 2005/504/EB dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo (4) numatomos rekomenduojamos euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo praktikos. Tačiau, kadangi nėra privalomos bendros monetų autentiškumo tikrinimo sistemos, skirtingos valstybės narės taiko skirtingas procedūras ir todėl negali užtikrinti vienodos valiutos apsaugos visoje euro zonoje.
(3)
Siekiant užtikrinti veiksmingą ir vienodą euro monetų autentiškumo tikrinimą visoje euro zonoje, reikia nustatyti privalomas taisykles, kad būtų įgyvendinamos bendros apyvartoje esančių euro monetų autentiškumo tikrinimo procedūros ir kad nacionalinės institucijos įgyvendintų tų procedūrų kontrolės mechanizmus.
(4)
Autentiškumo tikrinimo proceso metu taip pat turėtų būti nustatomos tikros apyvartai netinkamos euro monetos. Apyvartoje esančias netinkamas monetas yra sunkiau panaudoti, ypač aparatuose, kuriuose atsiskaitoma monetomis, ir todėl naudotojams gali kilti abejonių dėl tų monetų autentiškumo. Netinkamas monetas reikėtų išimti iš apyvartos. Todėl reikia bendrų valstybėms narėms privalomų taisyklių apyvartai netinkamoms euro monetoms tvarkyti ir kompensuoti.
(5)
Autentiškumo tikrinimo procedūrų įgyvendinimui koordinuoti, euro monetų autentiškumo tikrinimo ir su tuo susijusio mokymo reikalavimus, apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimo specifikacijas ir kitas praktinio įgyvendinimo nuostatas toliau turėtų nustatyti Komisijos sprendimu 2005/37/EB (5) įsteigtas Europos techninis ir mokslinis centras (toliau - ETMC), pasikonsultavęs su tame sprendime nurodyta padirbtų monetų tyrimo ekspertų grupe.
(6)
Siekiant, kad valstybės narės galėtų palaipsniui pritaikyti esamą teisės normų sistemą ir praktiką prie šio reglamento nuostatų, pereinamuoju laikotarpiu iki 2014 m. gruodžio 31 d. joms turėtų būti suteikta galimybė numatyti išimtis dėl monetų rūšiavimo įrangos, naudojamos euro monetų autentiškumui tikrinti, rūšių ir dėl tokios įrangos, kuri turi būti tikrinama kasmet, kiekio.
(7)
Kiekvienai nacionalinei institucijai, tvarkančiai apyvartai netinkamas euro monetas, turėtų būti suteikta galimybė taikyti tvarkymo mokestį pagal šį reglamentą, kad ji galėtų padengti su šia procedūra susijusias išlaidas. Tvarkymo mokestis neturėtų būti taikomas tuo atveju, jei perduodamas nedidelis apyvartai netinkamų euro monetų kiekis. Valstybėms narėms turėtų būti suteikta galimybė numatyti tvarkymo mokesčio išimtis, pagal kurias mokestis nebūtų taikomas asmenims, glaudžiai bendradarbiaujantiems su valdžios institucijomis išimant iš apyvartos padirbtas ar netinkamas monetas. Valstybės narės turėtų turėti galimybę priimti padirbtas ir netinkamas monetas, sumaišytas maišeliuose ar dėžutėse, netaikydamos papildomo mokesčio, jei tai yra pateisinama vadovaujantis viešuoju interesu.
(8)
Siekdama užtikrinti vienodą euro monetų tikrinimą ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymą visoje euro zonoje, kiekviena valstybė turėtų nustatyti už pažeidimus taikomas sankcijas.
(9)
Kadangi šio reglamento tikslo, t. y. veiksmingai ir vienodai tikrinti euro monetų autentiškumą visoje euro zonoje valstybės narės negali deramai pasiekti dėl nacionalinės praktikos skirtumų, ir kadangi to tikslo būtų geriau siekti Sąjungos lygiu, laikydamasi Europos Sąjungos sutarties 5 straipsnyje nustatyto subsidiarumo principo, Sąjunga gali patvirtinti priemones. Pagal tame straipsnyje nustatytą proporcingumo principą šiuo reglamentu neviršijama to, kas būtina nurodytam tikslui pasiekti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS IR TERMINŲ APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
Dalykas
Šiame reglamente nustatomos euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo procedūros.
2 straipsnis
Terminų apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) euro monetų autentiškumo tikrinimas- euro monetų autentiškumo ir tinkamumo apyvartai tikrinimo procesas;
b) apyvartai netinkamos euro monetos- tikros, bet autentiškumo tikrinimo proceso metu atmestos euro monetos bei euro monetos, kurių išvaizda labai pakitusi;
c) paskirta nacionalinė institucija- Nacionalinis monetų analizės centras arba kita atitinkamos valstybės narės paskirta institucija;
d) įstaigos- Reglamento (EB) Nr. 1338/2001 6 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje minimos įstaigos, išskyrus nurodytąsias tos dalies trečioje įtraukoje;
e) PMTEG (padirbtų monetų tyrimo ekspertų grupė)- padirbtų monetų tyrimo ekspertų grupė, nurodyta Sprendime 2005/37/EB.
II SKYRIUS
EURO MONETŲ AUTENTIŠKUMO TIKRINIMAS
3 straipsnis
euro monetų autentiškumo tikrinimas
1. Įstaigos užtikrina, kad būtų patikrintas jų gaunamų ir ketinamų pakartotinai išleisti į apyvartą euro monetų autentiškumas. Jos tą pareigą įgyvendina pasinaudodamos:
a)
monetų rūšiavimo įranga, kuri įtraukta į 5 straipsnio 2 dalyje nurodytą monetų rūšiavimo įrangos sąrašą; arba
b)
pagal valstybių narių nustatytą tvarką apmokytu personalu.
2. Po autentiškumo tikrinimo visos euro monetos, įtariamos esant padirbtos, ir apyvartai netinkamos euro monetos pateikiamos paskirtai nacionalinei institucijai.
3. Už pagal Reglamento (EB) Nr. 1338/2001 6 straipsnį kompetentingoms nacionalinėms institucijoms perduotas padirbtas euro monetas neimamas tvarkymo mokestis ar kiti mokesčiai. Apyvartai netinkamoms euro monetoms taikomas šio reglamento III skyrius.
4 straipsnis
Bandymo reikalavimas ir monetų rūšiavimo įranga
1. Įgyvendindamos 3 straipsnio 1 dalies a punktą, įstaigos naudoja tik tokių tipų monetų rūšiavimo įrangą, kuri sėkmingai išlaikė monetų atpažinimo bandymą, kurį atliko paskirta nacionalinė institucija arba ETMC, ir kuri įsigijimo metu buvo įtraukta į sąrašą, pateikiamą 5 straipsnio 2 dalyje nurodytoje interneto svetainėje. Atsižvelgdamos į 5 straipsnio 2 dalyje nurodyto sąrašo pakeitimus, įstaigos užtikrina, kad ši įranga būtų reguliariai pritaikoma, siekiant išlaikyti jos monetų atpažinimo gebėjimą. Monetų atpažinimo bandymu turi būti užtikrinta, kad monetų rūšiavimo įranga geba atmesti žinomų rūšių padirbtas euro monetas, o vykstant šiam procesui - ir apyvartai netinkamas euro monetas, bei kitus į monetas panašius objektus, kurie neatitinka tikrų euro monetų specifikacijų.
2. Pereinamuoju laikotarpiu iki 2014 m. gruodžio 31 d. valstybės narės gali numatyti specialias 1 dalies pirmo sakinio išimtis, taikomas monetų rūšiavimo įrangai, kuri buvo naudojama 2011 m. sausio 11 d., ir kuri patvirtino, kad ją naudojant galima atpažinti padirbtas euro monetas, apyvartai netinkamas euro monetas bei kitus į monetas panašius objektus, kurie neatitinka tikrų euro monetų specifikacijų, net jeigu ta įranga neįtraukta į sąrašą, pateikiamą 5 straipsnio 2 dalyje. Tokios išimtys tvirtinamos pasikonsultavus su PMTEG.
5 straipsnis
Monetų rūšiavimo įrangos sureguliavimas
1. Kad monetų rūšiavimo įrangos gamintojai gautų įrangos sureguliavimui būtinas specifikacijas ir ši gebėtų atpažinti padirbtas euro monetas, bandymas pagal 4 straipsnį gali būti vykdomas paskirtoje nacionalinėje institucijoje, Nacionaliniuose monetų analizės centruose, ETMC, arba pagal dvišalį susitarimą - gamintojo patalpose. Jei monetų rūšiavimo įrangos bandymu įranga patvirtinama, įrangos gamintojui išduodama monetų atpažinimo bandymo ataskaitos santrauka, o jos kopija siunčiama ETMC.
2. Komisija savo interneto svetainėje skelbia suvestinį visos monetų rūšiavimo įrangos, dėl kurios gauta arba kuriai ETMC parengė tinkamumą patvirtinančią ir galiojančią monetų atpažinimo bandymo ataskaitos santrauką, sąrašą.
6 straipsnis
Valstybių narių kontrolės
1. Valstybės narės nustato šiame straipsnyje numatytas kontrolės priemones.
2. Valstybės narės atlieka kasmetines įstaigų kontroles vietoje, kad, vykdydamos monetų atpažinimo bandymus, patikrintų, ar tam tikra nustatyta naudojamos monetų rūšiavimo įrangos dalis veikia tinkamai. Kai manoma, kad įstaigų personalas rankiniu būdu tikrins į apyvartą pakartotinai išleidžiamų euro monetų autentiškumą, valstybės narės turi gauti šių įstaigų patvirtinimą, kad jų personalas yra šiam tikslui tinkamai apmokytas.
3. Monetų rūšiavimo įrangos, kuri kasmet turi būti patikrinta kiekvienoje valstybėje narėje, skaičius turi būti toks, kad tais metais ja rūšiuojamų euro monetų kiekis sudarytų bent 25 % bendro toje valstybėje narėje nuo euro įvedimo iki praėjusių metų pabaigos išleistų monetų kiekio. Monetų rūšiavimo įrangos, kuri turi būti patikrinta, skaičius apskaičiuojamas remiantis trijų didžiausio nominalo apyvartai skirtų euro monetų kiekiu. Valstybės narės siekia užtikrinti, kad monetų rūšiavimo įranga būtų tikrinama taikant rotacijos principą.
4. Jei taikant 3 dalyje nustatytą metodą apskaičiuotas monetų rūšiavimo įrangos, kurią kasmet reikia patikrinti, kiekis viršija konkrečioje valstybėje narėje veikiančios įrangos kiekį, kasmet turi būti tikrinama visa toje valstybėje narėje veikianti monetų rūšiavimo įranga.
5. Pereinamuoju laikotarpiu iki 2014 m. gruodžio 31 d. valstybės narės, pranešusios Komisijai, gali nuspręsti, kad monetų rūšiavimo įrangos, kurią reikia patikrinti kasmet, kiekis bus toks, kad tais metais ja rūšiuojamų euro monetų kiekis sudarytų bent 10 % bendro toje valstybėje narėje nuo euro įvedimo iki ankstesnių metų pabaigos išleistų monetų kiekio.
6. Vykdydamos metines kontroles valstybės narės tikrina įstaigų gebėjimą patikrinti euro monetų autentiškumą remdamosi tuo, ar:
a)
yra raštu išdėstyta politika, pagal kurią nustatomos automatinio monetų rūšiavimo įrangos naudojimo, arba, prireikus, rūšiavimo rankiniu būdu instrukcijos;
b)
yra skirta tinkamų žmogiškųjų išteklių;
c)
yra rašytinis eksploatacijos planas, kuriame numatoma, kaip išlaikyti tinkamą monetų rūšiavimo įrangos veikimą;
d)
yra raštu išdėstytos padirbtų euro monetų, apyvartai netinkamų euro monetų ir kitų į monetas panašių objektų, kurie neatitinka tikrų euro monetų specifikacijų, pateikimo paskirtai nacionalinei institucijai procedūros; ir
e)
nustatytos vidaus kontrolės procedūros, kuriomis vadovaujantis apibrėžiami kontrolės, kurią turi atlikti įstaiga, siekdama užtikrinti, kad jos rūšiavimo centrai ir jos personalas laikytųsi šioje dalyje nustatytų instrukcijų, būdai ir dažnumas.
7. Kai valstybė narė nustato, kad yra šio reglamento pažeidimų, atitinkama įstaiga turi imtis priemonių, siekdama, kad pažeidimai būtų nedelsiant pašalinti.
7 straipsnis
Techninės nuostatos
Komisija užtikrina, kad ETMC, pasikonsultavęs su PMTEG, nustatytų per protingą laikotarpį technines monetų atpažinimo bandymo specifikacijas ir kitas praktinio įgyvendinimo nuostatas, pvz., mokymo praktiką, monetų atpažinimo bandymo ataskaitos santraukos galiojimo laikotarpį, informaciją, kuri turėtų būti įtraukiama į 5 straipsnio 2 dalyje nurodytą sąrašą, su kontrolėmis susijusias gaires, valstybių narių atliekamus patikrinimus ir auditą, pažeidimų pašalinimo procedūros taisykles, taip pat atitinkamas tikrų monetų priėmimo ribas.
III SKYRIUS
APYVARTAI NETINKAMŲ EURO MONETŲ TVARKYMAS
8 straipsnis
Apyvartai netinkamų euro monetų išėmimas ir kompensavimas
1. Valstybės narės išima iš apyvartos apyvartai netinkamas euro monetas.
2. Valstybės narės kompensuoja arba pakeičia euro monetas, kurios tapo netinkamomis dėl ilgo buvimo apyvartoje arba įvykio, arba dėl bet kurios kitos priežasties buvo atmestos per autentiškumo tikrinimo procedūrą. Valstybės narės gali atsisakyti kompensuoti apyvartai netinkamas euro monetas, kurios buvo pakeistos sąmoningai arba vykdant procesą, kurį pagrįstai buvo galima laikyti turinčiu monetas keičiantį poveikį, nedarant poveikio kompensacijai už labdaros tikslais surinktas monetas, pavyzdžiui į fontanus metamas monetas.
3. Valstybės narės užtikrina, kad po išėmimo apyvartai netinkamos euro monetos būtų sunaikintos jas fiziškai ir visam laikui deformuojant, kad tos monetos negalėtų būti pakartotinai išleistos į apyvartą arba būti pateiktos kompensacijai.
9 straipsnis
Tvarkymo mokesčiai
1. Kompensuojant arba keičiant perduodamas apyvartai netinkamas euro monetas gali būti išskaičiuojamas tvarkymo mokestis, sudarantis 5 % tokių monetų nominaliosios vertės. Jei tikrinamas visas monetų maišelis ar dėžutė, kaip nustatyta 11 straipsnio 2 dalyje, tvarkymo mokestis gali būti padidinamas dar 15 % perduotų euro monetų nominaliosios vertės.
2. Valstybės narės gali numatyti, kad tvarkymo mokestis visiškai arba iš dalies nebūtų taikomas tais atvejais, kai euro monetas perduodantys fiziniai ar juridiniai asmenys glaudžiai ir nuolat bendradarbiauja su paskirta nacionaline institucija išimant iš apyvartos padirbtas euro monetas ar apyvartai netinkamas euro monetas arba kai tokios išimtys yra pateisinamos vadovaujantis viešuoju interesu.
3. Transporto ir kitas susijusias išlaidas dengia euro monetas perduodantys fiziniai ar juridiniai asmenys.
4. Nedarant poveikio 2 dalyje numatytam atleidimui nuo mokesčio, tvarkymo mokestis euro monetas perduodančiam fiziniam ar juridiniam asmeniui per metus netaikomas kiekvieno nominalo netinkamų apyvartai monetų kilogramui. Viršijus šią ribą, mokestis gali būti taikomas visoms perduodamoms monetoms.
5. Kai tarp perduodamų monetų yra monetų, kurios apdorotos cheminėmis ar kitomis pavojingomis medžiagomis tiek, kad gali būti laikomos pavojingomis jas tvarkančių asmenų sveikatai, pagal 1 dalį taikomi mokesčiai padidinami dar 20 % perduodamų euro monetų nominaliosios vertės.
10 straipsnis
Apyvartai netinkamų euro monetų pakavimas
1. Perduodamas euro monetas kompensavimui arba keitimui fizinis ar juridinis asmuo surūšiuoja jas pagal nominalą ir sudeda į standartinius maišelius ar dėžutes:
a)
maišeliuose arba dėžutėse turi būti:
i)
po 500 2 EUR ir 1 EUR nominalo monetų,
ii)
po 1 000 050 EUR, 0,20 EUR ir 0,10 EUR nominalo monetų,
iii)
po 2 000 005 EUR, 0,02 EUR ir 0,01 EUR nominalo monetų,
iv)
mažesniais kiekiais, po 100 kiekvieno nominalo monetų;
b)
ant kiekvienos dėžutės ar maišelio aiškiai pažymima monetas perduodančio fizinio ar juridinio asmens identifikavimo informacija, jame esančių monetų vertė ir nominalas, svoris, pakavimo data ir maišelio ar dėžutės numeris; monetas perduodantis fizinis ar juridinis asmuo pateikia perduodamų maišelių ar dėžučių sąrašą; jei monetos buvo apdorotos cheminėmis ar kitomis pavojingomis medžiagomis, prie standartinių pakuočių pridedamas rašytinis pareiškimas, kuriame tiksliai nurodomos naudotos medžiagos;
c)
jei bendras perduodamų apyvartai netinkamų euro monetų kiekis yra mažesnis nei nurodyta a punkte nurodytuose reikalavimuose, tos euro monetos surūšiuojamos pagal nominalą ir gali būti pateiktos nestandartinėje pakuotėje.
2. Nukrypdamos nuo 1 dalies nuostatų 2011 m. sausio 11 d. valstybės narės gali palikti galioti skirtingus pakavimo reikalavimus, nustatytus jų nacionalinėse taisyklėse.
11 straipsnis
Apyvartai netinkamų euro monetų tikrinimas
1. Valstybės narės gali tikrinti perduotas apyvartai netinkamas euro monetas taip:
a)
deklaruojamas kiekis tikrinamas pasveriant kiekvieną maišelį ar dėžutę;
b)
autentiškumas ir regimoji išvaizda tikrinami tikrinant bent 10 % perduotų monetų pagal tipinį pavyzdį.
2. Jei nustatoma reikalavimų neatitikimų atlikus 1 dalyje minimus patikrinimus arba identifikuojami nukrypimai nuo 10 straipsnio, tikrinamas visas maišelis arba dėžutė.
3. Kai dėl euro monetų priėmimo ar rūšiavimo kyla pavojus jas tvarkančių asmenų sveikatai arba jos perduodamos nesilaikant pakavimo ir ženklinimo standartų, valstybės narės gali atsisakyti priimti tokias monetas.
Valstybės narės gali nustatyti priemones, taikomas pirmoje pastraipoje nurodytas monetas pateikusiems fiziniams ar juridiniams asmenims.
IV SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
12 straipsnis
Ataskaitų teikimas, ryšiai ir vertinimas
1. Valstybės narės kasmet teikia Komisijai ataskaitas apie jų euro monetų autentiškumo tikrinimo veiklą. Pateikiamoje informacijoje turi būti nurodytas pagal 6 straipsnio 2 dalį atliktų patikrinimų skaičius ir bandyta monetų rūšiavimo įranga, bandymo rezultatai, ta įranga tvarkytų monetų apimtis, įtariamų esant padirbtomis ištirtų euro monetų skaičius ir apyvartai netinkamų kompensuotų euro monetų skaičius, taip pat informacija apie suteiktas 4 straipsnio 2 dalyje ar 6 straipsnio 5 dalyje numatytas išimtis.
2. Siekiant, kad valstybės narės galėtų kontroliuoti, ar įstaigos laikosi šio reglamento, jos, jei to prašoma, bent kartą per metus pateikia valstybėms narėms bent šią informaciją:
a)
naudotos monetų rūšiavimo įrangos tipą ir kiekį;
b)
monetų rūšiavimo įrangos buvimo vietą; ir
c)
bent trijų didžiausio nominalo monetų kiekį, išrūšiuotą konkrečia monetų rūšiavimo įranga per metus ir pagal nominalą.
3. Valstybės narės užtikrina, kad informacija apie paskirtas euro monetų kompensavimo arba keitimo institucijas ir konkrečią tvarką, pvz. pakuotei taikomus reikalavimus ir mokesčius, būtų skelbiama atitinkamose interneto svetainėse ir atitinkamuose leidiniuose.
4. Išnagrinėjusi iš valstybių narių gautas ataskaitas, Komisija pateikia Ekonomikos ir finansų komitetui metinę raidos ir rezultatų, susijusių su euro monetų ir apyvartai netinkamų euro monetų autentiškumo tikrinimu, ataskaitą.
5. Ne vėliau kaip 2014 m. birželio 30 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šio reglamento veikimo ir poveikio ataskaitą. Prireikus, prie tokios ataskaitos gali būti pridedami pasiūlymai dėl teisės aktų, pagal kuriuos išsamiau įgyvendinamas arba iš dalies keičiamas šis reglamentas, ypač, kiek tai susiję su 6 ir 8 straipsniais.
13 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų, taikomų pažeidus šį reglamentą, taisykles ir imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šios sankcijos būtų taikomos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
14 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2012 m. sausio 1 d., išskyrus III skyrių, kuris taikomos nuo šio reglamento įsigaliojimo dienos.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse pagal Sutartis.
Priimta Strasbūre 2010 m. gruodžio 15 d.