РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 578/2010 НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2010 година
за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета относно режима на възстановяванията при износ за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, и относно критериите за определяне на размера на тези възстановявания
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1216/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за определяне на търговския режим, приложим за някои стоки, получени от преработката на селскостопански продукти (1), и по-специално член 8, параграф 3, първа алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1043/2005 на Комисията от 30 юни 2005 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 3448/93 на Съвета относно системата за възстановяване на средства при износа на някои селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както и на критериите за определяне размера на такова възстановяване (2), е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като отново са необходими изменения, той следва да бъде заменен.
(2)
В Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (3) е предвидено в степента, в която това е необходимо, за да се даде възможност определени селскостопански продукти да бъдат изнасяни под формата на определени преработени стоки, които не са включени в приложение I към Договора, на базата на котировките или цените на тези продукти на световните пазари, разликата между тези котировки или цени и цените в Съюза да може да бъде възстановявана при износ. Поради това възстановяванията за всички тези селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да подлежат на общи правила.
(3)
За гарантиране на еднаквото прилагане на разпоредбите от Регламент (ЕО) № 1234/2007, касаещи възстановяванията при износ, възстановяването не следва да се предоставя за стоки от трети държави, използвани за производството на стоки, които се изнасят, след като са били в свободно обращение в Съюза.
(4)
Възстановяванията при износ следва да се изплащат за стоки, които са получени директно от основни продукти, от продукти, получени в резултат на преработката на основни продукти, и от продукти, приравнени към една от тези категории. За всеки един от тези случаи следва да се установи методът за определяне на размера на възстановяването при износ.
(5)
Регламент (ЕО) № 612/2009 на Комисията от 7 юли 2009 г. за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (4) и Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (5) се прилагат като цяло за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. Затова е необходимо да се уточни начинът, по който някои разпоредби от тези регламенти се прилагат.
(6)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1670/2006 на Комисията от 10 ноември 2006 г. за определяне на някои подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) № 1784/2003 на Съвета във връзка с определянето и предоставянето на коригирани възстановявания по отношение на зърнени култури, изнасяни под формата на някои спиртни напитки (6), ставката на възстановяването при износ трябва да бъде тази, която се прилага в деня, в който зърнените култури са поставени под контрол за производството на спиртни напитки. Поради това поставянето на зърнените култури под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, следва да се счита за равностойно на износ за целите на възстановяванията при износ.
(7)
Счита се, че спиртните напитки не са така чувствителни спрямо цените на използваните за производството им селскостопански продукти, както останалите стоки. Въпреки това в протокол 19 към Акта за присъединяване на Обединеното кралство, Ирландия и Дания е предвидено да се вземе решение за необходимите мерки, които да улеснят използването на зърнени култури от Съюза в производството на спиртни напитки, получавани от такива култури.
(8)
Много стоки, произвеждани от предприятията при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, са предмет на редовен износ. За улеснение на формалностите при износ за подобни стоки следва да се приеме опростена процедура, при която производителят да представя на компетентните органи счетената от тях за необходима информация за условията на производството на стоките. Когато количествата на селскостопанските продукти, които действително са използвани в производството на изнесените стоки, са регистрирани от компетентните органи, следва да се включи разпоредба за ежегодно потвърждение на тази регистрация, за да се намалят рисковете, свързани с непредставянето на информацията за промените в тези количества.
(9)
Много селскостопански продукти са зависими от променливи природни и сезонни условия. В резултат на това съдържанието на селскостопански продукти в изнасяните стоки може да варира. Поради тази причина размерът на възстановяването следва да се определя на базата на действително използваното за производството на изнасяните стоки количество селскостопански продукти. Въпреки това за улеснение на административните дейности размерът на възстановяването за определени стоки с опростен и относително постоянен състав следва да се определя на базата на фиксирани количества на селскостопански продукти.
(10)
За да отговарят на условията за възстановяване, използваните селскостопански продукти и, по-специално, произведените от такива продукти стоки трябва да бъдат изнесени. Всяко изключение от това правило следва да се тълкува рестриктивно. Въпреки това по време на процеса на производството на стоките производителите могат да понесат загуби на суровини, за които са заплатени цените на Съюза, докато загубите, понесени от установените извън Съюза производители, са ограничени до цените на тези суровини на световните пазари. В допълнение към това в процеса на производството се получават и някои странични продукти, които се различават значително като стойност от главните продукти. В някои случаи тези странични продукти могат да бъдат използвани само като храна за животни. Поради това е необходимо да се установят общи правила за определяне на концепцията за количеството продукти, действително използвани в процеса на производството на продуктите за износ.
(11)
За целите на член 8, параграф 3, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1216/2009 е необходимо да се предвиди, че възстановяванията за основни продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I, се определят за същия период като този за селскостопанските продукти, изнасяни в непреработен вид. Необходимо е обаче да се предвиди възможност за дерогация от това правило при обстоятелства на смущения на пазара, които трябва да бъдат определени в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
(12)
При определяне на ставката на възстановяването за основни или приравнени към тях продукти следва да се отчитат помощите или другите мерки със сходен ефект, които са приложими съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(13)
За целите на определянето на възстановяванията при износ нишестето от картофи се приравнява към скорбялата от царевица. Въпреки това следва да се предвиди възможност да се определя специфична ставка на възстановяването при износ на нишесте от картофи при ситуации на пазара, при които цената му е значително по-ниска от тази на скорбялата от царевица.
(14)
В съответствие с член 162, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 възстановяванията, предоставени при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, които биха били дължими за същите продукти при износ в непреработен вид. Това следва да се има предвид при установяване на ставките на възстановяването и при определяне на правилата за приравняването.
(15)
Някои стоки със сходни характеристики могат да са получени чрез различни техники от различни основни материали. От износителите следва да се изисква да определят естеството на основните материали и да направят определени заявления по отношение на производствения процес, когато подобна информация е необходима за определяне на правото на възстановяване или на съответната ставка на възстановяването, която следва да се прилага.
(16)
При изчисляване на количествата селскостопански продукти, които действително са използвани в случаите на производство на нишестета и скорбяла и някои сиропи от глюкоза и малтодекстрин, е целесъобразно да се отчита съдържанието на сухо вещество.
(17)
Следва да се предвиди възможност за диференциране на възстановяването за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, в зависимост от местоназначението, когато търговското положение в световен план, специфичните изисквания на някои пазари или международните търговски споразумения го налагат.
(18)
С оглед на управлението на размерите на възстановяванията, които могат да бъдат предоставени в течение на една бюджетна година за определени селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, следва да се разреши определяне на различни ставки на възстановяването при износ, със или без предварително фиксиране на ставката на възстановяването на базата на развитието на пазара на Съюза и световните пазари.
(19)
Размерът на възстановяването, което може да бъде предоставено в рамките на дадена бюджетна година, е ограничен от международните ангажименти на Съюза. Следва да се направи възможен износът на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, при предварително известни условия. По-специално следва да е възможно стопанските субекти да имат гаранция, че този износ е допустим за възстановявания в съответствие с ангажиментите на Съюза. Когато такава гаранция не може повече да бъде предоставена, износителите следва да бъдат информирани достатъчно рано. Издаването на удостоверения за възстановяване позволява да се проследяват заявленията за възстановяване и да се гарантира на титулярите, че те ще могат да се възползват от възстановяването до размера, за който е издадено удостоверението, при условие че отговарят на останалите условия за възстановяването, установени в правилата на Съюза.
(20)
Следва да се установят мерки за управлението на режима на удостоверенията за възстановяване. По-специално следва да се предвиди възможност за прилагане на редукционен коефициент в случаите, когато размерите, за които са подадени заявления за удостоверения за възстановяване, надхвърлят наличните суми. При определени обстоятелства следва да се предвиди възможност за временното преустановяване на издаването на удостоверения за възстановяване.
(21)
Удостоверенията за възстановяване служат за гарантиране на спазването на поетите от Съюза международни ангажименти. Също така те позволяват предварително да бъде фиксиран размерът на възстановяването, което може да бъде предоставяно за селскостопански продукти, използвани в производството на стоки, изнасяни за трети държави. Тази цел се различава в някои отношения от целите на лицензиите за износ, издавани за изнасяни в непреработен вид основни продукти, които са предмет на международни договорености с количествени ограничения. Поради тази причина е необходимо да се определи кои общи разпоредби, приложими за селскостопанските лицензии и сертификати, понастоящем установени с Регламент (ЕО) № 376/2008 на Комисията от 23 април 2008 г. за определяне на общи подробни правила за прилагане на режима на лицензии за внос и износ и сертификати за предварително фиксиране за селскостопанските продукти (7), не следва да се прилагат по отношение на удостоверенията за възстановяване.
(22)
В по-голямата си част ставките на възстановяването се определят или променят в четвъртък. Необходимо е да се намали опасността от подаването със спекулативна цел на заявления за предварително фиксиране по отношение на продукти. Поради това, когато заявлението за предварително фиксиране е подадено в четвъртък, то ще се счита за подадено на следващия работен ден.
(23)
Ставките на възстановяването за различни основни продукти, включени в стоки, които не са посочени в приложение I, следва да бъдат едновременно фиксирани предварително, за да се улесни функционирането на режима на възстановяванията при износ от страна на държавите-членки.
(24)
Възможно е да се подават заявления за удостоверения за суми, които са по-големи от онези, които могат да бъдат предоставени. Поради тази причина бюджетната година следва да се раздели на периоди така, че удостоверенията да могат да бъдат издавани както на стопанските субекти, които изнасят в края на бюджетната година, така и на онези, които изнасят в началото на бюджетната година. Когато е целесъобразно, за всички заявени суми през определен период от време следва да се приложи редукционен коефициент.
(25)
Ако заявленията за удостоверения за възстановяване, получени за отделен транш, са за по-малка сума, отколкото наличната сума за същия този транш, следва да се разреши на стопанските субекти да подават заявления за удостоверения за възстановяване на седмична база във връзка с оставащата налична сума за този транш.
(26)
Необходимо е да се определи как следва да се прилагат относно удостоверенията за възстановяване някои разпоредби на Регламент (ЕО) № 376/2008, свързани със сертификатите за предварително фиксиране на възстановяването при износ във връзка с тръжна процедура, публикувана в трета държава вносител.
(27)
Следва да бъдат определени условия за освобождаването на гаранцията, която се представя за удостоверенията за възстановяване. Тези условия следва да включват задълженията, които се считат за главно изискване и за които се представя гаранцията, както и доказателствата, които трябва да се представят за доказване на изпълнението на задълженията.
(28)
Повечето износители получават годишно под 100 000 EUR от възстановявания. Като цяло този износ е от незначително икономическо значение и представлява само малка част от общото количество възстановявания, предоставяни за селскостопански продукти, изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора. Поради това в тези случаи следва да се предвиди възможност за освобождаване на малките износители от изискването за представяне на удостоверение. В интерес на опростяването, при определени обстоятелства те следва да имат правото да използват удостоверенията за възстановяване, без да губят статута си на малък износител. Въпреки това, за да се избегне злоупотребата с тази възможност, е необходимо прилагането на това освобождаване да се ограничи само за държавата-членка, в която е установен малкият износител.
(29)
Следва да бъдат установени мерки за мониторинга, основани на принципа, че при всеки износ на стоки износителят декларира пред компетентните органи количествата продукти, използвани за производството на изнасяните стоки. Компетентните органи следва да предприемат считаните от тях за необходими мерки за проверка на точността на тези декларации.
(30)
Възможно е органите, които отговарят за проверката на декларацията на износителите, да не разполагат с достатъчно доказателства, за да могат да приемат декларацията за използваните количества, дори когато тя се базира на химически анализ. Вероятността от възникването на подобни ситуации е особено голяма, когато изнасяните стоки са произведени в държава-членка, различна от държавата-членка износител. Поради това компетентните органи на държавата-членка износител следва да могат да получат, ако е необходимо, директно от компетентните органи на другите държави-членки цялата информация, която последните са в състояние да получат за условията на производството на стоките.
(31)
След консултации с компетентните органи в държавата-членка, в която са произведени стоките, на стопанските субекти следва да се разреши да подават опростена декларация за използваните продукти под формата на обобщени количества от тези продукти, при условие че те водят подробен отчет на използваните продукти и го представят на разположение на тези органи.
(32)
Износителят не винаги знае точните количества на използваните селскостопански продукти, за които той може да иска възстановяване, особено когато той не е производителят. Поради това износителят не винаги може да декларира тези количества. С оглед на предходното е необходимо да се предвиди алтернативен метод за изчисляване на възстановяването, което съответният субект може да поиска, като той се ограничи до някои стоки на основата на техния химичен анализ и като се използва създадена за целта таблица.
(33)
В съответствие с член 28 от Регламент (ЕО) № 612/2009 не се предоставя възстановяване за продукти, които не са с добро и задоволително пазарно качество в деня на приемането на декларацията за износ. За да се гарантира, че това правило се прилага по еднакъв начин, следва да се внесе яснота, че за възстановяването за определени продукти от животински произход, обхванати от Регламент (ЕО) № 852/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно хигиената на храните (8) и от Регламент (ЕО) № 853/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно определяне на специфични хигиенни правила за храните от животински произход (9) и които са посочени в приложение II към настоящия регламент, тези продукти от животински произход следва да бъдат подготвени в съответствие с изискванията на тези регламенти и да са с необходимата здравна маркировка.
(34)
От основно значение е да се създаде възможност Комисията да извършва достатъчно добър мониторинг на мерките, приети по отношение на предоставените възстановявания при износ. Поради това компетентните органи на държавите-членки следва да предоставят на Комисията определена статистическа информация. Следва да се определят форматът и обхватът на тази информация.
(35)
В съответствие с член 12, параграфи 1 и 4 от Регламент (ЕО) № 612/2009 съставките, различни от захарните продукти, посочени в член 162, параграф 1, буква а), точка iii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, за които може да бъде предоставено възстановяване при износ, трябва да бъдат с произход от Съюза. Поради това следва да се установят мерките за изпълнението на това изискване.
(36)
Обемът на заявленията, по отношение на които са предоставени възстановявания в съответствие с този регламент, е голям. Повечето стоки, за които се подават тези заявления, са произвеждани при ясно определени технически условия, имат постоянни характеристики и качество, редовно са изнасяни и имат производствени формули, които са били регистрирани и утвърдени от компетентните органи. Предвид тези обстоятелства и с оглед на опростяване на административните дейности при предоставяне на възстановяванията при износ съгласно настоящия регламент е целесъобразно да се приемат специални разпоредби, за да се предостави по-голяма гъвкавост за държавите-членки при прилагането на член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009, доколкото това се отнася до праговете, под които държавите-членки могат да освободят стопанските субекти от задължението за представяне на изискваното доказателство, с изключение на документа за транспорт.
(37)
Целесъобразно е да се осигури еднакво прилагане в рамките на Съюза на разпоредбите за възстановяванията за стоките, които не са включени в приложение I към Договора. За тази цел всяка държава-членка следва да информира Комисията за мерките за мониторинг, които се прилагат на нейна територия за различните видове изнасяни стоки.
(38)
Следва да се предвиди достатъчен период от време за преминаване от административните изисквания за удостоверенията за възстановяване по силата на Регламент (ЕО) № 1043/2005 към административните изисквания, предвидени в настоящия регламент. Следователно, настоящият регламент следва да се прилага за удостоверенията, за които са подадени заявления от първата дата на първия период за подаване на бюджетен период 2011 г. и да влезе в сила на тази дата.
(39)
Предвидените в настоящия регламент мерки са в съответствие със становището на Управителния комитет по хоризонталните въпроси, касаещи търговията с преработени селскостопански продукти, които не са включени в приложение I към Договора,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ И ОПРЕДЕЛЕНИЯ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1216/2009 относно режима на възстановяванията при износ, установен съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Той се прилага за износа на основните продукти, на продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или на продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3 от настоящия регламент, когато тези продукти се изнасят под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, но са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент.
2. Възстановяването при износ съгласно параграф 1 не се предоставя за стоки, които са били допуснати за свободно обращение съгласно член 29 от Договора и са били реекспортирани.
За такива стоки не се предоставя възстановяване, когато се изнасят след преработка или когато са включени в други стоки.
3. С изключение на житните растения, не се предоставя възстановяване за продуктите, използвани за производството на алкохол, съдържащ се в спиртните напитки, посочени в приложение II и включени в код по КН 2208.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бюджетен период“ означава периодът от 1 октомври на дадена година до 30 септември на следващата година;
б)
„бюджетна година“ означава периодът от 16 октомври на дадена година до 15 октомври на следващата година;
в)
„основни продукти“ означават продуктите, които са посочени в приложение I към настоящия регламент;
г)
„съставки“ означават основните продукти, продуктите, получени от преработката на такива основни продукти, или продуктите, приравнени към една от тези две категории, които са използвани в производството на стоките и са посочени в член 162, параграф 1, буква а), точки i), ii), iii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
д)
„стоки“ означават продуктите, които не са включени в приложение I към Договора, но които са посочени в части I-V от приложение ХХ към Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в приложение II към настоящия регламент;
е)
„споразумението“ означава Споразумението за селското стопанство, сключено по време на Уругвайския кръг на многостранните търговски преговори;
ж)
„хранителна помощ“ означава операции за предоставяне на хранителни помощи, отговарящи на условията по член 10, параграф 4 от споразумението;
з)
„отпадъци“ означават продукти от производствения процес, чийто състав е отчетливо различен от този на действително изнасяните стоки и които не могат да бъдат пуснати на пазара;
и)
„странични продукти“ означават продуктите или стоките, получени в хода на производствения процес, чиито състав или характеристики са различни от тези на действително изнасяните стоки и които могат да бъдат пуснати на пазара;
й)
„загуби“ означават количествата продукти или стоки, получени в резултат на производствения процес от етапа, на който селскостопанските продукти се използват в непреработен вид в производството, които са различни от количествата на действително изнасяните стоки и от отпадъците и страничните продукти, и които не могат да бъдат пуснати на пазара.
2. За целите на букви з), и) и й) от параграф 1 продуктите, получени в хода на производствения процес, чийто състав е различен от този на действително изнасяните стоки, които се продават срещу заплащане, което покрива изключително само разходите по тяхното унищожаване, не се считат за пуснати на пазара.
За целите на буква й) от параграф 1 продуктите или стоките, получени в резултат на производствения процес, които могат да бъдат използвани единствено като храни за животни, независимо дали това става срещу заплащане, се приравняват на загуби.
Член 3
1. Нишестето от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, получено директно от картофи, като се изключат вторичните продукти, се приравнява към продукта, получен от преработката на царевица.
2. Суроватката, включена в кодове по КН 0404 10 48 до 0404 10 62, неконцентрирана, дори замразена, се приравнява към суроватката на прах, включена в приложение I (наричана по-нататък „продуктова група 1“).
3. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини, което не надвишава 1,5 %, както са посочени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 2“):
а)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 51 и 0404 90 21, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 0,1 %;
б)
мляко и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 90 11 и 0404 90 21, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, непревишаващо 1,5 %.
4. Следните продукти се приравняват към мляко на прах със съдържание на мазнини от 26 %, както са изброени в приложение I (наричани по-нататък „продуктова група 3“):
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 и 0404 90 23, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, дори замразени, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 0,1 %, но непревишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 1,5 %, но по-малко от 45 %.
5. Следните продукти се приравняват към продуктова група 6:
а)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 и 0404 90 29, неконцентрирани, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, превишаващо 6 %;
б)
мляко, сметана и млечни продукти, включени в кодове по КН 0403 10 19, 0403 90 19 и 0404 90 29, на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители, с тегловно съдържание на млечни мазнини, което не е по-малко от 45 %;
в)
масло и други млечни мазнини с тегловно съдържание на млечни мазнини, различно от 82 %, но не по-малко от 62 %, включени в кодове по КН 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10, 0405 90 90.
6. Млякото, сметаната и млечните продукти, включени в кодове по КН 0403 10 11 до 0403 10 19, 0403 90 51 до 0403 90 59 и 0404 90 21 до 0404 90 29, концентрирани, различни от тези на прах, гранули или в други твърди форми, без прибавка на захар или други подсладители и с тегловно съдържание на мазнини, се приравняват към продуктова група 2, доколкото се касае за несъдържащата мазнини част на съдържанието на сухото вещество на съответния продукт. Когато се отнася за съдържащата млечни мазнини част на съответния продукт, той се приравнява към продуктова група 6.
Първа алинея се прилага също за сирене и извара.
7. Олющеният ориз, включен в код по КН 1006 20, и полубланшираният ориз, включен в кодове по КН 1006 30 21 до 1006 30 48, се приравнява към бланширания (избеления) ориз, включен в кодове по КН 1006 30 61 до 1006 30 98.
8. Следните продукти се приравняват към бяла захар, включена в код по КН 1701 99 10, когато се изнасят в непреработен вид и когато отговарят на условията за възстановяване, определени в Регламент (ЕО) № 1234/2007 и Регламент (ЕО) № 951/2006 на Комисията (10):
а)
сурова захар от захарно цвекло или захарна тръстика, включена в кодове по КН 1701 11 90 или 1701 12 90 и със съдържание в сухо състояние на най-малко 92 тегловни процента захароза, определено по поляриметричен метод;
б)
захар, включена в кодове по КН 1701 91 00 или 1701 99 90;
в)
продуктите, посочени в част III, буква в) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007;
г)
продуктите, посочени в част III, букви г) и ж) от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на смесите, получени частично от използването на продукти, включени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 4
В допълнение към разпоредбите на настоящия регламент се прилагат и разпоредбите на Регламент (ЕО) № 612/2009 и Регламент (ЕИО) № 2220/85, освен когато член 39, параграф 4 и член 50 от настоящия регламент предвиждат друго.
ГЛАВА II
ВЪЗСТАНОВЯВАНИЯ ПРИ ИЗНОС
РАЗДЕЛ 1
Метод на изчисляване
Член 5
1. Размерът на възстановяването, предоставяно за количеството, определено съгласно раздел 2, за всеки от основните продукти, които са изнасяни под формата на същия вид стоки, се получава, като това количество се умножи по ставката на възстановяването за основния продукт, изчислена за единица тегло съгласно раздел 3.
2. Когато съгласно член 15, параграф 2 за даден основен продукт са определени различни ставки на възстановяването, за всяко от количествата от основния продукт, за които се прилага различна ставка на възстановяването, се изчислява отделен размер.
3. Когато стоки се използват за производството на изнасяните стоки, ставката на възстановяването, която трябва да се използва при изчисляване на размера за всеки от основните продукти, на размера за продуктите, получени от тяхната преработка, или на размера за продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които са използвани за производството на изнасяните стоки, е ставката на възстановяването, която се прилага, когато първите стоки са изнесени в непреработен вид.
РАЗДЕЛ 2
Референтно количество
Член 6
Количеството на всеки от основните продукти, което се взема като база за изчисляването на размера на възстановяването по отношение на стоките, наричано по-нататък „референтното количество“, се определя съгласно членове 7, 8 и 9, освен в случаите, когато има позоваване на приложение III или когато се прилага член 47, параграф 2.
Член 7
В случай на използване на основен продукт в непреработен вид или на приравнен продукт референтното количество е действително използваното количество в производството на изнесените стоки, като се вземат под внимание коефициентите на превръщане, определени в приложение VII.
Член 8
1. В случай на използване на продукт, който е включен в член 1, параграф 1, буква а) и в част I от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007 или в член 1, параграф 1, буква б) и част II от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, референтното количество е действително използваното количество в производството на изнасяните стоки, коригирано така, че да съответства на количество от основния продукт, като се прилагат коефициентите, определени в приложение V към настоящия регламент, когато за съответния продукт важи едно от следните условия:
а)
продуктът е получен от преработката на основен продукт или на продукт, приравнен към основния продукт;
б)
продуктът е приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт;
в)
продуктът е получен от преработката на продукт, приравнен към продукт, получен от преработката на основен продукт.
2. Чрез дерогация от параграф 1 референтното количество за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 9
1. При спазване на разпоредбите на член 11 в случаите, когато се използва един от следващите продукти, референтното количество за всеки от основните продукти е равно на количеството, определено от компетентните органи съгласно член 45:
а)
продукт, който не е включен в приложение I към Договора, получен от преработката на продукт, посочен в член 7 или 8 от настоящия регламент;
б)
продукт, получен от смес или от преработката на няколко продукта от посочените в член 7 или 8, или на продукти от посочените в буква а) от настоящата алинея.
Референтното количество се определя на базата на количеството продукт, което действително е използвано за производството на изнасяните стоки.
За целите на изчисляването на това количество се прилагат коефициентите на превръщане, посочени в приложение VII, или специалните правила за изчисляване, съотношенията за еквивалентност и коефициентите по член 8.
2. Чрез дерогация от параграф 1 за спиртни напитки на основата на житни растения, включени в спиртните напитки с код по КН 2208, референтното количество е 3,4 kg ечемик за обемен процент алкохол, добит от житни растения, за всеки хектолитър изнесена спиртна напитка.
Член 10
1. За целите на членове 6 до 9 продуктите, използвани в непреработен вид за производството на изнасяните стоки, се считат за действително използвани.
2. Когато по време на един от етапите на производство на тези стоки даден основен продукт се преработва в друг по-сложен основен продукт и се използва на по-късен етап в производството, за действително използван се счита само последният основен продукт.
3. Количествата действително използвани продукти по смисъла на параграф 1 се определят за всеки вид изнасяна стока.
4. Чрез дерогация от параграфи 1, 2 и 3 в случаите на редовен износ на стоки, произвеждани от дадено предприятие при ясно определени технически условия и с постоянни характеристики и качество, по споразумение с компетентните органи тези количествата могат да бъдат определени от производствената формула на стоките или от средните количества продукт, използвани в продължение на определен период за производството на дадено количество от тези стоки. Така определените количества продукти трябва да останат като база за изчисленията до внасянето на евентуални изменения в условията, при които се произвеждат стоките.
Така определените количества на продуктите се потвърждават най-малко веднъж годишно, освен в случаите, когато е налице официално разрешение от страна на компетентния орган.
Член 11
1. По отношение на стоките, посочени в приложение III, референтното количество в килограми от основния продукт на 100 kg стоки трябва да отговаря на указаното в същото приложение срещу всяка от тези стоки.
Въпреки това в случаите на пресни макаронени изделия количествата на основните продукти, посочени в приложение III, се намаляват до едно еквивалентно количество сухи макаронени изделия, като за целта тези количества се умножават по процента на сухия екстракт на макаронените изделия и след това се разделят на 88.
2. Когато стоките по приложение III са произведени отчасти от продукти, за които изплащането на възстановяване при износ е предмет на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и отчасти от други продукти, референтното количество по отношение на първите продукти се определя съгласно членове 6 до 10.
Член 12
1. За целите на определянето на количествата действително използвани селскостопански продукти се прилагат параграфи 2 и 3.
2. Всички селскостопански продукти, използвани по смисъла на член 10, за които се дава право на възстановяване и които се губят в нормалния ход на производствения процес под формата на пара или дим или чрез превръщането им в невъзстановимо прахообразно състояние или в пепел, са допустими за възстановяване по отношение на всички използвани количества.
3. Което и да е количество стоки, което не е действително изнесено, не е допустимо за възстановяване по отношение на количествата на действително използваните селскостопански продукти.
Когато тези стоки имат същия състав като действително изнесените, може да се приложи pro rata намаление на количествата действително използвани за тяхното производство селскостопански продукти.
Член 13
1. Чрез дерогация от разпоредбите на член 12, параграф 3 загуби в размер на 2 % или по-малко в тегловно изражение, които са обичайни за производството на стоките, са допустими за предоставяне на възстановявания.
Прагът от 2 % се изчислява като частта от теглото на сухото вещество на всички използвани суровини, след като се извадят количествата, посочени в член 12, параграф 2, спрямо теглото на сухото вещество на действително изнесените стоки, или като се използва друг метод за изчисляване, подходящ с оглед на условията на производството на стоките.
2. Когато обичайните за производството на стоките загуби надхвърлят 2 %, загубите над тази стойност не са допустими за възстановявания по отношение на действително използваните количества селскостопански продукти. Въпреки това компетентните органи в държавите-членки могат да приемат по-големи загуби, ако те са счетени за обосновани. Държавите-членки уведомят Комисията за случаите, в които компетентните органи признават по-големите загуби, както и за аргументите за признаването им.
3. Допустими за предоставяне на възстановяване са количествата действително използвани селскостопански продукти, включени в отпадъците.
4. В случаите, когато се получават странични продукти, действително използваните селскостопански продукти се разпределят съответно спрямо изнесените стоки и страничните продукти.
РАЗДЕЛ 3
Ставки на възстановяването
Член 14
1. Ставката на възстановяването за основните продукти, посочени в приложение I към настоящия регламент и изнасяни под формата на стоки, които не са включени в приложение I към Договора, както е предвидено в член 164 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се фиксира от Комисията на 100 kg основен продукт за същия период като този за възстановяванията за продуктите, изнасяни в непреработен вид.
2. Чрез дерогация от параграф 1 възстановяването може да бъде фиксирано съобразно друг график, определен в съответствие с процедурата по член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009.
Член 15
1. Ставката на възстановяването се определя от Комисията с оглед на следното:
а)
средните разходи на предприятията от преработвателната промишленост за набавяне на основните продукти от пазара на Съюза и цените на световния пазар;
б)
нивото на възстановяването при износ на преработени селскостопански продукти, включени в приложение I към Договора, които са произведени при сходни условия;
в)
необходимостта да се осигурят равни условия на конкуренция между предприятията от тази промишленост, използващи продукти, които са произведени в рамките на Съюза, и тези, които използват продукти от трети държави по режима на активно усъвършенстване;
г)
от една страна, тенденциите по отношение на бюджетните разходи, а от друга - тенденциите относно пазарните цени за основните продукти в Съюза и на световния пазар;
д)
спазване на ограниченията, произтичащи от споразуменията, сключени съгласно член 218 от Договора.
2. При определяне на ставките на възстановяването се вземат предвид, когато е целесъобразно, помощите или другите мерки с еквивалентен ефект, прилагани във всички държави-членки, приложими по отношение на основните продукти или на приравнените продукти съгласно Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Възстановяванията при износ на селскостопански продукти, включени в стоки, които не са обхванати от приложение I към Договора, не могат да надвишават възстановяванията, дължими за същите продукти при износ в непреработен вид.
Член 16
1. При нишесте от картофи, включено в код по КН 1108 13 00, ставката на възстановяването се определя отделно, в еквивалент на царевица, съгласно процедурата по член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, като се прилагат критериите, посочени в член 15, параграф 1 от настоящия регламент. Използваните количества нишесте от картофи се превръщат в еквивалентно количество царевица съгласно член 8 от настоящия регламент.
2. При смеси с D-глюцитол (сорбитол), включени в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, когато съответната страна не изготви декларацията по член 45 с информацията, изисквана по силата на член 48, параграф 1, буква г), или когато съответната страна не представи достатъчно документация в подкрепа на своята декларация, ставката на възстановяването за тези смеси е равна на определената за основния продукт, за който се прилага най-ниската ставка на възстановяването.
Член 17
1. Възстановяванията за скорбяла и нишесте, включени в кодове по КН 1108 11 00 до 1108 19 90, или за продуктите, посочени в част I, буква г) на приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, получени от преработката на тази скорбяла и нишесте, се отпуска само при представянето на декларация от доставчика на тези продукти, с която се удостоверява, че те са произведени директно от житни растения, картофи или ориз и е изключена всякаква употреба на вторични продукти в резултат на производството на други селскостопански продукти или стоки.
2. Декларацията по параграф 1 се прилага за всички доставки от същия производител до момента на нейното отменяне. Тя се проверява съгласно член 45.
Член 18
1. Когато съдържанието на сухото вещество на нишестето от картофи, приравнено към скорбялата от царевица по силата на член 3, параграф 1, е 80 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 80 %, ставката на възстановяването се равнява на определената съгласно член 14, умножена по 1/80-та от действителния процент на сухото вещество.
За всички останали видове нишесте и скорбяла със съдържание на сухо вещество от 87 % или повече ставката на възстановяването при износ е равна на определената съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество е под 87 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/87-а от действителния процент на сухото вещество.
2. Когато съдържанието на сухото вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин, включени в кодове по КН 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 или 2106 90 55, е 78 % или повече, ставката на възстановяването при износ е равна на тази, която е определена съгласно член 14. Когато съдържанието на сухото вещество в тези сиропи е под 78 %, ставката на възстановяването е тази, която е определена съгласно член 14, умножена по 1/78-а от действителния процент на сухото вещество.
3. За целите на параграф 1 съдържанието на сухо вещество в нишестето и скорбялата се определя по метода, посочен в приложение IV към Регламент (ЕО) № 687/2008 на Комисията (11), а съдържанието на сухо вещество в сиропите от глюкоза или малтодекстрин се определя по метод 2, посочен в приложение II към Директива 79/796/ЕИО на Комисията (12), или по друг подходящ метод за анализ, който дава най-малкото същата сигурност.
4. При подаване на декларацията по член 45, заявителят декларира съдържанието на сухо вещество в използваното нишесте и скорбяла или сиропи от глюкоза или малтодекстрин.
Член 19
1. Възстановяванията за казеини, включени в код по КН 3501 10, на казеинати, включени в код по КН 3501 90 90, или на яйчен албумин, включен в кодове по КН 3502 11 90 и 3502 19 90, изнасяни в непреработен вид, могат да бъдат диференцирани според местоназначението, когато това се налага поради една от следните причини:
а)
ситуацията на световните пазари по отношение на търговията с тези стоки;
б)
специфичните изисквания на някои пазари;
в)
международни търговски споразумения.
2. Ставката на възстановяването за стоките, включени в кодове по КН 1902 11 00, 1902 19 и 1902 40 10, може да бъде диференцирана според местоназначението им.
3. Възстановяването може да варира според това, дали то е било предварително фиксирано съгласно член 26.
Член 20
1. Ставката на възстановяването е тази, която се прилага в деня, в който се изнасят стоките, с изключение на следните случаи:
а)
когато е подадено заявление съгласно член 26 за предварително фиксиране на ставката на възстановяването;
б)
когато е подадено заявление съгласно член 37, параграф 2 и ставката на възстановяването е предварително фиксирана в деня, когато е подадено заявлението за удостоверение за възстановяване.
2. Когато се прилага режимът на предварително фиксиране на ставката на възстановяването, за стоките, изнесени на по-късна дата в рамките на периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно член 35, параграф 2, се прилага ставката, която е валидна в деня на подаване на заявлението за предварително фиксиране.
При преработени продукти от житни растения и ориз ставката на възстановяването се коригира, като се спазват същите правила както за предварителното фиксиране на възстановяванията за основни продукти, изнасяни в непреработен вид, но като се използват коефициентите на превръщане, определени в приложение V.
3. Извлеченията от удостоверения за възстановяване по смисъла на Регламент (ЕО) № 376/2008 не подлежат на предварително фиксиране отделно от удостоверенията, от които те са взети.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЯ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Общи разпоредби
Член 21
1. Държавите-членки издават на заявителите, независимо от мястото на установяването им в Съюза, удостоверения за възстановяване, които са валидни за цялата територия на Съюза.
Удостоверенията за възстановяване гарантират изплащането на възстановяването, при условие че са спазени условията, посочени в глава V. Тези условия могат да включват предварително фиксиране на ставката на възстановяването. Удостоверенията са валидни само в рамките на един бюджетен период.
2. Възстановяванията при износ на основни продукти под формата на стоки, включени в списъка на приложение II към настоящия регламент, или на житни растения, поставени под митнически контрол за производството на спиртни напитки, посочени в член 2 от Регламент (ЕО) № 1670/2006, се извършват срещу представено удостоверение за възстановяване, издадено съгласно член 24 от настоящия регламент.
Житните растения, посочени в първа алинея, се считат за изнесени.
Първа алинея не се прилага за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, нито за износа, посочен в глава IV от настоящия регламент.
3. За възстановяванията по режима на предварително фиксиране, предвиден в член 20, параграф 2, е необходимо да се представи удостоверение за възстановяване, показващо предварително фиксираната ставка на възстановяването.
Член 22
1. За посочените в настоящия регламент удостоверения за възстановяване се прилага Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Разпоредбите, предвидени в Регламент (ЕО) № 376/2008, за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване, изразени като количества, се прилагат mutatis mutandis за правата и задълженията, произтичащи от удостоверенията за възстановяване по настоящия регламент за сумите в евро, като се вземат под внимание разпоредбите по приложение VI към настоящия регламент.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2 от настоящия член, член 7, параграфи 2 и 4, членове 8, 11 и 13, член 17, параграф 1, членове 20, 23, 31, 32 и 34, член 35, параграф 6 и членове 41, 45, 46 и 48 от Регламент (ЕО) № 376/2008 не се прилагат за удостоверенията за възстановяване, посочени в настоящия регламент.
4. За целите на членове 39 и 40 от Регламент (ЕО) № 376/2008 срокът на валидност на удостоверенията, които са валидни до 30 септември, не може да бъде удължен.
В такива случаи за всички незаявени суми удостоверението се анулира поради непреодолима сила и съответната гаранция се освобождава.
Член 23
1. С изключение на заявленията за операции за предоставяне на хранителни помощи съгласно член 36, заявленията за удостоверения за възстановяване са валидни само когато е представена гаранция в размер на 10 % от стойността, за която се подава заявление при условията, предвидени в член 14 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. Гаранцията се освобождава съгласно условията, предвидени в член 40 от настоящия регламент.
Член 24
1. Заявлението за удостоверение за възстановяване и самото удостоверение за възстановяване се изготвят на базата на образеца „Лицензия за износ или сертификат за предварително фиксиране“, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008, и в тях се посочва сумата в евро.
Тези документи се попълват съгласно указанията, дадени в приложение VI към настоящия регламент.
2. Когато заявителят не възнамерява да извършва износ от държава-членка, различна от тази, в която подава заявление за удостоверение за възстановяване, компетентният орган може да запази това удостоверение за възстановяване, по-специално в електронна форма. В този случай компетентният орган информира заявителя, че неговото удостоверение за възстановяване е регистрирано и му предоставя информацията, посочена на копието за титуляря на удостоверението за възстановяване, наричано по-нататък „копие № 1“. Копието на удостоверението за възстановяване, което е предназначено за издаващия орган, наричано по-нататък „копие № 2“, не се издава.
Компетентният орган записва цялата информация от удостоверенията за възстановяване, посочена в раздели III и IV от приложение VI, и сумите, посочени в удостоверението.
Член 25
1. Произтичащите от удостоверенията задължения не могат да бъдат прехвърляни. Правата, които произтичат от удостоверенията, могат да бъдат прехвърляни от техните титуляри през срока на валидността им, при условие че произтичащите от всяко удостоверение или от извлечения от него права се прехвърлят само на един правоприемник. Това прехвърляне на права касае сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението.
2. Правоприемниците не могат да прехвърлят на свой ред правата си, но могат да ги прехвърлят обратно на титуляря. Прехвърлянията обратно на титуляря се отнасят до сумите, които все още не са вписани в удостоверението или извлечението. В такива случаи един от текстовете, изброени в приложение VIII, се вписва от издаващия орган в клетка 6 от удостоверението.
3. При искане за прехвърляне на правата от титуляря или при прехвърляне на правата от правоприемника обратно към титуляря, издаващият орган или определената от всяка държава-членка агенция(и), вписват следния текст в удостоверението или, при целесъобразност, в извлечението от него:
а)
името и адреса на правоприемника, така както са посочени съгласно изискванията по параграф 1, или текста по параграф 2;
б)
датата на прехвърляне на правото на правоприемника или на обратното прехвърляне към титуляря, заверена с печата на органа или агенцията.
4. Прехвърлянето на правата от титуляря на правоприемника или прехвърлянето на правата от правоприемника обратно към титуляря влиза в сила от датата на вписването по параграф 3, буква б).
Член 26
1. Заявленията за предварително фиксиране на ставките на възстановяването се отнасят за всички приложими ставки на възстановяването.
2. Заявлението за предварително фиксиране може да бъде подадено както в момента на подаване на заявлението за издаване на удостоверение за възстановяване, така и по всяко време след датата на предоставяне на удостоверението за възстановяване.
3. Заявленията за предварително фиксиране се подават съгласно раздел II от приложение VI, като се използва образецът по приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Предварителното фиксиране не се прилага за износ, осъществен преди датата на подаване на заявлението.
4. Подадените в четвъртък заявления за предварително фиксиране се считат за подадени на следващия работен ден.
Член 27
1. Титулярят на удостоверението за възстановяване може да изиска извлечение от него, което се изготвя по образеца, определен в приложение I към Регламент (ЕО) № 376/2008. Заявлението трябва да съдържа информацията по точка 3, раздел II от приложение VI към настоящия регламент.
Сумата, за която се иска извлечението, се вписва в оригиналното удостоверение.
2. Без да се засягат разпоредбите, предвидени в член 9 от Регламент (ЕО) № 376/2008, от удостоверенията, регистрирани като валидни в една държава-членка, могат да се правят извлечения с валидност за целия Съюз.
Член 28
1. Всеки износител попълва специално заявление за изплащане по смисъла на член 46 от Регламент (ЕО) № 612/2009. То се подава пред органа, отговарящ за изплащането, като се придружава от съответните удостоверения, освен при регистриране на удостоверенията, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент или при износ, който не е обхванат от удостоверенията за възстановяване.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление не е документът за изплащането по член 46, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
Компетентният орган може да счете, че специалното заявление е декларацията за износ по смисъла на член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009. В този случай датата, на която органът, отговарящ за изплащането съгласно параграф 2 от настоящия член, е получил специалното заявление, е датата, на която този орган е получил декларацията за износ. Във всички останали случаи специалното заявление трябва да съдържа информацията от декларацията за износ, включително референтният ѝ номер.
2. Органът, отговарящ за изплащането, определя размера на сумата на базата на съдържащата се в специалното заявление информация, като взема за основа единствено количеството и естеството на изнесения основен продукт(и) и приложимата ставка(и) на възстановяването. Данните се посочват ясно в декларацията за износ.
Органът, отговарящ за изплащането, вписва тази сума в удостоверението за възстановяване в срок шест месеца от датата на получаване на специалното заявление.
Удостоверенията се изготвят върху задната страна на копие № 1. В клетки 28, 29 и 30 се вписва сумата в евро, а не количеството.
Трета алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, които се съхраняват в електронен формат.
3. След изготвянето, ако удостоверението за възстановяване не е регистрирано, както е предвидено в член 24, параграф 2 от настоящия регламент, копие № 1 на удостоверението се връща на титуляря или се съхранява от разплащателния орган по искане на износителя.
4. Задържаната гаранция по отношение на сумата, която е определена в удостоверението за възстановяване за изнесените стоки, може да бъде освободена или прехвърлена за гарантиране на авансовото изплащане на възстановяването съгласно глава 2 от дял II на Регламент (ЕО) № 612/2009.
Член 29
1. Заявленията за удостоверения за възстановяване, издавани за един бюджетен период, могат да се подават поотделно на шест транша. Заявленията за удостоверения могат да се подават най-късно на:
а)
7 септември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 октомври;
б)
7 ноември - за удостоверения, които ще се ползват след 1 декември;
в)
7 януари - за удостоверения, които ще се ползват след 1 февруари;
г)
7 март - за удостоверения, които ще се ползват след 1 април;
д)
7 май - за удостоверения, които ще се ползват след 1 юни;
е)
7 юли - за удостоверения, които ще се ползват след 1 август.
2. Стопанските субекти могат да подават заявления за удостоверения за възстановяване само по отношение на транша, който съответства на първата крайна дата, както това е определено в параграф 1, след датата на подаването им.
Член 30
Крайният срок, в който държавите-членки уведомяват Комисията за заявленията за удостоверения, е следният:
а)
14 септември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква а);
б)
14 ноември - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква б);
в)
14 януари - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква в);
г)
14 март - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква г);
д)
14 май - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква д);
е)
14 юли - за удостоверенията, посочени в член 29, параграф 1, буква е).
Член 31
1. Общата сума, по отношение на която могат да бъдат издадени удостоверения за възстановяване за всеки отделен бюджетен период, се определя съгласно параграф 2.
2. От цифрата, която представлява максималния размер на възстановяванията, определен съгласно член 9, параграф 2 от споразумението, се приспадат следните суми:
а)
сумата, която надхвърля максималния размер и която е била неправомерно предоставена през предходната бюджетна година;
б)
сумата, която е заделена за покриване на износа, посочен в глава IV от настоящия регламент;
в)
сумите, за които са издадени удостоверения за възстановяване с валидност през съответния бюджетен период.
3. Сумата, по отношение на която издадените удостоверения, посочени в член 41, са били върнати, се добавя към стойността, която се получава съгласно разпоредбите на параграф 2.
4. Получената съгласно параграф 2 сума се увеличава с всяка сума, заделена за покриване на износа, посочен в глава IV, която остава неусвоена.
5. Когато има съмнения по отношение на някоя от сумите, посочени в параграф 2, това се взема предвид, когато се определя крайната сума.
Член 32
Общата сума, за която могат да се издават удостоверения за всеки от траншовете по член 29, е:
а)
30 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 септември - за транша по член 29, параграф 1, буква а);
б)
27 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 ноември - за транша по член 29, параграф 1, буква б);
в)
32 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 януари - за транша по член 29, параграф 1, буква в);
г)
44 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 март - за транша по член 29, параграф 1, буква г);
д)
67 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 май - за транша по член 29, параграф 1, буква д);
е)
100 % от сумата, изчислена съгласно член 31, определена на 14 юли - за транша по член 29, параграф 1, буква е).
РАЗДЕЛ 2
Заявления и издаване на удостоверенията за възстановяване
Член 33
1. Когато общата стойност по заявленията, получени за всеки от съответните периоди, надхвърля максималната сума, посочена в член 31, параграф 2, Комисията определя редукционен коефициент, който се прилага за всички заявления, подадени преди съответната дата по член 29, за да се осигури съблюдаването на максималния размер, посочен в член 31.
Комисията ще публикува коефициента в Официален вестник на Европейския съюз в срок до пет работни дни от датите по член 30.
2. Когато Комисията е определила редукционен коефициент, удостоверенията се издават за заявената стойност, умножена по 1 минус определения редукционен коефициент по параграф 1 от настоящия член или по член 34, параграф 3, буква а).
Въпреки това по отношение на транша, посочен в буква е) от първи параграф на член 29, заявителите могат да оттеглят заявленията си в рамките на пет работни дни след публикуване на коефициента в Официален вестник на Европейския съюз.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията до 1 август за сумите по оттеглените съгласно параграф 2, втора алинея заявления за удостоверения за възстановяване.
Член 34
1. Когато след крайната дата за подаването на заявления за удостоверения за възстановявания при износ за конкретен транш по член 29, параграф 1, не е публикуван редукционен коефициент съгласно член 33, параграф 1, стопанските субекти могат да подават заявления за издаване на удостоверение за възстановяване за всяка останала налична сума за конкретния транш, за която не са подавани заявления.
Заявлението се подава през времето до следващата крайна дата, определена в член 29, параграф 1.
2. Всеки понеделник държавите-членки уведомяват Комисията за подадените през предходната седмица заявления. Издаването на съответните удостоверения може да започне от сряда след уведомлението, освен ако Комисията даде други указания.
3. Когато общата сума по получените заявления през дадена седмица за подаване на заявления надвишава останалата налична сума, посочена в параграф 1, Комисията предприема една или няколко от следните мерки:
а)
определя редукционен коефициент за заявленията за удостоверения за възстановяване, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията е била уведомена и за които все още не са издадени удостоверения за възстановяване;
б)
дава указания на държавите-членки да отхвърлят заявленията, подадени през конкретната седмица за подаване на заявления, за които Комисията все още не е уведомена;
в)
временно преустановява подаването на заявления за удостоверения за възстановяване.
4. Всеки регламент, приет по силата на параграф 3, се публикува в Официален вестник на Европейския съюз в срок до три дни от уведомлението за посочените в параграф 2 заявления.
Член 35
1. Удостоверенията за възстановяване са валидни от датата на издаването, както е определено в член 22, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
2. При спазване на втора алинея удостоверенията за възстановяване са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение, или до последния ден на бюджетния период, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано.
Удостоверенията за възстановяване, посочени в член 36, са валидни до последния ден на петия месец след месеца, в който е подадено заявлението за удостоверение.
3. Когато ставките на възстановяването са фиксирани предварително съгласно член 26, тези ставки остават валидни до последния ден на периода на валидност на удостоверението.
Член 36
Регламент (ЕО) № 2298/2001 на Комисията (13) се прилага за заявленията за удостоверения за възстановяване и за удостоверенията за възстановяване, издадени за износа на стоки, които са част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението.
Член 37
1. За целите на член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008 се прилагат параграфи 2 до 11 от настоящия член.
2. От 1 октомври на всеки бюджетен период заявленията за удостоверения във връзка с покани за участие в търг, обявени в трета държава вносител, за предварително фиксиране на възстановяването при износ в деня на подаване на заявлението могат да бъдат подавани съгласно настоящия член и извън сроковете по членове 29 и 34, когато сборът от всички суми, съответстващи на една покана за участие в търг, за който са подадени едно или повече заявления за удостоверения за възстановяване от един или повече износители и за който все още не са издадени удостоверения, не надхвърля 2 милиона EUR.
Въпреки това лимитът може да бъде увеличен на 4 милиона EUR, когато нито един от редукционните коефициенти, публикувани от началото на бюджетния период и посочени в член 33, параграф 1 или в член 34, параграф 3, не надхвърля 50 %.
3. Стойността, за която се подава заявлението за удостоверение(я), не може да надхвърля количеството, определено в поканата за участие в търг, умножено по съответната ставка на възстановяването, която е била фиксирана предварително в деня на подаване на заявлението. Предвидените в поканата за участие в търг толеранси или варианти не се вземат под внимание.
4. В допълнение към данните, посочени в член 47, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) № 376/2008, държавите-членки незабавно информират Комисията за сумите, за които се подават заявления за всяко отделно удостоверение, както и за датата и времето на подаване на всяко заявление.
5. Когато сумите, за които е направено уведомяването по силата на параграф 4, заедно със сумите, за които вече са подадени заявления за едно или повече удостоверения като част от същата покана за участие в търг, надхвърлят приложимия лимит по параграф 2, Комисията информира държавите-членки в срок до два работни дни за получаването на допълнителната информация, посочена в параграф 4, че няма да бъде издадено удостоверение за възстановяване на стопанския субект.
6. Когато в рамките на един бюджетен период сборът на сумите по удостоверенията за възстановяване, които могат да бъдат издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, надхвърля 4 милиона EUR, Комисията може временно да преустанови прилагането на параграф 2. Решенията за временното преустановяване на прилагането се публикуват в Официален вестник на Европейския съюз.
7. Чрез дерогация от разпоредбите на член 35, параграфи 1 и 2 от настоящия регламент, удостоверенията за възстановяване, издадени съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008, са валидни от датата, на която са издадени по смисъла на член 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 376/2008. Удостоверенията за възстановяване са валидни до края на осмия месец след месеца на издаване или до 30 септември, в зависимост от това коя от двете дати настъпва по-рано. Предварително фиксираните ставки са валидни до последния ден на валидност на удостоверението.
8. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква а) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е прекратила процедурата по причини, които не се отнасят до спечелилия кандидат и не се определят като непреодолима сила, той освобождава гаранцията в случаите, когато предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването в сравнение с останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението.
9. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква б) от Регламент (ЕО) № 376/2008, компетентният орган се е уверил, че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, е задължила спечелилия кандидат да приеме промените в договора по причини, които не се отнасят до него и не се определят като непреодолима сила, той може да удължи срока на валидност на удостоверението и срока, в който трябва да се прилага предварително фиксираната ставка на възстановяването, до 30 септември.
10. Когато, в съответствие с член 47, параграф 9, буква в) от Регламент (ЕО) № 376/2008, спечелилият търга кандидат представи доказателството, че поканата за участие в търг или сключеният след спечелването на търга договор предвиждат толеранс или вариант за намаляване от над 5 % и че агенцията, която е обявила поканата за участие в търг, се позовава на съответната клауза, задължението за осъществяване на износа се счита за изпълнено, когато изнесеното количество е по-малко с не повече от 10 % от количеството, което съответства на размера, за който е издадено удостоверението.
Първа алинея се прилага, при условие че предварително фиксираната ставка на възстановяването за основния продукт, на който се пада най-големият размер на възстановяването спрямо останалите използвани основни продукти, е по-голяма или равна на ставката на възстановяването, която е в сила към последния ден от срока на валидност на удостоверението. В тези случаи стойността от 95 %, посочена в член 40, параграфи 3 и 5 от настоящия регламент, се заменя с 90 %.
11. За целите на параграфи 1 до 10 от настоящия член срокът от 21 дни, определен в член 47, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 376/2008, е 44 дни.
РАЗДЕЛ 3
Гаранции
Член 38
1. Издаването на удостоверение за възстановяване задължава титуляря да кандидатства за възстановяване, равняващо се на размера, за който е издадено удостоверението за стоките, изнесени по време на периода на валидност на удостоверението за възстановяване.
Гаранцията по член 23 се представя, за да се осигури спазването на задължението, посочено в първа алинея.
2. Задължението, посочено в първа алинея от параграф 1 на настоящия член, се счита за главно изискване по смисъла на член 20, параграф 2 на Регламент (ЕИО) № 2220/85.
Член 39
1. Главното изискване се счита за изпълнено, когато износителят е предал специалното заявление, отнасящо се за стоките, изнесени през периода на валидност на удостоверението за възстановяване съгласно условията, определени в член 28 и в раздел V от приложение VI.
2. Когато специалното заявление не е декларацията за износ, то трябва да бъде подадено в срок от три месеца от датата на изтичане на срока на валидност на удостоверението за възстановяване, чийто номер се вписва в специалното заявление, освен в случаите на непреодолима сила.
Когато не бъде спазен тримесечният срок, определен в първа алинея, главното изискване не може да се счита за изпълнено.
3. Доказателството за изпълненото главно изискване е представянето пред компетентните органи на копие № 1 на удостоверението за възстановяване, надлежно вписано съгласно член 28, параграф 2. Това доказателство трябва да бъде представено до края на дванадесетия месец след края на срока на валидност на удостоверението за възстановяване.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за удостоверения, регистрирани в съответствие с член 24, параграф 2.
4. Чрез дерогация от член 22, параграф 3 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 гаранцията, предвидена в член 23 от настоящия регламент, се задържа в размер на сумата, за която не е представено необходимото доказателство в рамките на сроковете по параграфи 2 и 3 от настоящия член.
Член 40
1. Когато се прилага редукционен коефициент по силата на член 33, параграф 2 или на член 34, параграф 3, буква а), част от гаранцията, равняваща се на заявената сума, умножена по редукционния коефициент, се освобождава веднага.
2. В случай че заявителят оттегли заявлението си за удостоверение съгласно член 33, параграф 2, втора алинея, се освобождават 80 % от първоначалната гаранция.
3. Гаранцията се освобождава в пълния ѝ размер, когато титулярят на удостоверението е подал заявление за възстановяване на обща стойност от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението.
4. По искане на титуляря държавите-членки могат да освободят гаранцията на части, пропорционално на сумите, по отношение на които са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, при условие че бъдат представени доказателства, че е подадено заявление за сума, равняваща се най-малко на 5 % от тази, която е посочена в удостоверението.
5. Когато са подадени заявления за възстановяване на стойност, която е по-малка от 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, се задържа частта от гаранцията, равна на 10 % от разликата между 95 % от сумата, за която е издадено удостоверението, и действително използваната стойност на възстановяването.
6. Когато сумата, по отношение на която са изпълнени условията по член 39, параграфи 1 и 3, е по-малка от 5 % от стойността, посочена в удостоверението, цялата гаранция се задържа.
7. Когато общата стойност на гаранцията, която би трябвало да се задържи за дадено удостоверение, възлиза на 100 EUR или по-малко, съответната държава-членка освобождава цялата гаранция.
Член 41
1. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на първите две трети от срока му на валидност, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 40 %, като за целта всяка част на деня се счита за цял ден.
2. Когато удостоверение или извлечение от удостоверение бъде върнато на издаващия орган в рамките на период, който се равнява на последната трета от срока му на валидност, или през месеца, следващ датата на изтичане на валидността му, съответният размер на гаранцията, който трябва да се задържи, се намалява с 25 %.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат само за удостоверения и извлечения от удостоверения, които са върнати на издаващия орган, по време на бюджетния период, за който са били издадени удостоверенията, при условие че са върнати не по-късно от 31 август от този период.
ГЛАВА IV
ИЗНОС, ЗА КОЙТО НЯМА ИЗДАДЕНИ УДОСТОВЕРЕНИЯ
Член 42
1. Не се изискват удостоверения за износ, за който заявленията, които са подадени от стопанския субект през бюджетната година, не пораждат право на изплащане на сума над 100 000 EUR.
2. Удостоверения не се изискват за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире, член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009.
3. Параграфи 1 и 2 се прилагат също и за износ от страна на стопански субекти, които са притежавали удостоверение за възстановяване през съответния бюджетен период или които имат такова удостоверение към датата на износа.
4. Параграфи 1, 2 и 3 се прилагат само в държавата-членка, в която е установен стопанският субект.
Член 43
1. За всеки бюджетен период износът по член 42, параграф 1, е допустим за изплащане на възстановяване в рамките на лимит от общ резерв от 40 милиона EUR за всяка бюджетна година
2. Възстановяванията за износ, който е част от международна операция за предоставяне на хранителни помощи по смисъла на член 10, параграф 4 от споразумението, и възстановяванията за доставките, посочени в член 4, параграф 1, втора алинея, трето тире и в член 33, параграф 1, член 37, параграф 1, член 41, параграф 1 и член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, не се вземат предвид при установяване на равнището на разходите по резерва по параграф 1.
Член 44
1. Когато сборът на сумите, за които държавите-членки са изпратили уведомление съгласно член 53, достигне 30 милиона EUR, Комисията може, като отчита международните ангажименти на Съюза, временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок от максимум 20 работни дни.
2. При обстоятелствата по параграф 1 и съгласно член 16, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1216/2009, Комисията може временно да преустанови прилагането на член 43, параграф 1 от настоящия регламент за износ, за който няма издадено удостоверение за възстановяване, за срок, превишаващ 20 работни дни.
ГЛАВА V
ЗАДЪЛЖЕНИЯ НА ИЗНОСИТЕЛЯ
Член 45
1. Когато предстои износ на стоки, съответната страна декларира количествата на основни продукти, на продукти, получени от преработката на основни продукти, или на продукти, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, които действително са използвани по смисъла на член 10 за производството на тези стоки, за които ще се иска възстановяване, или се позовава на този състав, ако той е определен съгласно член 10, параграф 4.
2. Когато стоките са използвани за производството на стоки, предназначени за износ, декларацията, подадена от съответната страна трябва да включва действително използваното количество на стоките и естеството, и количеството на всеки от основните продукти, продуктите, получени от преработката на основни продукти и/или продуктите, приравнени към една от тези две категории съгласно член 3, от които са получени стоките.
В подкрепа на своята декларация съответната страна представя пред компетентните органи всички документи и информация, които последните считат за необходими. Съответните документи и информация могат да се съхраняват и подават в електронна форма.
Компетентните органи проверяват верността на декларацията чрез всички подходящи средства.
3. По искане на компетентните органи в държавата-членка, на чиято територия се извършват митническите формалности по износа, компетентните органи на останалите държави-членки съобщават директно на първите цялата информация, която успеят да получат, за да дадат възможност за проверка на подадената от съответната страна декларация.
Член 46
Чрез дерогация от член 45 и след консултации с компетентните органи декларацията за използваните продукти или стоки може да бъде заменена с обобщена декларация за използваните количества продукти или с позоваване на декларация за тези количества, когато последните вече са определени съгласно член 10, параграф 4, и при условие, че производителят представи цялата необходима информация за проверка на декларацията на разположение на органите.
Член 47
1. Когато износителят не изготви посочената в член 46 декларация или не представи необходимата информация в подкрепа на своята декларация, той няма право на възстановяване.
2. Чрез дерогация от параграф 1, когато съответните стоки са включени в колони 1 и 2 от приложение IV, по изрично свое искане съответната страна може получи възстановяване. Естеството и количеството на основните продукти, които са взети под внимание за изчисляване на възстановяването, се определят от анализ на стоките за износ и съгласно таблицата в приложение IV. Компетентните органи вземат решение за условията, при които анализът трябва да бъде извършен, и за информацията, която да се представи в подкрепа на искането.
3. Разходите по този анализ са за сметка на износителя.
Член 48
1. Член 45 не се прилага за количествата селскостопански продукти, определени съгласно приложение III, с изключение на:
а)
количествата продукти, посочени в член 45, параграф 1, изнесени под формата на стоки, получени частично от продукти, изплащането на възстановяване за които е обхванато от разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1234/2007, и частично от други продукти съгласно условията, определени в член 11, параграф 2;
б)
количествата яйца или яйчни продукти, изнесени под формата на макаронени изделия, включени в код по КН 1902 11 00;
в)
количеството на сухо вещество в пресни макаронени изделия, както това е посочено в член 11, параграф 1, втора алинея;
г)
естеството на основните продукти, действително използвани за производството на D-глюцитол (сорбитол), включен в кодове по КН 2905 44 и 3824 60, и когато е необходимо - пропорциите на D-глюцитол (сорбитол), получени от продукти от нишесте или скорбяла и захароза;
д)
количествата казеин, изнасян под формата на стоки, включени в код по КН 3501 90 90;
е)
градуса Плато на бирата, произведена от малц, включен в код по КН 2202 90 10;
ж)
количествата немалцов ечемик, приети от компетентните органи.
При описанието на стоките, направено в декларацията за износ и заявлението за възстановяване за стоките, посочени в приложение III, се взема под внимание номенклатурата, посочена в същото приложение.
2. Когато стоките се подлагат на анализ за целите на членове 45, 46, 47 или на параграф 1 или 3 от настоящия член, методите за анализ са онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 904/2008 на Комисията (14), а при липса на такива - онези, които са посочени в Регламент (ЕО) № 900/2008 на Комисията (15), или при липса на такива - приложимите за класификацията за Общата митническа тарифа за подобни стоки, внасяни в Съюза.
3. Количествата на изнесените стоки и количествата на продуктите, посочени в член 45, параграф 1, или позоваването на състава, определен съгласно член 10, параграф 4, се вписват в документа, с който се удостоверява износът. Въпреки това, когато се прилага член 47, параграф 2, посочените на второ място количества се заменят с количествата основни продукти, посочени в колона 4 от приложение IV, според резултатите от анализа на изнесените стоки.
4. За да бъде предоставено възстановяване за стоките, включени в кодове по КН 0403 10 51 до 0403 10 99, 0403 90 71 до 0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 и 3502 19 90, стоките трябва да отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 852/2004 и на Регламент (ЕО) № 853/2004, включително изискването да са произведени в одобрени предприятия и да отговарят на изискванията за здравната маркировка, посочени в раздел I от приложение II към Регламент (ЕО) № 853/2004.
5. За целите на членове 45 и 46 всяка държава-членка информира Комисията за извършените на нейната територия проверки на различните видове изнесени стоки. Комисията информира съответно останалите държави-членки.
Член 49
1. Съгласно членове 45 и 46 от настоящия регламент и на основание член 12 от Регламент (ЕО) № 612/2009, за стоките, съдържащи житни растения, ориз, мляко и млечни продукти или яйца, упоменати в член 162, параграф 1), буква a), подточки i), ii), v) и vii) и буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, съответната страна представя декларация, че нито една от съставките не е била внесена от трети държави, или спецификация на количествата на онези продукти, които са внесени от трети държави.
2. При искане за определяне на количествата съгласно член 10, параграф 4 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
3. При искане за определяне на количествата съгласно член 11, параграф 1 или съгласно член 47, параграф 2 компетентният орган може да приеме декларация от съответната страна, че житните растения, оризът, млякото и яйчните продукти, посочени в параграф 1 и внесени от трети държави, няма да бъдат използвани.
4. Декларациите по параграфи 1, 2 и 3 подлежат на проверка от компетентните органи чрез всякакви подходящи средства.
ГЛАВА VI
ИЗПЛАЩАНЕ НА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕТО
Член 50
1. Възстановяванията при износ на стоки, осъществен между 1 октомври и 15 октомври на всяка година, не се изплаща преди 16 октомври.
По отношение на изнесените стоки с представяне на удостоверение за възстановяване, издаден за даден бюджетен период, и когато Комисията счете, че има опасност Съюзът да не може да изпълни своите международни ангажименти, изплащането на възстановяванията, планирано за след края на този период, не се извършва преди 16 октомври. В този случай срокът, посочен в член 46, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 612/2009, може временно да бъде удължен на три месеца и 15 дни с регламент, който трябва да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди 20 септември.
2. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, и чрез дерогация от член 24 от Регламент (ЕО) № 612/2009 сумата, посочена в член 24, параграф 1, буква а), ii) от Регламент (ЕО) № 612/2009, се прилага независимо от държавата или територията на местоназначение, в която сe изнасят стоките:
а)
при стоки, опаковани за продажба на дребно за потребителите в директни опаковки с нетно съдържание, ненадвишаващо 2,5 kg, или в съдове, несъдържащи повече от 2 литра, и които са с етикетиране по смисъла на член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16), в което е отбелязан вносителят в държавата на местоназначение или чийто текст е съставен на официален език на държавата на местоназначение или на лесно разбираем в тази държава език;
б)
в случаите, когато конкретен износител изнася най-малко 12 пъти през двете години преди датата на искане за разрешение, посочено в параграф 3, стоки, съдържащи не повече от 90 тегловни % на само един основен продукт, за който се изплаща възстановяване, които имат същия осемцифров код по КН и които се изпращат на същия(те) получател(и).
3. В предвидените в параграф 2 случаи държавите-членки могат при формулирано искане да предоставят официално разрешение, което освобождава съответния износител от изискването за представяне на документите по член 17 от Регламент (ЕО) № 612/2009, различни от документа за транспорт.
Посоченото в първа алинея разрешение е валидно, освен ако бъде отменено, за максимален период от две години и може да бъде подновено. Единствено по своя преценка държавите-членки могат да отменят разрешението и, по-специално, незабавно да оттеглят разрешението, когато имат основателни причини да се съмняват, че износителят е спазил условията в него.
Освобождаванията, предоставени съгласно първа алинея, се считат за рискови фактори, които трябва да бъдат взети под внимание за целите на член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 485/2008 на Съвета (17).
Износителите, които се ползват от освобождаването, отбелязват номера на разрешението в единния административен документ и в специалното заявление за изплащане по член 28 от настоящия регламент.
4. Чрез дерогация от параграф 3 в случаите, предвидени в параграф 2, буква б), държавите-членки могат да освободят съответния износител от изискването за представяне на документите за транспорт за целия износ, обхванат от едно разрешение, при условие че съответният износител е задължен да представи документите за транспорт за минимум 10 % от тези декларации за износ или един документ на година - като се използва по-голямата от тези две стойности - изборът се извършва от държавите-членки на базата на критериите по Регламент (ЕО) № 1276/2008 на Комисията (18).
5. За стоките, посочени в приложение II към настоящия регламент, когато декларацията за износ е била приета най-късно до 30 септември 2007 г. и за които износителят не е в състояние да представи доказателството, посочено в член 17, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 612/2009, стоките се считат за внесени в трета държава, ако е представено копие на документа за транспорт или на един от документите по член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 612/2009, или на банков документ, издаден от одобрени посредници, установени в Съюза, с който се удостоверява, че откритата при тях сметка на износителя е кредитирана с изплащането за износа, или на доказателството за изплащането.
6. За целите на прилагането на член 27 от Регламент (ЕО) № 612/2009 държавите-членки вземат под внимание разпоредбите по параграф 5.
ГЛАВА VII
ЗАДЪЛЖЕНИЕ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 51
1. Преди десето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
сумите в евро, по отношение на които удостоверения за възстановяване са били върнати през предходния месец съгласно член 41, параграф 1;
б)
сумите в евро, по отношение на които през предходния месец е било установено, че главното изискване по член 38 не е било изпълнено;
в)
посочените в член 35 удостоверения за възстановяване в евро, издадени през предходния месец;
г)
удостоверенията за възстановяване в евро, издадени през предходния месец съгласно член 47 от Регламент (ЕО) № 376/2008.
Посочените в буква б) от първа алинея суми се диференцират, като се посочва бюджетният период на удостоверението за възстановяване, към който се отнасят.
2. Преди 1 ноември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общата стойност в евро, на която възлизат преди 1 октомври същата година удостоверенията за възстановяване, издадени през бюджетния период, който завършва на 30 септември от предходната календарна година.
Член 52
1. Най-късно до края на месеца, следващ всеки месец на календарната година, и като за целта ползват системата за обмен на данни, известна като DEX, държавите-членки съобщават на Комисията статистическа информация за стоките, обхванати от настоящия регламент, по отношение на които през предходния месец са предоставени удостоверения за възстановяване, като те се разбиват по осемцифров код по КН и включват:
а)
количествата от тези стоки, изразени в тонове или друга утвърдена измервателна единица;
б)
стойността, изразена в евро или в национална валута, на предоставените през предходния месец възстановявания при износ по отношение на всеки от съответните основни селскостопански продукти;
в)
количествата в тонове на всеки от основните селскостопански продукти, по отношение на които са предоставени възстановявания.
2. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер на възстановяванията в евро, които действително са предоставили през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, за стоки, изнесени през бюджетния период, свършващ на 30 септември от предходната година, и през който и да е предходен бюджетен период, за които все още не е изпратено уведомление, като се посочват съответните периоди.
3. За целите на параграфи 1 и 2 предоставените възстановявания включват авансовите плащания.
4. Преди 31 декември всяка година държавите-членки уведомяват Комисията за общия размер в евро на връщането на възстановявания, които са неправомерно изплатени, през бюджетния период, който приключва на 30 септември от същата календарна година, като се посочват съответния(ите) бюджетен(и) период(и).
Член 53
Не по-късно от пето число на всеки месец държавите-членки уведомяват Комисията за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от шестнадесето число до края на предходния месец, и не по-късно от двадесето число на всеки месец - за размера на възстановяванията, предоставени съгласно член 43, параграф 1 от първо до петнадесето число на текущия месец. Когато е приложимо, държавите-членки информират Комисията, че не са предоставяни суми между съответните дати.
ГЛАВА VIII
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 54
Регламент (ЕО) № 1043/2005 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение IX.
Член 55
Настоящият регламент влиза в сила на втория ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага за заявленията, подадени след 8 юли 2010 г. за удостоверения, които ще бъдат използвани след 1 октомври 2010 година.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2010 година.
KOMISIJOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 578/2010
2010 m. birželio 29 d.
kuriuo įgyvendinamos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1216/2009 nuostatos dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, skyrimo sistemos ir tokių grąžinamųjų išmokų sumos nustatymo kriterijų
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2009 m. lapkričio 30 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1216/2009, nustatantį prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms (1), ypač į jo 8 straipsnio 3 dalies pirmą pastraipą,
kadangi:
(1)
2005 m. birželio 30 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1043/2005, įgyvendinantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 3348/93 dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, skyrimo sistemos ir tokių grąžinamųjų išmokų sumos nustatymo kriterijų (2) buvo keletą kartų iš esmės keičiamas. Kadangi būtini tolesni pakeitimai, jis turėtų būti pakeistas.
(2)
2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamente (EB) 1234/2007, nustatančiame bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (3), numatyta, kad tiek, kiek reikalinga, kad tam tikri žemės ūkio produktai galėtų būti eksportuojami kaip tam tikros perdirbtos Sutarties I priede neišvardytos prekės, atsižvelgiant į tokių produktų pasaulio rinkos kvotas arba kainas, skirtumas tarp šių kvotų arba kainų ir kainų Sąjungoje gali būti padengiamas eksporto grąžinamąja išmoka. Todėl grąžinamosios išmokos už visus šiuos žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, turėtų būti skiriamos pagal bendrąsias taisykles.
(3)
Siekiant užtikrinti vienodą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007, susijusio su eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimu, taikymą, tokios grąžinamosios išmokos neturėtų būti skiriamos už trečiųjų šalių prekes, naudojamas gaminti prekėms, kurios yra eksportuojamos po to, kai buvo išleistos į laisvą apyvartą Sąjungoje.
(4)
Eksporto grąžinamosios išmokos turėtų būti mokamos už prekes, pagamintas tiesiogiai iš pagrindinių produktų, iš produktų, gautų perdirbant pagrindinius produktus, ir iš produktų, prilyginamų kuriai nors iš šių kategorijų. Turėtų būti patvirtintas eksporto grąžinamosios išmokos dydžio nustatymo kiekvienu iš šių atvejų metodas.
(5)
2009 m. liepos 7 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 612/2009, nustatantis bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (4), ir 1985 m. liepos 22 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 2220/85, nustatantis bendras išsamias taisykles dėl užstatų sistemos taikymo žemės ūkio produktams (5), iš esmės taikomi į Sutarties I priedą neįtrauktoms prekėms. Todėl būtina nurodyti, kaip taikomos tam tikros šių reglamentų nuostatos.
(6)
Pagal 2006 m. lapkričio 10 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1670/2006, nustatantį tam tikras išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1784/2003 taikymo taisykles dėl patikslintų grąžinamųjų išmokų eksportuojamiems iš grūdų gaunamiems spiritiniams gėrimams (6), eksporto grąžinamosios išmokos dydis turi būti toks pat, koks taikomas javų pristatymo muitinės patikrinimui, numatant juos spiritinių gėrimų gamybai, dieną. Todėl javų pristatymas muitinės patikrinimui, kai jie numatyti Reglamento (EB) Nr. 1670/2006 2 straipsnyje nurodytų spiritinių gėrimų gamybai, skiriant grąžinamąsias išmokas turėtų būti laikomas lygiaverčiu eksportavimui.
(7)
Spiritiniai gėrimai laikomi prekėmis, kurios mažiau nei kitos prekės priklauso nuo jų gamybai naudojamų žemės ūkio produktų kainų. Tačiau Jungtinės Karalystės, Airijos ir Danijos Stojimo akto 19 protokole numatyta, kad turi būti nustatytos būtinos priemonės, palengvinančios Sąjungos javų naudojimą iš javų gaminamų spiritinių gėrimų gamyboje.
(8)
Daugelis prekių, įmonėse gaminamų aiškiai apibrėžtomis techninėmis sąlygomis ir pasižyminčių pastoviomis charakteristikomis ir pastovia kokybe, yra nuolat eksportuojamos. Siekiant palengvinti eksporto formalumus, tokioms prekėms turėtų būti priimta supaprastinta tvarka, pagal kurią gamintojas kompetentingoms institucijoms pateiktų jų nuomone reikalingą informaciją apie prekių gamybos sąlygas. Jeigu eksportuojamoms prekėms gaminti faktiškai panaudotų produktų kiekius registruoja kompetentingos institucijos, turėtų būti įtraukta kasmetinio tokios registracijos patvirtinimo sąlyga, kad būtų sumažinta nepranešimo apie šių kiekių pakitimus rizika.
(9)
Daugelis žemės ūkio produktų kinta natūraliai arba pagal sezono sąlygas. Todėl žemės ūkio produktų kiekis eksportuojamose prekėse gali kisti. Dėl to grąžinamosios išmokos suma turėtų būti nustatoma pagal žemės ūkio produktų, faktiškai panaudotų eksportuojamoms prekėms gaminti, kiekius. Tačiau siekiant palengvinti administravimą, tam tikroms prekėms, kurių sudėtis yra palyginti paprasta ir pastovi, grąžinamosios išmokos suma turėtų būti apskaičiuojama pagal nustatytus žemės ūkio produktų kiekius.
(10)
Norint gauti grąžinamąją išmoką, panaudotus žemės ūkio produktus ir visų pirma iš jų pagamintas prekes būtina eksportuoti. Bet kokia šios taisyklės išimtis turėtų būti interpretuojama atsargiai. Vis dėlto šių prekių gamybos proceso metu gamintojai gali patirti nuostolių už žaliavas, už kurias jie sumokėjo Sąjungos kainą, o ne Sąjungoje įsteigtų gamintojų nuostoliai priklauso tik nuo pasaulio rinkos kainų. Be to, tam tikrų prekių gamybos proceso metu gaunami šalutiniai produktai, kurių vertė labai skiriasi nuo pagrindinių produktų vertės. Kai kuriais atvejais šie šalutiniai produktai gali būti naudojami tik pašarams. Todėl būtina nustatyti bendrąsias taisykles žemės ūkio produktų, faktiškai naudojamų eksportuojamoms prekėms gaminti, kiekio sąvokai nustatyti.
(11)
Taikant Reglamento (EB) Nr. 1216/2009 8 straipsnio 3 dalies antrą pastraipą, būtina numatyti, kad grąžinamosios išmokos už pagrindinius produktus, eksportuojamus kaip I priede neišvardytos prekės, būtų nustatomos tam pačiam laikotarpiui kaip išmokos už eksportuojamus neperdirbtus žemės ūkio produktus. Tačiau taip pat būtina numatyti leidžiančią nukrypti nuo šios taisyklės nuostatą, kuri rinkos sutrikimo aplinkybėmis būtų nustatoma Reglamento (EB) Nr. 1216/2009 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
(12)
Nustatant grąžinamosios išmokos už pagrindinius ar jiems prilyginamus produktus dydį, reikėtų atsižvelgti į pagalbą ar kitas panašaus poveikio priemones, taikomas pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007.
(13)
Nustatant eksporto grąžinamąsias išmokas, bulvių krakmolas turėtų būti prilyginamas kukurūzų krakmolui. Tačiau reikėtų numatyti galimybę rinkose, kur bulvių krakmolo kaina yra gerokai mažesnė negu kukurūzų krakmolo, nustatyti atskirą grąžinamosios išmokos už bulvių krakmolą dydį.
(14)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 162 straipsnio 2 dalį grąžinamosios išmokos už eksportuojamus žemės ūkio produktus, panaudotus į Sutarties I priedą neįtrauktoms prekėms gaminti, negali viršyti grąžinamųjų išmokų, kurios būtų mokamos už šiuos produktus, jei jie būtų eksportuojami neperdirbti. Į tai reikėtų atsižvelgti nustatant grąžinamosios išmokos dydžius ir rengiant prilyginimo taisykles.
(15)
Tam tikros panašiomis charakteristikomis pasižyminčios prekės galėjo būti pagamintos iš skirtingų pagrindinių medžiagų taikant skirtingas technologijas. Eksportuotojų turėtų būti prašoma nurodyti pagrindinių medžiagų rūšį ir pateikti tam tikras deklaracijas apie gamybos procesą, jei tokia informacija būtina nustatant teisę į grąžinamąją išmoką arba tinkamą grąžinamosios išmokos dydį.
(16)
Apskaičiuojant žemės ūkio produktų, faktiškai naudojamų krakmolams ir tam tikriems gliukozės bei maltodekstrino sirupams gaminti, kiekius, tikslinga atsižvelgti į sausosios medžiagos kiekį.
(17)
Jei to reikalaujama atsižvelgiant į pasaulio prekybos situaciją, konkrečias tam tikrų rinkų sąlygas ar tarptautinius prekybos susitarimus, reikėtų numatyti galimybę grąžinamąsias išmokas už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, diferencijuoti pagal tų produktų paskirties vietą.
(18)
Administruojant grąžinamųjų išmokų, kurios biudžetiniais metais gali būti skiriamos už tam tikrus žemės ūkio produktus, eksportuotus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, sumas, reikėtų leisti nustatyti skirtingus išmokų dydžius už eksportuojamas prekes, iš anksto pagal Sąjungos ir pasaulio rinkų pokyčius nustatant grąžinamosios išmokos dydį arba jo nenustatant.
(19)
Grąžinamųjų išmokų suma, kuri gali būti paskirta bet kuriais biudžetiniais metais, yra ribojama pagal Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus. Reikėtų sudaryti sąlygas, kad į Sutarties I priedą neįtrauktas prekes būtų galima eksportuoti iš anksto žinomomis sąlygomis. Visų pirma reikėtų numatyti galimybę ūkinės veiklos vykdytojams turėti patvirtinimą, kad tokios eksportuojamos prekės atitinka grąžinamųjų išmokų reikalavimus, kuriais nepažeidžiami Sąjungos įsipareigojimai. Jeigu toks patvirtinimas nebegali būti suteiktas, eksportuotojams apie tai turėtų būti pranešama pakankamai iš anksto. Išduodamais grąžinamųjų išmokų sertifikatais sudaromos sąlygos kontroliuoti grąžinamosios išmokos paraiškas, o jų turėtojams užtikrinama, kad jiems bus skirta grąžinamoji išmoka, prilygstanti išduodame sertifikate nurodytai sumai, jei jie įvykdys kitas Sąjungos taisyklėse nustatytas sąlygas grąžinamajai išmokai gauti.
(20)
Reikėtų nustatyti grąžinamųjų išmokų sertifikatų sistemos administravimo priemones. Visų pirma reikėtų numatyti sumažinimo koeficientą, taikytiną tuo atveju, kai grąžinamosios išmokos paraiškų sumos viršija galimas skirti sumas. Tam tikromis aplinkybėmis reikėtų numatyti sustabdyti grąžinamųjų išmokų sertifikatų išdavimą.
(21)
Grąžinamųjų išmokų sertifikatais užtikrinama, kad laikomasi Sąjungos tarptautinių įsipareigojimų. Be to, pagal juos galima iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką, kuri gali būti skiriama už žemės ūkio produktus, panaudotus į trečiąsias šalis eksportuojamoms prekėms pagaminti. Šių sertifikatų paskirtis tam tikrais atžvilgiais skiriasi nuo eksporto licencijų, išduodamų pagrindinių produktų, kurie eksportuojami neperdirbti, eksportui ir kuriems taikomi tarptautiniai įsipareigojimai dėl kiekybinių apribojimų. Todėl būtina apibrėžti, kurioms žemės ūkio licencijoms ir sertifikatams taikomos bendrosios nuostatos, šiuo metu nustatytos 2008 m. balandžio 23 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 376/2008, nustatančiu bendrąsias išsamias taisykles dėl importo ir eksporto licencijų bei išankstinio nustatymo sertifikatų sistemos taikymo žemės ūkio produktams (7), neturėtų būti taikomos grąžinamosios išmokos sertifikatams.
(22)
Dažniausiai grąžinamosios išmokos dydžiai nustatomi arba keičiami ketvirtadieniais. Būtina sumažinti riziką, atsirandančią dėl paraiškų iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką už produktus, teikiamų spekuliaciniais tikslais. Todėl jei paraiška iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką pateikiama ketvirtadienį, ji turėtų būti laikoma pateikta kitą darbo dieną.
(23)
Kad valstybėms narėms būtų paprasčiau taikyti eksporto grąžinamųjų išmokų sistemą, grąžinamosios išmokos už skirtingus pagrindinius produktus, panaudotus į Sutarties I priedą neįtrauktoms prekėms gaminti, dydžiai turėtų būti iš anksto nustatomi tuo pačiu metu.
(24)
Paraiškos išduoti sertifikatą gali būti teikiamos didesnėms nei gali būti skirtos sumoms. Todėl biudžetinius metus reikėtų suskirstyti į laikotarpius, kad sertifikatus būtų galima išduoti ir tiems ūkinės veiklos vykdytojams, kurie eksportuoja biudžetinių metų pabaigoje, ir tiems, kurie eksportuoja biudžetinių metų pradžioje. Prireikus visoms konkrečiu laikotarpiu prašomoms sumoms turėtų būti taikomas sumažinimo koeficientas.
(25)
Tais atvejais, jei tam tikrai mokėjimo daliai prašoma bendra grąžinamųjų išmokų suma yra mažesnė nei tai mokėjimo daliai skiriama suma, ūkinės veiklos vykdytojams reikėtų leisti kas savaitę pateikti paraiškas išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus bet kuriai likusiai tai mokėjimo daliai skiriamai sumai.
(26)
Būtina apibrėžti, kaip tam tikros Reglamento (EB) Nr. 376/2008 nuostatos dėl sertifikatų, kuriuose nurodoma iš anksto nustatyta eksporto grąžinamąja išmoka ir kurių paraiška susijusi su kvietimu dalyvauti importuojančios trečiosios šalies rengiamame konkurse, turėtų būti taikomos grąžinamosios išmokos sertifikatams.
(27)
Reikėtų nustatyti užstato, kuris teikiamas dėl grąžinamųjų išmokų sertifikatams, grąžinimo sąlygas. Jose turėtų būti nurodyti pagrindiniais reikalavimais laikomi įsipareigojimai, dėl kurių pateikiamas užstatas, ir teiktini šių įsipareigojimų vykdymo įrodymai.
(28)
Dauguma eksportuotojų gauna mažiau nei 100 000 EUR grąžinamųjų išmokų per metus. Visas šis prekių eksportas ekonominiu požiūriu nėra labai reikšmingas ir jam tenka tik nedidelė visos grąžinamųjų išmokų sumos, skiriamos už žemės ūkio produktus, kurie eksportuojami kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, dalis. Todėl tokiais atvejais reikėtų numatyti galimybę smulkiuosius eksportuotojus atleisti nuo reikalavimo pateikti sertifikatą. Siekiant paprastumo, tam tikromis aplinkybėmis jiems turėtų būti leista naudoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus neprarandant smulkiojo eksportuotojo statuso. Tačiau siekiant išvengti piktnaudžiavimo, būtina taikyti šią išimtį tik toje valstybėje narėje, kurioje smulkusis eksportuotojas yra įsteigtas.
(29)
Turėtų būti nustatyta stebėsenos tvarka, pagrįsta principu, kad kiekvieną kartą eksportuodamas prekes eksportuotojas turėtų kompetentingoms institucijoms pateikti deklaraciją apie eksportuojamoms prekėms gaminti panaudotų produktų kiekius. Kompetentingos institucijos, siekdamos patikrinti tokių deklaracijų tikslumą, turėtų imtis visų, jų nuomone, būtinų priemonių.
(30)
Už eksportuotojų pateiktų deklaracijų tikrinimą atsakingos institucijos gali neturėti pakankamai įrodymų, leidžiančių patvirtinti panaudotų kiekių deklaraciją, net jei ji pagrįsta chemine analize. Tokie atvejai ypač tikėtini, jei eksportuotinos prekės buvo pagamintos kitoje nei eksportuojanti valstybėje narėje. Todėl reikėtų, kad eksportuojančios valstybės narės kompetentingos institucijos, prireikus, galėtų tiesiogiai iš kitos valstybės narės kompetentingų institucijų gauti visą informaciją, kurią pastarosios gali surinkti apie prekių gamybos sąlygas.
(31)
Pasikonsultavus su valstybės narės, kurioje prekės pagamintos, kompetentingomis institucijomis, ūkinės veiklos vykdytojams turėtų būti leista pateikti supaprastintą panaudotų produktų deklaraciją, kurioje būtų nurodytas bendras šių produktų kiekis, jeigu jie turės toms institucijoms prieinamus išsamius duomenis apie panaudotus produktus.
(32)
Eksportuotojas, ypač, jei jis nėra gamintojas, ne visada gali žinoti tikslius panaudotų žemės ūkio produktų, už kuriuos jis galėtų prašyti grąžinamosios išmokos, kiekius. Todėl eksportuotojas ne visada gali tuos kiekius deklaruoti. Dėl to reikėtų numatyti alternatyvų grąžinamosios išmokos apskaičiavimo metodą, kuris būtų taikomas atitinkamo asmens prašymu tik tam tikroms prekėms ir kuris būtų pagrįstas šių prekių chemine analize naudojant tuo tikslu parengtą lentelę.
(33)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 612/2009 28 straipsnį, grąžinamoji išmoka neskiriama už produktus, kurie eksporto deklaracijos priėmimo dieną nėra geros ir tinkamos prekinės kokybės. Siekiant užtikrinti, kad ši taisyklė būtų vienodai taikoma, reikėtų patikslinti, kad norint gauti grąžinamąją išmoką už tam tikrus gyvūninius produktus, kuriems taikomi 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 852/2004 dėl maisto produktų higienos (8) ir 2004 m. balandžio 29 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 853/2004, nustatantis konkrečius gyvūninės kilmės maisto produktų higienos reikalavimus (9), ir kurie yra įtraukti į šio reglamento II priedą, minėti gyvūniniai produktai turėtų būti ruošiami laikantis šių reglamentų reikalavimų ir žymimi reikalaujamu sveikumo ženklu.
(34)
Labai svarbu, kad Komisija galėtų vykdyti priimtų visų priemonių dėl eksporto grąžinamųjų išlaidų skyrimo stebėseną. Todėl valstybių narių kompetentingos institucijos turėtų perduoti Komisijai tam tikrą statistinę informaciją. Reikėtų apibrėžti šios informacijos formą ir apimtį.
(35)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 612/2009 12 straipsnio 1 ir 4 dalis, sudedamosios dalys, išskyrus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 162 straipsnio 1 dalies a punkto iii papunktyje ir 162 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytus cukraus produktus, kuriems skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, turi būti Sąjungos kilmės. Todėl reikėtų nustatyti priemones, būtinas šio reikalavimo vykdymui užtikrinti.
(36)
Paraiškų, pagal kurias skiriamos grąžinamosios išmokos remiantis šiuo reglamentu, teikiama daug. Dauguma prekių, dėl kurių teikiamos šios paraiškos, pagamintos remiantis aiškiai apibrėžtomis techninėmis sąlygomis, pasižymi pastoviomis charakteristikomis ir kokybe, reguliariai eksportuojamos ir gaminamos pagal kompetentingų institucijų užregistruotus ir patvirtintus gamybos metodus. Atsižvelgiant į šias ypatingas aplinkybes ir siekiant supaprastinti administracinį darbą, susijusį su eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimu pagal šį reglamentą, tikslinga valstybėms narėms leisti lanksčiau taikyti Reglamento (EB) Nr. 612/2009 24 straipsnį tiek, kiek jis susijęs su ribomis, kurių neviršydamos valstybės narės galėtų atleisti ūkinės veiklos vykdytojus nuo pareigos pateikti reikalaujamus įrodymus, išskyrus vežimo dokumentą.
(37)
Tikslinga užtikrinti, kad visoje Sąjungoje būtų vienodai taikomos nuostatos dėl grąžinamųjų išmokų už į Sutarties I priedą neįtrauktas prekes skyrimo. Todėl kiekviena valstybė narė turėtų informuoti Komisiją apie stebėsenos tvarką, jos teritorijoje taikomą įvairių rūšių eksportuojamoms prekėms.
(38)
Turėtų būti nustatytas pakankamas pereinamasis laikotarpis, per kurį vietoje grąžinamųjų išmokų sertifikatų skyrimo administracinės tvarkos pagal Reglamentą (EB) Nr. 1043/2005 būtų pradėta taikyti šiame reglamente numatoma administracinė tvarka. Todėl šis reglamentas turėtų būti taikomas nuo pirmo pateikimo laikotarpio 2011 m. biudžetinio laikotarpiu pirmos dienos ir įsigalioti nuo tos dienos.
(39)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Horizontaliųjų klausimų dėl prekybos perdirbtais žemės ūkio produktais, neišvardytais Sutarties I priede, vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS IR APIBRĖŽTYS
1 straipsnis
1. Šiuo reglamentu nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1216/2009 dėl eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimo sistemos, nustatytos pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, įgyvendinimo taisyklės.
Jis taikomas pagrindinių produktų, produktų, gautų perdirbus pagrindinius produktus, arba produktų, pagal šio reglamento 3 straipsnį prilyginamiems vienai iš šių dviejų kategorijų, eksportui, kai šie produktai eksportuojami kaip prekės, neįtrauktos į Sutarties I priedą, bet kurios išvardytos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XX priedo I-V dalyse ir šio reglamento II priede.
2. 1 dalyje nurodyta eksporto grąžinamoji išmoka neskiriama už prekes, kurios pagal Sutarties 29 straipsnį išleidžiamos į laisvą apyvartą ir reeksportuojamos.
Už šias prekes neskiriama grąžinamoji išmoka, jei jos eksportuojamos po perdirbimo arba yra panaudotos kitoms prekėms gaminti.
3. Grąžinamoji išmoka neskiriama už produktus, panaudotus II priede nurodytų ir pagal KN kodą 2208 klasifikuojamų spiritinių gėrimų sudėtyje esančiam alkoholiui gaminti, išskyrus javus.
2 straipsnis
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) „biudžetinis laikotarpis“- laikotarpis nuo atitinkamų metų spalio 1 d. iki kitų metų rugsėjo 30 d.;
b) „biudžetiniai metai“- laikotarpis nuo atitinkamų metų spalio 16 d. iki kitų metų spalio 15 d.;
c) „pagrindiniai produktai“- produktai, išvardyti šio reglamento I priede;
d) „sudedamosios dalys“- pagrindiniai produktai, produktai, gauti perdirbus pagrindinius produktus, arba produktai, prilyginami šioms dviem produktų, naudojamų prekėms gaminti, kategorijoms ir išvardyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 162 straipsnio 1 dalies a punkto i, ii, iii, v ir vii papunkčiuose ir 162 straipsnio 1 dalies b punkte;
e) „prekės“- produktai, neįtraukti į Sutarties I priedą, bet išvardyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XX priedo I-V dalyse ir šio reglamento II priede;
f) „Susitarimas“- Susitarimas dėl žemės ūkio, sudarytas daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raunde;
g) „pagalba maistu“- pagalbos maistu operacijos, atitinkančios Susitarimo 10 straipsnio 4 dalyje nustatytas sąlygas;
h) „liekanos“- gamybos proceso metu gauti produktai, kurių sudėtis aiškiai skiriasi nuo faktiškai eksportuojamų prekių ir kurių negalima parduoti;
i) „šalutiniai produktai“- gamybos proceso metu gauti produktai arba prekės, kurių sudėtis arba charakteristikos skiriasi nuo faktiškai eksportuojamų prekių ir kuriuos galima parduoti;
j) „nuostoliai“- produktų arba prekių kiekiai, gaunami gamybos proceso metu nuo to etapo, kai gamybai pradedami naudoti neperdirbti žemės ūkio produktai, kurie nėra faktiškai eksportuojamų prekių kiekiai, nėra liekanų ar šalutinių produktų kiekiai ir kurie negali būti parduoti.
2. Taikant 1 dalies h, i ir j punktus, gamybos proceso metu gauti produktai, kurių sudėtis skiriasi nuo faktiškai eksportuotų prekių, parduoti už kainą, kurią sudaro tik jų realizavimo išlaidos, nelaikomi parduotais.
Taikant 1 dalies j punktą, gamybos proceso metu gauti produktai arba prekės, kurie gali būti realizuojami tik kaip pašarai už užmokestį arba nemokamai, prilyginami nuostoliams.
3 straipsnis
1. Bulvių krakmolas, kurio KN kodas yra 1108 13 00, pagamintas tiesiogiai iš bulvių, be subproduktų, prilyginamas produktui, gautam perdirbus kukurūzus.
2. Išrūgos, kurių KN kodai yra 0404 10 48-0404 10 62, nekoncentruotos, užšaldytos arba neužšaldytos, prilyginamos I priede išvardytiems išrūgų milteliams (toliau - 1 produktų grupė).
3. Šie produktai prilyginami I priede išvardytiems pieno milteliams, kurių riebumas ne didesnis kaip 1,5 % (toliau - 2 produktų grupė):
a)
pienas ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 11, 0403 90 51 ir 0404 90 21, nekoncentruoti, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, užšaldyti arba neužšaldyti, kurių riebumas ne didesnis kaip 0,1 % masės;
b)
pienas ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 11, 0403 90 11 ir 0404 90 21, miltelių, granulių ar kitokio kieto pavidalo, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, kurių riebumas ne didesnis kaip 1,5 % masės.
4. Šie produktai prilyginami I priede išvardytiems pieno milteliams, kurių riebumas 26 % (toliau - 3 produktų grupė):
a)
pienas, grietinėlė ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 ir 0404 90 23, nekoncentruoti, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, užšaldyti arba neužšaldyti, kurių riebumas didesnis kaip 0,1 %, bet ne didesnis kaip 6 % masės;
b)
pienas, grietinėlė ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 11, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 0404 90 23 ir 0404 90 29, miltelių, granulių ar kitokio kieto pavidalo, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, kurių riebumas didesnis kaip 1,5 %, bet mažesnis kaip 45 % masės.
5. Šie produktai prilyginami 6 produktų grupei:
a)
pienas, grietinėlė ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 19, 0403 90 59, 0404 90 23 ir 0404 90 29, nekoncentruoti, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, kurių riebumas didesnis kaip 6 % masės;
b)
pienas, grietinėlė ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 19, 0403 90 19 ir 0404 90 29, miltelių, granulių ar kitokio kieto pavidalo, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, kurių riebumas ne mažesnis kaip 45 % masės;
c)
sviestas ir kiti pieno riebalai, kurių riebumas nėra 82 % masės, bet ne mažesnis kaip 62 % masės, kurių KN kodai yra 0405 10, 0405 20 90, 0405 90 10 ir 0405 90 90.
6. Pienas, grietinėlė ir pieno produktai, kurių KN kodai yra 0403 10 11-0403 10 19, 0403 90 51-0403 90 59 ir 0404 90 21-0404 90 29, koncentruoti, tačiau ne miltelių, granulių ar kitokio kieto pavidalo, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitokių saldiklių, pagal produkto sausosios medžiagos neriebiąją dalį prilyginami 2 produktų grupės produktams. Pagal produkto pieno riebalų dalį jis prilyginamas 6 produktų grupės produktams.
Pirmoji pastraipa taip pat taikoma sūriui ir varškei.
7. Lukštenti ryžiai, kurių KN kodas yra 1006 20, ir pusiau nulukštenti ryžiai, kurių KN kodai yra 1006 30 21-1006 30 48, prilyginami visiškai nulukštentiems ryžiams, kurių KN kodai yra 1006 30 61-1006 30 98.
8. Jei toliau išvardyti produktai, kai eksportuojami neperdirbti, atitinka grąžinamosios išmokos skyrimo sąlygas, nustatytas Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 ir Komisijos reglamentu (EB) Nr. 951/2006 (10), jie prilyginami baltajam cukrui, kurio KN kodas yra 1701 99 10:
a)
cukrinių runkelių arba cukranendrių žaliavinis cukrus, kurio KN kodas yra 1701 11 90 arba 1701 12 90, kurio sudėtyje esanti sacharozė, nustatyta poliarimetriniu metodu, sudaro ne mažiau kaip 92 % sausosios medžiagos masės;
b)
cukrus, kurio KN kodas yra 1701 91 00 arba 1701 99 90;
c)
produktai, nurodyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo III dalies c punkte, išskyrus mišinius, gautus iš dalies naudojant produktus, įtrauktus į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo I dalį;
d)
produktai, nurodyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo III dalies d ir g punktuose, išskyrus mišinius, gautus iš dalies naudojant produktus, įtrauktus į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedą.
4 straipsnis
Išskyrus atvejus, kai šio reglamento 39 straipsnio 4 dalyje ir 50 straipsnyje numatyta kitaip, kartu su šio reglamento nuostatomis taikomi Reglamentas (EB) Nr. 612/2009 ir Reglamentas (EEB) Nr. 2220/85.
II SKYRIUS
EKSPORTO GRĄŽINAMOSIOS IŠMOKOS
1 SKIRSNIS
Apskaičiavimo metodas
5 straipsnis
1. Pagal 2 skirsnį nustatyta grąžinamosios išmokos, skiriamos už kiekvieno iš pagrindinių produktų, eksportuotų kaip tos pačios rūšies prekės, kiekį suma yra gaunama, padauginus šį kiekį iš grąžinamosios išmokos už pagrindinį produktą dydžio, apskaičiuoto svorio vienetui pagal 3 skirsnį.
2. Jei pagal 15 straipsnio 2 dalį konkrečiam pagrindiniam produktui nustatomi skirtingi grąžinamosios išmokos dydžiai, tokio pagrindinio produkto kiekvienam kiekiui suma apskaičiuojama atskirai.
3. Jeigu prekės naudojamos eksportuojamoms prekėms gaminti, grąžinamosios išmokos dydis, naudojamas apskaičiuojant sumą už kiekvieną pagrindinį produktą, produktus, gautus perdirbus pagrindinius produktus, arba produktus, pagal 3 straipsnį prilyginamus vienai iš šių dviejų kategorijų ir panaudotus eksportuojamoms prekėms gaminti, yra toks pat, koks taikomas minėtoms gamybai naudojamoms prekėms, kai šios eksportuojamos neperdirbtos.
2 SKIRSNIS
Referencinis kiekis
6 straipsnis
Kiekvieno prekių pagrindinio produkto kiekis, imamas kaip pagrindas apskaičiuojant grąžinamosios išmokos sumą (toliau - referencinis kiekis), nustatomas pagal 7, 8 ir 9 straipsnius, išskyrus tuos atvejus, kai nurodomas III priedas arba taikoma 47 straipsnio 2 dalis.
7 straipsnis
Jei naudojamas neperdirbtas pagrindinis produktas ar jam prilyginamas produktas, jo referencinis kiekis yra eksportuojamoms prekėms gaminti faktiškai naudojamas kiekis, atsižvelgiant į VII priede nustatytus perskaičiavimo kursus.
8 straipsnis
1. Jei yra naudojamas produktas, kuriam taikomas Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies a punktas ir I priedo I dalis arba Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies b punktas ir I priedo II dalis, jo referencinis kiekis yra eksportuojamoms prekėms gaminti faktiškai naudojamas kiekis, pritaikytas, kad atitiktų pagrindinio produkto kiekį taikant šio reglamento V priede nustatytus koeficientus, jei minėtas produktas atitinka vieną iš šių sąlygų:
a)
jis gaunamas perdirbus pagrindinį produktą ar produktą, prilyginamą tam pagrindiniam produktui;
b)
jis prilyginamas produktui, gautam perdirbus pagrindinį produktą;
c)
jis gaunamas perdirbus produktą, prilyginamą produktui, gautam perdirbus pagrindinį produktą.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, javų spiritui, esančiam spiritiniuose gėrimuose, kurių KN kodas yra 2208, referencinis kiekis yra 3,4 kg miežių iš javų gauto alkoholio tūrio procentui viename eksportuojamo spiritinio gėrimo hektolitre.
9 straipsnis
1. Laikantis 11 straipsnio nuostatų, naudojant bet kuriuos toliau išvardytus produktus, referencinis kiekvieno iš pagrindinių produktų kiekis yra lygus kiekiui, kurį pagal 45 straipsnį nustato kompetentingos institucijos:
a)
į Sutarties I priedą neįtrauktas produktas, gautas perdirbus šio reglamento 7 ar 8 straipsniuose nurodytą produktą;
b)
produktas, gautas sumaišius arba perdirbus keletą 7 ar 8 straipsniuose nurodytų produktų arba šios pastraipos a punkte nurodytus produktus.
Referencinis kiekis nustatomas remiantis eksportuojamoms prekėms gaminti faktiškai naudojamu produkto kiekiu.
Kad būtų galima apskaičiuoti šį kiekį, taikomi VII priede nustatyti perskaičiavimo kursai, arba, prireikus, taikomos specialios apskaičiavimo taisyklės, lygiavertiškumo santykiai ir koeficientai, nurodyti 8 straipsnyje.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, iš javų gamintiems spiritiniams gėrimams, esantiems spiritiniuose gėrimuose, kurių KN kodas yra 2208, referencinis kiekis yra 3,4 kg miežių iš javų gauto alkoholio tūrio procentui viename eksportuojamo spiritinio gėrimo hektolitre.
10 straipsnis
1. Taikant 6-9 straipsnius, produktai, neperdirbti naudojami eksportuojamoms prekėms gaminti, yra laikomi faktiškai naudojamais.
2. Kai vienu tokių prekių gamybos etapų pats pagrindinis produktas yra perdirbamas į kitą, sudėtingesnį pagrindinį produktą, naudojamą tolesniame etape, tik pastarasis pagrindinis produktas laikomas faktiškai naudojamu.
3. 1 dalyje apibrėžti faktiškai naudojami produktų kiekiai nustatomi kiekvienai eksportuojamai prekei.
4. Nukrypstant nuo 1, 2 ir 3 dalių, jei nuolat eksportuojamos konkrečios įmonės prekės, pagamintos aiškiai apibrėžtomis techninėmis sąlygomis ir pasižyminčios pastoviomis charakteristikomis ir kokybe, jų kiekiai, susitarus su kompetentingomis institucijomis, gali būti nustatyti pagal prekių gamybos metodą arba pagal vidutinį produkto, per nustatytą laikotarpį panaudoto tam tikram šių prekių kiekiui gaminti, kiekį. Tokiu būdu nustatyti produktų kiekiai kaip pagrindas apskaičiavimui naudojami tol, kol nepakinta sąlygos, kuriomis gaminamos prekės.
Tokiu būdu nustatyti produktų kiekiai patvirtinami bent kartą per metus, išskyrus tuos atvejus, kai kompetentingos institucijos duoda oficialų leidimą.
11 straipsnis
1. III priede išvardytų prekių pagrindinio produkto referencinis kiekis kilogramais 100 kg prekės yra tame priede nurodytas kiekvienai tokiai prekei.
Tačiau šviežios tešlos gaminių atveju III priede nurodyti pagrindinio produkto kiekiai turi būti sumažinti iki lygiaverčio sausos tešlos kiekio, padauginus šiuos kiekius iš tešloje esančio procentais išreikšto sausojo ekstrakto kiekio, ir gautą sandaugą padalijus iš 88.
2. Kai III priede išvardytos prekės iš dalies pagamintos iš produktų, už kuriuos eksporto grąžinamosios išmokos skiriamos pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, ir iš dalies iš kitų produktų, referencinis kiekis pirmiesiems produktams nustatomas pagal 6-10 straipsnius.
12 straipsnis
1. Nustatant faktiškai naudojamus žemės ūkio produktų kiekius taikomos 2 ir 3 dalys.
2. Už visus žemės ūkio produktus, panaudotus taip, kaip apibrėžta 10 straipsnyje, už kuriuos gali būti skiriama grąžinamoji išmoka, ir kurie išnyksta gamybos proceso metu, pavyzdžiui, kaip garai ar dūmai, arba negrįžtamai virsta milteliais ar pelenais, gali būti skiriama grąžinamoji išmoka už visą panaudotą kiekį.
3. Už bet kokį prekių, kurios nebuvo faktiškai eksportuotos, kiekį, grąžinamoji išmoka už faktiškai panaudotus žemės ūkio produktų kiekius neskiriama.
Jei tokių prekių sudėtis tokia pati kaip faktiškai eksportuotų prekių, gali būti proporcingai sumažinti faktiškai pastarosioms prekėms gaminti naudojamų žemės ūkio produktų kiekiai.
13 straipsnis
1. Nukrypstant nuo 12 straipsnio 3 dalies, grąžinamosios išmokos gali būti skiriamos, jei prekių gamybos procesui būdingi nuostoliai yra ne didesni kaip 2 % masės.
2 % riba apskaičiuojama kaip visų panaudotų žaliavų sausosios medžiagos masės dalis, atėmus 12 straipsnio 2 dalyje nurodytus kiekius, lyginant su faktiškai eksportuotų prekių sausosios medžiagos mase arba taikant bet kurį kitą apskaičiavimo metodą, kuriuo atsižvelgiama į prekių gamybos sąlygas.
2. Jei prekių gamybos procesui būdingi nuostoliai viršija 2 %, grąžinamoji išmoka už faktiškai panaudotus žemės ūkio produktų kiekius dėl nuostolių perviršio neskiriama. Tačiau tinkamai pagrįstus didesnius nuostolius valstybių narių kompetentingos institucijos gali pripažinti. Valstybės narės praneša Komisijai apie tuos atvejus, kai kompetentingos institucijos pripažino didesnius nuostolius, ir nurodo pripažinimo priežastis.
3. Grąžinamosios išmokos gali būti skiriamos už faktiškai panaudotus žemės ūkio produktų kiekius, įsimaišiusius į liekanas.
4. Kai gaunami šalutiniai produktai, faktiškai panaudoti žemės ūkio produktų kiekiai priskiriami atitinkamai eksportuojamai prekei ir šalutiniams produktams.
3 SKIRSNIS
Grąžinamųjų išmokų dydžiai
14 straipsnis
1. Komisija nustato grąžinamosios išmokos už šio reglamento I priede išvardytus pagrindinius produktus, eksportuojamus kaip į Sutarties I priedą neįtrauktos prekės, dydį, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 164 straipsnyje, pagrindinio produkto 100 kg tam pačiam laikotarpiui, kaip grąžinamosios išmokos už eksportuojamus neperdirbtus minėtus produktus.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, grąžinamoji išmoka gali būti nustatoma pagal kitokį tvarkaraštį, sudaromą Reglamento (EB) Nr. 1216/2009 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
15 straipsnis
1. Komisija nustato grąžinamosios išmokos dydį, visų pirma atsižvelgdama:
a)
į perdirbimo įmonių vidutines išlaidas už pagrindinių produktų atsargų įsigijimą Sąjungos rinkoje ir į pasaulio rinkoje vyraujančias kainas;
b)
į grąžinamosios išmokos už eksportuojamus į Sutarties I priedą įtrauktus perdirbtus žemės ūkio produktus, kurie pagaminti panašiomis sąlygomis, dydį;
c)
į poreikį užtikrinti vienodas įmonių, naudojančių Sąjungos produktus, ir įmonių, naudojančių trečiųjų šalių produktus pagal laikinojo įvežimo perdirbti tvarką, konkurencijos sąlygas;
d)
į biudžetinių išlaidų raidą ir į pagrindinių produktų rinkos kainų raidą Sąjungoje ir pasaulio rinkoje;
e)
į apribojimų, atsiradusių dėl pagal Sutarties 218 straipsnį sudarytų susitarimų, laikymąsi.
2. Nustatant grąžinamosios išmokos dydžius, prireikus atsižvelgiama į pagalbą ar kitas lygiaverčio poveikio priemones, taikomas visose valstybėse narėse pagrindiniams ar jiems prilyginamiems produktams pagal Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007.
3. Grąžinamosios išmokos už eksportuojamus žemės ūkio produktus, panaudotus į Sutarties I priedą neįtrauktoms prekėms gaminti, negali viršyti grąžinamųjų išmokų, kurios mokamos už šiuos produktus, jei jie eksportuojami neperdirbti.
16 straipsnis
1. Grąžinamosios išmokos už bulvių krakmolą, kurio KN kodas yra 1108 13 00, dydis nustatomas atskirai pagal kukurūzų ekvivalentą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka ir taikant šio reglamento 15 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus. Panaudoto bulvių krakmolo kiekiai pagal šio reglamento 8 straipsnį paverčiami lygiaverčiais kukurūzų krakmolo kiekiais.
2. D-gliucitolio (sorbitolio) mišinių, kurių KN kodai yra 2905 44 ir 3824 60, atveju, kai susijusi šalis neparengia 45 straipsnyje nurodytos deklaracijos, pateikiančios pagal 48 straipsnio 1 dalies d punktą reikalaujamą informaciją, arba kai susijusi šalis nepateikia tinkamų tą deklaraciją pagrindžiančių dokumentų, už šiuos mišinius skiriamos grąžinamosios išmokos dydis yra toks pat, kaip skiriamos už pagrindinius produktus, kuriems taikomas mažiausias grąžinamosios išmokos dydis.
17 straipsnis
1. Grąžinamoji išmoka už krakmolus, kurių KN kodai yra 1108 11 00-1108 19 90, arba už produktus, išvardytus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo I dalies d punkte, gautus perdirbus šiuos krakmolus, skiriama tik šių produktų tiekėjui pateikus deklaraciją, įrodančią, kad produktai buvo tiesiogiai pagaminti iš javų, bulvių ar ryžių, nenaudojant jokių subproduktų, gautų gaminant kitus žemės ūkio produktus ar prekes.
2. 1 dalyje nurodyta deklaracija iki jos atšaukimo taikoma visiems to paties gamintojo tiekiamiems produktams. Ji patikrinama pagal 45 straipsnio nuostatas.
18 straipsnis
1. Kai bulvių krakmolo, pagal 3 straipsnio 1 dalį prilyginto kukurūzų krakmolui, sausojo ekstrakto kiekis yra 80 % ar didesnis, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį. Kai sausojo ekstrakto kiekis yra mažesnis nei 80 %, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį ir padauginamas iš faktiško sausojo ekstrakto kiekio procentais 1/80-osios dalies.
Visiems kitiems krakmolams, kurių sausojo ekstrakto kiekis yra 87 % ar didesnis, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį. Kai sausojo ekstrakto kiekis yra mažesnis nei 87 %, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį ir padauginamas iš faktiško sausojo ekstrakto kiekio procentais 1/87-osios dalies.
2. Kai gliukozės ar maltodekstrino sirupų, kurių KN kodai yra 1702 30 90, 1702 40 90, 1702 90 50 ar 2106 90 55, sausosios medžiagos kiekis yra 78 % ar didesnis, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį. Kai šių sirupų sausosios medžiagos kiekis yra mažesnis nei 78 %, eksporto grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal 14 straipsnį ir padauginamas iš faktiško sausosios medžiagos kiekio procentais 1/78-osios dalies.
3. Taikant 1 dalį, krakmolų sausojo ekstrakto kiekis nustatomas pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 687/2008 (11) IV priede nurodytą metodą, o gliukozės ar maltodekstrino sirupų sausosios medžiagos kiekis nustatomas pagal Komisijos direktyvos 79/796/EEB (12) II priede nurodytą metodą Nr. 2 arba bet kurį kitą tinkamą analizės metodą, suteikiantį bent jau tokias pat garantijas.
4. Pateikdamas 45 straipsnyje nurodytą deklaraciją pareiškėjas deklaruoja naudotų krakmolų, gliukozės arba maltodekstrino sirupų sausojo ekstrakto kiekį.
19 straipsnis
1. Grąžinamosios išmokos už eksportuojamus neperdirbtą kazeiną, kurio KN kodas yra 3501 10, neperdirbtus kazeinatus, kurių KN kodas yra 3501 90 90, arba neperdirbtą kiaušinių albuminą, kurio KN kodai yra 3502 11 90 ir 3502 19 90, gali būti diferencijuojami pagal jų paskirties vietą, jei tai reikalinga dėl bet kurios iš šių priežasčių:
a)
pasaulio prekybos šiomis prekėmis situacijos;
b)
konkrečių tam tikrų rinkų sąlygų;
c)
tarptautinių prekybos susitarimų.
2. Grąžinamųjų išmokų už prekes, kurių KN kodai yra 1902 11 00, 1902 19 ir 1902 40 10, dydis gali būti diferencijuojamas pagal jų paskirties vietą.
3. Grąžinamoji išmoka gali skirtis atsižvelgiant į tai, ar pagal 26 straipsnį ji yra iš anksto nustatytina, ar ne.
20 straipsnis
1. Grąžinamosios išmokos dydis yra tas, kuris taikomas prekių eksportavimo dieną, išskyrus šiuos atvejus:
a)
kai pagal 26 straipsnį buvo pateikta paraiška iš anksto nustatyti grąžinamosios išmokos dydį;
b)
kai paraiška buvo pateikta pagal 37 straipsnio 2 dalį ir grąžinamosios išmokos dydis buvo nustatytas iš anksto tą dieną, kai buvo pateikta paraiška išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatą.
2. Kai taikoma išankstinio grąžinamosios išmokos dydžio nustatymo sistema, dydis, galiojantis paraiškos iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką pateikimo dieną, yra taikomas vėliau, grąžinamosios išmokos sertifikato galiojimo laikotarpiu eksportuojamoms prekėms pagal 35 straipsnio 2 dalį.
Perdirbtų javų ir ryžių produktų atveju grąžinamosios išmokos dydis derinamas pagal tas pačias taisykles, pagal kurias iš anksto nustatoma grąžinamoji išmoka už eksportuojamus neperdirbtus pagrindinius produktus, taikant V priede nustatytus perskaičiavimo koeficientus.
3. Grąžinamųjų išmokų sertifikatų išrašams, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 376/2008, netaikomas išankstinis grąžinamosios išmokos dydžio nustatymas, neatsižvelgiant į sertifikatus, iš kurių padaryti išrašai.
III SKYRIUS
GRĄŽINAMŲJŲ IŠMOKŲ SERTIFIKATAI
1 SKIRSNIS
Bendrosios nuostatos
21 straipsnis
1. Valstybės narės visiems pareiškėjams neatsižvelgdamos į jų įsteigimo Sąjungoje vietą išduoda grąžinamųjų išmokų sertifikatus, kurie galioja visoje Sąjungoje.
Grąžinamųjų išmokų sertifikatais užtikrinamas grąžinamosios išmokos išmokėjimas įvykdžius V skyriuje išdėstytas sąlygas. Tos sąlygos gali numatyti išankstinį grąžinamosios išmokos dydžio nustatymą. Sertifikatai galioja tik vieną biudžetinį laikotarpį.
2. Grąžinamosios išmokos už pagrindinių produktų, kaip šio reglamento II priede nurodytų prekių, eksportą arba už javus, pateiktus muitinės kontrolei, numatant juos naudoti spiritinių gėrimų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1670/2006 2 straipsnyje, gamybai, skiriamos tik pateikus pagal šio reglamento 24 straipsnį išduotą grąžinamosios išmokos sertifikatą.
Pirmoje pastraipoje nurodyti javai laikomi eksportuotinais.
Pirma pastraipa netaikoma tiekiamiems produktams, nurodytiems Reglamento (EB) Nr. 612/2009 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipos trečioje įtraukoje ir 33 straipsnio 1 dalyje, 37 straipsnio 1 dalyje, 41 straipsnio 1 dalyje ir 43 straipsnio 1 dalyje, arba eksportuojamoms prekėms, nurodytoms šio reglamento IV skyriuje.
3. Grąžinamoji išmoka skiriama pagal 20 straipsnio 2 dalyje numatytą išankstinio nustatymo sistemą tik pateikus grąžinamosios išmokos sertifikatą, kuriame nurodoma, kad grąžinamųjų išmokų dydžiai buvo nustatyti iš anksto.
22 straipsnis
1. Šiame reglamente nurodytiems grąžinamosios išmokos sertifikatams taikomas Reglamentas (EB) Nr. 376/2008.
2. Reglamente (EB) Nr. 376/2008 pateiktos nuostatos dėl teisių ir įsipareigojimų, grindžiamų grąžinamųjų išmokų sertifikatais, kuriuose žymimi kiekiai, mutatis mutandis taikomos teisėms ir įsipareigojimams, grindžiamiems šiame reglamente nurodytais grąžinamųjų išmokų sertifikatais, kuriuose žymimos sumos eurais, atsižvelgiant į šio reglamento VI priedą.
3. Nukrypstant nuo šio straipsnio 1 ir 2 dalių, Reglamento (EB) Nr. 376/2008 7 straipsnio 2 ir 4 dalys, 8, 11 ir 13 straipsniai, 17 straipsnio 1 dalis, 20, 23, 31, 32 ir 34 straipsniai, 35 straipsnio 6 dalis bei 41, 45, 46, ir 48 straipsniai netaikomi šiame reglamente nurodytiems grąžinamųjų išmokų sertifikatams.
4. Taikant Reglamento (EB) Nr. 376/2008 39 ir 40 straipsnius, sertifikatai, galiojantys iki rugsėjo 30 d., gali būti nepratęsiami.
Tokiu atveju sertifikatas bet kokioms sumoms, neprašytoms dėl force majeure priežasties, panaikinamas ir grąžinamas atitinkamas užstatas.
23 straipsnis
1. Paraiškos išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatus kitoms nei 36 straipsnyje nurodytoms pagalbos maistu operacijoms, galioja tik jei užstatas, lygus 10 % prašytos sumos, buvo pateiktas pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 14 straipsnyje nustatytas sąlygas.
2. Užstatas grąžinamas laikantis šio reglamento 40 straipsnyje nurodytų sąlygų.
24 straipsnis
1. Paraiška išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatą ir pats sertifikatas parengiami pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 I priede nustatytą formą „Eksporto licencija arba sertifikatas su iš anksto nustatyta grąžinamąja išmoka“ ir juose nurodoma suma eurais.
Šie dokumentai užpildomi pagal šio reglamento VI priede nustatytas instrukcijas.
2. Jeigu pareiškėjas neketina eksportuoti iš kitos valstybės narės, nei ta, kurioje jis prašo grąžinamosios išmokos sertifikato, kompetentinga institucija gali pasilikti sertifikatą elektronine forma. Tokiu atveju kompetentinga institucija pareiškėją informuoja, kad jo grąžinamosios išmokos sertifikatas yra užregistruotas, ir suteikia jam grąžinamosios išmokos sertifikato turėtojo egzemplioriuje (toliau - egzempliorius Nr. 1) pateiktą informaciją. Išduodančiosios institucijos grąžinamosios išmokos sertifikato egzempliorius (toliau - egzempliorius Nr. 2) nėra išduodamas.
Kompetentinga institucija įrašo visą informaciją iš grąžinamosios išmokos sertifikatų, nurodytų VI priedo III ir IV skyriuose, ir sumas, kurių prašoma remiantis sertifikatu.
25 straipsnis
1. Sertifikatais suteikiamų įsipareigojimų negalima perleisti. Sertifikatais suteikiamas teises jų galiojimo laikotarpiu gali perleisti pradinis sertifikato turėtojas, jei kiekvienu sertifikatu ar jo išrašu suteikiamos teisės perleidžiamos tik vienam asmeniui. Taip perleidžiamos sumos, kurios dar nebuvo paskirtos pagal sertifikatą ar jo išrašą.
2. Perėmėjai toliau perleisti savo teisių negali, tačiau gali jas grąžinti pradiniam turėtojui. Pradiniam turėtojui grąžinamos tik teisės į sumas, kurios dar nebuvo paskirtos pagal sertifikatą ar jo išrašą. Tokiais atvejais išduodančioji institucija į sertifikato 6 langelį įrašo vieną iš VIII priede nurodytų įrašų.
3. Jei pradinis turėtojas pageidauja perleisti sertifikatu suteikiamas teises, arba jei perėmėjas nori jas grąžinti pradiniam turėtojui, kiekvienos valstybės narės paskirta sertifikatus išduodanti institucija, agentūra (-os) sertifikate arba prireikus jo išraše įrašo šiuos duomenis:
a)
perėmėjo vardą, pavardę arba pavadinimą ir adresą, kaip nurodyta 1 dalyje, arba 2 dalyje nurodytą įrašą;
b)
sertifikatu suteikiamų teisių perleidimo ar grąžinimo pradiniam turėtojui datą, patvirtintą institucijos ar agentūros antspaudu.
4. Teisių perleidimas arba jų grąžinimas pradiniam turėtojui įsigalioja 3 dalies b punkte nurodyto įrašo dieną.
26 straipsnis
1. Paraiškos iš anksto nustatyti grąžinamosios išmokos dydžius apima visus taikomus grąžinamųjų išmokų dydžius.
2. Paraiška iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką gali būti pateikta kartu su paraiška išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatą arba bet kuriuo metu po grąžinamosios išmokos sertifikato išdavimo dienos.
3. Paraiškos iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką rengiamos pagal VI priedo II skyriaus nuostatas naudojant Reglamento (EB) Nr. 376/2008 I priede nustatytą formą. Už prekes, eksportuotas iki paraiškos pateikimo dienos, grąžinamoji išmoka iš anksto nenustatoma.
4. Ketvirtadienį pateiktos paraiškos iš anksto nustatyti grąžinamąją išmoką laikomos pateiktomis kitą darbo dieną.
27 straipsnis
1. Grąžinamosios išmokos sertifikato turėtojas gali prašyti šio sertifikato išrašo, parengto pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 I priede nustatytą formą. Paraiškoje pateikiama šio reglamento VI priedo II skyriaus 3 punkte nurodyta informacija.
Suma, dėl kurios prašoma išrašo, įrašoma sertifikato originale.
2. Nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 376/2008 9 straipsnio nuostatų, sertifikatų, kurie užregistruoti kaip galiojantys vienoje valstybėje narėje, išrašai galioja visoje Sąjungoje.
28 straipsnis
1. Kiekvienas eksportuotojas užpildo specialią mokėjimo paraišką, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 612/2009 46 straipsnyje. Ji pateikiama už mokėjimą atsakingai institucijai kartu su atitinkamais sertifikatais, išskyrus tuos atvejus, kai sertifikatai yra užregistruojami kaip numatyta šio reglamento 24 straipsnio 2 dalyje, arba kai eksportuojamoms prekėms netaikomi grąžinamųjų išmokų sertifikatai.
Kompetentinga institucija gali specialios paraiškos nepripažinti Reglamento (EB) Nr. 612/2009 46 straipsnio 2 dalyje nurodytais mokėjimo dokumentais.
Kompetentinga institucija gali specialią paraišką pripažinti Reglamento (EB) Nr. 612/2009 5 straipsnio 1 dalyje nurodyta eksporto deklaracija. Tokiu atveju šio straipsnio 2 dalyje nurodyta data, kurią už mokėjimą atsakinga institucija gavo specialią paraišką, yra laikoma data, kurią ši institucija gavo eksporto deklaraciją. Visais kitais atvejais specialioje paraiškoje turi būti pateikti eksporto deklaracijos duomenys, įskaitant eksporto deklaracijos numerį.
2. Prašomą sumą nustato už mokėjimą atsakinga institucija pagal specialioje paraiškoje pateiktą informaciją ir remdamasi vien tik eksportuojamo (-ų) pagrindinio (-ių) produkto (-ų) kiekiu ir rūšimi bei taikomos grąžinamosios išmokos dydžiu (-iais). Šie duomenys eksporto deklaracijoje yra aiškiai nurodomi arba aiškiai pateikiamos nuorodos į juos.
Už mokėjimą atsakinga institucija per šešis mėnesius nuo specialios paraiškos gavimo dienos šią sumą įrašo į grąžinamosios išmokos sertifikatą.
Sertifikatų duomenys įrašomi egzemplioriaus Nr. 1 kitoje pusėje. 28, 29 ir 30 langeliuose nurodoma ne kiekis, o suma eurais.
Trečia pastraipa mutatis mutandis taikoma elektroninės formos sertifikatams.
3. Skyrus grąžinamąją išmoką, jeigu grąžinamosios išmokos sertifikatas neužregistruojamas kaip numatyta 24 straipsnio 2 dalyje, sertifikato egzempliorius Nr. 1 grąžinamas jo turėtojui arba eksportuotojo prašymu jį pasilieka mokėjimo institucija.
4. Užstatas, susijęs su suma, kuriai buvo išduotas grąžinamosios išmokos sertifikatas už eksportuojamas prekes, gali būti grąžintas arba pervestas išankstiniam grąžinamosios išmokos mokėjimui užtikrinti pagal Reglamento (EB) Nr. 612/2009 II antraštinės dalies 2 skyrių.
29 straipsnis
1. Paraiškas išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatus vienam biudžetiniam laikotarpiui galima teikti atskirai šešioms mokėjimo dalims. Paraiškos gali būti teikiamos ne vėliau kaip:
a)
rugsėjo 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo spalio 1 d.;
b)
lapkričio 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo gruodžio 1 d.;
c)
sausio 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo vasario 1 d.;
d)
kovo 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo balandžio 1 d.;
e)
gegužės 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo birželio 1 d.;
f)
liepos 7 d. dėl sertifikatų, naudojamų nuo rugpjūčio 1 d.
2. Ūkinės veiklos vykdytojai gali teikti paraišką išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatą tik tai mokėjimo daliai, kuri išmokama iki pirmo po paraiškos pateikimo dienos einančio termino, nurodyto 1 dalies a-f punktuose.
30 straipsnis
Terminas, per kurį valstybės narės praneša Komisijai apie paraiškas išduoti sertifikatus, yra:
a)
rugsėjo 14 d. dėl 29 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytų sertifikatų;
b)
lapkričio 14 d. dėl 29 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų sertifikatų;
c)
sausio 14 d. dėl 29 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytų sertifikatų;
d)
kovo 14 d. dėl 29 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytų sertifikatų;
e)
gegužės 14 d. 29 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytų sertifikatų;
f)
liepos 14 d. dėl 29 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytų sertifikatų.
31 straipsnis
1. Bendra suma, dėl kurios gali būti išduodamas grąžinamosios išmokos sertifikatas vienam biudžetiniam laikotarpiui, nustatoma pagal 2 dalį.
2. Iš pagal Susitarimo 9 straipsnio 2 dalį nustatytos didžiausios grąžinamųjų išmokų sumos atimami šie elementai:
a)
suma, kuri viršija didžiausią sumą ir kuri buvo neteisėtai paskirta ankstesniais biudžetiniais metais;
b)
suma, rezervuota šio reglamento IV skyriuje nurodytoms eksportuojamoms prekėms;
c)
sumos, dėl kurių buvo išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatai, galiojantys aptariamu biudžetiniu laikotarpiu.
3. Suma, dėl kurios pagal 41 straipsnį išduotas sertifikatas buvo grąžintas, pridedama prie sumos, gautos remiantis 2 dalies nuostatomis.
4. Bet kuri likusi nepanaudota suma, rezervuota IV skyriuje nurodytoms eksportuojamoms prekėms, pridedama prie sumos, gautos remiantis 2 dalies nuostatomis.
5. Nustatant galutinę sumą atsižvelgiama į galimus neaiškumus dėl bet kurių 2 dalyje nurodytų sumų.
32 straipsnis
Bendra suma, dėl kurios gali būti išduodami sertifikatai kiekvienai 29 straipsnyje nurodytai mokėjimo daliai, yra:
a)
29 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytai mokėjimo daliai - 30 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos rugsėjo 14 d.;
b)
29 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytai mokėjimo daliai - 27 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos lapkričio 14 d.;
c)
29 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytai mokėjimo daliai - 32 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos sausio 14 d.;
d)
29 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytai mokėjimo daliai - 44 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos kovo 14 d.;
e)
29 straipsnio 1 dalies e punkte nurodytai mokėjimo daliai - 67 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos gegužės 14 d.;
f)
29 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytai mokėjimo daliai - 100 % pagal 31 straipsnį apskaičiuotos sumos, nustatytos liepos 14 d.
2 SKIRSNIS
Paraiška išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus ir jų išdavimas
33 straipsnis
1. Jei bendra paraiškose, gautose kiekvienam aptariamam laikotarpiui, prašoma suma viršija 31 straipsnyje nurodytą didžiausią sumą, Komisija nustato sumažinimo koeficientą, taikytiną visoms paraiškoms, pateiktoms iki atitinkamos 29 straipsnyje nurodytos datos, kad būtų laikomasi 31 straipsnyje nurodytos didžiausios sumos.
Komisija per penkias darbo dienas nuo 30 straipsnyje nurodytos datos šį koeficientą turi paskelbti Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Jei Komisija nustato sumažinimo koeficientą, sertifikatai išduodami prašytai sumai, padaugintai iš skaičiaus, gaunamo iš 1 atėmus sumažinimo koeficientą, numatytą šio straipsnio 1 dalyje arba 34 straipsnio 3 dalies a punkte.
Tačiau 29 straipsnio 1 dalies f punkte nurodytos mokėjimo dalies atveju pareiškėjai savo paraiškas gali atsiimti per penkias darbo dienas nuo koeficiento paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
3. Valstybės narės iki rugpjūčio 1 d. praneša Komisijai apie sumas, kurioms pateiktos paraiškos dėl grąžinamosios išmokos sertifikatų buvo atsiimtos pagal 2 dalies antrą pastraipą.
34 straipsnis
1. Jei pasibaigus paraiškų išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus dėl konkrečios 29 straipsnio 1 dalyje nurodytos mokėjimo dalies pateikimo terminui, nebuvo paskelbtas joks sumažinimo koeficientas pagal 33 straipsnio 1 dalį, ūkinės veiklos vykdytojai gali pateikti paraišką išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatą bet kuriai minėtai mokėjimo daliai skiriamai sumai, dėl kurios paraiška dar nebuvo pateikta.
Paraiška pateikiama per laikotarpį iki kito 29 straipsnio 1 dalyje nustatyto termino.
2. Valstybės narės apie kas savaitę pateiktas paraiškas praneša Komisijai kitą pirmadienį. Atitinkami sertifikatai gali būti išduodami nuo trečiadienio, einančio po pranešimo dienos, jei Komisija nenurodo kitaip.
3. Jei bendra paraiškose, gautose tam tikrą paraiškų savaitę, nurodoma suma viršija 1 dalyje nurodytą skiriamą sumą, Komisija imasi vienos ar daugiau toliau nurodytų priemonių:
a)
nustato sumažinimo koeficientą, taikytiną tą konkrečią paraiškų teikimo savaitę pateiktoms paraiškoms išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus, apie kurias buvo pranešta Komisijai ir pagal kurias grąžinamųjų išmokų sertifikatai dar nebuvo išduoti;
b)
nurodo valstybėms narėms nepriimti tam tikrą paraiškų teikimo savaitę pateiktų paraiškų, apie kurias dar nebuvo pranešta Komisijai;
c)
sustabdo paraiškų išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus teikimą.
4. Visi pagal 3 dalį priimti reglamentai skelbiami Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje per tris dienas nuo tos dienos, kai apie 2 dalyje nurodytas paraiškas pranešama.
35 straipsnis
1. Grąžinamųjų išmokų sertifikatai pradeda galioti jų išdavimo dieną, kaip nustatyta Reglamento (EB) Nr. 376/2008 22 straipsnio 1 dalyje.
2. Laikantis antros pastraipos, grąžinamųjų išmokų sertifikatai galioja iki penkto mėnesio nuo mėnesio, kurį buvo pateikta paraiška išduoti sertifikatą, paskutinės dienos, arba iki paskutinės biudžetinio laikotarpio dienos, jei ši yra anksčiau.
36 straipsnyje nurodyti grąžinamųjų išmokų sertifikatai galioja iki penkto mėnesio nuo mėnesio, kurį buvo pateikta paraiška išduoti sertifikatą, paskutinės dienos.
3. Jeigu grąžinamosios išmokos dydžiai nustatomi iš anksto pagal 26 straipsnį, tie dydžiai galioja iki sertifikato galiojimo laikotarpio paskutinės dienos.
36 straipsnis
Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2298/2001 (13) taikomas toms paraiškoms išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus ir tiems eksportuojamoms prekėms išduotiems sertifikatams, kurie yra tarptautinės pagalbos maistu operacijos dalis, kaip apibrėžta Susitarimo 10 straipsnio 4 dalyje.
37 straipsnis
1. Taikant Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnį, taikomos šio straipsnio 2-11 dalys.
2. Nuo kiekvieno biudžetinio laikotarpio spalio 1 d., išskyrus 29 ir 34 straipsniuose nustatytus laikotarpius, pagal šį straipsnį gali būti teikiamos paraiškos išduoti sertifikatus, susijusius su kvietimu dalyvauti importuojančioje trečiojoje šalyje rengiamame konkurse, ir iš anksto paraiškos pateikimo dieną nustatomos eksporto grąžinamosios išmokos, jei bendra suma, atitinkanti vieną kvietimą dalyvauti konkurse, kuriai vienas ar daugiau eksportuotojų pateikė vieną ar daugiau paraiškų išduoti grąžinamųjų išmokų sertifikatus ir kuriai dar nebuvo išduotas sertifikatas, neviršija 2 mln. EUR.
Tačiau ši riba gali būti padidinta iki 4 mln. EUR, jei nė vienas 33 straipsnio 1 dalyje ar 34 straipsnio 3 dalyje nurodytų nuo biudžetinio laikotarpio pradžios paskelbtų sumažinimo koeficientų neviršija 50 %.
3. Suma, kuriai prašoma sertifikato (-ų), negali viršyti kvietime dalyvauti konkurse nustatyto kiekio, padauginto iš atitinkamo (-ų) iš anksto paraiškos pateikimo dieną nustatyto (-ų) grąžinamosios išmokos dydžio (-ių). Į kvietime dalyvauti konkurse numatytas leidžiamas paklaidas arba pasirinkimo galimybes neatsižvelgiama.
4. Be Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų duomenų valstybės narės Komisijai nedelsdamos praneša apie sumas, kurioms prašoma visų sertifikatų, ir kiekvienos paraiškos pateikimo datą ir laiką.
5. Jei sumoms, apie kurias pranešta pagal 4 dalį, pridėjus prie sumų, kurioms kaip to paties kvietimo dalyvauti konkurse dalis jau buvo pateikta viena ar daugiau paraiškų išduoti sertifikatus, viršijama 2 dalyje nurodyta taikoma riba, Komisija per dvi darbo dienas nuo 4 dalyje nurodytos papildomos informacijos gavimo dienos praneša valstybėms narėms, kad grąžinamosios išmokos sertifikatas ūkinės veiklos vykdytojui nėra išduodamas.
6. Jei kartu sudėtos sumos, kurioms grąžinamųjų išmokų sertifikatai gali būti išduodami pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnį, viršija 4 mln. EUR biudžetiniam laikotarpiui, Komisija gali sustabdyti 2 dalies taikymą. Sprendimai dėl šio sustabdymo skelbiami Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
7. Nukrypstant nuo šio reglamento 35 straipsnio 1 ir 2 dalių, grąžinamųjų išmokų sertifikatai, išduoti pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnį, įsigalioja jų išdavimo dieną, kaip apibrėžta Reglamento (EB) 376/2008 22 straipsnio 2 dalyje. Grąžinamosios išmokos sertifikatai galioja iki aštuonių mėnesių nuo sertifikato išdavimo mėnesio pabaigos arba iki rugsėjo 30 d., jei pastaroji data yra anksčiau. Iš anksto nustatyti išmokų dydžiai galioja iki paskutinės sertifikato galiojimo dienos.
8. Jeigu pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnio 9 dalies a punktą kompetentingai institucijai pateikiami įrodymai, kad kvietimą dalyvauti konkurse paskelbusi agentūra sutartį nutraukė dėl priežasčių, nesusijusių nei su konkurso laimėtoju, nei laikomų force majeure aplinkybėmis, kompetentinga institucija grąžina užstatą tuo atveju, jei iš anksto nustatyta grąžinamoji išmoka už pagrindinį produktą, už kurį palyginus su kitais naudojamais pagrindiniais produktais skiriama didžiausia grąžinamoji išmoka, yra didesnė arba lygi grąžinamosios išmokos, taikomos paskutinę sertifikato galiojimo dieną, dydžiui.
9. Jei pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnio 9 dalies b punktą kompetentingai institucijai pateikiami įrodymai, kad kvietimą dalyvauti konkurse paskelbusi agentūra įpareigojo konkurso laimėtoją sutikti su sutarties pakeitimais dėl priežasčių, nesusijusių nei su konkurso laimėtoju, nei laikomų force majeure aplinkybėmis, kompetentinga institucija gali pratęsti sertifikato galiojimą ir laikotarpį, per kurį iki rugsėjo 30 d. taikytinas iš anksto nustatytos grąžinamosios išmokos dydis.
10. Jei pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnio 9 dalies c punktą konkurso laimėtojas pateikia įrodymus, kad kvietime dalyvauti konkurse arba vėliau sudarytoje sutartyje buvo numatyta didesnė nei 5 % leidžiama mažėjanti paklaida arba pasirinkimo galimybė ir kad kvietimą dalyvauti konkurse paskelbusi agentūra taiko tinkamą nuostatą, įsipareigojimas eksportuoti laikomas įvykdytu, jei eksportuotas kiekis yra ne daugiau kaip 10 % mažesnis už kiekį, kuris atitinka sertifikate nustatytą sumą.
Pirma pastraipa taikoma tik tuo atveju, jei iš anksto nustatytos grąžinamosios išmokos už pagrindinį produktą, už kurį palyginus su kitais naudojamais pagrindiniais produktais skiriama didžiausia grąžinamoji išmoka, dydis yra lygus arba didesnis už paskutinę sertifikato galiojimo dieną taikomą grąžinamąją išmoką. Tokiais atvejais šio reglamento 40 straipsnio 3 ir 5 dalyse nurodytas 95 % dydis keičiamas 90 % dydžiu.
11. Taikant šio straipsnio 1-10 dalis, Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnio 5 dalyje nurodytas 21 dienos laikotarpis keičiamas 44 dienų laikotarpiu.
3 SKIRSNIS
Užstatai
38 straipsnis
1. Išdavus grąžinamosios išmokos sertifikatą, jo turėtojas įpareigojamas prašyti tokio dydžio grąžinamosios išmokos už prekes, eksportuotas grąžinamosios išmokos sertifikato galiojimo laikotarpiu, kokiai sertifikatas buvo išduotas.
Kad pirmoje pastraipoje nurodyto įsipareigojimo būtų laikomasi, pateikiamas 23 straipsnyje nurodytas užstatas.
2. Šio straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas įsipareigojimas laikomas pagrindiniu reikalavimu, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 2220/85 20 straipsnio 2 dalyje.
39 straipsnis
1. Pagrindinis reikalavimas laikomas įvykdytu, jei eksportuotojas pateikė specialią paraišką dėl prekių, eksportuotų grąžinamosios išmokos sertifikato galiojimo laikotarpiu, 28 straipsnyje ir VI priedo V skyriuje nustatytomis sąlygomis.
2. Jei speciali paraiška nėra eksporto deklaracija, paraiška turi būti pateikta per tris mėnesius nuo grąžinamosios išmokos sertifikato galiojimo pabaigos, specialiojoje paraiškoje nurodant to sertifikato numerį, išskyrus force majeure atvejus.
Jei pirmoje pastraipoje nustatyto trijų mėnesių termino nesilaikoma, pagrindinis reikalavimas negali būti laikomas įvykdytu.
3. Įrodymai, kad pagrindinis reikalavimas buvo įvykdytas, pateikiami pristatant kompetentingai institucijai grąžinamosios išmokos sertifikato egzempliorių Nr. 1 su tinkamu įrašu pagal 28 straipsnio 2 dalį. Šis įrodymas pateikiamas iki dvylikto mėnesio pabaigos, skaičiuojant nuo grąžinamosios išmokos sertifikato galiojimo pabaigos.
Pirma pastraipa taikoma mutatis mutandis sertifikatams, užregistruojamiems, kaip numatyta 24 straipsnio 2 dalyje.
4. Nukrypstant nuo Reglamento (EEB) Nr. 2220/85 22 straipsnio 3 dalies, šio reglamento 23 straipsnyje numatyto užstato negrąžinama dalis yra proporcinga sumai, dėl kurios per šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytą terminą nebuvo pateikta reikalaujamų įrodymų.
40 straipsnis
1. Jei pagal 33 straipsnio 2 dalį ar 34 straipsnio 3 dalies a punktą taikomas sumažinimo koeficientas, užstato dalis, lygi pateiktai sumai, padaugintai iš sumažinimo koeficiento, grąžinama nedelsiant.
2. Jei pareiškėjas atsiima paraišką išduoti sertifikatą pagal 33 straipsnio 2 dalies antrą pastraipą, grąžinama 80 % pradinio užstato.
3. Visas užstatas grąžinamas, jei sertifikato turėtojas prašė grąžinamųjų išmokų, iš viso sudarančių 95 % tos sumos, kuriai išduotas sertifikatas.
4. Pradinio sertifikato turėtojo prašymu valstybės narės gali grąžinti užstatą dalimis, proporcingomis sumoms, kurios atitiko 39 straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodytus reikalavimus, tuo atveju, jei yra įrodyta, kad buvo prašoma sumos, atitinkančios bent 5 % sertifikate nurodytos sumos.
5. Jei pateiktose grąžinamosios išmokos paraiškose prašoma suma buvo mažesnė nei 95 % sumos, kuriai išduotas sertifikatas, negrąžinama užstato dalis, lygi 95 % sumos, kuriai išduotas sertifikatas, ir faktiškai panaudotos grąžinamųjų išmokų sumos skirtumo 10 %.
6. Jei suma, kuri atitinka 39 straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodytus reikalavimus, yra mažesnė nei 5 % sertifikate nurodytos sumos, negrąžinamas visas užstatas.
7. Jei bendra už tam tikrą sertifikatą negrąžinamo užstato suma yra 100 EUR ar mažiau, atitinkama valstybė narė grąžina visą užstatą.
41 straipsnis
1. Jei sertifikatas ar jo išrašas grąžinamas jį išdavusiajai institucijai per pirmus du jo galiojimo laikotarpio trečdalius, atitinkama negrąžinamo užstato suma sumažinama 40 %, dienos dalį skaičiuojant kaip visą dieną.
2. Jei sertifikatas ar jo išrašas grąžinamas jį išdavusiajai institucijai per paskutinįjį jo galiojimo laikotarpio trečdalį arba per mėnesį, einantį po jo galiojimo pabaigos, atitinkama negrąžinama užstato suma sumažinama 25 %.
3. 1 ir 2 dalys taikomos tik sertifikatams ir jų išrašams, grąžinamiems juos išdavusioms institucijoms per biudžetinį laikotarpį, kuriam jie buvo išduoti, jeigu jie grąžinami ne vėliau nei iki to laikotarpio rugpjūčio 31 d.
IV SKYRIUS
BE SERTIFIKATŲ EKSPORTUOJAMOS PREKĖS
42 straipsnis
1. Pateikti sertifikatus nereikalaujama už eksportuojamas prekes, kurioms ūkinės veiklos vykdytojas biudžetiniais metais pateikė paraiškas, pagal kurias mokėjimas neviršija 100 000 EUR.
2. Pateikti sertifikatus nereikalaujama už prekių tiekimą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 612/2009 4 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, 33 straipsnio 1 dalyje, 37 straipsnio 1 dalyje, 41 straipsnio 1 dalyje ir 43 straipsnio 1 dalyje.
3. 1 ir 2 dalys taip pat taikomoms eksportui, vykdomam tų ūkinės veiklos vykdytojų, kurie nuo aptariamo biudžetinio laikotarpio pradžios turėjo grąžinamosios išmokos sertifikatą ir jį turi eksporto dieną.
4. 1, 2 ir 3 dalys taikomos tik toje valstybėje narėje, kurioje įsteigtas ūkinės veiklos vykdytojas.
43 straipsnis
1. Kiekvienu biudžetiniu laikotarpiu už 42 straipsnio 1 dalyje nurodytas eksportuojamas prekes gali būti mokamos grąžinamosios išmokos neviršijant 40 mln. EUR bendro rezervo kiekvieniems biudžetiniams metams.
2. Nustatant rezervo, nurodyto 1 dalyje, išlaidų dydį, neatsižvelgiama į grąžinamąsias išmokas eksportui, kuris yra tarptautinės pagalbos maistu operacijų dalis, kaip apibrėžta Susitarimo 10 straipsnio 4 dalyje, ir į grąžinamąsias išmokas prekių tiekimui, nurodytam (EB) Nr. 612/2009 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipos trečiojoje įtraukoje, 33 straipsnio 1 dalyje, 37 straipsnio 1 dalyje, 41 straipsnio 1 dalyje ir 43 straipsnio 1 dalyje.
44 straipsnis
1. Jei bendra suma, apie kurią valstybės narės pranešė pagal 53 straipsnį, pasiekia 30 mln. EUR, Komisija, atsižvelgdama į Sąjungos tarptautinius įsipareigojimus, ne daugiau kaip 20 darbo dienų gali sustabdyti 43 straipsnio 1 dalies taikymą be grąžinamosios išmokos sertifikato eksportuojamoms prekėms.
2. 1 dalyje nurodytomis aplinkybėmis pagal Reglamento (EB) Nr. 1216/2009 16 straipsnio 2 dalį Komisija daugiau kaip 20 dienų gali sustabdyti šio reglamento 43 straipsnio 1 dalies taikymą be dalies grąžinamosios išmokos sertifikato eksportuojamoms prekėms.
V SKYRIUS
EKSPORTUOTOJO ĮSIPAREIGOJIMAI
45 straipsnis
1. Jei prekės turi būti eksportuojamos, susijusi šalis deklaruoja pagrindinių produktų, produktų, gautų perdirbus pagrindinius produktus, arba produktų, pagal 3 straipsnį prilyginamų vienai iš šių dviejų kategorijų, kiekius pagal 10 straipsnį faktiškai panaudotus gaminti prekėms, už kurias bus prašoma grąžinamosios išmokos, arba kitaip nurodyti prekių sudėtį, jei ji buvo nustatyta pagal 10 straipsnio 4 dalį.
2. Jei prekės buvo naudojamos eksportuotinoms prekėms gaminti, susijusios šalies deklaracijoje nurodomas faktiškai panaudotų prekių kiekis ir kiekvieno pagrindinio produkto, produktų, gautų perdirbus pagrindinius produktus, ir (arba) produktų, pagal 3 straipsnį prilyginamų vienai iš šių dviejų kategorijų, iš kurių gautos prekės, rūšis ir kiekis.
Savo deklaracijai pagrįsti susijusi šalis kompetentingoms institucijoms pateikia visus pastarųjų prašomus dokumentus ir informaciją. Susiję dokumentai ir informacija gali būti laikomi ir teikiami elektronine forma.
Kompetentingos institucijos visomis reikiamomis priemonėmis patikrina deklaracijos tikslumą.
3. Valstybės narės, kurios teritorijoje tvarkomi muitinės eksporto formalumai, kompetentingų institucijų prašymu kitos valstybės narės kompetentingos institucijos joms tiesiogiai pateikia visą galimą gauti informaciją, kad būtų galima patikrinti suinteresuotos šalies pateiktą deklaraciją.
46 straipsnis
Nukrypstant nuo 45 straipsnio ir pasitarus su kompetentingomis institucijomis, panaudotų produktų arba prekių deklaracija gali būti pakeista apibendrinta panaudotų produktų kiekių deklaracija arba nuoroda į šių kiekių deklaraciją, jei tie kiekiai jau buvo nustatyti pagal 10 straipsnio 4 dalį ir jei gamintojas pateikia institucijoms visą deklaracijai patikrinti reikalingą informaciją.
47 straipsnis
1. Jei eksportuotojas neparengė 46 straipsnyje nurodytos deklaracijos arba nepateikė pakankamai jo deklaraciją pagrindžiančios informacijos, jis neturi teisės į grąžinamąją išmoką.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, jei šios prekės nurodytos IV priedo 1 ir 2 skiltyse, susijusiai šaliai aiškiai paprašius gali būti skiriama grąžinamoji išmoka. Pagrindinių produktų rūšis ir kiekis, į kuriuos atsižvelgiama apskaičiuojant tokias grąžinamąsias išmokas, nustatomas atlikus eksportuotinų prekių analizę ir pagal IV priedo lentelę. Kompetentinga institucija nustato sąlygas, kuriomis turi būti vykdoma analizė ir pateikiama prašymą pagrindžianti informacija.
3. Tokios analizės išlaidas padengia eksportuotojas.
48 straipsnis
1. 45 straipsnis netaikomas pagal III priedą nustatytiems žemės ūkio produktų kiekiams, išskyrus:
a)
45 straipsnio 1 dalyje nurodytų produktų, kurie eksportuojami kaip prekės, iš dalies gautos iš produktų, už kuriuos grąžinamosios išmokos mokėjimas reglamentuojamas Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007, ir iš dalies iš kitų produktų pagal 11 straipsnio 2 dalies sąlygas, kiekius;
b)
kiaušinių arba kiaušinių produktų, kurie eksportuojami kaip tešlos gaminiai, kurių KN kodas yra 1902 11 00, kiekius;
c)
šviežios tešlos gaminių sausosios medžiagos kiekį, kaip nurodyta 11 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje;
d)
pagrindinių produktų, kurie faktiškai panaudoti D-gliucitoliui (sorbitoliui), kurio KN kodai yra 2905 44 ir 3824 60, gaminti, rūšį ir, prireikus, D-gliucitolio (sorbitolio), gauto iš amilacetatinių produktų ir sacharozės, proporcijas;
e)
kazeino, eksportuojamo kaip prekės, kurių KN kodas yra 3501 90 90, kiekius;
f)
alaus, pagaminto iš salyklo, kurio KN kodas yra 2202 90 10, Plato laipsnį;
g)
kompetentingų institucijų pripažintų nesalyklinių miežių kiekius.
Prekės, nurodytos eksporto deklaracijoje ir paraiškoje skirti grąžinamąją išmoką už III priede išvardytas prekes, aprašomos atsižvelgiant į to priedo nomenklatūrą.
2. Jei atliekama prekių analizė taikant 45, 46 ir 47 straipsnius ar šio straipsnio 1 arba 3 dalis, taikomi Komisijos reglamente (EB) Nr. 904/2008 (14) nurodyti analizės metodai, arba, jei tokių nėra - Komisijos reglamente (EB) Nr. 900/2008 (15) nurodyti metodai, arba jei tokių nėra, pagal Bendrojo muitų tarifo klasifikaciją panašioms į Sąjungą importuojamoms prekėms taikomi metodai.
3. Eksportuojamų prekių ir produktų, nurodytų 45 straipsnio 1 dalyje, kiekiai arba nuoroda į šių prekių sudėtį, nustatytą pagal 10 straipsnio 4 dalį, įrašomi į eksportą patvirtinantį dokumentą. Tačiau jei taikoma 47 straipsnio 2 dalis, minėtus kiekius galima pakeisti IV priedo 4 skiltyje išvardytais pagrindinių produktų kiekiais, atitinkančiais eksportuojamų prekių analizės rezultatus.
4. Kad grąžinamoji išmoka būtų skirta už prekes, kurių KN kodai yra 0403 10 51-0403 10 99, 0403 90 71-0403 90 99, 0405 20 10, 0405 20 30, 2105 00 99, 3502 11 90 ir 3502 19 90, prekės turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 852/2004 ir Reglamento (EB) Nr. 853/2004 reikalavimus, įskaitant reikalavimą dėl paruošimo patvirtintoje įmonėje ir Reglamento (EB) Nr. 853/2004 II priedo I skyriuje nurodytus sveikumo ženklinimo reikalavimus.
5. Taikant 45 ir 46 straipsnius, kiekviena valstybė narė informuoja Komisiją apie jos teritorijoje atliktus įvairių eksportuojamų prekių rūšių tikrinimus. Atitinkamai Komisija informuoja kitas valstybes nares.
49 straipsnis
1. Pagal šio reglamento 45 ir 46 straipsnius ir taikant Reglamento (EB) Nr. 612/2009 12 straipsnį, dėl prekių, kurių sudėtyje yra javų, ryžių, pieno ir pieno produktų ar kiaušinių, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 162 straipsnio 1 dalies a punkto i, ii, v ir vii papunkčiuose ir 162 straipsnio 1 dalies b punkte, susijusi šalis pateikia deklaraciją, kad nė viena iš sudedamųjų dalių nebuvo importuota iš trečiųjų šalių, arba nurodo iš trečiųjų šalių importuotų tokių produktų kiekius.
2. Jei pateikiamas prašymas nustatyti kiekius pagal 10 straipsnio 4 dalį, kompetentinga institucija gali pripažinti susijusios šalies deklaraciją, kad nebus naudojami 1 dalyje nurodyti javų, pieno, ryžių ir kiaušinių produktai, importuoti iš trečiųjų šalių.
3. Jei pateikiamas prašymas nustatyti kiekius pagal 11 straipsnio 1 dalį arba pagal 47 straipsnio 2 dalį, kompetentinga institucija gali pripažinti susijusios šalies deklaraciją, kad nebus naudojami 1 dalyje nurodyti javų, pieno, ryžių ir kiaušinių produktai, importuoti iš trečiųjų šalių.
4. 1, 2 ir 3 dalyse nurodytas deklaracijas visomis būtinomis priemonėmis tikrina kompetentingos institucijos.
VI SKYRIUS
GRĄŽINAMOSIOS IŠMOKOS MOKĖJIMAS
50 straipsnis
1. Jei prekės eksportuotos kiekvienų metų spalio 1-15 d., grąžinamosios išmokos nemokamos iki spalio 16 d.
Jei prekės eksportuotos pateikiant grąžinamosios išmokos sertifikatą, išduotą atitinkamam biudžetiniam laikotarpiui, ir jei Komisija mano, kad Sąjunga gali neįvykdyti savo tarptautinių įsipareigojimų, grąžinamųjų išmokų mokėjimas, numatytas po minėto biudžetinio laikotarpio pabaigos, neatliekamas iki spalio 16 d. Tokiu atveju Reglamento (EB) Nr. 612/2009 46 straipsnio 8 dalyje nurodytas terminas gali būti laikinai pratęstas iki trijų mėnesių ir 15 dienų, iki rugsėjo 20 d. Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbiant reglamentą.
2. Prekėms, išvardytoms šio reglamento II priede, nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 612/2009 24 straipsnio, taikomas Reglamento (EB) Nr. 612/2009 24 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunktyje nustatytas kiekis, neatsižvelgiant į paskirties šalį ar teritoriją, į kurią eksportuotos prekės:
a)
jeigu prekės tiesiogiai supakuotos į mažmeninei prekybai skirtas pakuotes, kurių neto masė ne didesnė kaip 2,5 kg, arba į mažesnes nei 2 l talpyklas, kurių ženklinimas atitinka Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2000/13/EB (16) 1 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytą ženklinimo apibrėžtį, nurodant paskirties šalies importuotoją arba pateikiant tekstą paskirties šalies oficialiąja kalba ar toje šalyje lengvai suprantama kalba;
b)
jeigu konkretus eksportuotojas bent 12 kartų dvejų metų laikotarpiu, pasibaigusiu iki prašymo išduoti leidimą pateikimo dienos, kaip nurodyta 3 dalyje, eksportuoja prekes, kurių ne daugiau kaip 90 % masės sudaro vienas pagrindinis produktas, už kurį turi būti sumokėta grąžinamoji išmoka, ir kurių aštuonženklis KN kodas yra toks pats, tam (-iems) pačiam (-tiems) gavėjui (-ams).
3. 2 straipsnyje numatytais atvejais valstybės narės, gavusios prašymą, gali suteikti oficialų leidimą, atleidžiantį eksportuotoją nuo pareigos parengti pagal Reglamento (EB) Nr. 612/2009 17 straipsnį reikalaujamus dokumentus, išskyrus vežimo dokumentą.
Pirmoje pastraipoje nurodytas leidimas, jeigu jo galiojamas nenutraukiamas, galioja ne ilgiau kaip dvejus metus ir vėliau yra pratęsiamas. Valstybės narės gali panaikinti leidimo galiojimą savo nuožiūra ir visų pirma nedelsdamos anuliuoja leidimą, jeigu esama pagrįstų priežasčių įtarti, kad eksportuotojas nesilaikė jame nustatytų sąlygų.
Pagal pirmą pastraipą suteiktas atleidimas nuo pareigos pateikti dokumentus laikomas rizikos veiksniu, į kurį reikia atsižvelgti taikant Tarybos reglamento (EB) Nr. 485/2008 (17) 2 straipsnio 1 dalį.
Eksportuotojai, kurie atleisti nuo pareigos pateikti dokumentus, nurodo leidimo numerį bendrajame administraciniame dokumente ir konkrečiame prašyme dėl sumokėjimo, kaip nurodyta šio reglamento 28 straipsnyje.
4. Nukrypdamos nuo 3 dalies, 2 dalies b punkte numatytais atvejais valstybės narės gali atleisti eksportuotoją nuo pareigos parengti vežimo dokumentus visoms eksportuojamoms prekėms, kurioms suteiktas leidimas, jeigu iš eksportuotojo reikalaujama pateikti vežimo dokumentus dėl ne daugiau kaip 10 % tokio eksporto deklaracijų arba vieną vežimo dokumentą per metus, pagal tai, kurių dokumentų skaičius būtų didesnis, kuriuos turi atrinkti valstybės narės, taikančios Komisijos reglamente (EB) Nr. 1276/2008 (18) nustatytus kriterijus.
5. Jeigu šio reglamento II priede išvardytų prekių eksporto deklaracija buvo priimta ne vėliau kaip 2007 m. rugsėjo 30 d. ir jeigu eksportuotojas dėl šių prekių negali pateikti įrodymų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 612/2009 17 straipsnio 1 dalyje, prekės laikomos importuotomis į trečiąją šalį pateikus vežimo dokumento kopiją ir vieną iš Reglamento (EB) Nr. 612/2009 17 straipsnio 2 dalyje nurodytų dokumentų arba Sąjungoje įsteigtų patvirtintų tarpininkų išduotą banko dokumentą, patvirtinantį, kad už eksportuojamas prekes mokestis buvo pervestas į tarpininkų atidarytą eksportuotojo sąskaitą, arba mokėjimą įrodantį dokumentą.
6. Taikydamos Reglamento (EB) Nr. 612/2009 27 straipsnį, valstybės narės atsižvelgia į 5 dalį.
VII SKYRIUS
ĮSIPAREIGOJIMAS PRANEŠTI
51 straipsnis
1. Iki kiekvieno mėnesio dešimtos dienos valstybės narės Komisijai praneša apie:
a)
sumas eurais, kurioms išduoti grąžinamosios išmokos sertifikatai pagal 41 straipsnio 1 dalį praėjusį mėnesį buvo grąžinti;
b)
sumas eurais, į kurias atsižvelgiant praėjusį mėnesį buvo nustatyta, kad 38 straipsnyje nurodytas pagrindinis reikalavimas nebuvo įvykdytas;
c)
grąžinamųjų išmokų sertifikatus, kuriuose sumos nurodytos eurais ir kurie išduoti praėjusį mėnesį, kaip nurodyta 35 straipsnyje;
d)
grąžinamųjų išmokų sertifikatus, kuriuose sumos nurodytos eurais ir kurie išduoti praėjusį mėnesį pagal Reglamento (EB) Nr. 376/2008 47 straipsnį.
Pirmos pastraipos b punkte nurodytos sumos yra diferencijuojamos pagal su jomis susijusio grąžinamosios išmokos sertifikato biudžetinį laikotarpį.
2. Iki kiekvienų metų lapkričio 1 d. valstybės narės praneša Komisijai apie bendras sumas eurais, iki tų metų spalio 1 d. skirtas pagal grąžinamųjų išmokų sertifikatus, išduotus biudžetiniu laikotarpiu, kuris baigėsi ankstesnių kalendorinių metų rugsėjo 30 d.
52 straipsnis
1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki mėnesio, einančio po kiekvieno kalendorinių metų mėnesio, pabaigos per duomenų mainų sistemą DEX pateikia Komisijai statistinę informaciją apie šiuo reglamentu reglamentuojamas prekes, už kurias eksporto grąžinamosios išmokos buvo skirtos praėjusį mėnesį ir kurių KN kodas yra aštuonženklis, nurodydamos:
a)
tokių prekių kiekius tonomis ar kitais nustatytais matavimo vienetais;
b)
eksporto grąžinamųjų išmokų, skirtų praėjusį mėnesį už kiekvieną atitinkamą pagrindinį žemės ūkio produktą, sumą eurais;
c)
kiekvieno pagrindinio žemės ūkio produkto, už kurį buvo skirtos grąžinamosios išmokos, kiekius tonomis.
2. Iki kiekvienų metų gruodžio 31 d. valstybės narės praneša Komisijai apie bendrą grąžinamųjų išmokų sumą eurais, biudžetiniu laikotarpiu, kuris baigėsi tų metų rugsėjo 30 d., faktiškai paskirtą už prekes, eksportuotas biudžetiniu laikotarpiu, kuris baigėsi ankstesnių metų rugsėjo 30 d. ir ankstesniais biudžetiniais laikotarpiais, apie kuriuos dar nepranešta, ir nurodo susijusius laikotarpius.
3. Taikant 1 ir 2 dalis, į skiriamas grąžinamąsias išmokas įskaitomas išankstinis mokėjimas.
4. Iki kiekvienų metų gruodžio 31 d. valstybės narės praneša Komisijai apie bendrą grąžintų neteisėtai sumokėtų grąžinamųjų išmokų sumą eurais, kuri buvo susigrąžinta biudžetiniu laikotarpiu, kuris baigėsi tų metų rugsėjo 30 d., ir nurodo susijusį (-ius) biudžetinį (-ius) laikotarpį (-ius).
53 straipsnis
Valstybės narės ne vėliau kaip iki kiekvieno mėnesio penktos dienos Komisijai praneša apie grąžinamųjų išmokų sumas, pagal 43 straipsnio 1 dalį paskirtas nuo praėjusio mėnesio šešioliktos dienos iki jo pabaigos, ir ne vėliau kaip iki kiekvieno mėnesio dvidešimtos dienos - grąžinamųjų išmokų sumas, pagal 43 straipsnio 1 dalį paskirtas nuo to mėnesio pirmos iki jo penkioliktos dienos. Atitinkamais atvejais valstybės narės informuoja Komisiją, kad tais laikotarpiais nebuvo skirta jokių sumų.
VIII SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
54 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 1043/2005 panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir aiškinamos pagal IX priede pateiktą atitikmenų lentelę.
55 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja antrą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2010 m. liepos 8 d. pateiktoms paraiškoms išduoti sertifikatus, kuriuos bus galima naudoti nuo 2010 m. spalio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2010 m. birželio 29 d.