РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 септември 2010 година
относно схема за държавна помощ C 4/09 (ex N 679/97), приведена в действие от Франция в полза на радиоразпространението
(нотифицирано под номер C(2010) 6483)
(само текстът на френски е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/147/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (3),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 октомври 1997 г. Френската република уведоми Комисията за схемата за помощи N 679/97 - проект на наредба за изменение на вече съществуваща схема за помощи за радиоразпространението (4). С решение от 10 ноември 1997 г. (5) Комисията одобри подновяването на тази схема за подпомагане на радиоразпространението за срок от десет години.
(2)
С решение от 28 юли 2003 г. (6) е позволено изменение на разглежданата схема за помощ. Предложеното от френските власти изменение се отнася, наред с другото, до промяна в условията за финансиране на схемата за помощи (7). В горепосоченото решение Комисията заключи, че изменената схема за помощи е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“). Тази промяна влиза в сила от 1 януари 2003 г. за период от десет години.
(3)
На 22 декември 2008 г. Съдът на Европейския съюз обяви за невалидно решението на Комисията от 10 ноември 1997 г., отнасящо се за периода 1997-2002 г. Поради това Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация (за подробно описание на тази процедура вж. раздел 3 „Основания за откриване на процедурата“).
(4)
С писмо от 11 февруари 2009 г. Комисията уведоми Френската република за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на тази помощ.
(5)
Решението на Комисията да открие горепосочената процедура бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно разглежданата помощ.
(6)
С писмо от 23 април 2009 г. Френската република представи мнението си относно мярката.
(7)
Комисията не получи други мнения по този въпрос от трети заинтересовани страни.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(8)
Въпросната мярка се изразява в схема за помощ за подпомагане на малките местни радиостанции във Франция, които изпълняват функция за социално общуване на местно равнище и чиито търговски приходи от реклама и спонсорство не надвишават 20 % от оборота.
(9)
Помощта се финансира чрез постъпленията от парафискална такса, начислявана върху приходите от реклама, която се разпространява чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
(10)
Компетентният орган, а именно Фондът за подпомагане на радиоразпространението (FSER), може да отпуска три вида помощи:
а)
субсидия за започване на дейност по радиоразпръскване на равнище сдружения (radios associatives), с новоиздадена лицензия от Висшия съвет по аудиовизия, която не може да надвишава определен по скала таван;
б)
субсидия за осъществяване на дейност в размер, определен по възходяща, а впоследствие по низходяща скала, определена от комисията, отговаряща за отпускането на субсидии, като субсидията може да се увеличава в определените граници и се вземат предвид положените от службата усилия в областта на вътрешното управление и дейностите в областите на образованието, сдруженията, културата или социалното общуване на местно равнище;
в)
помощ за оборудване, която допринася за увеличение с 50 % на финансирането за обновяване на оборудването на допустими радиостанции, която се отпуска на всеки пет години и не може да надвишава определения в скалата таван.
(11)
Схемата е въведена от 1989 г. и е претърпяла определен брой промени, като Комисията е уведомена за всички тях и те са одобрени от нея през 1990, 1992, 1997 и 2003 г.
2.1. Бенефициери на схемата за помощи
(12)
С проекта, предмет на уведомлението от френските власти, се прилага схемата за помощи, предвидена в член 80 от Закон № 86-1067 от 30 септември 1986 г. за свободата на съобщенията, изменен с член 25 от Закон № 89-25 от 17 януари 1989 г. и член 27 от Закон № 90-1170 от 29 декември 1990 г., който предвижда:
„Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път, чиито търговски приходи, произлизащи от излъчвани съобщения, имащи характер на търговска реклама или спонсорство, са по-малко от 20 % от общия им оборот, подлежат на подпомагане съгласно условия, определени с наредба на Държавния съвет.
Средствата за тази помощ се осигуряват чрез такса, начислявана върху приходите от реклама, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Възнаграждението, получавано от службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път при излъчване на съобщения с цел да се подпомогнат колективни действия или действия от общ интерес, не се взема предвид при определяне на прага, посочен в първата алинея от настоящия член.“
2.2. Режим на финансиране на схемата за помощ
(13)
Що се отнася до финансовата част на схемата за помощи, проектът, за който френските власти са подали уведомление на 2 октомври 1997 г., се превръща в Наредба № 97-1263 от 29 декември 1997 г. за създаване на парафискална такса в полза на Фонд за подпомагане на радиоразпространението (9), член 1 от която предвижда:
„Считано от 1 януари 1998 г. и за срок от пет години се установява парафискална такса върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване (наричана по-нататък „такса върху дейността на рекламните агенции“), която е предназначена да финансира фонд, който да подпомага притежателите на разрешение за предоставяне на услуги за честотно радиоразпръскване, чиито търговски приходи от излъчени в ефир съобщения с характер на реклама на марка или на спонсорство представляват по-малко от 20 % от общия им оборот. С тази такса се цели насърчаване на радиоразпространението.“
Член 2 от същата наредба предвижда:
„Таксата е на база сумите, без включена комисионна на агенцията и без данък добавена стойност, платени от рекламодателите за излъчването на техните рекламни съобщения, предназначени за територията на Франция. и се дължи от рекламните агенти.
Съвместна наредба на министрите, отговорни съответно за бюджета и за съобщенията, определя ставката на таксата, която се променя в зависимост от приходите за тримесечие на задължените да заплащат таксата лица, като се прилагат следните граници:
[…]“
В член 4 от същата наредба се уточнява, че таксата, посочена в член 2 от наредбата, се изчислява, плаща и събира от Главна данъчна дирекция от името на Фонда за подпомагане на радиоразпространението по същите правила, гаранции и санкции като предвидените за данъка върху добавената стойност.
(14)
Тези разпоредби са изменени във връзка с промяната на схемата за помощи, за която Комисията е била уведомена и която е одобрила с решението от 28 юли 2003 г. (10). Според новите правила парафискалната такса се начислява само за дейността на рекламните агенции, установени на френска територия.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(15)
През 1997 г. с решение N 679/97 Комисията одобри промяна в схемата за помощи, която се изразява в механизъм за финансиране чрез парафискална такса, начислявана върху рекламата, разпространявана чрез радиоразпръскване или телевизионно радиоразпръскване. Посоченото решение не съдържа никакъв анализ на метода на финансиране. Решението от 1997 г. беше в сила до 2003 г., когато е заменено от ново решение NN42/03 за одобряване на помощта (11).
(16)
На 3 август 2004 г. Régie Network, рекламно дъщерно дружество на голяма френска верига от радиостанции, а именно NRJ, оспори пред съда в Лион събраната през 2001 г. такса (152 524 EUR). Делото е било предмет на преюдициално запитване пред Съда за преценка на валидността на решението на Комисията от 10 ноември 1997 г. за одобряване на помощта.
(17)
С решение (12) на Съда от 22 декември 2008 г. решението от 1997 г. е обявено за недействително, тъй като Комисията е пропуснала да оцени метода на финансиране на разглежданата мярка.
(18)
Всъщност в точка 89 от решението си Съдът напомня, че когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ. В точка 99 от решението си Съдът уточнява, че таксата е съставна част от мярката за помощ, когато съществува задължителна връзка по предназначение между таксата и въпросната помощ по силата на разглежданата националната правна уредба, в смисъл че приходът от таксата е предназначен по необходимост за финансирането на помощта и влияе пряко върху размера на последната, а следователно и върху преценката за съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар.
(19)
След като е проверил дали в настоящия случай всички тези условия са изпълнени, в точка 112 от решението си Съдът установи, че таксата върху дейността на рекламните агенции е съставна част от схемата за помощи за радиоразпространението, за чието финансиране е предназначена. Следователно когато разглежда въпросната мярка за помощ, Комисията трябва задължително да вземе под внимание посочената такса, което тя е пропуснала да направи в решение NN 42/03.
(20)
След решението на Съда за обявяване на решението ѝ от 10 ноември 1997 г. за недействително Комисията предприе всички необходими мерки за поправяне на установената неправомерност и за преразглеждане на предоставената от френските власти информация. Вследствие това на 11 февруари 2009 г. Комисията откри официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС под номер на процедурата C4/2009 (13).
4. МНЕНИЕ НА ФРАНЦИЯ
(21)
С писмо от 23 април 2009 г. френските власти изпратиха на Комисията следното мнение:
а)
Размерът на събраните и изплатени средства за съответния период годишно е средно 20 милиона EUR, разпределени между повече от 500 бенефициери.
б)
Не се оспорва фактът, че чуждестранни оператори, предоставящи услуги по радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, намиращи се в други държави-членки, също са платили тази парафискална такса, но не е възможно те да бъдат определени.
в)
Помощта не подлежи на възстановяване основно по две причини: първо, Комисията неколкократно е била уведомена за и е одобрила схемата за помощи, което е породило оправдани правни очаквания от страна на бенефициерите. Второ, поради финансовото състояние на бенефициерите в настоящияте условия за френските власти би било невъзможно да възстановят платените суми.
5. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
5.1. Правно основание за оценката
(22)
Оценката на въпросната схема за помощи се основава на член 107, параграф 3 от ДФЕС.
5.2. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(23)
Член 107, параграф 1 от ДФЕС гласи, че:
„Освен когато е предвидено друго в Договорите, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.“
(24)
Анализ на настоящия случай от гледна точка на условията, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
а) Помощ, предоставена от държавата чрез държавни ресурси
Схемата за помощ се финансира посредством ресурси, произлизащи от парафискална такса, предвидена от законодателни и нормативни разпоредби, събирана от данъчната администрация и начислявана върху рекламата, излъчвана чрез радиоразпръскване и телевизионно радиоразпръскване.
Следователно помощите са отпускани посредством публични ресурси на френската държава.
б) Нарушаване или заплаха от нарушаване на конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки
Схемата за помощи е в полза само на службите за предоставяне на услуги за звуково радиоразпръскване в ефира. Бенефициери на схемата за помощи са доставчиците на услуги, чиито приходи от реклами съставляват по-малко от 20 % от общия им оборот. Тези служби са в положение на конкуренция по отношение на привличането на слушатели и приходите от реклама, по-специално с други служби за звуково радиоразпръскване на френска територия, чиито търговски приходи надвишават прага и които не се ползват от публично подпомагане по схемата за помощи.
Въпросните помощи нарушават или поне заплашват да нарушат конкуренцията между доставчиците на услуги, които са бенефицери на посочените помощи, и онези доставчици, които не получават такива помощи.
в) Засягане на търговията между държавите-членки
Службите за звуково радиоразпръскване по ефирен път от френска територия, и по-специално бенефициерите по схемата за помощи, могат да бъдат приемани и в други държави-членки, макар и само в трансгранични зони. Освен това, изглежда че предвидената от законодателните и нормативните разпоредби парафискална такса, предмет на уведомлението, може да бъде в ущърб и спрямо рекламните приходи от услуги, предоставяни от други държави-членки към френска територия.
Поради това съществува риск търговията между държавите-членки да бъде засегната от схемата за помощи, предмет на уведомлението.
г) Заключение относно наличието на помощ
При тези обстоятелства Комисията счита, че схемата за помощи за радиоразпространението, предмет на уведомлението от френските власти, попада в обхвата на разпоредбите на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Доколкото посочената схема представлява държавна помощ, Комисията следва да анализира нейната съвместимост с вътрешния пазар. В съответствие с горепосоченото решение по дело Régie Networks, таксата върху дейността на рекламните агенции, с която се финансира разглежданата помощ, следва да бъде взета предвид при разглеждането на съвместимостта на тази схема.
5.3. Съвместимост на помощта от гледна точка на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС
(25)
От гледна точка на нейния предмет и приложното ѝ поле мярката за помощ, предмет на уведомлението, очевидно не изпълнява условията, предвидени в член 107, параграф 2 от ДФЕС, и член 107, параграф 3, букви а) и б) от ДФЕС.
(26)
Поради целта си за насърчаване на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия, и по-специално чрез подпомагане на тези, чиито рекламни приходи са по-ниски, схемата за помощ има за цел да гарантира многообразието на медиите на френска територия, което е легитимна цел от общ интерес. Поради това разглеждането на тази част на помощта за бенефициерите може да се извършва спрямо условията, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В него се предвижда, че: „За съвместими с вътрешния пазар могат да се приемат: (…) помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес (…)“. В този случай Комисията трябва да прецени положителните ефекти на мярката спрямо отрицателните ѝ ефекти.
(27)
В предходните се решения Комисията е заключила, че въпросната схема за помощи има положителни ефекти и е съвместима с вътрешния пазар, по-специално поради факта, че тази схема за помощи допринася за ясно определена цел от общ интерес. Всъщност предназначението ѝ е да насърчи многообразието на радиостанциите, предоставящи услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път на френска територия. Подпомагането на малките радиостанции с местна аудитория, като се отчитат социалните, културните и местните интереси, представлява легитимна цел от общ интерес. Освен това евентуалното нарушаване на конкуренцията вследствие на схемата за помощи в полза на тези радиостанции за социално общуване е незначително и не се отразява отрицателно върху условията за търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Предвид мисията и размера на посочените радиостанции нарушаването на конкуренцията между тях и доставчиците на същите видове услуги от друга държава-членка е изключително ограничено. Поради това вследствие на тази схема търговията е засегната изключително слабо.
(28)
При все това при разглеждането на членове 3 и 6 от Наредба № 97-1263 става ясно, че методът на финансиране на схемата за помощи посредством въпросната парафискална такса представлява съставна част от мярката, както вече е установил Съдът в решението си по дело Régie Networks (точки 99-112).
(29)
Всъщност, както се напомня в точка 89 от решението по дело Régie Networks: „Методът на финансиране на дадена държавна помощ може да доведе до несъвместимост на цялата финансирана по този начин схема за помощи с общия пазар. Ето защо дадена помощ не може да бъде разгледана без да се вземат предвид последиците от метода на финансирането ѝ. Напротив, когато разглежда дадена мярка за помощ Комисията трябва задължително да отчита и метода на финансиране на помощта, в случай че той е съставна част от мярката за помощ (вж. в тази връзка, а именно постановленията van Calster и др., горепосочената точка 49, както и от 15 юли 2004 г., Pearle и др., C-345/02, Recueil, стр. I-7139, точка 29)“.
(30)
В резултат от това Комисията следва да вземе предвид посочената по-горе такса при проучването на съвместимостта на схемата за помощи с вътрешния пазар. В това отношение таксата върху дейността на въпросните рекламни агенции е в противоречие с общия принцип, редовно утвърждаван от Комисията и потвърден от Съда в решението му от 25 юни 1970 г. по дело France/Commission (47/69, Сборник съдебна практика, стр. 487), според което внасяните продукти и услуги трябва да бъдат освободени от всякаква парафискална такса, предназначена за финансиране на схема за помощи, от които се ползват само националните предприятия. Съдът се позовава на този анализ в точка 115 от решението му по дело Régie Networks.
(31)
Комисията счита, че липсата на освобождаване на услуги за звуково радиоразпръскване по ефирен път, предоставяни във Франция от намиращи се в други държави-членки радиостанции, и които не могат да се ползват от помощи, отпуснати по схемата, предмет на уведомлението, нарушава условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес. Дори ако общата цел на такава помощ за бенефициерите, предвидена по схемата, предмет на уведомлението, е легитимна и може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар, това не се отнася и за метода на финансиране на посочената схема.
6. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(32)
При тези обстоятелства Комисията заключава, че схемата за помощи може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, по-специално спрямо критериите, посочени в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Комисията обаче не може да одобри метода на финансиране на схемата.
(33)
В тази връзка Комисията отбелязва твърдението на френските власти в тяхното писмо от 23 април 2009 г., че е невъзможно да бъдат определени (измежду платците на парафискална такса за финансиране на схемата за помощи) чуждестранните оператори, предоставящи услуги за радиоразпръскване във Франция от радиостанции или рекламни агенции, разположени в други държави-членки по време на периода, обхванат от въпросната схема за помощи. Комисията може да приеме наличието на административни затруднения, които възпрепятстват определянето на тези оператори, като се има предвид, че фактите са се случили отдавна. Все пак въз основа на предоставени обяснения от страна на френските власти изтичането на определен период от време само по себе си не представлява непреодолимо препятствие за определянето на платците на таксата. От друга страна френските власти са посочили, че невинаги е възможно от данните, с които разполагат, да се определи дали платците са агенции, разпространяващи рекламни съобщения от френска територия или от друга държава-членка. В такъв случай френските власти са длъжни лично да информират платеца на таксата в срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, за неговото специално право на възстановяване на платена такса, ако е излъчвал към Франция от друга държава-членка. Администрацията следва да използва всички налични средства за установяване на платците на таксата. При все това, тъй като не е сигурно, че френските власти могат да установят сами всички платци на тази такса, ще се наложи също така да се предприеме подходящо разгласяване на мерките за възстановяване на платени такси, така че засегнатите оператори да се отзоват на поканата.
(34)
В действителност няма пречка Франция да накара тези неизвестни оператори да упражнят правото си на възстановяване на неоснователно платени такси за периода 1997-2002 г. Франция би могла да поправи несъвместимостта на метода на финансиране на схемата за помощи чрез възстановяване на сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, като спази следните условия:
-
Франция отправя покана към засегнатите оператори и лично ги уведомява за специалното им право на възстановяване всеки път, когато френските власти могат да ги определят и посредством подходящо разгласяване, по-специално чрез публикации в специализирани списания в целия Европейски съюз (14);
-
платците разполагат със срок от 3 години, считано от подходящото разгласяване, за да подадат искане за възстановяване (15);
-
възстановяването се извършва в рамките на максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането (16);
-
възстановените суми се увеличават с действително начислените лихви, считано от датата на събиране на сумите до датата на действителното им възстановяване, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (17);
-
френските власти приемат всяко разумно доказателство, предоставено от въпросните оператори, с което се доказва плащането на таксата;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия;
-
считано от датата на уведомлението за настоящото решение, френските власти изпращат до Комисията на всеки 6 месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемата за помощи, приведена в действие от Франция, е съвместима с вътрешния пазар съгласно предвидените в член 2 условия.
Член 2
С цел премахване на дискриминацията на чуждестранните разпространители, които са заплатили на френската държава такси върху дейността на рекламните агенции, без да се ползват от схемата за помощи, френските власти възстановяват парафискалните такси, платени от чуждестранни оператори за периода 1997-2002 г. В срок от шест месеца, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, те информират всички подлежащи на облагане с таксите оператори за възстановяването при всеки случай, в който те могат да ги определят и отправят покана чрез подходящо разгласяване, с цел засегнатите оператори да се отзоват на поканата в срок от три години за подаване на искане за възстановяване на такси (18). След тази покана и въз основа на предоставени от въпросните оператори доказателства, Франция, в максимален срок от 6 месеца, считано от датата на подаване на искането за възстановяване, възстановява сумата на таксите, които са несъвместими с вътрешния пазар, увеличени с действително начислени лихви, изчислени с натрупване, въз основа на референтната целева ставка, сходна на съдържащата се в член 9 от Регламент (ЕО) № 794/2004.
Член 3
Франция уведомява Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Тя изпраща до Комисията на всеки шест месеца редовни доклади относно състоянието на процедурата по възстановяване, считано от датата на уведомлението за настоящото решение, относно състоянието на предвидената в член 2 процедура по възстановяване, до изтичане на срока от три години, считано от най-скорошните мерки за подходящо разгласяване, посочени в член 2.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 септември 2010 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2010 m. rugsėjo 29 d.
dėl pagalbos schemos C 4/09 (ex N 679/97) kurią Prancūzija taikė radijui
(pranešta dokumentu Nr. C(2010) 6483)
(Tekstas autentiškas tik prancūzų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/147/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą (2),
pakvietusi suinteresuotąsias šalis teikti pastabas pagal minėtus straipsnius (3),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
1997 m. spalio 2 d. raštu Prancūzijos Respublika pranešė Komisijai apie pagalbos schemą Nr. 679/97 - dekreto, kuriuo siekiama iš dalies keisti jau taikomą pagalbos radijui schemą, projektą (4). 1997 m. lapkričio 10 d. sprendimu (5) Komisija pritarė, kad ši pagalbos radijui schema būtų pratęsta dešimt metų.
(2)
2003 m. liepos 28 d. sprendimu (6) Komisija leido iš dalies keisti minėtą pagalbos schemą. Prancūzijos institucijos siūlė iš dalies keisti, pvz., pagalbos schemos finansavimo tvarką (7). Minėtame sprendime Komisija padarė išvadą, kad taip iš dalies pakeista pagalbos schema neprieštarauja vidaus rinkai, kaip apibrėžta Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - SESV) 107 straipsnio 3 dalies c punkte. Šis pakeitimas galioja dešimt metų nuo 2003 m. sausio 1 d.
(3)
2008 m. gruodžio 22 d. Europos Sąjungos Teisingumo Teismas 1997 m. lapkričio 10 d. Komisijos sprendimą dėl 1997-2002 m. laikotarpio pripažino neteisėtu. Todėl Komisija ėmėsi visų reikiamų priemonių konstatuotai neteisėtai padėčiai ištaisyti ir iš naujo išnagrinėjo Prancūzijos institucijų pateiktą informaciją (daugiau informacijos apie šią procedūrą pateikiama 3 dalyje „Procedūros pradėjimo priežastys“).
(4)
2009 m. vasario 11 d. raštu Komisija informavo Prancūzijos Respubliką apie sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl šios pagalbos.
(5)
Komisijos sprendimas pradėti minėtą procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (8). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl šios pagalbos.
(6)
2009 m. balandžio 23 d. raštu Prancūzijos Respublika perdavė pastabas dėl priemonės.
(7)
Kitų pastabų dėl pagalbos iš suinteresuotų šalių Komisija negavo.
2. IŠSAMUS PAGALBOS APIBŪDINIMAS
(8)
Aptariamą priemonę sudaro pagalbos nedidelėms vietinėms Prancūzijos radijo stotims, kurios atlieka tam tikrą vaidmenį palaikant vietos bendruomenės socialinius ryšius ir kurių komercinės pajamos iš reklamos ir paramos neviršija 20 % apyvartos, schema.
(9)
Pagalba finansuota iš parafiskalinio mokesčio, kuriuo apmokestintos lėšos iš radijuje ir televizijoje transliuotos reklamos.
(10)
Kompetentinga institucija, Radijo paramos fondas (RPF), gali skirti trejopą paramą:
a)
nustatytos tarifo ribos neviršijančias subsidijas naujoms bendruomeninio radijo stotims, kurias patvirtino Aukščiausioji garso ir vaizdo transliacijų taryba, įkurti;
b)
subsidijas veiklai, kurių didėjantį ir mažėjantį tarifą nustato subsidijas skirianti komisija, galinti jas padidinti iki nustatytų ribų atsižvelgdama į stoties pastangas vidaus administravimo srityje ir veiklą švietimo, asociacijų, kultūros arba vietos bendruomenės socialinių ryšių srityje;
c)
pagalbą įrangai įsigyti, kuria 50 % prisidedama prie reikalavimus atitinkančių radijo stočių inventoriaus atnaujinimo, kuri gali būti skiriama tik kas penkerius metus ir negali viršyti nustatytos tarifo ribos.
(11)
Nuo 1989 m. taikoma schema keletą kartų iš dalies keista - visiems pakeitimams, apie kuriuos pranešta Komisijai, ji pritarė 1990, 1992, 1997 ir 2003 m.
2.1. Pagalbos gavėjai
(12)
Pagal projektą, apie kurį pranešė Prancūzijos institucijos, įgyvendinama pagalbos schema, nustatyta 1986 m. rugsėjo 30 d. Komunikacijos laisvės įstatymo 80 straipsniu, iš dalies pakeistu 1989 m. sausio 17 d. Įstatymo Nr. 89-25 25 straipsniu ir 1990 m. gruodžio 29 d. Įstatymo Nr. 90-1170 27 straipsniu:
„Pagalba radijo transliavimo elektromagnetinėmis bangomis stotims, kurių komercinės lėšos iš eteryje transliuojamos prekių ženklų reklamos arba paramos skelbimų sudaro mažiau nei 20 % visos apyvartos, taikoma Valstybės tarybos dekretu nustatyta tvarka.
Ši pagalba finansuojama iš parafiskalinio mokesčio, kuriuo apmokestinamos lėšos iš radijuje ir televizijoje transliuojamos reklamos.
Į pajamas, kurias radijo transliavimo elektromagnetinėmis bangomis stotys gauna transliuodamos skelbimus, skirtus kolektyviniams arba bendrojo intereso veiksmams remti, neatsižvelgiama nustatant šio straipsnio pirmoje pastraipoje minėtą ribą.“
2.2. Pagalbos finansavimo būdas
(13)
Kalbant apie pagalbos schemos finansavimą, projekto, apie kurį Prancūzijos institucijos pranešė 1997 m. spalio 2 d., tapusio 1997 m. gruodžio 29 d. Dekretu Nr. 97-1263 dėl parafiskalinio mokesčio, kurio lėšos pervedamos Radijo paramos fondui, įvedimo (9), 1 straipsnyje nustatyta:
„Nuo 1998 m. sausio 1 d. penkerių metų laikotarpiui įvedamas parafiskalinis mokestis už radijuje ir televizijoje transliuojamą reklamą (toliau - reklamos bendrovių mokestis), iš kurio bus finansuojamas pagalbos teikti radijo transliavimo paslaugas leidimo turėtojams, kurių komercinės lėšos iš eteryje transliuojamos prekių ženklų reklamos arba paramos skelbimų sudaro mažiau nei 20 % visos apyvartos, fondas. Šio mokesčio tikslas - remti radijo transliavimą.“
Šio dekreto 2 straipsnyje nustatyta:
„Mokesčiu apmokestinamos reklamos užsakovų už Prancūzijos teritorijoje transliuojamus reklamos skelbimus sumokėtos sumos, išskyrus agentūrų komisinį mokestį ir pridėtinės vertės mokestį.
Jį moka reklamos skelbimus administruojantys subjektai.
Bendru biudžeto ir ryšių ministrų potvarkiu nustatomas kas ketvirtį iš reklamos bendrovių renkamo mokesčio tarifas, neperžengiant šių ribų:
[…]“
Šio dekreto 4 straipsnyje patikslinta, kad 2 straipsnyje nurodytą mokestį, kuris pervedamas Radijo paramos fondui, taiko, apskaičiuoja ir renka Generalinė mokesčių inspekcija, vadovaudamasi tokiomis pat taisyklėmis, garantijomis ir sankcijomis, kokios numatytos pridėtinės vertės mokesčiui.
(14)
Šios nuostatos iš dalies pakeistos keičiant pagalbos schemą, apie kurią pranešta Komisijai ir kurią ji leido įgyvendinti 2003 m. liepos 28 d. sprendimu (10). Pagal naująsias taisykles parafiskaliniu mokesčiu apmokestinamos tik Prancūzijos teritorijoje įsisteigusios reklamos bendrovės.
3. PROCEDŪROS PRADĖJIMO PRIEŽASTYS
(15)
1997 m. Sprendimu N 679/97 Komisija pritarė, kad būtų iš dalies keičiama pagalbos schema, kurią sudaro finansavimo iš parafiskalinio mokesčio už radijuje arba televizijoje transliuojamą reklamą mechanizmas. Minėtame sprendime neanalizuotas finansavimo metodas. 1997 m. sprendimas galiojo iki 2003 m., kuriais buvo pakeistas nauju sprendimu leisti įgyvendinti pagalbą NN42/2003 (11).
(16)
2004 m. rugpjūčio 3 d.Régie Networks, stambios Prancūzijos radijo stoties - NRJ - reklamos padalinys, Liono teisme užginčijo 2001 m. sumokėtą mokestį (152 524 EUR). Prašymas priimti prejudicinį sprendimą šioje byloje buvo perduotas Teisingumo Teismui, kuris turėjo įvertinti 1997 m. lapkričio 10 d. Komisijos sprendimo leisti įgyvendinti pagalbą teisėtumą.
(17)
2008 m. gruodžio 22 d. sprendimu (12) Teisingumo Teismas 1997 m. sprendimą pripažino neteisėtu, nes Komisija neįvertino nagrinėjamos priemonės finansavimo metodo.
(18)
Sprendimo 89 punkte Teismas primena, kad nagrinėdama pagalbos schemą Komisija privalo būtinai atsižvelgti į pagalbos finansavimo būdą, jei šis yra sudedamoji priemonės dalis. Sprendimo 99 punkte Teismas patikslina, kad mokestis yra sudedamoji pagalbos priemonės dalis, kai pagal atitinkamas nacionalines taisykles egzistuoja privalomas mokesčio ir aptariamos pagalbos tarpusavio ryšys, jei mokestinės pajamos būtinai skiriamos pagalbai finansuoti ir tiesiogiai lemia jos dydį, taigi daro įtaką pagalbos neprieštaravimo vidaus rinkai vertinimui.
(19)
Sprendimo 112 punkte patikrinęs, ar šiuo atveju įvykdytos visos sąlygos, Teismas konstatuoja, kad reklamos bendrovių mokestis yra sudedamoji pagalbos radijui, iš kurio ji finansuojama, schemos dalis. Todėl nagrinėdama aptariamą pagalbos schemą Komisija būtinai turėjo atsižvelgti į minėtą mokestį, tačiau Sprendime NN 42/03 to nepadarė.
(20)
Po Teismo sprendimo, kuriuo 1997 m. lapkričio 10 d. Komisijos sprendimas pripažintas neteisėtu, ji ėmėsi visų reikiamų priemonių konstatuotai neteisėtai padėčiai ištaisyti ir iš naujo išnagrinėjo Prancūzijos institucijų pateiktą informaciją. Todėl 2009 m. vasario 11 d. pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį Komisija pradėjo oficialią pažeidimo nagrinėjimo procedūrą Nr. C4/2009 (13).
4. PRANCŪZIJOS PASTABOS
(21)
2009 m. balandžio 23 d. raštu Prancūzijos institucijos perdavė Komisijai šias pastabas:
a)
aptariamu laikotarpiu per metus vidutiniškai būdavo surenkama ir sumokama 20 mln. EUR, kurie būdavo paskirstomi daugiau kaip 500 gavėjų;
b)
neginčijama, kad parafiskalinį mokestį taip pat mokėjo Prancūzijoje iš kitose valstybėse narėse įsisteigusių stočių ar bendrovių radijo transliavimo paslaugas teikę užsienio ūkinės veiklos vykdytojai, tačiau jų neįmanoma nustatyti;
c)
pagalbos neįmanoma susigrąžinti iš esmės dėl dviejų priežasčių: pirma, apie pagalbos schemą reikiamai kelis kartus pranešta Komisijai, kurią ji patvirtino, - tai sukėlė teisėtą pagalbos gavėjų pasitikėjimą; antra, dėl dabartinės finansinės pagalbos gavėjų padėties Prancūzijos institucijoms negali susigrąžinti skirtų lėšų.
5. PAGALBOS VERTINIMAS
5.1. Teisinis vertinimo pagrindas
(22)
Aptariama pagalbos schema vertinama remiantis SESV 107 straipsnio 3 dalimi.
5.2. Pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalies apibrėžtį
(23)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad:
„Išskyrus tuos atvejus, kai [ši sutartis] nustato kitaip, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.“
(24)
Šis atvejis analizuojamas atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 1 dalyje išdėstytas sąlygas.
a) Iš valstybės išteklių suteikta pagalba
Pagalbos schema finansuojama iš įstatymais ir kitais teisės aktais nustatyto parafiskalinio mokesčio, kurį renka mokesčių administracija ir kuriuo apmokestinama radijuje ir televizijoje transliuojama reklama.
Taigi, pagalba teikiama iš Prancūzijos valstybės viešųjų išteklių.
b) Konkurencijos iškraipymas arba galimas jos iškraipymas palaikant tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą
Pagalbos schema palaikomas tik radijo transliavimo elektromagnetinėmis bangomis paslaugų teikimas. Pagalbos gavėjai yra tokių paslaugų teikėjai, kurių lėšos iš reklamos sudaro mažiau nei 20 % visos apyvartos. Šios stotys klausytojų ir lėšų iš reklamos srityje konkuruoja su kitomis radijo transliavimo Prancūzijos teritorijoje stotimis, kurių komercinės lėšos viršija šią ribą ir kurios negauna valstybinės paramos pagal pagalbos schemą.
Taigi aptariama pagalba iškraipo konkurenciją tarp minėtą pagalbą gaunančių ir minėtos pagalbos negaunančių paslaugų teikėjų arba bent gali ją iškraipyti.
c) Įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
Prancūzijos teritorijoje pagalbos gavėjų elektromagnetinėmis bangomis transliuojamos radijo laidos gali būti girdimos kitose valstybėse narėse, nors tik pasienio zonose. Be to, matyti, kad įstatymais ir kitais teisės aktais, apie kuriuos pranešta, nustatytu parafiskaliniu mokesčiu taip pat apmokestinamos lėšos iš reklamos, gautos už paslaugas, suteiktas Prancūzijos teritorijoje iš kitų valstybių narių.
Taigi, pagalbos schema, apie kurią pranešta, daro arba gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
d) Išvada dėl valstybės pagalbos buvimo
Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad pagalbos radijui schemai, apie kurią pranešė Prancūzijos institucijos, turi būti taikomos SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatos. Darydama prielaidą, kad minėta schema yra valstybės pagalba, Komisija turi išanalizuoti, ar ji neprieštarauja vidaus rinkai. Pagal minėtą sprendimą Régie Networks, nagrinėjant, ar ši schema neprieštarauja vidaus rinkai, reikia atsižvelgti į reklamos bendrovių mokestį, iš kurio finansuojama aptariama pagalba.
4.3. Pagalbos neprieštaravimas vidaus rinkai pagal SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalis
(25)
Pagalbos priemonės, apie kurią pranešta, tikslas ir taikymo sritis akivaizdžiai netenkina SESV 107 straipsnio 2 dalies ir 3 dalies a bei b punktų sąlygų.
(26)
Pagalbos schema siekiama remti Prancūzijos teritorijoje radijo transliavimo elektromagnetinėmis bangomis paslaugas teikiančias stotis, visų pirmas tas, kurios gauna mažiausiai lėšų iš reklamos, taigi ir užtikrinti žiniasklaidos įvairovę Prancūzijos teritorijoje - tai teisėtas bendro pobūdžio tikslas. Pagalba gavėjams galėtų būti nagrinėjama atsižvelgiant į SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte išdėstytas sąlygas. Šiame punkte nustatyta, kad: „Vidaus rinkai neprieštaraujančia gali būti laikoma: pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui (…)“. Šiuo atveju Komisija turi pasverti teigiamą ir neigiamą priemonės poveikį.
(27)
Ankstesniuose sprendimuose Komisija padarė išvadą, kad aptariama pagalbos schema daro teigiamą poveikį ir neprieštarauja vidaus rinkai visų pirma todėl, kad ši pagalbos schema padeda įgyvendinti tiksliai nustatytą bendro pobūdžio tikslą. Ja siekiama palaikyti Prancūzijos teritorijoje radijo transliavimo paslaugas teikiančių stočių įvairovę. Atsižvelgiant į socialinius, kultūrinius ir vietinius interesus, ja remiamos nedidelės stotys, kurių klausytojai vietiniai, - tai teisėtas bendrojo pobūdžio tikslas. Be to, pagalbos schema, kuria remiamos vietinės stotys, nedaug iškraipo konkurenciją ir netrikdo tarpusavio prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendrajam interesui. Atsižvelgiant į minėtų stočių paskirtį ir dydį, konkurencijos tarp jų ir tokių pat paslaugų teikėjų kitoje valstybėje narėje iškraipymas - minimalus. Todėl šios schemos įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai itin menka.
(28)
Vis dėlto, išnagrinėjus Dekreto Nr. 97-1263 3 ir 6 straipsnius, matyti, kad pagalbos schemos finansavimas iš parafiskalinio mokesčio yra sudedamoji priemonės dalis, kaip tai jau konstatavo Teismas sprendime Régie Networks (99-112 punktai).
(29)
Kaip Teismas priminė sprendimo Régie Networks 89 punkte, „dėl pagalbos finansavimo būdo visa pagalbos schema gali būti nesuderinama su [vidaus] rinka. Todėl pagalba negali būti nagrinėjama neatsižvelgiant į finansavimo būdo poveikį. Atvirkščiai - Komisija, nagrinėdama pagalbos priemonę, būtinai turi atsižvelgti į pagalbos finansavimo būdą, kai jis yra sudėtinė pagalbos priemonės dalis (žr. šiuo klausimu minėto sprendimo Van Calster ir kt. 49 punktą ir 2004 m. liepos 15 d. Sprendimo Pearle ir kt., C-345/02, Rink. p. I-7139, 29 punktą).“
(30)
Taigi Komisija, nagrinėdama, ar pagalbos schema neprieštarauja vidaus rinkai, turi atsižvelgti į minėtą mokestį. Panašu, kad aptariamas reklamos bendrovių mokestis prieštarauja Komisijos ne kartą pabrėžtam ir 1970 m. birželio 25 d. sprendime Prancūzija prieš Komisiją (C-47/69, Rink. p. 487) Teismo įtvirtinam bendrajam principui, pagal kurį importuoti produktai arba paslaugos neturi būti apmokestinami parafiskaliniais mokesčiais, skirtais pagalbos, kurią gauna tik nacionalinės įmonės, schemai finansuoti. Teismas pateikia šią išvadą sprendimo Régie Networks 115 punkte.
(31)
Komisijos nuomone, radijo transliavimo elektromagnetinėmis bangomis paslaugų, kurias Prancūzijoje teikė kitose valstybėse narėse įsisteigusios stotys, negalinčios gauti pagalbos pagal schemą, apie kurią pranešta, apmokestinimas trikdo tarpusavio prekybos sąlygas taip, kad prieštarauja bendrajam interesui. Nors schemos, apie kurią pranešta, dalies, susijusios su pagalba gavėjams, bendrasis tikslas yra teisėtas ir gali būti laikomas neprieštaraujančiu vidaus rinkai, to negalima pasakyti apie minėtos schemos finansavimo būdą.
6. IŠVADOS
(32)
Atsižvelgdama į tai, Komisija daro išvadą, kad remiantis visų pirma SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte išdėstytais kriterijais, ši pagalbos schema gali būti pripažinta neprieštaraujančia vidaus rinkai. Tačiau Komisija negali pritarti šios schemos finansavimo būdui.
(33)
Komisija atkreipė dėmesį į tai, kad 2009 m. balandžio 23 d. rašte Prancūzijos institucijos tvirtino negalinčios nustatyti Prancūzijoje iš kitose valstybėse narėse įsisteigusių stočių ar bendrovių radijo transliavimo paslaugas teikiančių užsienio ūkinės veiklos vykdytojų (t. y. juos išskirti iš kitų parafiskalinio mokesčio, iš kurio finansuojama pagalbos schema, mokėtojų). Komisija gali sutikti, kad sunku administraciškai juos nustatyti, nes faktai seni. Vis dėlto, remiantis Prancūzijos institucijų paaiškinimu, nepanašu, kad pats prabėgęs laikas šiuo atveju būtų neįveikiama kliūtis mokesčio mokėtojams nustatyti. Tačiau Prancūzijos institucijos nurodė, kad ne visada įmanoma remiantis turimais duomenimis nustatyti, ar Prancūzijoje arba iš kitos valstybės narės transliuojančios bendrovės yra mokesčio mokėtojos. Tokiu atveju jos turi per šešis mėnesius nuo šio sprendimo pranešimo kiekvienam mokesčio mokėtojui pranešti apie jo teisę į kompensaciją, jei jis transliavo Prancūzijoje iš kitos valstybės narės. Administracija turi imtis visų turimų priemonių mokesčio mokėtojams nustatyti. Tačiau abejotina, ar Prancūzijos institucijos pačios pajėgs nustatyti visus šio mokesčio mokėtojus, todėl jos taip pat turės reikiamai paviešinti lėšų kompensavimo priemones, kad atitinkami ūkinės veiklos vykdytojai galėtų pranešti apie save.
(34)
Niekas netrukdo, kad Prancūzija šiems ūkinės veiklos vykdytojams sudarytų sąlygas pasinaudoti teise atgauti 1997-2002 m. neteisėtai surinktą mokestį. Prancūzija galės užtikrinti, kad pagalbos schemos finansavimo būdas neprieštarautų vidaus rinkai, kompensuodama vidaus rinkai prieštaraujančių mokesčių sumas šiomis sąlygomis:
-
nustačiusios ūkinės veiklos vykdytojus, Prancūzijos institucijos turi kreiptis į kiekvieną iš jų, pranešdamos apie jų teisę į kompensaciją ir reikiamai paviešindamos priemones, visų pirma, specialiuose žurnaluose visoje Europos Sąjungoje (14),
-
mokesčio mokėtojams turi būti suteikta galimybė pateikti prašymą skirti kompensaciją per trejus metus nuo paviešinimo (15),
-
lėšos turi būti kompensuotos vėliausiai per šešis mėnesius nuo prašymo pateikimo datos (16),
-
be kompensuojamų sumų, turi būti kompensuojamos ir palūkanos, faktiškai skaičiuojamos nuo datos, kurią pradėtas mokėti mokestis, iki faktinio lėšų kompensavimo datos, remiantis mišriu pagrindu ir pagal analogiją imant pavyzdžiu objektyvią normą, nustatytą 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (17), 9 straipsnyje,
-
Prancūzijos institucijos turi sutikti su visais pagrįstais aptariamų ūkinės veiklos vykdytojų pateiktais mokesčio mokėjimo įrodymais,
-
teisei į kompensaciją negali būti taikomos kitos sąlygos,
-
kas šešis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą datos Prancūzijos institucijos turi siųsti Komisijai reguliarias ataskaitas apie kompensavimo eigą,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Prancūzijos taikyta pagalbos schema neprieštarauja vidaus rinkai, jei vykdomos 2 straipsnyje numatytos sąlygos.
2 straipsnis
Kad užsienio transliuotojai, kurie sumokėjo Prancūzijos valstybei reklamos bendrovių mokestį, tačiau negalėjo pasinaudoti pagalbos schema, nebebūtų diskriminuojami, Prancūzijos institucijos turi kompensuoti iš užsienio ūkinės veiklos vykdytojų 1997-2002 m. surinktus parafiskalinius mokesčius. Per šešis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą datos jos turi informuoti apie kompensuotiną mokestį visus jį sumokėjusius nustatytus ūkinės veiklos vykdytojus ir atkreipti jų dėmesį paviešinant informaciją apie kompensavimą, kad šie ūkinės veiklos vykdytojai galėtų pranešti apie save, suteikiant jiems galimybę per trejus metus pateikti prašymą skirti kompensaciją (18). Po kreipimosi ir remdamasi aptariamų ūkinės veiklos vykdytojų pateiktais įrodymais, Prancūzija per vėliausiai šešis mėnesius nuo prašymo skirti kompensaciją pateikimo datos turi kompensuoti vidaus rinkai prieštaraujančių mokesčių sumą ir prie jos pridėti faktiškas mišriu pagrindu apskaičiuotas palūkanas, pagal analogiją imant pavyzdžiu objektyvią normą, nustatytą Reglamento (EB) Nr. 794/2004.
3 straipsnis
Prancūzija per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą turi pranešti Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi sprendimui įgyvendinti.
Kas šešis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą datos, kol praeis treji metai nuo paskutinių 2 straipsnyje minėtų reikiamo paviešinimo priemonių, Prancūzija turi siųsti Komisijai reguliarias ataskaitas apie 2 straipsnyje nurodyto kompensavimo eigą.
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2010 m. rugsėjo 29 d.