РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 8 февруари 2012 година
относно държавна помощ SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 и ex CP 194/09), приведена в действие от Швеция в полза на Hammar Nordic Plugg AB
(нотифицирано под номер C(2012) 546)
(само текстът на шведски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/293/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз („Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 26 май 2009 г., заведено на 16 юни 2009 г., Комисията получи жалба относно отпускане на предполагаема държавна помощ на Hammar Nordic Plugg AB чрез продажбата на имот, който е публична собственост, от община Vänersborg под пазарната цена.
(2)
На 27 октомври 2009 г. Комисията препрати неповерителна версия на жалбата до националните органи. Швеция отговори с писмо на 30 ноември 2009 г., заведено на същата дата.
(3)
На 9 март 2010 г. Комисията поиска допълнителна информация и Швеция отговори с писмо от 20 април 2010 г.
(4)
На 11 май 2010 г. Комисията получи информация, предоставена от Chips AB.
(5)
С писмо от 27 октомври 2010 г. Комисията уведоми Швеция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (2) („ДФЕС“), по отношение на помощта. Решението на Комисията да открие процедура („решението за откриване на процедура“) беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на помощта.
(6)
С писмо от 23 ноември 2010 г. Швеция поиска удължаване на крайния срок за представяне на мнения относно решението за откриване на процедура.
(7)
С писма от 15 и 17 декември 2010 г. шведските органи представиха своите мнения на Комисията. Hammar Nordic Plugg AB представи своето мнение на Комисията с писмо от 22 януари 2011 г.
(8)
На 1 февруари 2011 г. Комисията изпрати коментарите на Hammar Nordic Plugg AB на шведските органи за мнение.
(9)
На 1 юни 2011 г. Комисията изпрати допълнително искане за информация, на което Швеция отговори с писмо от 29 юни 2011 г. и изпрати допълнителни разяснения по електронна поща на 12 септември и на 30 септември 2011 г.
(10)
На 6 юни 2011 г. Комисията изпрати въпросник на Chips AB, на който дружеството не отговори пряко. Част от информацията обаче бе предоставена от Chips AB на шведските органи, които я включиха в посочените по-горе коментари от 12 септември 2011 г.
(11)
На 19 октомври 2011 г. се състоя среща между службите на Комисията и представители на Hammar Nordic Plugg AB.
(12)
С електронна поща от 3 ноември 2011 г. Hammar Nordic Plugg AB предостави допълнителна информация на Комисията. На 4 ноември 2011 г. Комисията препрати тази информация на шведските органи за коментар. На 28 ноември 2011 г. Швеция потвърди, че органите нямат коментари.
2. ОПИСАНИЕ
2.1. Получателите и заинтересованите страни
(13)
Получател на помощта е Hammar Nordic Plugg AB („Hammar“). Това е дружество с ограничена отговорност, чиято дейност се състои от отдаване под наем на помещения и управление на недвижими имоти. Седалището на дружеството е установено в Trollhättan, провинция Västra Götaland (Швеция). Hammar е изцяло притежавано от дружеството майка Hammar Nordic Fastigheter AB, което от своя страна е изцяло собственост на частно лице - Anders Hammar (4).
(14)
Община Vänersborg („общината“) се намира в провинция Västra Götalands (Швеция), в близост до Норвегия. Съгласно шведската карта на регионалната помощ за периода 2007-2013 г. общината не се намира в област, която получава подпомагане.
(15)
Fastighets AB Vänersborg („FABV“) е дружество за недвижими имоти, притежавано изцяло от общината.
(16)
Topp Livsmedel („Topp“) е принадлежало на Chips AB (5) - подразделение на международната бизнес група Orkla ASA („Orkla“).
(17)
Недвижимият имот, предмет на мярката („обектът“), включва два парцела земя, производствен обект, движимо имущество и права върху интелектуалната собственост (например търговски марки). Той се намира в Brålanda - малко населено място в рамките на община Vänersborg. До 2007 г. Topp е използвал обекта за производството на замразени зеленчуци, като за тази дейност са били ангажирани 30 служители.
2.2. Обобщение на мярката
(18)
С писмо от 26 май 2009 г. Комисията получи жалба във връзка с предполагаемо предоставяне на държавна помощ чрез продажбата на публична собственост (обекта) под пазарната ѝ цена.
(19)
Фактите по случая са следните. В края на 2007 г. Chips AB обявява, че ще закрие производствената дейност на Topp, и започва процеса с продажба на обекта.
(20)
На 13 февруари 2008 г. общината (чрез FABV) купува обекта от Chips AB за сумата от 17 милиона SEK (1,7 милиона евро) (6).
(21)
Също така на 13 февруари 2008 г. FABV сключва два договора с Hammar. Първият договор е договор за наем, с който FABV отдава под наем на Hammar целия обект (7). Вторият договор се отнася за опцията Hammar да закупи обекта от FABV по всяко време между 1 март 2008 г. и 28 февруари 2010 г. за определена сума в размер на 8 милиона SEK (0,8 милиона евро). На 11 август 2008 г. Hammar упражнява опцията по този договор и придобива обекта срещу определената цена.
(22)
С договор от 1 март 2008 г. Hammar, от своя страна, отдава под наем по-голяма част от обекта на местни предприемачи срещу наем (8), който е по-висок от договорения между него и FABV. Освен това, като условие за сключване на договора за наем, местните предприемачи поставят искането да се предвиди опция те да придобият обекта в бъдеще, ако Hammar стане негов собственик. Опционният договор е подписан на същата дата, като дава право на местните предприемачи да придобият обекта за сумата от 40 милиона SEK (4 милиона евро).
(23)
На 2 септември 2008 г. Hammar и местните предприемачи сключват договор, по силата на който обектът е продаден на последните за договорената цена от 40 милиона SEK.
3. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(24)
Комисията има основания да смята, че продажбата на обекта от FABV на Hammar включва държавна помощ. Поради това на 27 октомври 2010 г. Комисията започна официална процедура по разследване на посочената транзакция (9).
(25)
Шведските органи и Hammar представиха своите мнения относно решението за откриване на официалната процедура по разследване.
(26)
Становището на шведките органи е, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не представлява държавна помощ. Те твърдят, че при закупуването на обекта чрез FABV единствената цел на общината е била да се осигури продължаване на производствената дейност и запазване на работните места. Тъй като общината не е възнамерявала да развива дейността лично, тя е избрала предложеното от Hammar решение, а именно - обектът да бъде даден под наем с опция да бъде закупен. Швеция също така отбеляза, че във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал от бюджета на общината в този на FABV в размер на 9 милиона SEK (0,9 милиона евро), за да се учреди гаранция за загубата, която FABV би понесло, ако Hammar се възползва от опцията.
(27)
Hammar твърди, че FABV е закупило обекта от Chips AB на изключително висока цена, което може да означава наличие на държавна помощ за Orkla. Освен това Hammar е на мнение, че покупко-продажбата на обекта между него и FABV е извършена при пазарни условия и че продажбата не е засегнала търговията между държавите членки, нито е нарушила конкуренцията.
(28)
В подкрепа на своите твърдения Hammar представи последваща оценка на стойността на обекта с дата 20 януари 2011 г., изготвена от PricewaterhouseCoopers („докладът на PwC“). В доклада се посочва, че поради изключително голямата степен на несигурност при изчисляване на пазарната цена на този вид недвижим имот може да се твърди, че при всяка продажба на обекта (т.е. първоначалната му продажба от Chips AB на FABV, последващата му продажба на Hammar и накрая продажбата от Hammar на местните предприемачи) неговата цена е била близка до пазарната. Във връзка с продажбата от FABV на Hammar и последващата продажба на местните предприемачи в доклада на PwC по-специално се посочва, че платените цени са съответствали на пазарните цени предвид финансовите условия на двата договора за наем (т.е. между FABV и Hammar, от една страна, и между Hammar и местните предприемачи, от друга страна).
(29)
По време на срещата със службите на Комисията, състояла се на 19 октомври 2011 г., и в допълнителната информация, изпратена на Комисията на 3 ноември 2011 г., Hammar заяви, че към момента, в който между него и общината е договорена опцията той да придобие обекта за 8 милиона SEK, не е имало други оферти за закупуване на обекта, поради което тази цена следва да се приеме за пазарната цена, независимо от всякакви други оценки, които при всички случаи са хипотетични.
(30)
На 3 ноември 2011 г. Hammar представи на Комисията доклад, изготвен от Copenhagen Economics A/S (10) („Copenhagen Economics“), относно евентуалното въздействие върху търговията между държавите членки както на покупко-продажбата на обекта между Chips AB и FABV, така и на последващата му продажба от FABV на Hammar. Заключението от доклада е, че при първата транзакция е възможно да е била засегната търговията в рамките на Съюза, тъй като продавачът Chips AB е международно дружество (финландското подразделение на норвежката група Orkla), което участва в конкуренцията на международния пазар. За сметка на това в доклада се посочва, че продажбата на обекта от FABV на Hammar не е имала никакво въздействие върху търговията в рамките на Съюза, или това въздействие е било незначително, тъй като Hammar работи само на местно равнище и на съответния пазар няма международни конкуренти.
4. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
4.1. Наличие на държавна помощ
(31)
За да се прецени дали продажбата на обекта от FABV на Hammar е свързана с държавна помощ, тя трябва да бъде разгледана в съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, който предвижда, че „всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар“.
(32)
Комисията отбелязва, че получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие, тъй като извършва стопанска дейност, като предлага на пазара недвижими имоти и свързани с тях услуги.
(33)
Общината е извършила транзакцията с посредничеството на FABV. FABV е собственост изцяло на общината, която покрива неговите загуби от своя обичаен бюджет. Членовете на управителния съвет на FABV са членове на общинския съвет на община Vänersborg. Следователно решенията на FABV са публични решения и доколкото те имат финансови последици, предполагат използването на публични ресурси. Освен това е ясно, че общината е имала участие в тази транзакция, тъй като във връзка с предоставената на Hammar опция се е наложило вливане на капитал в размер на 9 милиона SEK от общината в бюджета на FABV, за да се учреди гаранция за загубата, която би била реализирана, ако Hammar се възползва от възможността. С оглед на гореизложеното заключението на Комисията е, че в продажбата на обекта на Hammar е имало елемент на публични ресурси.
(34)
Тъй като продажбата е поставила в по-благоприятно положение конкретно предприятие (Hammar), тя трябва да бъде разглеждана като мярка със селективен характер.
(35)
Мярката нарушава или има потенциал да наруши конкуренцията и да засегне търговията в рамките на Съюза и на Европейското икономическо пространство („търговията в рамките на ЕИП“) по смисъла на практиката на Съда на Европейския съюз в областта на държавните помощи. За да се аргументира тезата, че селективното предимство, свързано с продажбата на обекта на Hammar, не е имало никакво въздействие върху търговията или това въздействие е било незначително, в доклада на Copenhagen Economics (вж. съображение 30) се посочва, че пазарът на недвижими имоти, на който работи Hammar, е само с местен обхват. Потенциалното въздействие върху търговията обаче не зависи от това дали даден получател на държавна помощ работи на международния пазар или само на националния, а от това дали стоките или услугите, с които той търгува, могат да бъдат предмет на търговия в рамките на Съюза (11). В този случай критерият е изпълнен, тъй като недвижимите имоти и свързаните с тях услуги са предмет на търговия и инвестиции в рамките на Съюза. В настоящия случай това се потвърждава от факта, че предишният собственик на обекта (Chips AB) е финландското подразделение на Orkla - група с международна дейност. Това е доказателство за трансграничен интерес към въпросния актив, т.е. обектът, който, освен това, не е празен парцел земя, а действащ производствен обект за замразени храни.
(36)
Поради това Комисията смята, че макар Hammar да развива своята дейност изключително на местно равнище, дружеството работи на пазар, на който не може да се изключи наличието на въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП. Съответно според Комисията представените от Hammar аргументи не представляват основание за отклоняване от предварителните констатации по този критерий в решението за откриване на процедура.
(37)
Следователно единственият критерий за определяне на наличието на въпросната държавна помощ е дали с продажбата на обекта от FABV е предоставено предимство на Hammar. Въз основа на наличната информация Комисията смята, че FABV е продало на Hammar обекта на цена под пазарната му стойност - нещо, което е малко вероятно да бъде направено от някой частен пазарен инвеститор - с което е предоставило предимство на Hammar.
(38)
Настоящото дело се отнася до продажбата на определени активи, които са публична собственост, на частно предприятие. Някои от активите са недвижими имоти (земя и сгради) и за да се прецени дали има помощ в тези случаи, Комисията прилага установеното в „Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи“ (12) („съобщението“). Когато продажбата се отнася за други видове активи, Комисията прилага теста за частен стопански субект в условията на пазарна икономика, т.е. тя преценява дали публичният продавач е действал като частен инвеститор, който развива дейност в условията на пазарна икономика. Тъй като съобщението се основава на същия тест за частния инвеститор обаче, за по-голяма яснота Комисията ще се позовава на посоченото съобщение при извършването на оценката на цялата транзакция (13).
(39)
По-специално, в съответствие с точка II, подточка 1 от съобщението, възможността за наличие на държавна помощ в полза на купувача автоматично се изключва, когато продажбата е в рамките на „достатъчно добре публично оповестена, открита и безусловна тръжна процедура, сравнима с публична продажба, като се приема най-добрата или единствената оферта“. От събраната от Комисията информация проличава, че FABV не е организирало тръжна процедура за продажбата на обекта, поради което възможността за наличие на държавна помощ не може да бъде изключена автоматично на това основание.
(40)
Hammar твърди, че цената от 8 милиона SEK отразява пазарната цена на обекта, тъй като в момента на договаряне на опцията не е имало други оферти. Комисията отбелязва обаче, че продажбата на обекта от страна на общината не е била прозрачна и открита за други кандидати. Следователно цената, на която той е бил продаден, не позволява на Комисията да направи заключение относно неговата действителна пазарна стойност (14). Освен това Комисията отбелязва, че FABV е закупило обекта на 13 февруари 2008 г. за сумата от 17 милиона SEK, като на същата дата се е договорило с Hammar да му предостави опция за закупуване за много по-ниската цена от 8 милиона SEK.
(41)
В точка II, подточка 2, буква а) от съобщението също така се предвижда, че ако продажбата се извършва без безусловна тръжна процедура, „би трябвало да се извърши независима оценка от един или повече независими оценители на активите преди започване на преговорите по продажбата, с цел определяне на пазарна цена, въз основа на общоприетите пазарни показатели и стандарти за оценка“. Комисията отбелязва, че FABV не е поискало независима оценка на обекта преди преговорите по продажбата.
(42)
Въпреки липсата на открита и безусловна тръжна процедура и на независима оценка преди преговорите по продажбата обаче пазарната стойност на обекта, продаден от FABV на Hammar, може да се предположи въз основа на друга налична информация.
(43)
Когато обектът е предложен за продажба през 2007 г., Chips AB е възложило на Colliers International (15) да изготви предварителния договор за продажба. Colliers International определя цена от 27 милиона SEK (2,7 милиона евро) само за недвижимия имот, без да се включват движимото имущество и правата върху интелектуалната собственост. Както бе отбелязано в решението за откриване на процедура, Комисията смята, че това е разумна оценка на пазарната цена, тъй като: i) оценката е направена преди преговорите по продажбата; ii) изготвянето на оценката е била възложено от Chips AB във връзка с продажбата на обекта, т.е. в условия, в които е логично Chips AB да не е имал други интереси, освен да получи точна оценка на пазарната стойност; iii) проучването е направено от трета страна, независима от продавача и от купувача; и iv) Colliers International има богат опит в сектора на недвижимите имоти. Hammar обаче оспори предварителното становище на Комисията, че тази оценка е независима, тъй като тя е била поръчана от продавача. Hammar също така смята, че допусканията на Colliers International са били нереалистични (inter alia, допуснато е, че делът на незаетите площи ще бъде само 10 %) предвид положението на обекта в момента на транзакцията.
(44)
Друг възможен показател за пазарната цена на обекта може да бъде намерен в оценката, извършена от Swedbank Kommersiella Fastigheter (16) („Swedbank“) през юни 2008 г. Тази оценка е направена от името на местните предприемачи, които впоследствие са купили обекта, с цел отпускане на заем за неговото придобиване. Swedbank е оценило обекта на 30 милиона SEK (3 милиона евро), въпреки че площта на оценените помещения е била по-малка от тази на целия обект (17). Swedbank е допуснало дял на незаетите площи в размер на 35 %, докато всички други допускания са съпоставими с използваните от Colliers International.
(45)
В доклада на PwC са представени редица оценки на пазарната стойност на обекта в зависимост от момента, в който той е продаден. Така например в доклада се констатира, че стойността на обекта в момента на продажбата му от Chips AB на FABV е била приблизително 9 милиона SEK, докато при неговото отдаване под наем от FABV на Hammar в същия ден (13 февруари 2008 г.) тя е била около 5,5 милиона SEK(0.55 милиона евро). В доклада на PwC е представена и трета оценка на пазарната стойност на обекта към момента, в който Hammar го е дал под наем на местните предприемачи (1 март 2008 г.), в размер на близо 21 милиона SEK (2,1 милиона евро).
(46)
На първо място, Комисията отбелязва, че в доклада на PwC са представени различни данни за пазарната стойност на обекта в рамките на кратък период от време. Тъй като при пазарната стойност на недвижимите имоти има тенденция тя да се запазва сравнително стабилна в краткосрочен план, освен в случай на извънредни обстоятелства, Комисията има сериозни съмнения по отношение на някои от оценките, предоставени в доклада на PwC, особено предвид обстоятелството, че всички операции са осъществени в много кратък период от време.
(47)
По отношение на първите две оценки на обекта, посочени в доклада на PwC (съответно 9 милиона SEK и 5,5 милиона SEK), Комисията стигна до извода, че те изглеждат нереалистични в сравнение с успоредните оценки на Colliers International и Swedbank. От една страна, във връзка с оценката от 5,5 милиона SEK Комисията отбелязва, че PricewaterhouseCoopers („PwC“) изготвя своята оценка на база паричните потоци, получени от наема за обекта, платен от Hammar на FABV. PwC признава, че този наем е много нисък в сравнение с нормалната възвръщаемост на подобен промишлен обект. Тази разлика е още по-очевидна при сравнението с наема, който Hammar е договорил с местните предприемачи само няколко дни по-късно и който е бил близо седем пъти по-висок (вж. бележки под линия 7 и 8). Поради това Комисията стига до заключението, че наемът, плащан от Hammar, е бил под пазарната цена. Съответно Комисията смята, че оценката в размер на 5,5 милиона SEK, изготвена въз основа на предполагаемо равнище на приходите от наем, който е под пазарното равнище, не отразява действителната пазарна стойност на обекта. От друга страна, оценката от 9 милиона SEK се основава на допускането за дял на незаетите площи в размер на 100 % за първите 2 години, който впоследствие намалява до 75 % за година 3 и 50 % за година 4 и се задържа на 60 % за останалата част от периода, обхванат от оценката. При допуснатия дял на незаетите площи обаче не е отчетен фактът, че в момента на продажбата се е знаело, че местните предприемачи са готови да наемат обекта, и че следователно стойността, подлежаща на оценка, е тази на обекта с наемател.
(48)
При третата оценка от доклада на PwC пазарната стойност на обекта в момента, в който Hammar го е продал на местните предприемачи, се определя на близо 21 милиона SEK, въпреки че площта на помещенията, обхваната от оценката, е по-малка от общата площ на обекта (вж. бележка под линия 17). По същество оценката се основава на същата методология като използваната от Colliers International и Swedbank и основното допускане за нейното изготвяне са условията на договора за наем между Hammar и местните предприемачи, т.е. условията на наема, прилагани към момента на продажбата. Трябва също така да се отбележи приемливостта на предположението, че условията на наема са отговаряли на пазарните условия, по-специално тъй като са били договорени между двама частни пазарни оператори, които вероятно имат само икономически обосновани мотиви. Поради това Комисията смята, че третата оценка на пазарната стойност на обекта, посочена в доклада на PwC, е достоверна.
(49)
Следователно е ясно, че независимо от това коя оценка на пазарната стойност на обекта бъде избрана (тази на Colliers International, на Swedbank или третата оценка от доклада на PwC), цената от 8 милиона SEK, за която FABV е продало обекта на Hammar, е била доста под пазарната цена и съответно е предоставено предимство на Hammar.
(50)
Тъй като са изпълнени всички необходими критерии по член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията стига до заключението, че разглежданата мярка представлява държавна помощ, която освен това е неправомерна, тъй като е предоставена на получателя без предварителното съгласие на Комисията.
(51)
Предимството за получателя на помощта се изразява в разликата между цената, платена от Hammar, т.е. 8 милиона SEK, и пазарната цена на обекта.
(52)
За да определи пазарната цена на обекта, Комисията разглежда възможните алтернативи и наличните оценки, а именно: i) 17 милиона SEK, действително платени от FABV на Chips AB на 18 февруари 2008 г.; ii) 40 милиона SEK, действително платени от местните предприемачи на Hammar; iii) 27 милиона SEK според оценката на Colliers International преди продажбата; iv) 30 милиона SEK според оценката на Swedbank от юни 2008 г.; и v) 21 милиона SEK според една от оценките в доклада на PwC.
(53)
Комисията смята, че цената от 17 милиона SEK, платена от FABV на Chips AB в момента на закупуването на обекта, не представлява безспорно доказателство за пазарната му стойност. В решението за откриване на процедура Комисията вече обясни, че Chips AB е приело по-ниска от оценената пазарна цена, тъй като е искало да избегне накърняването на своята корпоративна репутация в резултат на закриването на дейността на обекта и съответната загуба на работни места. Освен това то е искало да се възползва от възможността за бърза продажба, за да приключи своите дейности с Topp. Един частен пазарен оператор, който не е притиснат от подобни обстоятелства (които се отнасят само за Chips AB), би поискал по-висока цена. Поради тези причини Комисията не смята, че е необходимо да отговаря на обобщения в съображение 27 от настоящото решение аргумент на Hammar, който освен това се отнася до въпрос, невключен в официалното разследване.
(54)
Въз основа на получената информация по време на официалната процедура по разследване Комисията също така установи, че сумата от 40 милиона SEK, договорена с местните предприемачи, не е подходящ ориентир за пазарната цена на обекта, тъй като предприемачите са финансирали една част от договорената сума с банков заем, а другата - със заем от самото дружество Hammar. Големият дял на финансирането, предоставено от купувача (който в същото време е и кредитор на транзакцията), и съответният кредитен риск, който той поема, не подкрепят наистина твърдението, че номиналната цена от 40 милиона SEK представлява действителната финансова стойност на обекта. Следователно номиналната цена, платена при тази транзакция, не е безспорно доказателство за цената, която би била платена за обекта в случай на продажба при пазарни условия, но със сигурност е допълнителна индикация за това, че цената от 8 милиона SEK не отразява пазарната стойност на обекта. Двете цени са били определени в рамките на по-малко от 3 седмици, а такава значителна разлика за толкова кратък срок потвърждава, че тази сума не е пазарната цена.
(55)
По отношение на оценките на Colliers International и Swedbank по принцип Комисията няма причини да се съмнява, че те са независими и изготвени по общоприетите стандарти. Комисията обаче признава, че въпросните оценки не могат да бъдат пряко сравнени, тъй като някои от заложените в тях допускания се различават. При наличната информация Комисията не може да бъде напълно сигурна дали посочените оценки представят най-вярното отражение на действителната пазарна стойност на обекта, тъй като в основата им стоят допускания и сравнения с други сделки на пазара, а не операциите, предмет на които е самият обект.
(56)
Предвид всичко посочено Комисията смята, че е целесъобразно да използва пазарната стойност от третата оценка в доклада на PwC. Както бе отбелязано в съображение 48, Комисията приема, че тази оценка, макар и изготвена след операциите, се основава на данните за паричните потоци от договор за наем, който действително е съществувал (договорът между Hammar и местните предприемачи), и следователно - на действителни наблюдения на пазара. В този смисъл оценката в размер на 21 милиона SEK представлява достоверна, макар и консервативна преценка за пазарната стойност на обекта в сравнение с тези на Colliers International и Swedbank. Освен това Комисията отбелязва, че Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта за 8 милиона SEK на 13 февруари 2008 г., а е упражнил правото си по този договор на 11 август 2008 г. На 1 март 2008 г. Hammar е сключил договора с опцията за закупуване на обекта с местните предприемачи за 40 милиона SEK, а договорът за продажба във връзка с упражняването на правото по този договор е сключен на 2 септември 2008 г. Датата, която се използва в доклада на PwC за база за оценката на стойността на обекта в размер на 21 милиона SEK, е 1 март 2008 г. Предвид кратките срокове между всички посочени операции липсват основания да се смята, че пазарната стойност на обекта може се е различавала съществено от 21 милиона SEK в момента, в който Hammar го е закупил или е сключил договора с опцията за закупуване.
(57)
Следователно предимството на Hammar възлиза на 13 милиона SEK (1,3 милиона евро). То е изчислено като разлика между пазарната стойност от 21 милиона SEK и действителната цена от 8 милиона SEK, платена от Hammar за обекта.
4.2. Съвместимост на помощта
(58)
Нито Швеция, нито Hammar представиха аргументи относно съвместимостта на помощта. Единствените цели, посочени от шведските органи във връзка с разглежданата мярка, бяха политическите цели на общината стопанският обект да остане действащо предприятие и същевременно да се запази заетостта в района на Vänersborg.
(59)
Тъй като общината не се намира в област, която получава подпомагане (вж. съображение 14), тя не отговаря на критериите за допустимост за отпускане на регионална помощ. Различните видове цели за мярката, посочени от шведските органи, могат да бъдат разгледани в съответствие с предвиденото в съобщение на Комисията „Насоки на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение“ (18). Липсват признаци обаче, че в този случай установените в насоките условия биха били изпълнени. По-специално нищо не сочи, че Hammar е било предприятие в затруднение в момента на закупуване на обекта.
(60)
При всички случаи до момента не бяха приведени достатъчно доказателства за това, че мярката е необходима и пропорционална, за да се постигнат някакви цели от общ интерес. Поради това Комисията не намира никакви основания да обяви помощта съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(61)
Не се прилагат други основания за съвместимост. Поради това Комисията стига до заключението, че продажбата на обекта от общината на Hammar представлява държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
4.3. Договорът за наем и цената на опцията
(62)
В решението за откриване на процедура Комисията също така изрази съмнения относно съответствието на договора за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., и цената на предоставената на Hammar опция за закупуване на обекта с пазарните условия (вж. параграф 38 от решението за откриване на процедура).
(63)
По отношение на договора за наем Комисията смята, че в него има елемент на държавна помощ, тъй като необходимите изисквания на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени поради същите основания, изложени в раздел 4.1 по-горе: i) получателят на помощта, т.е. Hammar, представлява предприятие; ii) решенията на FABV могат да се приемат за държавни решения и, доколкото те имат финансово отражение, са свързани с използването на държавни ресурси; iii) мярката е селективна, тъй като чрез нея е облагодетелствано конкретно предприятие; iv) както бе обяснено в съображение 47 и е признато в доклада на PwC, представен лично от Hammar, Комисията смята, че наемът, определен от FABV за Hammar, е под пазарната цена и поради това представлява предимство за Hammar; и v) независимо че Hammar работи изключително на местно равнище, то извършва дейност на пазар, на който не може да бъде изключена възможността за въздействие върху търговията и конкуренцията в рамките на Съюза и на ЕИП.
(64)
За да се определи предимството, с което се е ползвало Hammar, следва да се направи сравнение между наема, договорен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г. (0,5 милиона SEK за първата година), и договорения на 1 март 2008 г. наем между Hammar и местните предприемачи (3,5 милиона SEK за първата година). Комисията смята, че условията на втория договор представляват пазарната стойност за отдаване под наем на обекта, предвид факта, че двете страни по него са частни субекти, водени от икономически обосновани мотиви. В тази връзка трябва също така да се отбележи, че в доклада на PwC втората сума е използвана за изчисляване на стойността на обекта. Hammar е плащало наем на общината само между 1 март 2008 г. и 11 август 2008 г. (датата, на която е упражнило правото си съгласно опцията), т.е. приблизително 6 месеца. Ако предимството от 3 милиона SEK, което представлява разликата между наема, договорен между FABV и Hammar, и договорения между Hammar и местните предприемачи наем, бъде изчислено пропорционално за съответния период, се получава сумата от 1,5 милиона SEK (0,15 милиона евро).
(65)
Поради неприложимостта на основанията за съвместимост, както и поради липсата на позоваване на тях (вж. раздел 4.2) Комисията стига до заключението, че договорът за наем, сключен между FABV и Hammar на 13 февруари 2008 г., включва държавна помощ, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар на основание член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(66)
Що се отнася до цената на опцията за закупуване на обекта, предоставена на Hammar, Комисията отбелязва, че възможността опцията да бъде упражнена не може да се приеме за гарантирана, тъй като съгласно шведското законодателство ангажиментите за купуване или продаване на недвижимия имот в бъдещето по принцип не са правно обвързващи (19). Следователно предимството, което Hammar е можел да получи от тази опция, е много неясно, дори е възможно такова да не съществува, и при всички случаи е било възможно да бъде компенсирано в достатъчна степен от платения наем или продажната цена. Поради това не може да се установи със сигурност, че Hammar е получил предимство от тази опция, което е отделно от предимството, получено чрез договора за наем и последващата продажба на обекта.
5. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ПОМОЩТА
(67)
Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (20) гласи: „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя“.
(68)
Тъй като разглежданата мярка представлява неправомерна и несъвместима помощ, сумата на помощта трябва да бъде възстановена, за да се върне положението, което е съществувало на пазара преди предоставянето на помощта. Затова възстановяването трябва да се приложи от момента, в който е възникнало предимство за получателя, т.е. когато помощта е предоставена на разположение на получателя, и следва да бъде наложена лихва по възстановяване до момента на ефективното възстановяване.
(69)
Елементът на несъвместима помощ на мерките следва да бъде изчислен на 14,5 милиона SEK, които представляват сбора на разликата между пазарната цена на обекта (21 милиона SEK) и цената, платена от Hammar (8 милиона SEK), възлизаща на 13 милиона SEK, и сумата, която следва да бъде възстановена във връзка с договора за наем (1,5 милиона SEK).
(70)
Върху сумата за възстановяване следва да бъде платена лихва по възстановяването. За елемента на несъвместима помощ в размер на 13 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която Hammar е упражнило правото си във връзка с опцията и е придобило обекта, а именно - 11 август 2008 г. За елемента на несъвместима помощ в размер на 1,5 милиона SEK лихвата по възстановяването следва да бъде изчислена от датата, на която наемът е бил дължим, а именно - 1 март 2008 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ в размер на 14,5 милиона SEK, предоставена неправомерно от Швеция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в полза на Hammar Nordic Plugg AB под формата на продажба и отдаване под наем на имот, който е публична собственост, в Brålanda, община Vänersborg, под неговата пазарна стойност, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Швеция възстановява от Hammar Nordic Plugg AB посочената в член 1 помощ.
2. Върху сумите за възстановяване се начисляват лихви от датата, на която са били предоставени на разположение на Hammar Nordic Plugg AB, до тяхното действително възстановяване.
3. Лихвата се начислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (21).
Член 3
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 1, се извършва незабавно и ефективно.
2. Швеция гарантира, че настоящото решение ще бъде изпълнено до четири месеца след датата на уведомяване за него.
Член 4
1. В срок два месеца след датата на уведомяване за настоящото решение Швеция предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяването), която получателят трябва да възстанови;
б)
подробно описание на предприетите и на планираните мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, които доказват, че на получателя е било наредено да върне помощта.
2. Швеция информира Комисията за развитието на националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 1. При поискване от Комисията тя предоставя незабавно информация относно предприетите и планираните мерки за спазване на решението. Швеция също така предоставя подробна информация за размера на помощта и лихвата по възстановяването, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Кралство Швеция.
Съставено в Брюксел на 8 февруари 2012 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2012 m. vasario 8 d.
dėl valstybės pagalbos SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 ir ex CP 194/09), kurią Švedija suteikė „Hammar Nordic Plugg AB“
(pranešta dokumentu Nr. C(2012) 546)
(Tekstas autentiškas tik švedų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/293/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2009 m. gegužės 26 d. raštu, užregistruotu 2009 m. birželio 16 d., Komisija gavo skundą dėl tariamo valstybės pagalbos suteikimo „Hammar Nordic Plugg AB“ Venešborgo savivaldybei pardavus valstybinę nuosavybę už mažesnę nei rinkos kainą.
(2)
2009 m. spalio 27 d. Komisija persiuntė nekonfidencialią šio skundo versiją nacionalinėms institucijoms. Švedija atsakė 2009 m. lapkričio 30 d. raštu, užregistruotu tą pačią dieną.
(3)
2010 m. kovo 9 d. Komisija paprašė pateikti daugiau informacijos; Švedija atsakė 2010 m. balandžio 20 d. raštu.
(4)
2010 m. gegužės 11 d. Komisija gavo „Chips AB“ pateiktą informaciją.
(5)
2010 m. spalio 27 d. raštu Komisija pranešė Švedijai, kad ji nusprendė pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 108 straipsnio 2 dalyje (2) nustatytą procedūrą dėl minėtos pagalbos. Komisijos sprendimas pradėti procedūrą (toliau - sprendimas pradėti procedūrą) buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbos.
(6)
2010 m. lapkričio 23 d. raštu Švedija paprašė pratęsti jos pastabų dėl sprendimo pradėti procedūrą pateikimo terminą.
(7)
2010 m. gruodžio 15 ir 17 d. raštais Švedijos valdžios institucijos pateikė Komisijai savo pastabas. „Hammar Nordic Plugg AB“ savo pastabas Komisijai pateikė 2011 m. sausio 22 d. raštu.
(8)
2011 m. vasario 1 d. Komisija nusiuntė „Hammar Nordic Plugg AB“ pastabas Švedijos valdžios institucijoms, kad jos galėtų pateikti savo pastabas.
(9)
2011 m. birželio 1 d. Komisija nusiuntė prašymą suteikti papildomos informacijos, į kurį Švedija atsakė 2011 m. birželio 29 d. raštu ir nusiuntė papildomų paaiškinimų 2011 m. rugsėjo 12 d. ir 2011 m. rugsėjo 30 d. el. laiškais.
(10)
2011 m. birželio 6 d. Komisija nusiuntė „Chips AB“ klausimyną, į kurio klausimus bendrovė tiesiogiai neatsakė. Vis dėlto „Chips AB“ suteikė šiek tiek informacijos Švedijos valdžios institucijoms, kurios tą informaciją pateikė minėtose 2011 m. rugsėjo 12 d. pastabose.
(11)
2011 m. spalio 19 d. įvyko Komisijos tarnybų ir „Hammar Nordic Plugg AB“ atstovų susitikimas.
(12)
2011 m. lapkričio 3 d. el. laišku „Hammar Nordic Plugg AB“ pateikė Komisijai papildomos informacijos. Komisija perdavė šią informaciją Švedijos valdžios institucijoms, kurios 2011 m. lapkričio 4 d. pateikė savo pastabas. 2011 m. lapkričio 28 d. Švedija patvirtino, kad jos valdžios institucijos pastabų nepateikė.
2. APIBŪDINIMAS
2.1. Pagalbos gavėjas ir susijusios šalys
(13)
Pagalbos gavėjas pagal tiriamą priemonę yra „Hammar Nordic Plugg AB“ (toliau - „Hammar“). Tai yra ribotos turtinės atsakomybės akcinė bendrovė, užsiimanti nekilnojamojo turto nuomos ir administravimo verslu. Bendrovės buveinė yra Trolhetane, Vestra Jotalando lene (Švedija). „Hammar“ 100 % valdo patronuojančioji bendrovė „Hammar Nordic Fastigheter AB“, kurios vienintelis savininkas yra privatus asmuo Andersas Hammaras (4).
(14)
Venešborgo savivaldybė (toliau - savivaldybė) yra Švedijos Vestra Jotalando lene netoli Norvegijos sienos. Pagal Švedijos 2007-2013 m. regioninės pagalbos žemėlapį ši savivaldybė nėra remiamoje teritorijoje.
(15)
„Fastighets AB Vänersborg“ (toliau - FABV) yra savivaldybei visiškai priklausanti nekilnojamojo turto bendrovė.
(16)
„Topp Livsmedel“ (toliau - „Topp“) priklausė „Chips AB“ (5) - tarptautinės verslo grupės „Orkla ASA“ (toliau - „Orkla“) padaliniui.
(17)
Pagal nagrinėjamą priemonę remiamą nuosavybę (toliau - gamykla) sudaro du žemės sklypai, gamykla, kilnojamasis turtas ir intelektinės nuosavybės teisės (pavyzdžiui, prekių ženklai). Ji yra mažoje savivaldybės Brolandos gyvenvietėje. Iki 2007 m. gamykloje, kurioje dirbo apie 30 darbuotojų, „Topp“ gamino šaldytas daržoves.
2.2. Priemonės apžvalga
(18)
2009 m. gegužės 26 d. raštu Komisijai pateiktas skundas dėl valstybės pagalbos, kuri tariamai buvo suteikta pardavus valstybinę nuosavybę (gamyklą) už mažesnę nei rinkos kainą.
(19)
Toliau išdėstyti žinomi faktai. 2007 m. pabaigoje „Chips AB“ pranešė apie „Topp“ gamybos sustabdymą ir pradėjo gamyklos pardavimo procesą.
(20)
2008 m. vasario 13 d. savivaldybė per FABV nupirko gamyklą iš „Chips AB“ už 17 mln. SEK (1,7 mln. EUR) (6).
(21)
2008 m. vasario 13 d. FABV taip pat sudarė du susitarimus su „Hammar“. Pirmasis susitarimas buvo nuomos sutartis, kuria FABV išnuomojo „Hammar“ visą gamyklą (7). Antruoju susitarimu „Hammar“ buvo suteikta galimybė bet kuriuo metu nuo 2008 m. kovo 1 d. iki 2010 m. vasario 28 d. įsigyti gamyklą iš FABV už nustatytą kainą - 8 mln. SEK (0,8 mln. EUR). „Hammar“ pasinaudojo šia galimybe ir 2008 m. rugpjūčio 11 d. už nustatytą kainą nupirko gamyklą iš FABV.
(22)
2008 m. kovo 1 d. susitarimu „Hammar“ pernuomojo didžiąją gamyklos dalį vietos verslininkams už nuomos kainą (8), kuri buvo didesnė nei FABV ir „Hammar“ sutarta nuomos kaina. Be to, vietos verslininkai nuomos sutartį sutiko pasirašyti tik su sąlyga, kad jiems būtų suteikta galimybė ateityje įsigyti gamyklą, jeigu jos savininku taptų „Hammar“. Susitarimas, kuriame numatyta ši galimybė, buvo pasirašytas tą pačią dieną, juo vietos verslininkams suteikta teisė įsigyti gamyklą už 40 mln. SEK (4 mln. EUR).
(23)
2008 m. rugsėjo 2 d.„Hammar“ su vietos verslininkais sudarė sutartį, pagal kurią gamykla parduota šiems verslininkams už sutartą 40 mln. EUR kainą.
3. SPRENDIMAS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(24)
Komisija turėjo priežasčių manyti, kad FABV priklausiusios gamyklos pardavimas „Hammar“ buvo valstybės pagalba. Todėl 2010 m. spalio 27 d. Komisija pradėjo oficialią to sandorio tyrimo procedūrą (9).
(25)
Švedija ir „Hammar“ dėl pradėtos oficialios tyrimo procedūros pateikė pastabų.
(26)
Švedijos nuomone, FABV priklausiusios gamyklos pardavimas „Hammar“ nėra valstybės pagalba. Jos teigimu, vienintelis tikslas, dėl kurio savivaldybė įsigijo gamyklą per FABV, buvo užtikrinti tolesnį jos veikimą ir išsaugoti darbo vietas. Kadangi savivaldybė nesiekė pati eksploatuoti gamyklos, ji pasirinko „Hammar“ pasiūlytą sprendimą išnuomoti gamyklą su galimybe nuomininkui ją įsigyti. Švedija taip pat pažymi, kad pagal susitarimą suteikti galimybę „Hammar“ įsigyti gamyklą savivaldybė turėjo iš savo biudžeto skirti FABV 9 mln. SEK (0,9 mln. EUR) kapitalo injekciją nuostoliui, patirtam „Hammar“ pasinaudojus suteikta galimybe, padengti.
(27)
„Hammar“ tvirtina, kad FABV įsigijo gamyklą iš „Chips AB“ už per didelę kainą ir tai galėjo būti valstybės pagalba „Orkla“. Be to, „Hammar“ teigia, kad ji įsigijo gamyklą iš FABV rinkos sąlygomis, gamyklos pardavimas nepaveikė valstybių narių tarpusavio prekybos ir neiškraipė konkurencijos.
(28)
Savo teiginiams pagrįsti „Hammar“ pateikė 2011 m. sausio 20 d. gamyklos vertės baigiamąjį vertinimą, parengtą „PricewaterhouseCoopers“ (toliau - „PricewaterhouseCoopers“ ataskaita). Toje ataskaitoje teigiama, kad vertinant tokio pobūdžio nuosavybės rinkos kainą yra tiek daug netikrumo, kad šią kainą galima laikyti buvus artima rinkos kainai kiekvieną kartą, kai gamykla buvo parduota (t. y. FABV nupirkta iš „Chips AB“, vėliau parduota „Hammar“ ir galiausiai „Hammar“ parduota vietos verslininkams). Visų pirma „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje, vertinant FABV priklausiusios gamyklos pardavimą „Hammar“ ir vėlesnį jos pardavimą vietos verslininkams, atsižvelgiant į abiejų nuomos sutarčių (t. y. FABV ir „Hammar“ sutarties ir „Hammar“ ir vietos verslininkų sutarties) finansines sąlygas, sumokėtos kainos laikomos atitinkančiomis rinkos kainas.
(29)
2011 m. spalio 19 d. susitikime su Komisijos tarnybomis ir 2011 m. lapkričio 3 d. Komisijai pateiktoje papildomoje informacijoje „Hammar“ teigė, kad tuo metu, kai savivaldybė susitarė su „Hammar“ suteikti pastarajai įmonei galimybę įsigyti gamyklą už 8 mln. SEK, jokių kitų pasiūlymų pirkti gamyklą nebuvo, todėl šią kainą reikėtų laikyti rinkos kaina neatsižvelgiant į jokius vertinimus, kurie neišvengiamai yra hipotetiniai.
(30)
2011 m. lapkričio 3 d.„Hammar“ pateikė Komisijai „Copenhagen Economics A/S“ (10) (toliau - „Copenhagen Economics“) parengtą ataskaitą dėl FABV gamyklos įsigijimo iš „Chips AB“ ir vėlesnio gamyklos pardavimo „Hammar“ galimo poveikio valstybių narių tarpusavio prekybai. Ataskaitoje padaryta išvada, kad pirmasis sandoris galėjo paveikti Sąjungos vidaus prekybą, nes pardavėjas „Chips AB“ yra tarptautinė ir tarptautiniu mastu konkuruojanti bendrovė - Norvegijos grupės „Orkla“ patronuojamoji bendrovė Suomijoje. Dėl FABV priklausiusios gamyklos pardavimo „Hammar“ ataskaitoje teigiama priešingai, kad tai neturėjo poveikio Sąjungos vidaus prekybai arba tas poveikis buvo nereikšmingas, nes „Hammar“ vykdo veiklą tik vietos lygmeniu ir neturi tarptautinių konkurentų atitinkamoje rinkoje arba rinkose.
4. PRIEMONĖS VERTINIMAS
4.1. Valstybės pagalbos buvimas
(31)
Siekiant įvertinti, ar FABV priklausiusios gamyklos pardavimas „Hammar“ buvo valstybės pagalba, reikia vertinti remiantis SESV 107 straipsnio 1 dalimi, kurioje nustatyta: „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.“
(32)
Komisija pažymi, kad pagalbos gavėjas pagal tiriamą priemonę, t. y. „Hammar“, yra įmonė, nes užsiima ekonomine veikla - rinkoje teikia nekilnojamojo turto ir susijusias paslaugas.
(33)
Savivaldybė sudarė sandorį per FABV. FABV visiškai priklauso savivaldybei, kuri galimus FABV nuostolius dengia iš savo įprasto biudžeto. FABV valdyba sudaryta iš savivaldybės institucijos narių. Todėl FABV sprendimai yra priimami valstybės ir, kai jie turi finansinį poveikį, - naudojant valstybinius išteklius. Be to, savivaldybė aiškiai dalyvavo sudarant šį sandorį, nes pagal susitarimą leisti „Hammar“ įsigyti gamyklą savivaldybė turėjo skirti FABV 9 mln. SEK kapitalo injekciją nuostoliui, patirtam „Hammar“ pasinaudojus suteikta galimybe, padengti. Atsižvelgdama į tai, Komisija daro išvadą, kad parduodant gamyklą „Hammar“ buvo naudojami valstybiniai ištekliai.
(34)
Kadangi sandoris buvo naudingas konkrečiai įmonei („Hammar“), priemonę reikia laikyti atrankine.
(35)
Priemonė iškraipo konkurenciją arba gali iškraipyti konkurenciją ir paveikti prekybą Sąjungoje ir Europos ekonominėje erdvėje (toliau - prekyba EEE), kaip apibrėžta su valstybės pagalba susijusioje Europos Sąjungos Teisingumo Teismo praktikoje. Tai, kad pardavus gamyklą „Hammar“ suteiktas atrankinis pranašumas nedarė poveikio prekybai arba tas poveikis buvo nereikšmingas, siekiama pagrįsti „Copenhagen Economics“ parengtos ataskaitos (žr. 30 konstatuojamąją dalį) teiginiu, kad nekilnojamojo turto rinka, kurioje veikia „Hammar“, yra tik vietos rinka. Tačiau galimą poveikį prekybai lemia ne tai, ar konkretus pagalbos gavėjas veikia tarptautinėje, ar tik šalies rinkoje, o tai, ar jo parduodamos prekės arba paslaugos yra arba gali būti įtrauktos į Sąjungos vidaus prekybą (11). Nagrinėjamas atvejis atitinka šį kriterijų, nes nekilnojamasis turtas ir susijusios paslaugos yra Sąjungos vidaus prekybos ir investicijų objektas; šiuo konkrečiu atveju tai patvirtina faktas, kad ankstesnis gamyklos savininkas („Chips AB“) yra Suomijoje įsikūrusi tarptautinio verslo grupės „Orkla“ patronuojamoji įmonė. Tai įrodo, kad yra su atitinkamu turtu (t. y. gamykla) - kuris, be to, yra ne tuščias žemės sklypas, o veikianti šaldytų maisto produktų gamykla - susijusių tarpvalstybinių interesų.
(36)
Todėl, Komisijos nuomone, net jei „Hammar“ veikia tik vietos rinkoje, negalima atmesti tikimybės, kad šios bendrovės veiklos rinka daro poveikį Sąjungos vidaus ir EEE prekybai ir konkurencijai. Todėl „Hammar“ pateiktų argumentų Komisijai nepakanka, kad būtų galima paneigti preliminarius faktus, sprendime pradėti procedūrą nustatytus remiantis šiuo kriterijumi.
(37)
Todėl vienintelis taikytinas kriterijus, pagal kurį nustatoma valstybės pagalba, yra tai, ar FABV pardavus gamyklą „Hammar“ buvo suteiktas pranašumas. Komisijos nuomone, kadangi, remiantis turima informacija, FABV padavė gamyklą „Hammar“ už mažesnę nei rinkos kainą (privatus rinkos investuotojas to tikriausiai nedarytų), „Hammar“ buvo suteiktas pranašumas.
(38)
Tiriamu atveju tam tikras valstybei priklausantis turtas buvo parduotas privačiai įmonei. Dalis šio turto yra nekilnojamasis turtas (žemė ir pastatai); Komisija, vertindama valstybės pagalbos buvimą tokiais kaip šis atvejais, remiasi Komisijos komunikatu dėl valstybės pagalbos elementų valdžios institucijoms parduodant žemę ir pastatus (12) (toliau - komunikatas). Kai parduodamas kitų rūšių turtas, Komisija taiko privataus subjekto, veikiančio rinkos ekonomikos sąlygomis, kriterijų, t. y. vertina, ar viešojo sektoriaus pardavėjas elgėsi taip, kaip elgtųsi privatus investuotojas rinkos ekonomikos sąlygomis. Tačiau kadangi minėtas komunikatas yra pagrįstas tuo pačiu privataus investuotojo kriterijumi, Komisija, siekdama palengvinti dėstymą, remsis šiuo komunikatu vertindama visą sandorį (13).
(39)
Visų pirma, pagal komunikato II.1 punktą, valstybės pagalbos pirkėjui galimybė nesvarstoma, jeigu turtas parduodamas pagal „tinkamai paviešintą atvirą ir besąlyginę konkurso, kuris gali būti prilygintas aukcionui, procedūrą kada priimama geriausia arba vienintelė siūloma kaina.“ Iš Komisijos gautos informacijos galima spręsti, kad FABV, parduodama gamyklą, konkurso nesurengė. Todėl negalima iškart paneigti valstybės pagalbos buvimo remiantis minėta nuostata.
(40)
„Hammar“ teigia, kad 8 mln. SEK kaina yra gamyklos rinkos kaina, nes tuo metu, kai buvo tariamasi dėl galimybės „Hammar“ įsigyti gamyklą, jokių kitų pasiūlymų nebuvo. Tačiau Komisija atkreipia dėmesį į tai, kad savivaldybės surengtas gamyklos pardavimo procesas nebuvo skaidrus ir atviras kitiems dalyviams. Todėl Komisija, žinodama gamyklos pardavimo kainą, negali daryti jokios išvados dėl jos tikrosios rinkos kainos (14). Be to, Komisija pažymi, kad FABV įsigijo gamyklą už 17 mln. SEK 2008 m. vasario 13 d. ir tą pačią dieną susitarė suteikti „Hammar“ galimybę įsigyti gamyklą už kur kas mažesnę kainą - 8 mln. SEK.
(41)
Be to, komunikato II.2 punkto a papunktyje nustatyta, kad jeigu turtas parduodamas be besąlyginio konkurso procedūros, „tokiu atveju, prieš pradedant derėtis dėl pardavimo, turėtų būti atliekamas vieno ar daugiau nepriklausomų turto vertintojų nepriklausomas vertinimas, kurio metu nustatoma rinkos kaina, panaudojant bendrai priimtus rinkos rodiklius bei vertinimo standartus.“ Komisija pažymi, kad FABV, prieš pradėdama derėtis dėl gamyklos pardavimo, neprašė atlikti jokio nepriklausomo vertinimo.
(42)
Tačiau net ir be atviros ir besąlyginės konkurso procedūros ir nepaisant to, kad prieš pradedant derėtis dėl gamyklos pardavimo nebuvo atliktas nepriklausomas vertinimas, FABV parduotos „Hammar“ gamyklos rinkos kainą galima sužinoti remiantis kita turima informacija.
(43)
Iš tiesų, 2007 m. pabaigoje, kai buvo ketinama parduoti gamyklą, „Chips AB“ pavedė „Colliers International“ (15) parengti gamyklos pardavimo memorandumą. „Colliers International“ nustatyta vien nekilnojamojo turto (t. y. be kilnojamojo turto ir intelektinės nuosavybės teisių) pardavimo kaina buvo 27 mln. SEK (2,7 mln. EUR). Kaip pažymima sprendime pradėti procedūrą, Komisijos manymu, tai yra pagrįstai įvertinta rinkos kaina, kadangi: i) vertinimas buvo atliktas prieš pradedant derėtis dėl turto pardavimo, ii) „Chips AB“ užsakė atlikti vertinimą ketindama parduoti gamyklą, taigi tomis aplinkybėmis ji negalėjo turėti jokių kitų pagrįstų tikslų, išskyrus tikslų rinkos kainos nustatymą, iii) vertinimą atliko nuo pardavėjo ir pirkėjo nepriklausoma trečioji šalis ir iv) „Colliers International“ yra labai patyrusi nekilnojamojo turto sektoriaus vertintoja. Tačiau „Hammar“ prieštarauja preliminariai Komisijos nuomonei, kad šis vertinimas buvo nepriklausomas, remdamasi tuo, kad jį užsakė atlikti pardavėjas. Be to, „Hammar“ manymu, „Colliers International“ rėmėsi nepagrįstomis prielaidomis dėl gamyklos padėties (inter alia, nustatė tik 10 % laisvų nuomos vienetų) tuo metu, kai buvo sudarytas pardavimo sandoris.
(44)
Kitas galimas gamyklos rinkos kainos rodiklis pateiktas „Swedbank Kommersiella Fastigheter“ (16) (toliau - „Swedbank“) 2008 m. birželio mėn. atliktame vertinime. Šį vertinimą užsakė atlikti vietos verslininkai - gamyklos pirkėjai, siekdami gauti paskolą gamyklai įsigyti. „Swedbank“ nustatyta gamyklos rinkos kaina - 30 mln. SEK (3 mln. EUR), nepaisant to, kad buvo vertinama tik dalis gamybinių patalpų, o ne visa gamykla (17). „Swedbank“ rėmėsi prielaida, kad laisvų nuomos vienetų dalis sudarė 35 %, o visos kitos jos vertinimo prielaidos buvo panašios į tas, kuriomis rėmėsi „Colliers International“.
(45)
„PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje pateikti keli gamyklos rinkos kainos vertinimai pagal tai, kokiu metu ji buvo parduota. Pavyzdžiui, ataskaitoje daroma išvada, kad gamyklos vertė tuo metu, kai „Chips AB“ ją pardavė FABV, buvo apie 9 mln. SEK, o kai FABV tą pačią dieną (2008 m. vasario 13 d.) išnuomojo gamyklą „Hammar“ - apie 5,5 mln. SEK (0,55 mln. EUR). „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje pateikta trečia įvertinta gamyklos rinkos kaina tuo metu, kai „Hammar“ ją išnuomojo vietos verslininkams (2008 m. kovo 1 d.) - apie 21 mln. SEK (2,1 mln. EUR).
(46)
Komisija visų pirma pažymi, kad „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje nustatytos skirtingos gamyklos rinkos kainos per tą patį trumpą laikotarpį. Kadangi nekilnojamojo turto rinkos kaina trumpu laikotarpiu paprastai kinta nedaug (išskyrus išimtinius atvejus), Komisija labai abejoja kai kurių „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje pateiktų vertinimų patikimumu, ypač turint omenyje tai, kad visi sandoriai buvo sudaryti per labai trumpą laiką.
(47)
Komisija daro išvadą, kad du pirmieji „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje pateikti gamyklos kainos vertinimai (atitinkamai 9 mln. SEK ir 5,5 mln. SEK), palyginti su „Colliers International“ ir „Swedbank“ to paties laikotarpio vertinimais, yra nepagrįsti. Viena vertus, dėl įvertintos 5,5 mln. SEK kainos Komisija pažymi, kad „PricewaterhouseCoopers“ vertinimas buvo pagrįstas pinigų srautais, susidariusiais „Hammar“ mokant gamyklos nuomos įmokas FABV; šios nuomos įmokos, kaip pripažįsta pati „PricewaterhouseCoopers“, yra labai mažos, palyginti su įprastu panašios pramonės gamyklos pelnu. Tai ypač akivaizdu lyginant su maždaug septynis kartus didesnėmis nuomos įmokomis, kurias „Hammar“, praėjus keletui dienų, nustatė vietos verslininkams (žr. 7 ir 8 išnašas). Remdamasi tuo, Komisija daro išvadą, kad nuomos įmokos, kurias turėjo mokėti „Hammar“, buvo mažesnės nei rinkos kaina. Todėl Komisija mano, kad 5,5 mln. SEK kaina, įvertinta remiantis numanomomis mažesnėmis negu rinkoje nuomos įmokomis, nėra tikroji gamyklos rinkos kaina. Kita vertus, 9 mln. SEK kaina buvo įvertinta remiantis numanoma laisvų nuomos vienetų dalimi, kuri, įsigijus gamyklą, pirmus dvejus metus siekė 100 %, trečiaisiais metais sumažėjo iki 75 %, ketvirtaisiais - iki 50 %, o likusiu vertintu laikotarpiu buvo 60 %. Tačiau nustatant laisvų nuomos vienetų dalį nebuvo atsižvelgta į faktą, jog parduodant gamyklą buvo žinoma, kad vietos verslininkai ketino ją išsinuomoti. Todėl iš tiesų reikėjo vertinti išnuomotos gamyklos kainą.
(48)
Pagal trečiąjį „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje pateiktą vertinimą gamyklos rinkos kaina tuo metu, kai „Hammar“ ją pardavė vietos verslininkams, buvo apie 21 mln. SEK nepaisant to, kad vertinta ne visa gamykla, o tik dalis jos gamybinių patalpų (žr. 17 išnašą). Pastarojo vertinimo metodika buvo iš esmės ta pati kaip „Colliers International“ ir „Swedbank“ vertinimų, o svarbiausia prielaida, kuria remtasi, - „Hammar“ ir vietos verslininkų nuomos sutarties sąlygos, t. y. tikrosios nuomos pardavus gamyklą sąlygos. Taip pat reikia pažymėti, kad nuomos sąlygos tikriausiai atitiko rinkoje esamas sąlygas, visų pirma todėl, kad dėl jų susitarė du privatūs rinkos subjektai, kurių paskatos tai daryti, be abejonės, buvo ekonomiškai pagrįstos. Todėl Komisija laiko patikima trečiąją „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje įvertintą gamyklos rinkos kainą.
(49)
Todėl nepriklausomai nuo pasirinkto gamyklos rinkos kainos vertinimo („Colliers International“, „Swedbank“ ar trečiojo vertinimo „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje), akivaizdu, kad 8 mln. SEK kaina, už kurią FABV pardavė gamyklą „Hammar“, buvo kur kas mažesnė už jos rinkos kainą, taigi „Hammar“ buvo suteiktas pranašumas.
(50)
Kadangi tenkinami visi būtini SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyti kriterijai, Komisija daro išvadą, kad vertinama priemonė yra valstybės pagalba. Be to, kadangi ši valstybės pagalba buvo suteikta pagalbos gavėjui be išankstinio Komisijos sutikimo, ji yra neteisėta.
(51)
Pagalbos gavėjui suteiktą pranašumą atitinka „Hammar“ už gamyklą sumokėtos kainos, t. y. 8 mln. SEK, ir jos rinkos kainos skirtumas.
(52)
Komisija, nustatydama gamyklos rinkos kainą, atsižvelgs į įvairias galimybes ir žinomus vertinimus: i) 17 mln. SEK kainą, FABV iš tiesų sumokėtą „Chips AB“2008 m. vasario 18 d.; ii) 40 mln. SEK kainą, vietos verslininkų iš tiesų sumokėtą „Hammar“; iii) „Colliers International“ įvertintą 27 mln. SEK kainą, buvusią prieš parduodant gamyklą; iv) „Swedbank“ 2008 m. birželio mėn. įvertintą 30 mln. SEK kainą ir v) „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje įvertintą 21 mln. SEK kainą.
(53)
Komisijos manymu, 17 mln. SEK kainos, kurią sumokėjo FABV, pirkdama gamyklą iš „Chips AB“, negalima pagrįstai laikyti rinkos kaina. Sprendime pradėti procedūrą Komisija paaiškino, kad „Chips AB“ sutiko parduoti gamyklą už kainą, mažesnę negu įvertinta rinkos kaina, nes nenorėjo, kad nukentėtų jos reputacija tuo atveju, jei tektų uždaryti gamyklą ir atleisti jos darbuotojus. Bendrovė taip pat norėjo pasinaudoti galimybe greitai parduoti gamyklą, kad galėtų užbaigti su „Topp“ susijusią savo veiklą. Tokių apribojimų (kuriuos patyrė „Chips AB“) nevaržomas privatus rinkos subjektas būtų nustatęs didesnę kainą. Todėl Komisija nemato poreikio atsižvelgti į šio sprendimo 27 konstatuojamojoje dalyje trumpai išdėstytą „Hammar“ argumentą, kuris, be to, yra susijęs su per šią oficialią tyrimo procedūrą nesvarstomu aspektu.
(54)
Komisija, remdamasi per oficialią tyrimo procedūrą gauta informacija, taip pat nustatė, kad 40 mln. SEK suma, dėl kurios susitarta su vietos verslininkais, neatrodo patikimas kriterijus gamyklos rinkos kainai nustatyti, nes verslininkai šią sutartą sumą sumokėjo iš dalies banko paskolos ir iš dalies pačios „Hammar“ suteiktos paskolos lėšomis. Tai, kad pardavėjas (kuris taip pat yra sandorio kreditorius) suteikė didelę lėšų dalį ir prisiėmė susijusią kredito riziką, tiesiogiai neįrodo, kad nominali 40 mln. SEK kaina yra tikroji gamyklos finansinė vertė. Todėl iš nominalios šio sandorio kainos negalima pagrįstai spręsti apie kainą, kuri būtų buvusi sumokėta už gamyklą rinkos sąlygomis; tai tik dar labiau įrodo, kad 8 mln. SEK kaina neatitinka gamyklos rinkos kainos. Iš tiesų abu susitarimai dėl galimybės įsigyti gamyklą buvo sudaryti per mažiau kaip 3 savaites, ir toks didelis kainų skirtumas per trumpą laiką patvirtina, kad sumokėta suma nebuvo rinkos kaina.
(55)
Komisija iš esmės nemato pagrindo abejoti, kad „Colliers International“ ir „Swedbank“ vertinimai yra nepriklausomi ir atlikti pagal visuotinai priimtus standartus. Tačiau Komisija pripažįsta, kad tų vertinimų tiesiogiai palyginti neįmanoma, nes skiriasi kai kurios jų esminės prielaidos. Iš turimos informacijos Komisija negali visiškai pagrįstai spręsti, ar tie vertinimai išties patikimai rodo tikrąją gamyklos rinkos kainą, nes jie yra pagrįsti prielaidomis ir palyginimais su kitais rinkos sandoriais, o ne dėl tos pačios gamyklos sudarytais sandoriais.
(56)
Atsižvelgdama į visa tai, Komisija mano, kad reikėtų remtis per trečiąjį vertinimą „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje nustatyta rinkos kaina. Kaip pažymima 48 konstatuojamojoje dalyje, Komisija pripažįsta, kad nors tas vertinimas buvo atliktas jau po sandorių sudarymo, jį atliekant remtasi pinigų srautais pagal tikrą nuomos sutartį („Hammar“ sudarytą su vietos verslininkais), taigi tikrais rinkos stebėjimais. Todėl, palyginti su „Colliers International“ ir „Swedbank“ vertinimais, per pastarąjį vertinimą apskaičiuota 21 mln. SEK suma atrodo patikima (nors ir konservatyvi) gamyklos rinkos kaina. Be to, Komisija pažymi, kad „Hammar“2008 m. vasario 13 d. sudarė susitarimą dėl galimybės įsigyti gamyklą už 8 mln. SEK ir pasinaudojo ta galimybe 2008 m. rugpjūčio 11 d.2008 m. kovo 1 d.„Hammar“ su vietos verslininkais sudarė susitarimą dėl galimybės parduoti jiems gamyklą už 40 mln. SEK; vietos verslininkai pasinaudojo šia galimybe ir gamyklos pardavimo sutartis buvo sudaryta 2008 m. rugsėjo 2 d.„PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje apskaičiuota gamyklos vertė (21 mln. SEK), buvusi 2008 m. kovo 1 d. Kadangi visi šie sandoriai buvo sudaryti panašiu metu, nėra pagrindo manyti, kad gamyklos rinkos kaina tuo metu, kai „Hammar“ ją įsigijo arba sudarė susitarimą dėl galimybės ją įsigyti, galėjo labai skirtis nuo 21 mln. SEK sumos.
(57)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, „Hammar“ buvo suteiktas pranašumas, lygus 13 mln. SEK (1,3 mln. EUR) sumai. Šis pranašumas apskaičiuotas kaip gamyklos rinkos kainos (21 mln. SEK) ir tikrosios „Hammar“ už ją sumokėtos kainos (8 mln. SEK) skirtumas.
4.2. Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
(58)
Nei Švedija, nei „Hammar“ nepateikė argumentų dėl pagalbos suderinamumo su vidaus rinka. Vieninteliai Švedijos valdžios institucijų nurodyti priemonės tikslai buvo politinis savivaldybės siekis užtikrinti gamyklos veiklos tęstinumą ir kartu išsaugoti darbo vietas Venešborgo vietovėje.
(59)
Kadangi ši savivaldybė nėra remiamoje teritorijoje (žr. 14 konstatuojamąją dalį), joje negali būti teikiama regioninė pagalba. Švedijos nurodytus priemonės tikslus galima vertinti remiantis Komisijos komunikatu „Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti“ (18). Tačiau neatrodo, kad šiuo atveju būtų tenkinamos tose gairėse nustatytos sąlygos. Visų pirma, nepanašu, kad „Hammar“ tuo metu, kai įsigijo gamyklą, būtų buvusi sunkumų patirianti įmonė.
(60)
Bet kokiu atveju, iki šiol trūksta patikimų įrodymų, kad priemonė buvo būtina ir proporcinga bet kokiems siekiamiems bendrų interesų tikslams. Todėl Komisija nenustatė jokio pagrindo, kuriuo remiantis pagalbą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį.
(61)
Neatrodo, kad priemonės suderinamumą su vidaus rinka būtų galima pagrįsti kokiais nors kitais argumentais. Todėl Komisija daro išvadą, kad savivaldybei priklausiusios gamyklos pardavimas „Hammar“ yra neteisėta ir su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį nesuderinama valstybės pagalba.
4.3. Nuomos sutartis ir už galimybę įsigyti gamyklą nustatyta kaina
(62)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija taip pat suabejojo, ar FABV su „Hammar“2008 m. vasario 13 d. sudaryta nuomos sutartis ir už „Hammar“ suteiktą galimybę įsigyti gamyklą nustatyta kaina atitiko rinkos sąlygas (žr. sprendimo pradėti procedūrą 38 dalį).
(63)
Komisija mano, kad nuomos sutartimi buvo suteikta valstybės pagalba, nes ji atitinka būtinus SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus dėl tų pačių 4.1 skirsnyje nurodytų priežasčių: i) „Hammar“, pagalbos gavėja pagal šią priemonę, yra įmonė; ii) FABV sprendimai yra priimami valstybės ir, kai jie turi finansinį poveikį, - naudojant valstybinius išteklius; iii) priemonė yra atrankinė, nes ji buvo naudinga konkrečiai įmonei; iv) kaip paaiškinta 47 konstatuojamojoje dalyje ir pripažinta pačios „Hammar“ pateiktoje „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje, Komisija mano, kad nuomos įmokos, kurias „Hammar“ turėjo mokėti FABV, buvo mažesnės už rinkos kainą, todėl „Hammar“ buvo suteiktas pranašumas; ir v) net jei „Hammar“ veikia tik vietos rinkoje, negalima atmesti tikimybės, kad jos veiklos rinka daro poveikį Sąjungos vidaus ir EEE prekybai ir konkurencijai.
(64)
Siekiant nustatyti „Hammar“ suteiktą pranašumą, FABV ir „Hammar“2008 m. vasario 13 d. sutartą nuomos mokestį (0,5 mln. SEK už pirmuosius metus) reikia palyginti su „Hammar“ vietos verslininkams 2008 m. kovo 1 d. nustatytu nuomos mokesčiu (3,5 mln. SEK už pirmuosius metus). Komisijos manymu, pagal pastarosios sutarties sąlygas gamyklos nuomos kaina atitinka rinkos kainą, darant prielaidą, kad abi privačios šalys dėl kainos susitarė turėdamos tik ekonomiškai pagrįstų paskatų. Čia taip pat svarbu pažymėti, kad „PricewaterhouseCoopers“ ataskaitoje gamyklos vertė apskaičiuota remiantis pastarąja suma. Kadangi „Hammar“ mokėjo nuomos įmokas savivaldybei tik nuo 2008 m. kovo 1 d. iki 2008 m. rugpjūčio 11 d. (pastarąją dieną ji pasinaudojo galimybe įsigyti gamyklą), t. y. maždaug šešis mėnesius, skaičiuojant pro rata remiantis 3 mln. SEK pranašumu (skirtumas tarp FABV su „Hammar“ sutartų nuomos įmokų ir „Hammar“ su vietos verslininkais sutartų nuomos įmokų) gaunama 1,5 mln. SEK(0,15 mln. EUR) suma.
(65)
Kadangi priemonės suderinamumo su vidaus rinka negalima ir nebuvo stengiamasi niekaip pagrįsti (žr. 4.2 skirsnį), Komisija daro išvadą, kad FABV ir „Hammar“2008 m. vasario 13 d. sudaryta nuomos sutartis yra neteisėta ir su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį nesuderinama valstybės pagalba.
(66)
Dėl kainos už „Hammar“ suteiktą galimybę įsigyti gamyklą Komisija pažymi, jog nepanašu, kad būtų buvę privaloma pasinaudoti šia galimybe, nes Švedijos teisėje įsipareigojimai kada nors ateityje pirkti arba parduoti nekilnojamąjį turtą iš esmės nėra privalomi vykdyti (19). Todėl pranašumas, kurį „Hammar“ būtų galėjusi įgyti turėdama tokią galimybę, yra labai neapibrėžtas (o galbūt jo visai nėra), ir bet kokiu atveju jo galėjo nelikti sumokėjus nuomos įmokas arba gamyklos pardavimo kainą. Todėl negalima patikimai nustatyti, kad galimybė įsigyti gamyklą „Hammar“ suteikė papildomo pranašumo kartu su pranašumu, kurį ji įgijo sudariusi nuomos sutartį ir vėliau pardavusi gamyklą.
5. PAGALBOS IŠIEŠKOJIMAS
(67)
1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (20), nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 14 straipsnio 1 dalyje nustatyta: „Jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo.“
(68)
Kadangi pagal tiriamą priemonę suteikta pagalba yra neteisėta ir nesuderinama su vidaus rinka, jos suma turi būti išieškota, kad būtų atkurta padėtis, buvusi rinkoje iki pagalbos suteikimo. Pagalba turėtų būti išieškota nuo to laiko, kai pagalbos gavėjui buvo suteiktas pranašumas, t. y. kai pagalba perduota pagalbos gavėjui; pagalbos gavėjas taip pat turi mokėti palūkanas iki to momento, kai bus sugrąžinta visa pagalba.
(69)
Apskaičiuota nederanti priemonės pagalbos dalis turėtų būti 14,5 mln. SEK, lygi gamyklos rinkos kainos (21 mln. SEK) ir „Hammar“ sumokėtos kainos (8 mln. SEK) skirtumui, t. y. 13 mln. SEK pridėjus grąžintiną sumą pagal nuomos sutartį (1,5 mln. SEK).
(70)
Prie šios grąžintinos sumos turėtų būti pridėtos su jos grąžinimu susijusios palūkanos. Su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos dalies (13 mln. SEK) susigrąžinimo palūkanos turėtų būti skaičiuojamos nuo tos dienos, kurią „Hammar“ pasinaudojo jai suteikta galimybe ir įsigijo gamyklą iš FABV, t. y. 2008 m. rugpjūčio 11 d. Su vidaus rinka nesuderinamos pagalbos dalies (1,5 mln. EUR) grąžinimo palūkanos turėtų būti skaičiuojamos nuo nuomos įmokų mokėjimo pradžios dienos (2008 m. kovo 1 d.),
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
14,5 mln. SEK valstybės pagalbos suma, kurią Švedija, pažeisdama Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, neteisėtai suteikė „Hammar Nordic Plugg AB“ parduodama ir išnuomodama Venešborgo savivaldybės Brolandos gyvenvietėje esančią valstybinę nuosavybę už mažesnę negu rinkos kainą, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
1. Švedija turi išieškoti 1 straipsnyje nurodytą pagalbą iš „Hammar Nordic Plugg AB“.
2. Nuo išieškotinų sumų išmokėjimo „Hammar Nordic Plugg AB“ dienos iki faktinio jų susigrąžinimo dienos skaičiuojamos išieškotinos sumos palūkanos.
3. Apskaičiuojamos pagrindinės sumos ir susikaupusių palūkanų palūkanos, vadovaujantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (21) V skyriumi.
3 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodyta pagalbos suma susigrąžinama iš karto ir veiksmingai.
2. Švedija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
4 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Švedija Komisijai pateikia šią informaciją:
a)
visą sumą (pagrindinę ir susigrąžinimo palūkanas), kurią reikia susigrąžinti iš pagalbos gavėjo;
b)
išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, aprašymą;
c)
dokumentus, patvirtinančius, kad pagalbos gavėjas yra įpareigotas sugrąžinti pagalbą.
2. Švedija informuoja Komisiją apie padarytą pažangą taikant nacionalines priemones, kurių imtasi siekiant įvykdyti šį sprendimą; tai daroma tol, kol bus grąžinta visa 1 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijai pateikus prašymą, Švedija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau ėmėsi arba ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Ji taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš pagalbos gavėjo.
5 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Švedijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2012 m. vasario 8 d.