РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 декември 2011 година
относно прилагането на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес
(нотифицирано под номер C(2011) 9380)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/21/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 106, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
Член 14 от Договора изисква, без да се засягат членове 93, 106 и 107 от Договора, Съюзът да използва своите правомощия по такъв начин, че да осигури извършването на услуги от общ икономически интерес на основата на принципи и условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи.
(2)
За да могат определени услуги от общ икономически интерес да се извършват въз основа на принципи и при условия, които да им позволяват да изпълняват своите задачи, може да се окаже необходима финансова подкрепа от държавата, предназначена да покрие някои или всички специфични разходи, възникващи от задълженията за предоставяне на обществена услуга. В съответствие с член 345 от Договора, както е тълкуван от Съда на Европейския съюз, няма значение дали такива услуги от общ икономически интерес се извършват от публични или от частни предприятия.
(3)
Член 106, параграф 2 от Договора постановява в това отношение, че предприятията, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес или които имат характер на фискален монопол, се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договора, и в частност на правилата за конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства юридически или фактически изпълнението на възложените задачи. Това обаче не следва да засяга развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(4)
В своето решение по делото Altmark (1) Съдът на Европейския съюз постанови, че компенсацията за обществена услуга не представлява държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора, при условие че са изпълнени четири кумулативни критерия. Първо, за получаващото предприятие трябва в действителност да съществуват задължения за изпълнение на обществена услуга и задълженията трябва да са ясно определени. Второ, параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин. Трето, компенсацията не трябва да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнението на задълженията, свързани с предоставянето на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и приемлива печалба. И накрая, когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения за обществена услуга, в конкретен случай не е избрано вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка, която би позволила да бъде избран оферентът, който е в състояние да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на нужната компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично предприятие, добре управлявано и снабдено с достатъчно оборудване.
(5)
Когато тези критерии не са спазени, но общите условия за приложимост на член 107, параграф 1 от Договора са спазени, компенсацията за обществена услуга представлява държавна помощ и се подчинява на членове 93, 106, 107 и 108 от Договора.
(6)
В допълнение към посоченото решение, три инструмента са от значение за прилагането на правилата за държавна помощ към компенсации, дадени за предоставянето на услуги от общ икономически интерес:
а)
ново съобщение относно прилагането на правилата на Европейския съюз за държавна помощ към компенсация, дадена за предоставяне на услуги от общ икономически интерес (2), което пояснява прилагането на член 107 от Договора и критериите, установени в решението по делото Altmark за такава компенсация;
б)
нов регламент, който Комисията възнамерява да приеме, относно прилагането на членове 107 и 108 от Договора към минималната помощ за предоставяне на УОИИ, с който се определят някои условия, включително размера на компенсацията, при които се счита, че компенсациите за обществена услуга не отговарят на всички критерии на член 107, параграф 1;
в)
преразгледана рамка за държавна помощ под формата на компенсация за обществени услуги (3), която посочва как Комисията ще анализира случаите, които не са обхванати от настоящото решение и поради това за тях трябва да се подаде уведомление до Комисията.
(7)
Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (4) определя смисъла и степента на изключението по член 106, параграф 2 от Договора, както и определя правилата, които имат за цел да направят възможен ефективен мониторинг на изпълнението на критериите, посочени в тази разпоредба. Настоящото решение заменя Решение 2005/842/ЕО и определя условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за услуга от общ икономически интерес не подлежи на изискването за предварително уведомяване от член 108, параграф 3 от Договора, тъй като тя може да се счита за съвместима с член 106, параграф 2 от Договора.
(8)
Такава помощ може да се счита за съвместима само ако се предоставя с цел да се гарантира предоставянето на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора. От съдебната практика е ясно, че при липса на секторни правила на Съюза, уреждащи този въпрос, държавите-членки разполагат с голяма свобода при дефинирането на услугите, които могат да бъдат класифицирани като услуги от общ икономически интерес. Ето защо задачата на Комисията е да гарантира, че няма видима грешка при определянето на услугите от общ икономически интерес.
(9)
При условие че са спазени известен брой условия, компенсация в ограничен размер, предоставена на предприятия, натоварени с предоставянето на услуги от общ икономически интерес, не засяга развитието на търговията и конкуренцията до такава степен, че да противоречи на интересите на Съюза. Ето защо следва да не се изисква да се изпраща уведомление за индивидуална държавна помощ за компенсация, по-ниска от определен годишен размер на компенсация, при условие че са спазени изискванията на настоящото решение.
(10)
Предвид развитието на търговията в Съюза по отношение на предоставянето на услуги от общ икономически интерес, изразено например чрез интензивно развитие на мултинационални доставчици в редица сектори, които са от голямо значение за развитието на вътрешния пазар, е уместно да се определи по-нисък лимит за размера на компенсация, която може да бъде изключена от изискването за уведомление в съответствие с настоящото решение, отколкото лимита, установен в Решение 2005/842/ЕО, като в същото време се даде възможност размерът да се изчислява като средногодишен за периода на възлагането.
(11)
Болниците и предприятията за социални услуги, на които са възложени задачи от общ икономически интерес, имат специфични характеристики, които трябва да бъдат отчитани. По-специално следва да се вземе предвид фактът, че при сегашните икономически условия и на сегашния етап на развитие на вътрешния пазар за социалните услуги може да е необходим размер на помощ над прага, посочен в настоящото решение, за да се компенсират разходите за обществена услуга. По-голям размер на компенсация за социални услуги така не води непременно до по-голям риск от нарушаване на конкуренцията. Съответно предприятията, отговарящи за социални услуги, включително предоставянето на социално настаняване на граждани или групи от граждани в неравностойно социално положение, които поради ограничена платежоспособност нямат възможност да намерят жилище по пазарни условия, следва също да се ползват с освобождаване от изискването за уведомяване, предоставено с настоящото решение, дори и ако размерът на компенсацията, която получават, надвишава общия праг за компенсация, предвиден в настоящото решение. Същото следва да се прилага и за болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, където е възможно, спешно обслужване и допълнителни услуги, пряко свързани с основните им дейности, в частност в областта на научните изследвания. За да извлекат полза от освобождаването от изискването за уведомяване, социалните услуги следва да бъдат ясно определени услуги, които посрещат социални нужди, свързани със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното приобщаване на уязвимите групи.
(12)
Степента, до която определени мерки за компенсация засягат търговията и конкуренцията, зависи не само от средния годишен размер на компенсацията, получена за година и за съответния сектор, но и от общата продължителност на възлагането. Следователно, освен ако по-дълъг срок не е обоснован от необходимостта от значителни инвестиции, например в областта на социалното настаняване, прилагането на настоящото решение следва да бъде ограничено за срокове на възлагане, които не надхвърлят 10 години.
(13)
За да се прилага член 106, параграф 2 от Договора, на въпросното предприятие трябва да бъде специално възложено от държавата-членка да извършва определена услуга от общ икономически интерес.
(14)
За да се осигури изпълнението на критериите, посочени в член 106, параграф 2 от Договора, е необходимо да се установят по-точни условия, които трябва да бъдат изпълнени във връзка с възлагането на извършването на услуги от общ икономически интерес. Размерът на компенсацията може да бъде точно изчислен и проверен само ако задълженията за предоставяне на обществени услуги, възложени на предприятията, и всички задължения, възложени на държавата, са ясно определени в един или повече актове на компетентните публични органи в съответната държава-членка. Формата на инструмента може да варира в различните държави-членки, но в него следва да се уточняват поне съответните предприятия, точното съдържание и продължителност на наложените задължения за обществена услуга, както и съответната територия, където е приложимо, предоставянето на всякакви изключителни или специални права, и да са описани компенсационният механизъм и параметрите за определяне на компенсацията и за избягване и възстановяване на всяка възможна свръхкомпенсация. За да се гарантира прозрачност във връзка с прилагането на настоящото решение, в акта на възлагането следва да се прави и позоваване на него.
(15)
С цел да бъдат избегнати неоправдани нарушения на конкуренцията, компенсацията не следва да надвишава необходимото за покриване на нетните разходи, направени от предприятието за извършването на услугата, като към тях се добавя разумна печалба.
(16)
Компенсацията, извън това, което е необходимо, за да се покрият нетните разходи, направени от съответното предприятие за извършването на услугата, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно представлява несъвместима държавна помощ и следва да бъде върната на държавата. Компенсация, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, но в действителност използвана от съответното предприятие, за да извършва дейност на друг пазар за цели, различни от посочените в акта на възлагане, не е необходима за извършване на услугата от общ икономически интерес и следователно може също да представлява несъвместима държавна помощ, която следва да бъде върната на държавата.
(17)
Нетният разход, който трябва да бъде взет предвид, следва да бъде изчислен като разликата между разхода, направен за извършването на услугата от общ икономически интерес и прихода, получен от услугата от общ икономически интерес или, алтернативно, като разликата между нетния разход при функциониране със задължение за обществена услуга и нетния разход или печалба при функциониране без задължение за обществена услуга. По-специално, ако задължението за обществена услуга води до намаляване на прихода, например поради регулирани тарифи, но не засяга разходите, следва да бъде възможно да се определи нетният разход, направени при изпълнението на задължението за обществена услуга въз основа на пропуснатия приход. За да се избегнат неоправдани нарушения на конкуренцията, всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, тоест всички приходи, които доставчикът не би получил, ако не му бе възложено задължението, следва да се вземат предвид за целите на изчисляването на размера на компенсацията. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която помощта е предоставена, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора.
(18)
Разумната печалба следва да бъде определена като възвръщаемостта на капитала, изразена в проценти, в която е взета предвид степента на поетия риск или липсата на риск. Процентът на възвръщаемост на капитала следва да се определи като вътрешен процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане.
(19)
Печалба, която не превишава съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъде смятана за неразумна. В този контекст за съответния суапов процент се смята процентът на възвръщаемост за безрискова инвестиция. Премията от 100 базисни пункта служи наред с другото за компенсиране на ликвидния риск, свързан с предоставянето на капитал, който е използван за функционирането на услугата през периода на възлагане.
(20)
В случаите, в които предприятието, на което е възложена услугата от общ икономически интерес, не поема значителен търговски риск, например защото разходите, които прави при извършването на услугата са напълно компенсирани, печалбите, надхвърлящи показателя от съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, следва да не бъдат смятани за разумни.
(21)
Ако поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки трябва да могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите.
(22)
Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки следва да могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не следва да бъде за сметка на качеството на предоставената услуга. Например държавите-членки следва да могат да зададат в акта на възлагане цели за производствена ефективност, при което равнището на компенсация се обвързва със степента, до която са постигнати целите. В акта на възлагане може да се предвиди, че ако предприятието не постигне целите, компенсацията се намалява, като се прилага метод за изчисляване, уточнен в акта на възлагане, а ако обаче предприятието надхвърли целите, компенсацията може да се увеличи съгласно метод, уточнен в акта на възлагане. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност следва да се определи на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
(23)
Член 93 от Договора представлява lex specialis по отношение на член 106, параграф 2 от Договора. В него се установяват правилата, приложими за компенсацията за обществена услуга в сектора на наземния транспорт. Член 93 се тълкува в Регламент (ЕО) № 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г. относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) № 1191/69 и (ЕИО) № 1107/70 на Съвета (5), в който се посочват правилата, приложими за компенсация за задължения за обществена услуга в пътническия превоз. Държавите-членки го прилагат по собствено усмотрение към вътрешноводния пътнически превоз. В Регламент (ЕО) № 1370/2007 се освобождава от задължение за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора всяка компенсация в сектора на наземния транспорт, която изпълнява условията по посочения регламент. В съответствие с решението по делото Altmark компенсацията в сектора на наземния транспорт, при която не са спазени разпоредбите на член 93 от Договора, не може да бъде обявена за съвместима с Договора въз основа на член 106, параграф 2 от Договора или въз основа на която и да е друга разпоредба от Договора. Следователно настоящото решение не се прилага към сектора на наземния транспорт.
(24)
За разлика от наземния транспорт секторите на морския и въздушния транспорт са предмет на член 106, параграф 2 от Договора. Някои правила, приложими за компенсацията за обществена услуга в секторите на морския и въздушния транспорт, са посочени в Регламент (ЕО) № 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 г. относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността (6) и в Регламент (ЕИО) № 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 г. относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите-членки (морски каботаж) (7). Обаче за разлика от Регламент (ЕО) № 1370/2007 тези регламенти не се позовават на съвместимостта на възможните елементи на държавна помощ, нито съдържат изключение от задължението за уведомяване съгласно член 108, параграф 3 от Договора. Следователно настоящото решение следва да се прилага при компенсация за обществена услуга в секторите на въздушния и морския транспорт, при условие че в допълнение към изпълнението на условията, посочени в настоящото решение, тази компенсация съответства също така на секторните правила, съдържащи се в регламенти (ЕО) № 1008/2008 и (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
(25)
В специфичните случаи на компенсация за обществена услуга за въздушни или морски връзки към острови и за летища и пристанища, които представляват услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, е целесъобразно да се предвидят прагове въз основа на средния брой пътници на година, тъй като това по-точно отразява икономическата реалност на тези дейности и тяхното естество на услуги от общ икономически интерес.
(26)
Изключението от изискването за предварително уведомление за определени услуги от общ икономически интерес не изключва възможността държавите-членки да уведомяват за специфичен проект за помощ. Ако е подадено такова уведомление или ако Комисията оценява съвместимостта на специфична мярка за помощ вследствие на жалба или ex officio, Комисията ще прецени дали са изпълнени условията от настоящото решение. Ако това не е така, мярката ще се оценява в съответствие с принципите на Съобщението на Комисията относно рамката за държавна помощ под формата на компенсация за обществена услуга.
(27)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Директива 2006/111/ЕО на Комисията от 16 ноември 2006 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и за финансовата прозрачност в определени предприятия (8).
(28)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на конкуренцията, и по-специално членове 101 и 102 от Договора.
(29)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат разпоредбите на Съюза в областта на обществените поръчки.
(30)
Настоящото решение следва да се прилага, без да се засягат по-строгите разпоредби, свързани със задълженията за обществена услуга, съдържащи се в секторното законодателство на Съюза.
(31)
Следва да бъдат установени преходни разпоредби за индивидуална помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение. Схемите за помощ, въведени в съответствие с Решение 2005/842/ЕО преди влизането в сила на настоящото решение, следва да продължат да бъдат съвместими с вътрешния пазар и да бъдат освободени от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години. Помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била предоставена в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, следва да е съвместима с вътрешния пазар и да се освободи от изискването за уведомяване.
(32)
Комисията възнамерява да преразгледа настоящото решение пет години след влизането му в сила,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Предмет
С настоящото решение се определят условията, при които държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, е съвместима с вътрешния пазар и изключена от изискването за уведомяване, посочено в член 108, параграф 3 от Договора.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящото решение се прилага за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която попада в една от следните категории:
а)
компенсация, която не надвишава размер от 15 млн. EUR на година за предоставянето на услуги от общ икономически интерес в области, различни от транспорт и транспортна инфраструктура;
когато размерът на компенсацията варира по време на периода на възлагане, годишният размер се изчислява като средноаритметичната стойност на годишните размери на компенсацията, която се очаква да бъде получена през периода на възлагане;
б)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес от болници, предоставящи медицинско обслужване, включително, според случая, спешно обслужване; извършването на допълнителни дейности, пряко свързани с основните дейности, особено в областта на научните изследвания, не предотвратява обаче прилагането на настоящия параграф;
в)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес за посрещане на социални нужди във връзка със здравеопазването и дългосрочните грижи, грижите за децата, достъпа до пазара на труда и реинтегрирането в него, социалното жилищно настаняване и грижите и социалното включване на уязвимите групи;
г)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с въздушни или морски връзки към острови, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 300 000 пътници;
д)
компенсация за предоставяне на услуги от общ икономически интерес във връзка с летища и пристанища, за които средният годишен трафик през двете финансови години, предшестващи годината на възлагане на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 200 000 пътници за летищата и 300 000 пътници за пристанищата.
2. Настоящото решение се прилага само когато срокът, за който на дадено предприятие се възлага извършването на услугата от общ икономически интерес, не надвишава 10 години. Когато срокът на възлагане надвишава 10 години, настоящото решение се прилага само в степента, в която от доставчика на услуги се изискват значителни инвестиции, които трябва да бъдат амортизирани през по-дълъг период от време в съответствие с общоприетите счетоводни принципи.
3. Ако по време на периода на възлагане престанат да бъдат спазвани условията за прилагането на настоящото решение, за помощта се изпраща уведомление в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора.
4. В областта на въздушния и морския транспорт настоящото решение се прилага само за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес, както е посочено в член 106, параграф 2 от Договора, която е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1008/2008 и съответно Регламент (ЕИО) № 3577/92, когато е приложимо.
5. Настоящото решение не се прилага за държавна помощ във вид на компенсация за обществени услуги, предоставена на предприятия в областта на наземния транспорт.
Член 3
Съвместимост и освобождаване от изискването за уведомяване
Държавната помощ във вид на компенсация за извършване на обществена услуга, която изпълнява условията, посочени в настоящото решение, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от задължението за предварително уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от Договора, при условие че тя също съответства на изискванията, произтичащи от Договора или от секторното законодателство на Съюза.
Член 4
Възлагане
Извършването на услугата от общ икономически интерес се възлага на съответното предприятие чрез един или повече актове, чиято форма може да се определя от всяка държава-членка. В акта или актовете се включва, по-специално:
а)
съдържанието и продължителността на задълженията за обществена услуга;
б)
предприятието и където е приложимо - съответната територия;
в)
същността на всички изключителни или специални права, предоставени на предприятието от предоставящия орган;
г)
описание на компенсационния механизъм и параметрите за изчисляване, контролиране и преглед на компенсацията;
д)
мерките за избягване и възстановяване на свръхкомпенсации; и
е)
позоваване на настоящото решение.
Член 5
Компенсация
1. Размерът на компенсацията не надвишава това, което е необходимо за покриване на нетния разход, направен при изпълнение на задълженията за обществена услуга, включително разумна печалба.
2. Нетният разход може да се изчисли като разликата между разходите, определени в параграф 3, и приходите, определени в параграф 4. Като алтернатива, той може да се изчисли като разликата между нетния разход, понесени от предприятието при изпълнение на задължението за обществена услуга, и нетния разход или печалба на същото предприятие, когато функционира без задължение за обществена услуга.
3. Разходите, които трябва да се отчитат, съдържат всички разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес. Те се изчисляват въз основа на общоприети счетоводни принципи, както следва:
а)
когато дейностите на въпросното предприятие се ограничават до услугата от общ икономически интерес, могат да се отчетат всички разходи на това предприятие;
б)
когато предприятието извършва също така дейности, попадащи извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, се отчитат само разходите, свързани с услугата от общ икономически интерес;
в)
разходите, определени за услугата от общ икономически интерес, могат да включват всички преки разходи, направени при извършването на услугата от общ икономически интерес, и подходящ дял от разходите, които са общи както за услугата от общ икономически интерес, така и за другите дейности;
г)
разходите, свързани с инвестиции, особено във връзка с инфраструктурата, могат да бъдат отчетени, когато е необходимо, за извършването на услугата от общ икономически интерес.
4. Приходът, който трябва да се вземе предвид, включва най-малко всички приходи, получени от услугата от общ икономически интерес, независимо дали приходите са определени като държавна помощ по смисъла на член 107 от Договора. Ако въпросното предприятие притежава специални или изключителни права, свързани с дейности, различни от услуга от общ икономически интерес, за която е предоставена помощта, които генерират печалба, надвишаваща разумната печалба, или се ползва от други предимства, предоставени от държавата, те следва да бъдат включени в неговия приход, независимо от класифицирането им за целите на член 107 от Договора. Съответната държава-членка може да реши, че печалбите, натрупани от други дейности извън обхвата на въпросната услуга от общ икономически интерес, трябва да бъдат прехвърлени изцяло или частично за финансирането на услугата от общ икономически интерес.
5. За целите на настоящото решение „разумна печалба“ означава процентът на възвръщаемост на капитала, който би бил изискван от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес за целия срок на възлагането, като се взема предвид равнището на риска. „Процентът на възвръщаемост на капитала“ означава вътрешният процент на възвръщаемост, който предприятието получава от инвестирания капитал за периода на възлагане. Равнището на риска зависи от съответния сектор, вида на услугата и характеристиките на компенсацията.
6. Когато се определя какво означава разумна печалба, държавите-членки могат да въведат стимулиращи критерии, свързани по-специално с качеството на предоставената услуга и ползите от производствената ефективност. Увеличената ефективност не е за сметка на качеството на предоставената услуга. Възнаграждението за постигната увеличена производствена ефективност се определя на такова равнище, че да се позволи балансираното ѝ споделяне между предприятието и държавата-членка и/или потребителите.
7. За целите на настоящото решение процент на възвръщаемост на капитала, който не надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта, се смята за разумен при всички положения. Съответният суапов процент е суаповият процент, чиито падеж и валута съответстват на продължителността и валутата на акта за възлагане. Когато предоставянето на услуга от общ икономически интерес не е свързано със значителен търговски или договорен риск, по-специално когато нетният разход, направен при предоставянето на услуга от общ икономически интерес, е като цяло напълно компенсиран ex post, разумната печалба не може да надхвърля съответния суапов процент плюс 100 базисни пункта.
8. Когато поради специфични обстоятелства не е уместно да се използва процентът на възвръщаемост на капитала, държавите-членки могат да разчитат на други показатели за равнището на печалбата, освен процента на възвръщаемост на капитала, за да определят каква следва да бъде разумната печалба, като средната възвръщаемост на собствения капитал, възвръщаемостта на вложения капитал, възвръщаемостта на активите или възвръщаемостта на продажбите. „Възвръщаемостта“ означава приходите преди лихви и данъци за годината. Средната възвръщаемост се получава, като се използва сконтовият коефициент за продължителността на договора, както е уточнено в съобщението на Комисията относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (9). Какъвто и показател да се избере, държавата-членка трябва да е в състояние да предостави на Комисията при поискване доказателства, че печалбата не надхвърля това, което се изисква от типично предприятие, което обмисля дали да предоставя или не услуга от общ икономически интерес, например като предостави информация за постигнатата възвръщаемост при подобен тип договори, възложени при конкурентни условия.
9. Когато предприятието извършва дейности, които попадат както в обхвата на услугата от общ икономически интерес, така и извън него, вътрешните му сметки трябва да показват разходите и приходите, свързани с услугата от общ икономически интерес, отделно от тези за останалите услуги, както и параметрите за разпределяне на тези разходи и приходи. Разходите, свързани с други дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, покриват всички преки разходи, съответна част от общите разходи и адекватна възвръщаемост на капитала. Във връзка с тези разходи не се предоставя никаква компенсация.
10. Държавите-членки изискват съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации.
Член 6
Контрол на свръхкомпенсацията
1. Държавите-членки гарантират, че компенсацията, предоставена за извършване на услуга от общ икономически интерес, отговаря на изискванията, посочени в настоящото решение, и по-специално че предприятието не получава компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5. При поискване от страна на Комисията те представят доказателства за това. Те извършват редовни проверки или осигуряват тяхното извършване най-малко на всеки три години през периода на възлагане и в края на този период.
2. Когато предприятие е получило компенсация над сумата, определена в съответствие с член 5, държавата-членка изисква съответното предприятие да върне обратно всички получени свръхкомпенсации. Параметрите за изчисляване на компенсациите се актуализират в бъдеще. Когато сумата на свръхкомпенсацията не надвишава 10 % от сумата на средната годишна компенсация, тази свръхкомпенсация може да се пренесе към следващия период и да се приспадне от сумата на компенсацията, платима във връзка с този период.
Член 7
Прозрачност
За компенсациите, надхвърлящи 15 млн. EUR, предоставени на предприятие, което извършва и дейности извън обхвата на услугата от общ икономически интерес, съответната държава-членка публикува следната информация в интернет или по друг подходящ начин:
а)
актът на възлагане или обобщение, в което се съдържат елементите, изброени в член 4;
б)
размерът на помощта, предоставена на предприятието, на годишна основа.
Член 8
Наличност на информация
Държавите-членки съхраняват за срока на възлагането и най-малко за срок от десет години, считано от края на срока на възлагане, цялата информация, необходима за определяне на съвместимостта на предоставената компенсация с настоящото решение.
При писмено искане на Комисията държавите-членки ѝ предоставят цялата информация, която Комисията счита за необходима, за да реши дали мерките за компенсация, които са в сила, са съвместими с настоящото решение.
Член 9
Доклади
На всеки две години всяка държава-членка представя на Комисията доклад за изпълнението на настоящото решение. В доклада се представя подробен преглед на прилагането на настоящото решение за различните категории услуги, посочени в член 2, параграф 1, включително:
а)
описание на прилагането на настоящото решение към услугите, попадащи в приложното му поле, включително дейностите, извършвани от самото предприятие;
б)
общия размер на помощта, предоставена в съответствие с настоящото решение, с разбивка по икономически сектори на получателите;
в)
посочване на това, дали прилагането на настоящото решение е довело за определен вид услуга до трудности или оплаквания от трети страни;
и
г)
всяка друга информация относно прилагането на настоящото решение, изисквана от Комисията, която ще бъде своевременно уточнена, преди да бъде представен докладът.
Първият доклад се представя до 30 юни 2014 г.
Член 10
Преходни разпоредби
Настоящото решение се прилага за индивидуална помощ и схеми за помощ, както следва:
а)
всяка схема за помощ, въведена преди влизането в сила на настоящото решение, която е била в съответствие с вътрешния пазар и е била освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, продължава да бъде съвместима с вътрешния пазар и да бъде освободена от изискването за уведомяване за допълнителен срок от две години;
б)
всяка помощ, предоставена преди влизането в сила на настоящото решение, която не е била съвместима с вътрешния пазар, нито освободена от изискването за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО, но отговаря на посочените в настоящото решение условия, е съвместима с вътрешния пазар и се освобождава от изискването за предварително уведомяване.
Член 11
Отмяна
Решение 2005/842/ЕО се отменя.
Член 12
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила на 31 януари 2012 г.
Член 13
Адресати
Адресати на настоящото решение са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. gruodžio 20 d.
dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai, kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 9380)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/21/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 106 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1)
Sutarties 14 straipsnyje reikalaujama, kad Europos Sąjunga, nepažeisdama Sutarties 93, 106 ir 107 straipsnių, naudotųsi savo įgaliojimais taip, kad visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimo principai ir sąlygos atitiktų jų paskirtį;
(2)
kad visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimo principai ir sąlygos atitiktų jų paskirtį, gali būti reikalinga finansinė valstybės parama, kuri būtų teikiama daliai sąnaudų arba visoms sąnaudoms, susidarančioms vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, padengti. Vadovaujantis Sutarties 345 straipsniu, kaip jis išaiškintas Europos Sąjungos Teisingumo Teismo, nesvarbu, ar visuotinės ekonominės svarbos paslaugas teikia valstybinės, ar privačios įmonės;
(3)
Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolinėms įmonėms, taikomos Sutartyje nustatytos taisyklės, visų pirma konkurencijos taisyklės, jei šių taisyklių taikymas teisiškai ar faktiškai netrukdo atlikti joms pavestų uždavinių. Taigi tai prekybos plėtojimui neturi daryti tokio poveikio, kuris prieštarautų Sąjungos interesams;
(4)
Teisingumo Teismas sprendime Altmark (1) byloje nustatė, kad remiantis Sutarties 107 straipsniu, kompensacija už viešąją paslaugą nėra laikoma valstybės pagalba, jei tenkinami visi toliau nurodyti keturi kriterijai. Pirma, įmonė pagalbos gavėja turi iš tiesų vykdyti su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, o įsipareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti. Antra, kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, turi būti objektyviai ir skaidriai nustatyti iš anksto. Trečia, kompensacija neturi viršyti sumos, kuri yra būtina siekiant atlyginti visas arba dalį su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų vykdymo išlaidų, atsižvelgiant į atitinkamas įplaukas ir nuosaikų pelną. Galiausiai, jei įmonė, kuriai pavesta vykdyti su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, konkrečiu atveju nėra atrenkama vadovaujantis viešojo pirkimo konkurso tvarka, sudarančia sąlygas atrinkti konkurso dalyvį, galintį teikti tas paslaugas mažiausiomis bendruomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų, kurias gerai valdoma ir turinti pakankamai išteklių vidutinė įmonė būtų patyrusi vykdydama tuos įsipareigojimus, analize;
(5)
kai šių kriterijų nesilaikoma ir tenkinami bendrieji Sutarties 107 straipsnio 1 dalies taikymo kriterijai, kompensacija už viešąją paslaugą laikoma valstybės pagalba ir jai taikomi Sutarties 93, 106, 107 ir 108 straipsniai;
(6)
be šio sprendimo yra trys dokumentai, svarbūs taikant valstybės pagalbos taisykles kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą:
a)
naujas komunikatas dėl Europos Sąjungos valstybės pagalbos taisyklių taikymo kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą (2), kuriame išaiškinamas Sutarties 107 straipsnio ir Altmark kriterijų taikymas tokiai kompensacijai;
b)
naujas reglamentas, kurį ketina priimti Komisija, dėl Sutarties 107 ir 108 straipsnių taikymo de minimis pagalbai už VESP teikimą, kuriame nustatomos tam tikros sąlygos, įskaitant kompensacijos sumą, kuriomis kompensacija už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą laikoma neatitinkančia visų 107 straipsnio 1 dalies kriterijų;
c)
peržiūrėtos bendrosios nuostatos dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (3), kuriose nurodoma, kaip Komisija analizuos atvejus, kuriems šis sprendimas netaikomas ir apie kuriuos turi būti pranešta Komisijai;
(7)
2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendime 2005/842/EB dėl EB sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas (4), nurodyta Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje numatytos išimties reikšmė ir apimtis bei nustatytos taisyklės, leidžiančios veiksmingai tikrinti, ar tenkinami šioje nuostatoje išdėstyti kriterijai. Šis sprendimas pakeičia Sprendimą 2005/842/EB; šiame sprendime nurodomos sąlygos, kuriomis valstybės pagalbai kompensacijos už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą forma netaikomas išankstinio pranešimo reikalavimas pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį ir ji gali būti laikoma suderinama su Sutarties 106 straipsnio 2 dalimi;
(8)
tokia pagalba gali būti laikoma suderinama tik jeigu ji skiriama siekiant užtikrinti visuotinės ekonominės svarbos paslaugų, kaip apibrėžta Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje, teikimą. Teismų praktika aiškiai rodo, kad nesant sektorinių Europos Sąjungos taisyklių šiuo klausimu, valstybėms narėms palikta didelė laisvė apibrėžiant, kurias paslaugas priskirti visuotinės ekonominės svarbos paslaugoms. Todėl Komisijos uždavinys yra užtikrinti, kad, apibrėžiant visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, nebūtų daroma akivaizdžių klaidų;
(9)
jeigu tenkinamos tam tikros sąlygos, nedidelės kompensacijos sumos, skiriamos įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, nedaro tokio poveikio prekybos plėtojimui ir konkurencijai, kuris prieštarautų Sąjungos interesams. Pranešti apie individualią valstybės pagalbą neturėtų būti reikalaujama, kai metinė kompensacijos suma nesiekia nustatytos sumos, su sąlyga, kad laikomasi šio sprendimo reikalavimų;
(10)
atsižvelgiant į prekybos visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis Sąjungoje plėtrą, kurią visų pirma liudija intensyvus tarptautinių paslaugų teikėjų vystymasis, ypač kai kuriuose vidaus rinkos plėtojimui labai svarbiuose sektoriuose, derėtų nustatyti mažesnę nei Sprendime 2005/842/EB nustatytą kompensacijos, apie kurią remiantis šiuo sprendimu pranešti nereikia, sumos ribą, kartu leidžiant šią sumą pavedimo laikotarpiu apskaičiuoti kaip metinį vidurkį;
(11)
ligoninės ir už tam tikras socialines paslaugas atsakingos įmonės, kurioms patikėtos užduotys apima ir visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą, pasižymi tam tikromis ypatybėmis, į kurias būtina atsižvelgti. Ypač reikėtų atsižvelgti į tą faktą, kad dabartinėmis ekonominėmis sąlygomis ir dabartiniame vidaus rinkos plėtojimo etape socialinėms paslaugoms gali prireikti skirti didesnę nei šiame sprendime numatytą pagalbos sumą viešųjų paslaugų išlaidoms kompensuoti. Taigi dėl didesnės kompensacijos už socialines paslaugas sumos nebūtinai kyla didesnė konkurencijos iškraipymo rizika. Taigi įmonėms, teikiančios tam tikras socialines paslaugas, įskaitant teikiančioms socialinį būstą socialiai remtiniems arba pažeidžiamiems asmenims, kurie dėl lėšų trūkumo negali susirasti būsto rinkos sąlygomis, taip pat turėtų būti suteikta galimybė pasinaudoti šiame sprendime numatyta nuostata dėl pranešimo reikalavimo netaikymo, net jeigu jų gaunama kompensacijos suma viršija šiame sprendime numatytą bendrąją kompensacijos ribą. Tas pats pasakytina ir apie ligonines, teikiančias sveikatos priežiūros, taip pat pirmosios pagalbos ir papildomas paslaugas, tiesiogiai susijusias su jų pagrindine veikla, ypač mokslinių tyrimų srityje. Kad socialinėms paslaugoms būtų taikoma nuostata dėl pranešimo reikalavimo netaikymo, jos turi būti aiškiai apibrėžtos kaip paslaugos, kuriomis tenkinami socialiniai poreikiai, susiję su sveikatos ir ilgalaike priežiūra, vaiko priežiūra, galimybe įsidarbinti ir vėl integruotis į darbo rinką, socialiniu būstu ir pažeidžiamų grupių rūpyba ir socialine įtrauktimi;
(12)
kiek tam tikra kompensacijos priemonė turi įtakos prekybai ir konkurencijai, priklauso ne tik nuo vidutinės metinės kompensacijos sumos ir susijusio sektoriaus, bet ir nuo bendros pavedimo trukmės. Todėl šis sprendimas turėtų būti taikomas ne ilgesniam nei dešimties metų pavedimo vykdymo laikotarpiui, pavyzdžiui, socialinio būsto srityje, išskyrus atvejus, kai ilgesnis pavedimo laikotarpis pateisinamas didelių investicijų būtinybe;
(13)
tam, kad būtų taikoma Sutarties 106 straipsnio 2 dalis, atitinkamai įmonei valstybė narė turi būti pavedusi užduotį teikti tam tikrą visuotinės ekonominės svarbos paslaugą;
(14)
siekiant užtikrinti, kad būtų tenkinami Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje numatyti kriterijai, būtina nustatyti konkretesnes sąlygas, kurių turi būti laikomasi pavedant užduotį teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas. Kompensacijos dydį galima tinkamai apskaičiuoti ir patikrinti tik jei įmonės su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai ir bet kokie valstybės įsipareigojimai yra aiškiai išdėstyti valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų viename ar keliuose aktuose. To dokumento forma valstybėse narėse gali būti skirtinga, bet jame turi būti nurodytas bent įmonei skirtų su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų tikslus turinys ir trukmė, taip pat, prireikus, skirtų su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų apimama teritorija, suteiktos išimtinės ar specialios teisės, aprašytas kompensacijos mechanizmo ir kompensacijos nustatymo kriterijai, taip pat priemonės galimai kompensacijos permokai išvengti ir susigrąžinti. Siekiant užtikrinti skaidrumą dėl šio sprendimo taikymo, pavedime taip pat turėtų būti nuoroda į jį;
(15)
siekiant išvengti nepateisinamo konkurencijos iškraipymo, kompensacija neturėtų būti didesnė už įmonės patiriamas grynąsias išlaidas, susidariusias vykdant su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, įskaitant nuosaikų pelną;
(16)
kompensacija, viršijanti teikiančios paslaugą įmonės patiriamas grynąsias išlaidas, nėra būtina visuotinės ekonominės svarbos paslaugai teikti ir todėl yra laikoma su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, kuri turėtų būti grąžinta valstybei. Kompensacija, skirta visuotinės ekonominės svarbos paslaugai teikti, bet iš tikrųjų įmonės panaudota veiklai kitoje rinkoje kitais nei pavedime nurodytais tikslais, nėra būtina visuotinės ekonominės svarbos paslaugai teikti ir todėl taip pat gali būti laikoma su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba ir turėtų būti grąžinta valstybei;
(17)
grynosios išlaidos, į kurias reikėtų atsižvelgti, turėtų būti apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimo išlaidų ir už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą gautų pajamų, arba, pasirinkus kitą variantą, kaip skirtumas tarp įmonės, vykdančios su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, grynųjų išlaidų ir tos pačios įmonės, nevykdančios tokio įsipareigojimo, grynųjų išlaidų arba pelno. Visų pirma tais atvejais, kai dėl su viešąja paslauga susijusio įsipareigojimo pajamos sumažėja (pavyzdžiui, dėl reguliuojamų tarifų), o išlaidos nekinta, turėtų būti įmanoma nustatyti grynąsias išlaidas, patirtas vykdant su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, atsižvelgiant į prarastas pajamas. Siekiant išvengti nepateisinamo konkurencijos iškraipymo, apskaičiuojant kompensacijos sumą turėtų būti atsižvelgiama į visas pajamas, gautas teikiant visuotinės ekonominės svarbos paslaugą (t. y. visas pajamas, kurių paslaugos teikėjas nebūtų gavęs, jei jam nebūtų pavestas paslaugos teikimo įpareigojimas). Tais atvejais, kai atitinkamai įmonei priklauso specialiosios ar išskirtinės teisės, susijusios su kita veikla nei visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimas, už kurį skiriama pagalba, susijusios, dėl kurių gaunamas didesnis nei nuosaikus pelnas, arba įmonė naudojasi kitomis valstybės suteiktomis lengvatos, į jas būtina atsižvelgti nustatant įmonės pajamas, nepaisant jų klasifikavimo pagal Sutarties 107 straipsnį;
(18)
nuosaikus pelnas nustatomas kaip kapitalo grąžos norma, kurią apskaičiuojant atsižvelgiama į galinčios kilti rizikos laipsnį arba į rizikos nebuvimą. Kapitalo grąžos norma turėtų būti apibrėžiama kaip vidinė grąžos norma, kurią įmonė gauna iš pavedimo laikotarpiu investuoto kapitalo;
(19)
pelnas, kuris neviršija atitinkamos apsikeitimo sandorių normos, prie jos pridėjus 100 bazinių punktų, neturėtų būti laikomas nenuosaikiu. Todėl atitinkama apsikeitimo sandorių norma laikoma tinkama nulinės rizikos investicijos grąžos norma. 100 bazinių punktų pridėjimas reikalingas, inter alia, kompensuoti už likvidumo riziką, susijusią su pavedimo laikotarpiu paslaugos teikimui suteiktu kapitalu;
(20)
atvejais, kai įmonė, kuriai pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, nepatiria didelės komercinės rizikos, pavyzdžiui, dėl to, kad kompensuojamos visos paslaugos teikimo išlaidos, pelnas, kuris viršija orientacinę atitinkamų apsikeitimo sandorių normą ir papildomus 100 bazinius punktus, neturėtų būti laikomas nuosaikiu;
(21)
jeigu dėl konkrečių aplinkybių kapitalo grąžos normos naudoti neįmanoma, nustatydamos nuosaikų pelną valstybės narės galėtų remtis kitais nei kapitalo grąžos norma pelno dydžio rodikliais, pavyzdžiui, vidutine nuosavo kapitalo grąža, panaudoto kapitalo grąža, turto grąža arba pardavimo grąža;
(22)
siekdamos nustatyti, kas yra nuosaikus pelnas, valstybės narės galėtų įvesti skatinamuosius kriterijus, susijusius, pavyzdžiui, su teikiamos paslaugos kokybe ir našumo padidėjimu. Padidėjus našumui, teikiamos paslaugos kokybė neturėtų sumažėti. Pavyzdžiui, valstybės narės pavedime galėtų nustatyti veiklos našumo tikslus, pagal kuriuos kompensacijos dydis priklauso nuo tikslų įgyvendinimo masto. Pavedime gali būti nustatyta, kad jeigu įmonė neįgyvendino tikslų, kompensacija turi būti mažinama taikant pavedime nurodytą apskaičiavimo metodą, o jeigu įmonė tikslus viršijo, kompensacija didinama taikant pavedime nurodytą apskaičiavimo metodą. Bet koks atlygis, susijęs su veiklos našumo padidėjimu, turėtų būti tokio dydžio, kad padidėjęs našumas būtų vienodai naudingas tiek įmonei ir valstybei narei, tiek (arba) naudotojams;
(23)
Sutarties 93 straipsnis laikomas lex specialis Sutarties 106 straipsnio 2 dalies atžvilgiu. Jame nustatytos taisyklės, taikomos kompensacijai už viešąją paslaugą sausumos transporto sektoriuje. Šis straipsnis išaiškintas 2007 m. spalio 23 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1370/2007 dėl keleivinio geležinkelių ir kelių transporto viešųjų paslaugų ir panaikinantis Tarybos reglamentus (EEB) Nr. 1191/69 ir (EEB) Nr. 1107/70 (5), kuriame nustatytos taisyklės, taikomos kompensacijai už viešųjų paslaugų įsipareigojimų vykdymą viešojo keleivinio transporto sektoriuje. Valstybės narės savo nuožiūra sprendžia, ar taikyti šį reglamentą vidaus vandenų keleiviniam transportui. Remiantis reglamentu (EB) Nr. 1370/2007, kompensacijas sausumos transporto sektoriuje, atitinkančias to reglamento sąlygas, galima teikti apie jas nepranešus pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį. Remiantis sprendimu Altmark byloje, kompensacija sausumos transporto sektoriuje, kuri neatitinka Sutarties 93 straipsnio nuostatų, negali būti laikoma suderinama su Sutartimi pagal Sutarties 106 straipsnio 2 dalies arba bet kokias kitas Sutarties nuostatas. Todėl šis sprendimas netaikomas sausumos transporto sektoriui;
(24)
priešingai nei sausumos transportui, jūrų ir oro transporto sektoriams taikoma Sutarties 106 straipsnio 2 dalis. Kai kurios oro ir jūrų transporto sektoriams taikomos kompensacijos už viešąją paslaugą taisyklės yra pateiktos 2008 m. rugsėjo 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1008/2008 dėl oro susisiekimo paslaugų teikimo Bendrijoje bendrųjų taisyklių (6) ir 1992 m. gruodžio 7 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3577/92, taikančiame laisvės teikti paslaugas principą jūrų transportui valstybėse narėse (jūrų kabotažas) (7). Tačiau, priešingai nei Reglamente (EB) Nr. 1370/2007, šiuose reglamentuose nenumatytas nei galimos valstybės pagalbos elementų suderinamumas, nei įsipareigojimo pranešti pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį netaikymas. Todėl šis sprendimas kompensacijai už viešąją paslaugą oro ir jūrų transporto sektoriuose turėtų būti taikomas su sąlyga, kad be šiame sprendime išdėstytų sąlygų, būtų tenkinamos, jei tinkama, ir sektoriams taikomos taisyklės, nustatytos Reglamentuose (EB) Nr. 1008/2008 ir (EEB) Nr. 3577/92;
(25)
konkrečiais atvejais, kai kompensacija už viešąją paslaugą skiriama už susisiekimo oro ir jūrų transportu su salomis paslaugas, taip pat skiriama oro uostams bei uostams, teikiantiems visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, apibrėžtas Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje, reikėtų taip pat numatyti alternatyvias ribas, paremtas vidutiniu keleivių skaičiumi per metus, nes tai tiksliau atspindi šių veiklos rūšių ekonominę padėtį ir jų kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugų pobūdį;
(26)
išankstinio pranešimo reikalavimo netaikymas kai kurių visuotinės ekonominės svarbos paslaugų atžvilgiu valstybėms narėms neužkerta kelio pranešti apie konkrečius pagalbos projektus. Tokio pranešimo atveju arba jei Komisija konkrečios pagalbos priemonės suderinamumą vertina gavusi skundą ar ex officio, Komisija įvertins, ar tenkinamos šios sprendimo sąlygos. Jeigu sąlygos netenkinamos, priemonė bus įvertinta vadovaujantis principais, išdėstytais Komisijos komunikate dėl bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma;
(27)
šis sprendimas turėtų būti taikomas nepažeidžiant 2006 m. lapkričio 16 d. Komisijos direktyvos 2006/111/EEB dėl finansinių santykių tarp valstybių narių ir valstybės įmonių skaidrumo ir dėl finansinio skaidrumo tam tikrose įmonėse (8) nuostatų;
(28)
šis sprendimas turėtų būti taikomas nepažeidžiant Sąjungos konkurencijos srities, ypač Sutarties 101 ir 102 straipsnių, nuostatų;
(29)
šis sprendimas turėtų būti taikomas nepažeidžiant Sąjungos viešojo pirkimo srities nuostatų;
(30)
šis sprendimas turėtų būti taikomas nepažeidžiant griežtesnės Sąjungos sektorių teisės aktų nuostatų;
(31)
reikėtų numatyti pereinamojo laikotarpio nuostatas individualiai pagalbai, kuri buvo suteikta prieš įsigaliojant šiam sprendimui. Pagalbos schemos, kurios buvo įgyvendinamos pagal Sprendimą 2005/842/EB prieš įsigaliojant šiam sprendimui, turėtų būti ir toliau suderinama su vidaus rinka ir jai netaikomas pranešimo reikalavimas dar dvejus metus. Pagalba, suteikta prieš įsigaliojant šiam sprendimui, kuri nebuvo skirta pagal Sprendimą 2005/842/EB, bet atitinka šiame sprendime nustatytas sąlygas, turėtų būti laikoma suderinama su vidaus rinka ir jai neturėtų būti taikomas pranešimo reikalavimas;
(32)
Komisija ketina peržiūrėti šį sprendimą po penkerių metų nuo jo įsigaliojimo,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiame sprendime nustatomos sąlygos, kuriomis valstybės pagalba, kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriama tam tikroms įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, gali būti suderinama su vidaus rinka ir kuriai galėtų būti netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas apie ją pranešti.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis sprendimas taikomas vienai iš toliau nurodytų kategorijų priklausančiai valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma, suteiktai įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, kaip nurodyta Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje:
a)
kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų, kurių vertė per metus neviršija 15 mln. EUR, teikimą kitose nei transporto ir transporto infrastruktūros srityse;
jeigu kompensacijos suma per pavedimo laikotarpį kinta, metinė suma apskaičiuojama kaip metinių kompensacijos sumų, kurias numatoma gauti per pavedimo laikotarpį, vidurkis;
b)
kompensacijai už ligoninių, teikiančių sveikatos priežiūros, ir, jei tinka, pirmosios pagalbos paslaugas, visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą. pagalbinės veiklos, tiesiogiai susijusios su pagrindine veikla (ypač mokslinių tyrimų veiklos) vykdymu neužkertamas kelias šio punkto taikymui;
c)
kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų, kuriomis tenkinami socialiniai poreikiai, susiję su sveikatos ir ilgalaike priežiūra, vaiko priežiūra, galimybe įsidarbinti ir vėl integruotis į darbo rinką, socialiniu būstu ir pažeidžiamų grupių socialine rūpyba ir įtrauktimi, teikimą;
d)
kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos susisiekimo paslaugas oro arba jūrų transportu su salomis, iš kurių ir į kurias per dvejus finansinius metus iki tų metų, kuriais buvo pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, vidutiniškai per metus keliavo ne daugiau kaip 300 000 keleivių;
e)
kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugas oro uostams ir uostams, kuriuose vidutinis keleivių skaičius per dvejus finansinius metus iki tų metų, kuriais buvo pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, neviršija 200 000 keleivių oro uostų atveju ir 300 000 keleivių uostų atveju.
2. Šis sprendimas taikomas tik tada, kai įmonei pavedama teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą ne ilgesnį nei dešimties metų laikotarpį. Kai pavedimo laikotarpis ilgesnis nei dešimt metų, sprendimas taikomas tik tada, kai paslaugos teikėjas turi imtis didelių investicijų, kurios turi būti amortizuotos per ilgesnį laikotarpį pagal bendruosius apskaitos principus.
3. Jeigu pavedimo laikotarpiu šio sprendimo taikymo sąlygos nustoja būti tenkinamos, apie priemonę pranešama pagal Sutarties 108 straipsnio 3 dalį.
4. Oro ir jūrų transporto srityje šis sprendimas taikomas tik valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma, teikiamai įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, kaip nurodyta Sutarties 106 straipsnio 2 dalyje, kai ši pagalba atitinka Reglamento (EB) Nr. 1008/2008 ir atitinkamai Reglamento (EEB) Nr. 3577/92 nuostatas.
5. Šis sprendimas netaikomas valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma, suteiktai įmonėms, veikiančioms sausumos transporto srityje.
3 straipsnis
Pagalbos suderinamumas ir pranešimo reikalavimo netaikymas
Valstybės pagalba kompensacijos už viešąją paslaugą forma, kuri atitinka šiame sprendime nustatytas sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka, jai netaikomas išankstinio pranešimo reikalavimas, kaip numatyta Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje, jeigu ji taip pat atitinka iš Sutarties ar Sąjungos tam tikros sektorių teisės aktų kylančius reikalavimus.
4 straipsnis
Pavedimas
Įmonei turi būti pavedama teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas vienu ar keliais dokumentais, kurių formą gali nustatyti kiekviena valstybė narė. Dokumente ar dokumentuose be kita ko turi būti nurodyta:
a)
su viešąja paslauga susijusių įsipareigojimų pobūdis ir trukmė;
b)
įmonė ir, jei tinkama, teritorija;
c)
institucijos įmonei suteiktų išimtinių arba specialių teisių pobūdis;
d)
kompensacijos mechanizmo aprašas ir kompensacijos apskaičiavimo, kontrolės ir peržiūros kriterijai;
e)
kompensacijos permokos vengimo ir grąžinimo tvarka ir
f)
nuoroda į šį sprendimą.
5 straipsnis
Kompensacija
1. Kompensacijos suma negali viršyti to, kas būtina grynosioms išlaidoms, patirtoms vykdant su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus, padengti, įskaitant nuosaikų pelną.
2. Grynosios išlaidos gali būti apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp 3 dalyje apibrėžtų išlaidų ir 4 dalyje apibrėžtų pajamų. Jos taip pat gali būti apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp įmonės, vykdančios su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, grynųjų išlaidų ir tos pačios įmonės, nevykdančios tokio įsipareigojimo, grynųjų išlaidų arba pelno.
3. Išlaidos, į kurias turi būti atsižvelgiama, yra visos dėl visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimo patiriamos išlaidos. Jos apskaičiuojamos remiantis šiais bendrai priimtais išlaidų apskaitos principais:
a)
jei įmonė vykdo veiklą, susijusią tik su visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimu, atsižvelgiama į visas įmonės išlaidas;
b)
jei įmonė taip pat vykdo kitą veiklą, nesusijusią su visuotinės ekonominės svarbos paslauga, atsižvelgiama tik į išlaidas, susijusias su visuotinės ekonominės svarbos paslauga;
c)
išlaidos, siejamos su visuotinės ekonominės svarbos paslauga, gali apimti visas tiesiogines išlaidas, patirtas teikiant visuotinės ekonominės svarbos paslaugą ir tinkamą išlaidų, kurios bendros visuotinės ekonominės svarbos paslaugai ir kitai veiklai, dalį;
d)
gali būti atsižvelgiama į su investicijomis, ypač su infrastruktūra, susijusias išlaidas, būtinas visuotinės ekonominės svarbos paslaugai teikti.
4. Pajamos, į kurias reikia atsižvelgti, turi apimti bent visas pajamas, gautas už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, nepriklausomai nuo to, ar pajamos priskiriamos valstybės pagalbai pagal Sutarties 107 straipsnį. Jeigu įmonei priklauso specialiosios ar išskirtinės teisės, susijusios su kita veikla nei visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimas, už kurį skiriama pagalba, dėl kurių gaunamas didesnis nei nuosaikus pelnas, arba įmonė naudojasi kitomis valstybės suteiktomis lengvatomis, į jas būtina atsižvelgti nustatant įmonės pajamas, nepaisant jų klasifikavimo pagal Sutarties 87 straipsnį. Valstybė narė gali nuspręsti, kad pelnas, gautas vykdant kitą su atitinkama visuotinės ekonominės svarbos paslauga nesusijusią veiklą, būtų naudojamas visuotinės ekonominės svarbos paslaugai iš dalies ar visiškai finansuoti.
5. Šiame sprendime „nuosaikus pelnas“ reiškia kapitalo grąžos normą, kurios reikėtų vidutinei įmonei, svarstančiai, ar teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą visu pavedimo laikotarpiu, ir kurią apskaičiuojant atsižvelgiama į rizikos mastą. „Kapitalo grąžos norma“ reiškia vidinės grąžos normą, kurią įmonė gauna iš pavedimo laikotarpiu investuoto kapitalo. Rizikos mastas priklauso nuo sektoriaus, paslaugos rūšies ir kompensavimo mechanizmo savybių.
6. Siekdamos nustatyti, kas yra nuosaikus pelnas, valstybės narės gali įvesti skatinamuosius kriterijus, susijusius, pavyzdžiui, su teikiamos paslaugos kokybe ir našumo padidėjimu. Padidėjus našumui, teikiamos paslaugos kokybė neturi sumažėti. Bet koks atlygis, susijęs su veiklos našumo padidėjimu, turėtų būti tokio dydžio, kad padidėjęs našumas būtų vienodai naudingas tiek įmonei ir valstybei narei, tiek (arba) naudotojams.
7. Bet kuriuo atveju šiame sprendime kapitalo grąžos norma, neviršijanti atitinkamos apsikeitimo sandorių normos ir papildomų 100 bazinių punktų, turėtų būti laikoma nuosaikia. Atitinkama apsikeitimo sandorių norma - tai apsikeitimo sandorių norma, kurios terminas ir valiuta atitinka pavedime nurodytą laikotarpį ir valiutą. Jeigu visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikimas nesusijęs su didele komercine ar sutartine rizika, ypač kai ex post iš esmės kompensuojamos visos grynosios išlaidos, patirtos teikiant visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, nuosaikus pelnas negali viršyti atitinkamos apsikeitimo sandorių normos ir papildomų 100 bazinių punktų.
8. Jeigu dėl konkrečių aplinkybių kapitalo grąžos normos naudoti neįmanoma, valstybės narės gali remtis kitais pelno dydžio rodikliais, nei kapitalo grąžos norma, nuosaikiam pelnui nustatyti, pavyzdžiui, pelno apskaitos priemonėmis, tokiomis kaip vidutinė nuosavo kapitalo grąža, panaudoto kapitalo grąža, turto grąža arba pardavimo grąža. „Grąža“ tam tikrais metais - tai pajamos neatskaičius palūkanų ir mokesčių tais metais. Grąžos vidurkis apskaičiuojamas sutarties vykdymo laikotarpiu taikant diskonto koeficientą, kaip nurodyta Komisijos komunikate dėl orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodo pakeitimo (9). Nesvarbu, kuris rodiklis pasirenkamas, valstybė narė Komisijai paprašius turi galėti pateikti įrodymus, kad pelnas neviršija pelno, kurio reikėtų vidutinei įmonei svarstant, ar teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugą; pavyzdžiui, valstybė narė gali nurodyti grąžą, gaunamą pagal panašias konkurencinėmis sąlygomis sudarytas viešųjų paslaugų sutartis.
9. Kai įmonė vykdo tiek su visuotinės ekonominės svarbos paslauga susijusią veiklą, tiek kitokią veiklą, vidaus sąskaitose turi būti atskirai pateiktos su visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis susijusios išlaidos bei pajamos ir su kitos veiklos vykdymu susijusios išlaidos ir pajamos, bei nurodyti išlaidų ir pajamų paskirstymo kriterijai. Išlaidos, susijusios su visuotinės ekonominės svarbos paslaugai nepriskiriama veikla, apima visas tiesiogines išlaidas, reikiamą bendrų išlaidų dalį ir deramą kapitalo grąžą. Šioms išlaidoms padengti kompensacija neteikiama.
10. Valstybės narės reikalauja, kad susijusi įmonė grąžintų gautą kompensacijos permoką.
6 straipsnis
Kompensacijos permokos kontrolė
1. Valstybės narės turi užtikrinti, kad kompensacija už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą skiriama laikantis šio sprendimo reikalavimų, ypač, kad įmonei nebūtų išmokėta didesnė nei pagal 5 straipsnį nustatyta kompensacijos suma. Komisijai paprašius, jos turi pateikti įrodymų. Jos vykdo reguliarias patikras arba pasirūpina, kad tokios patikros būtų atliktos bent kas trejus metus pavedimo vykdymo laikotarpiu ir jam pasibaigus.
2. Jei įmonei buvo išmokėta didesnė nei pagal 5 straipsnį nustatyta kompensacijos suma, valstybė narė reikalauja, kad įmonė grąžintų gautą kompensacijos permoką. Kompensacijos apskaičiavimo kriterijai ateityje atnaujinami. Kai kompensacijos permoka neviršija 10 % vidutinės metinės kompensacijos sumos, tokia kompensacijos permoka gali būti perkeliama į kitą laikotarpį ir atimama iš kompensacijos sumos, mokėtinos tą laikotarpį.
7 straipsnis
Skaidrumas
Kai valstybė narė teikia didesnę nei 15 mln. EUR kompensaciją įmonei, kuri vykdo kitą su atitinkama visuotinės ekonominės svarbos paslauga nesusijusią veiklą, internetu arba kitu tinkamu būdu ji turi paskelbti tokią informaciją:
a)
pavedimo dokumentą arba jo santrauką, įtraukiant 4 straipsnyje išvardytą informaciją;
b)
kiekvienais metais įmonei skirtas pagalbos sumas.
8 straipsnis
Galimybė susipažinti su informacija
Valstybės narės pavedimo vykdymo laikotarpiu ir bent dešimt metų nuo pavedimo laikotarpio pabaigos turi saugoti informaciją, kuri yra būtina nustatyti, ar skirta kompensacija yra suderinama su šiuo sprendimu.
Komisijai pateikus raštišką prašymą, valstybės narės Komisijai pateikia visą jos manymu būtiną informaciją, kuri leistų nustatyti, ar galiojančios kompensacijos priemonės yra suderinamos su šiuo sprendimu.
9 straipsnis
Ataskaitos
Valstybės narės kas dvejus metus Komisijai teikia šio sprendimo įgyvendinimo ataskaitas. Ataskaitose turi būti išsamiai apžvelgtas šio sprendimo taikymas, susijęs su skirtingomis 2 straipsnio 1 dalyje nurodytų kategorijų paslaugomis, įskaitant:
a)
šio sprendimo taikymo paslaugoms, kurios patenka į jo taikymo sritį, įskaitant ir vidaus veiklą, aprašą;
b)
bendra pagal šį sprendimą suteiktos pagalbos sumą ir jos suskirstymą pagal sektorius;
c)
ar taikant šį sprendimą kilo sunkumų arba gauta trečiųjų šalių skundų dėl konkrečios paslaugos
ir
d)
kitą Komisijos reikalaujamą informaciją dėl sprendimo taikymo, kuri turi būti nurodyta likus pakankamai laiko prieš ataskaitos pateikimą.
Pirmoji ataskaita pateikiama iki 2014 m. birželio 30 d.
10 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Šis sprendimas taikomas iki jo įsigaliojimo skirtai individualiai pagalbai ir pagalbos schemoms laikantis šių nuostatų:
a)
pagalbos schemos, patvirtintos prieš įsigaliojant šiam sprendimui, kurios laikytos suderinama su vidaus rinka ir kurioms netaikytas reikalavimas apie jas pranešti pagal Sprendimą 2005/842/EB, ir toliau laikomos suderinamos su vidaus rinka; joms dar dvejus metus netaikomas reikalavimas apie jas pranešti;
b)
bet kokia prieš įsigaliojant šiam sprendimui suteikta pagalba, kuri nebuvo laikyta suderinama su vidaus rinka ir kuriai netaikytas reikalavimas apie ją pranešti pagal Sprendimą 2005/842/EB, bet atitinka šiame sprendime nustatytas sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka ir jai netaikomas Sutarties 108 straipsnio 3 dalyje nustatytas reikalavimas apie ją iš anksto pranešti.
11 straipsnis
Panaikinimas
Šiuo sprendimu panaikinamas Sprendimas 2005/842/EB.
12 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis sprendimas įsigalioja 2012 m. sausio 31 d.
13 straipsnis
Adresatai
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2011 m. gruodžio 20 d.