РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 116/2010 НА КОМИСИЯТА
от 9 февруари 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета във връзка със списъка на хранителните претенции
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. относно хранителни и здравни претенции за храните (1), и по-специално член 8, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
(1)
В член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1924/2006 се установява, че хранителните претенции се разрешават единствено ако са изброени в приложението към същия регламент, в което са определени и условията за използването им.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1924/2006 се предвижда също така, че при необходимост измененията на приложението към него се приемат след консултиране с Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (наричан по-долу „Органът“).
(3)
Преди приемането на Регламент (ЕО) № 1924/2006 Комисията поиска становището на Органа по въпроса за хранителните претенции и условията за използването им относно омега-3 мастните киселини, мононенаситените мазнини, полиненаситените мазнини и ненаситените мазнини.
(4)
В приетото на 6 юли 2005 г. (2) становище Органът излага заключението си, че омега-3 мастните киселини, мононенаситените мазнини, полиненаситените мазнини и ненаситените мазнини имат важни функции в хранителния режим. Някои ненаситени мазнини, например омега-3 мастните киселини, понякога са консумирани в количество, по-малко от препоръчваното. Поради тази причина хранителните претенции за храни, които са източник на тези хранителни вещества или са богати на същите хранителни вещества, биха могли да помогнат на потребителите да направят по-здравословен избор. Тези хранителни претенции обаче не бяха включени в списъка, установен в приложението към Регламент (ЕО) № 1924/2006, приет от Европейския парламент и от Съвета, тъй като условията за използването им не можеха все още да бъдат ясно определени.
(5)
Тъй като бяха уточнени условията за използването, като беше взето под внимание също приетото на 30 юни 2009 г. (3) становище на Органа относно етикетирането на референтните стойности за прием на омега-3 и омега-6 мастните киселини, е целесъобразно тези претенции да бъдат включени в списъка.
(6)
Относно претенциите „Източник на омега-3 мастни киселини“ и „Високо съдържание на омега-3 мастни киселини“ в условията за използването следва да се прави разграничение между двата вида омега-3 мастни киселини, които имат различни физиологични функции и за които се препоръчват различни равнища на консумация. Освен това в условията за използването следва да се установи минимално количество, изисквано за 100 g и 100 kcal от продукта, за да се гарантира, че тези претенции могат да се отнасят единствено за храни, които при равнището на консумацията им осигуряват значително количество омега-3 мастни киселини.
(7)
Относно претенциите „Високо съдържание на мононенаситени мазнини“, „Високо съдържание на полиненаситени мазнини“ и „Високо съдържание на ненаситени мазнини“ в условията за използването следва да се изисква минимално съдържание на ненаситени мазнини в съответната храна и по този начин да се гарантира, че количеството, посочено в претенцията, винаги съответства на значително количество при равнището на консумацията им при балансиран хранителен режим.
(8)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1924/2006 се изменя съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 9 февруари 2010 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 116/2010
2010 m. vasario 9 d.
kuriuo iš dalies keičiamas Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1924/2006 teiginių apie maistingumą sąrašas
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2006 m. gruodžio 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1924/2006 dėl teiginių apie maisto produktų maistingumą ir sveikatingumą (1), ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 8 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad teiginiai apie maisto produktų maistingumą gali būti leidžiami tik tuo atveju, jei jie išvardyti priede, kuriame taip pat nustatytos jų vartojimo sąlygos.
(2)
Reglamente (EB) Nr. 1924/2006 taip pat nustatyta, kad prireikus to priedo pakeitimai priimami pasitarus su Europos maisto saugos tarnyba (EMST) (toliau - Tarnyba).
(3)
Prieš priimdama Reglamentą (EB) Nr. 1924/2006, Komisija paklausė Tarnybos nuomonės dėl teiginių apie maistingumą ir jų vartojimo omega-3 riebalų rūgštims, mononesotiesiems riebalams, polinesotiesiems riebalams ir nesotiesiems riebalams sąlygų.
(4)
2005 m. liepos 6 d. pateiktoje nuomonėje (2) Tarnyba padarė išvadą, kad omega-3 riebalų rūgštys, mononesotieji riebalai, polinesotieji riebalai ir nesotieji riebalai yra svarbūs mitybai. Kai kurių nesočiųjų riebalų, tokių kaip omega-3 riebalų rūgštys, vartojamas kiekis kartais yra mažesnis nei rekomenduojamas. Todėl teiginiai apie maistingumą, kuriais apibūdinami maisto produktai, esantys šių maistinių medžiagų šaltinis arba turintys daug šių maistinių medžiagų, galėtų padėti vartotojams rinktis sveikesnį maistą. Tačiau šie teiginiai apie maistingumą nebuvo įtraukti į Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 priede pateiktą sąrašą, kurį priėmė Europos Parlamentas ir Taryba, nes dar nebuvo aiškiai apibrėžtos jų vartojimo sąlygos.
(5)
Kadangi dabar šios vartojimo sąlygos aiškiai nustatytos, taip pat atsižvelgiant į 2009 m. birželio 30 d. priimtą Tarybos nuomonę apie rekomenduojamo suvartoti omega-3 ir omega-6 riebalų rūgščių kiekio vertės nurodymą etiketėje (3), patariama į sąrašą įtraukti susijusius teiginius.
(6)
Kalbant apie teiginius „omega-3 riebalų rūgščių šaltinis“ ir „daug omega-3 riebalų rūgščių“, jų vartojimo sąlygos šių omega-3 riebalų rūgščių rūšių atveju turėtų būti skirtingos, nes jų fiziologinė svarba ir rekomenduojamas vartojimo kiekis yra skirtingi. Be to, šiose vartojimo sąlygose turėtų būti nustatytas 100 g ir 100 kcal produkto tenkantis mažiausias būtinas kiekis, siekiant užtikrinti, kad šie teiginiai būtų vartojami tik tiems maisto produktams, kuriuos vartojant gaunamas didelis kiekis omega-3 riebalų rūgščių.
(7)
Kalbant apie teiginius „daug mononesočiųjų riebalų“, „daug polinesočiųjų riebalų“ ir „daug nesočiųjų riebalų“, vartojimo sąlygose turėtų būti nustatytas mažiausias nesočiųjų riebalų kiekis maisto produkte ir taip užtikrinta, kad nurodytas kiekis visada atitiktų didelį kiekį, gaunamą pasirinkus subalansuotą mitybą.
(8)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1924/2006 priedas iš dalies keičiamas pagal šio reglamento priedą.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. vasario 9 d.