РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 26 януари 2011 година
относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“)
(нотифицирано под номер C(2011) 275)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/527/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с горепосочените разпоредби (2),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писма с дата 5 август 2009 г. и 30 септември 2009 г. Комисията поиска от Германия информация относно член 8c от Закона за корпоративния подоходен данък (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-долу: KStG). Германските органи отговориха на тези искания с писма с дата 20 август 2009 г. и 5 ноември 2009 г. С решение от 24 февруари 2010 г. Комисията откри официална процедура за разследване, посочена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), по отношение на помощта.
(2)
Решението на Комисията да открие процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съю. (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мнения.
(3)
Германските органи представиха своя отговор с писмо от 9 април 2010 г.
(4)
В Брюксел бяха проведени две срещи с германските органи, на 9 април 2010 г. и на 3 юни 2010 г. Германия представи допълнителна информация на 2 юли 2010 г. Комисията не получи мнения от заинтересовани страни.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
2.1. Обща информация
(5)
Корпоративното данъчно облагане в Германия се основава главно на Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz, наричан по-долу: EStG) и KStG. Член 10d, параграф 2 от EStG позволява загубите, натрупани през данъчната година, да бъдат пренасяни, т.e. в съответствие с принципа за платежоспособност облагаемите приходи през бъдещи данъчни години може да бъде намален чрез прихващане на загубите до максимален размер от 1 млн. EUR всяка година. Съгласно член 8, параграф 1 от KStG тази възможност за пренасяне на загуби е приложима също за предприятия, подлежащи на облагане с корпоративен данък.
(6)
Възможността за пренасяне на загуби доведе до търговия с кухи предприятия (Mantelgesellschaften), които отдавна са прекратили каквато и да е стопанска дейност, но все още имат загуби, които са пренесени от минали периоди.
(7)
За да противодейства на търговията с кухи предприятия през 1997 г. немският законодател ограничи възможността за пренасяне на загуби чрез въвеждането в член 8, параграф 4 от KStG на правило за придобиване на кухи предприятия (Mantelkaufregelung). Правилото ограничава пренасянето на загуби към такива корпоративни образувания, които са юридически и икономически идентични с образуванието, натрупало загубите. Правилото не съдържа определение на понятието „икономически идентичен“, но включва един отрицателен и два положителни примера:
а)
корпоративното образувание не е икономически идентично, ако повече от половината от неговите дялове са прехвърлени и ако след това образуванието продължи стопанската си дейност или я започне отново с преимуществено нови активи;
б)
корпоративното образувание обаче е икономически идентично, ако вливането на нови активи е единствено за целите на преструктурирането на генериращото загуби образувание и ако дейността, която е довела до пренасянето на неприспаднати загуби, продължи в сравними мащаби през следващите 5 години;
в)
корпоративното образувание е икономически идентично също и ако вместо да влива нови активи, придобиващото образувание покрие загубите, които са натрупани в генериращото загуби образувание.
(8)
Последните два примера обикновено се цитират като „Sanierungsklausel“ (клауза, позволяваща преструктурирането на предприятия в затруднение).
(9)
Член 8, параграф 4 от KStG е отменен считано от 1 януари 2008 г. със Закона за реформа на данъчното облагане на предприятия от 2008 г. (Unternehmensteuerreformgesetz).
(10)
Същият нормативен акт въвежда новия член 8c, параграф 1 от KStG, който налага много по-строги ограничения в сравнение с член 8, параграф 4 от KStG относно пренасянето на загуби в случай на промени в дяловото участие в корпоративно образувание. Съгласно новото правило:
а)
неизползваните загуби се губят изцяло, ако повече от 50 % от дяловия капитал, правата на членство, правата на собственост или правата на глас бъдат прехвърлени на купувач;
б)
ако в рамките на период от пет години повече от 25 %, но не повече от 50 % от дяловия капитал, правата на членство, правата на собственост или правата на глас бъдат прехвърлени, неизползваните загуби се губят пропорционално.
(11)
Първоначално в новото правило не са предвидени изключения за предприятия, които са в процес на преструктуриране и в същото време са предмет на съществена промяна в собствеността.
(12)
Съгласно обяснителния меморандум, приет от немския парламент със Закона за реформа на данъчното облагане на предприятия от 2008 г., целта на замяната на член 8, параграф 4 от KStG с новия член 8c, параграф 1 от KStG е да се опростят правилата (в обяснителния меморандум се посочва, че практическото прилагане на член 8, параграф 4 от KStG е породило много сложни правни въпроси) и по-добре да се противодейства на злоупотребите. (4) Законодателят е съзнавал, че промяната означава, че в случай на преструктуриране на предприятие в затруднение, което води до промяна в собствеността, пренасянето на загуби вече няма да е възможно. Това обаче се е считало за приемливо, тъй като в такава ситуация данъчните органи биха могли да се откажат от събиране на данъчните задължения въз основа на съображения за справедливост, дори без изрична законодателна разпоредба (5).
2.2. Мярката
(13)
През юни 2009 г. с изменение на член 8c от KStG е въведен член 8c, параграф 1a от KStG, съгласно който пренасянето на загуби все пак е възможно, когато предприятие в затруднение бива придобито с цел преструктуриране. Това изменение съставлява част от Закона за облекчения за гражданите - Здравноосигурителна каса (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung) (6). Новата разпоредба отново е наречена Sanierungsklausel или нова Sanierungsklausel, за да се разграничава от предшестващия я член 8, параграф 4 от KStG. Тя въвежда изключение от ограничението върху пренасянето на загуби, въведено в действие от 1 януари 2008 г. с член 8c, параграф 1 от KStG.
(14)
Съгласно член 8c, параграф 1a от KStG, корпоративно образувание може да пренася загуби въпреки промяна в неговото дялово участие, която попада в обхвата на член 8c, параграф 1 от KStG, при положение че са изпълнени следните условия:
а)
придобиването е с цел преструктуриране на корпоративното образувание (7);
б)
предприятието е изпаднало или съществува вероятност да изпадне в несъстоятелност или свръхзадлъжнялост към момента на придобиването (8);
в)
основните стопански структури на предприятието са запазени, което налага:
-
изпълнението от корпоративното образувание на споразумение между управителния и работническия съвет (Betriebsvereinbarung) относно запазването на работни места, или
-
запазването на 80 % от работните места (спрямо годишната стойност на заплатите) през първите пет години след придобиването, или
-
вливането на значителни стопански активи или отписването на задължения, които все още имат икономическа стойност в рамките на дванадесет месеца; стопанските активи са значителни, ако представляват най-малко 25 % от активите от предходната финансова година; всички трансфери обратно към придобиващото предприятие през първите три години се приспадат;
г)
през първите пет години след придобиването предприятието не променя сектора или дейността си;
д)
към момента на придобиването предприятието не е преустановило дейност.
(15)
Член 8c, параграф 1a от KStG влиза в сила на 10 юли 2009 г. и се прилага с обратна сила от 1 януари 2008 г.
(16)
Първоначално член 8c, параграф 1a от KStG е въведен само за ограничен период - до 31 декември 2009 г. На 22 декември 2009 г. обаче, като част от Закона за ускоряване на икономическия растеж от 2009 г. (Wachstumsbeschleunigungsgesetz) (9), германският парламент прие разпоредба, с която се заличава съответната клауза за изтичане на срока на действие от KStG.
(17)
Трябва да се отбележи, че пренесените загуби от минали периоди могат да бъдат приспаднати само от печалбата на предприятието, което се преструктурира. Придобиващото предприятие не може да приспада загубите от собствената си печалба.
(18)
Това е валидно, дори ако придобиващото предприятие консолидира своите данъчни задължения на равнище група, тъй като с член 15, първо изречение, номер 1 от KStG се забранява пренасянето на загуби, ако контролирано дъщерно предприятие (Organgesellschaft) съставлява част от интегрирана група (Organschaft) (10).
(19)
Съгласно немското законодателство в областта на корпоративното данъчно облагане обаче такива загуби не се губят; те просто се „замразяват“ на равнището на образуванието и могат да се използват единствено, след като предприятието вече не е консолидирано. Няма ограничение във времето за пренасянето на тези „замразени“ загуби.
(20)
Придобиващото предприятие се възползва косвено от член 8c, параграф 1a от KStG, тъй като след успешното завършване на процеса на преструктуриране данъчната тежест на преструктурираното предприятие се намалява. Нещо повече, придобиващото предприятие разбира се може да обедини част или всички свои дейности в придобитото предприятие и по този начин да използва пренесените загуби.
2.3. Съпоставка между член 8c, параграф 1a от KStG и член 8, параграф 4 от KStG
(21)
Новото правило в член 8c, параграф 1a от KStG се различава от предишното правило - отмененият член 8 параграф 4 от KStG - по един важен аспект, който е от ключово значение за оценката за целите на държавната помощ.
(22)
Съгласно член 8c, параграф 1 от KStG предприятието губи правото да пренася своите загуби, когато повечето от половината дялове са прехвърлени, освен ако е приложима Sanierungsklausel. Следователно основното правило е загуба на правото за пренасяне на загуби при значителни промени в собствеността. Следователно съществуващата Sanierungsklausel е изключение от общото правило.
(23)
Съгласно предишния член 8, параграф 4 от KStG общото правило е било продължаване на пренасянето на загуби в случай на значителни промени в собствеността, при условие че предприятието е било икономически идентично. Целта на това изключение е било предотвратяването на злоупотреби, например под формата на търговия с кухи предприятия.
3. РЕШЕНИЕТО ЗА ОТКРИВАНЕ
(24)
С писмо от 24 февруари 2010 г. Комисията уведоми Германия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на настоящата мярка.
(25)
В решението за откриване Комисията изрази становището, че член 8c, параграф 1a от KStG поставя разграничение между финансово стабилни генериращи загуби предприятия и предприятия, които са (потенциално) неплатежоспособни или свръхзадлъжнели, като облагодетелства само последните. Следователно изглежда, че член 8c, параграф 1a от KStG се отклонява от референтната система, съгласно която и двата типа предприятия не биха имали право да пренасят загуби. Поради това Комисията достигна до предварителното заключение, че мярката е селективна и представлява държавна помощ, тъй като изглежда, че са изпълнени условията на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Накрая Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на мярката с член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, както е тълкуван във Временната рамка (11), и с член 107, параграф 3, буква в), както е тълкуван в Насоките за оздравяване и преструктуриране (12) и Насоките за регионалните помощи (13).
(26)
Решението за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (14). Комисията покани Германия и заинтересованите страни да представят мнения.
(27)
След откриването на официалната процедура за разследване германското федерално министерство на финансите даде указания на данъчната администрация, отговорна за събирането на данъците, да преустанови прилагането на член 8c, параграф 1a от KStG, докато Комисията вземе окончателно решение по случая, и да уведоми засегнатите предприятия, че в случай на отрицателно окончателно решение от страна на Комисията държавната помощ ще трябва да бъде възстановена (15).
4. КОМЕНТАРИ НА ГЕРМАНИЯ
(28)
Германия счита, че член 8c, параграф 1a от KStG не представлява държавна помощ по три причини:
а)
той е в съответствие с принципа за частен кредитор на пазара (вж. 4.1);
б)
той не е селективен (вж. 4.2);
в)
той е обоснован от естеството и цялостната структура на германската данъчна система (вж. 4.3)
(29)
В допълнение Германия твърди, че новата Sanierungsklausel в член 8c, параграф 1a от KStG по същество съответства на старата Sanierungsklausel в член 8, параграф 4 от KStG, която никога не е критикувана от Комисията (вж. 4.4), и че редица други държави-членки са въвели подобни данъчни правила (вж. 4.5).
4.1. Съответствие с принципа за частен кредитор на пазара
(30)
Този аргумент се изтъква от Германия за първи път в нейно писмо от 2 юли 2010 г. Германия твърди, че позоваване на принципа за частния кредитор може да се прави също по отношение на данъчни задължения или квазиданъчни задължения (16). Твърди се, че отношението на германската държава към нейните данъкоплатци е сравнимо с отношението между частен кредитор и длъжник, които са обвързани с дългосрочен договор, като например договор за наем или трудов договор. Според германските органи частният кредитор, който е страна по дългосрочен договор, би се отказал от част от своите бъдещи вземания, ако това би позволило на друго предприятие да придобие контрол върху длъжника, осигурявайки по този начин продължаването на дългосрочния договор.
4.2. Отсъствие на селективност
(31)
Германия счита, че член 8c, параграф 1a от KStG представлява обща мярка, тъй като може да се използва от всички предприятия, независимо от региона, сектора и размера им. Германия подчертава, че по отношение на всяко предприятие съществува възможност да изпадне в затруднение извън неговия контрол и да се превърне в кандидат за прилагане на правилото.
(32)
Германия отбелязва, че в своето Известие за данъчно облагане на дружества от 1998 г. самата Комисия е на мнение, че, „при условие че те важат без разлика за всички дружества и за производството на всички стоки“, данъчните мерки с чисто технически характер, като например правилата за пренасяне на загуби, не са селективни, и че „фактът, че някои дружества или някои отрасли се възползват повече от други от някои от тези данъчни мерки не означава непременно, че те попадат в полето на приложение на правилата на конкуренцията, регулиращи държавната помощ“ (17).
(33)
Германия счита, че тези съображения са от особено значение за данъчните стимули за научноизследователска и развойна дейност, а също така и за опазване на околната среда, образование и трудова заетост. Според германските органи данъчните правила, от които се възползват предприятия, полагащи специални усилия в тези области, не са селективни, тъй като те са отворени за всички предприятия, дори ако de facto те облагодетелстват в по-голяма степен в сравнение с другите предприятията, осъществяващи дейност в определени сектори. Германия счита, че същите доводи следва да са приложими за данъчни правила, които облагодетелстват предприятия в затруднение, придобити с цел преструктуриране.
(34)
Германия твърди, че Съдът и Общият съд са приели, че мярка, от която се ползват изключително предприятия в затруднение, по принцип може да представлява обща мярка, която не е селективна. В този контекст в първия пример Германия цитира DMT, където по отношение на белгийски инструмент за улесняване на плащанията за предприятия в затруднение Съдът се произнася, че (18):
„Френското правителство твърди, че инструментите за улесняване на плащанията във връзка с вноските за социално осигуряване не представляват държавна помощ, ако те се предоставят при едни и същи обстоятелства на всяко предприятие, което изпитва финансови затруднения. Изглежда такъв е случаят в рамките на режима, установен от белгийското законодателство. Комисията обаче твърди, че ONSS разполага с право на преценка по отношение на предоставянето на инструментите за улесняване на плащанията.
От формулировката на член 92, параграф 1 от Договора следва, че общите мерки, които не облагодетелстват само определени предприятия или производството само на някои стоки, не попадат в обхвата на тази разпоредба. Обратно, когато органът, предоставящ финансова помощ, се ползва от известна свобода на преценка, която му дава възможност да избира бенефициерите или условията, при които се отпуска финансовата помощ, не може да се счита, че тази помощ е обща по своя характер (в този смисъл вж. Решение от 26 септември 1996 г. по дело Франция/Комисия, C-241/94 [1996], Recueil, стр. I-4551, точки 23 и 24).
Националният съд в хода на главното производство е компетентен да определи дали правото на ONSS да предоставя механизми за улесняване на плащанията е по преценка и, ако то не е такова, да установи дали механизмите за улесняване на плащанията, предоставени от ONSS, са общи по характер или дали те облагодетелстват определени предприятия.“
(35)
Германия цитира също HAMSA, където Испания твърди, че дадена мярка не е селективна, тъй като се прилага за всички предприятия в затруднение. По този въпрос Общият съд постановява, че (19):
„В настоящия случай доводът, на който се основават заявителят и Кралство Испания, в смисъл, че испанският закон от 26 юли 1922 г. относно прекъсването на плащанията въвежда обща процедура, приложима към всички предприятия в затруднение, не може да бъде приет. Действително законът не поражда право да бъде прилаган селективно в полза на някои категории предприятия или сектори на дейност, но въпреки това трябва да се припомни, че опрощаването на задължения, критикувано от Комисията, не произтича автоматично от прилагането на закона, а от решенията по преценка, вземани от въпросните публични органи. Нещо повече, съгласно установената съдебна практика, когато органът, предоставящ финансова помощ, се ползва от известна свобода на преценка, която му дава възможност да избира бенефициерите или условията, при които се отпуска финансовата помощ, не може да се счита, че тази помощ е обща по своя характер (Решение от 29 юни 1999 г. по дело DM Transport, C-256/97, Recueil, стр. I-3913, точка 27).“
(36)
Германските органи твърдят, че за разлика от мерките в DMT и HAMSA, член 8c, параграф 1a от KStG не предвижда решения по преценка на публичните органи, но прилагането му произтича автоматично от закона. Следователно, прилагайки довода a contrario, член 8c, буква 1a от KStG не е селективен.
(37)
Германия също счита, че член 8c, параграф 1a от KStG принадлежи към съвкупността от правила в рамките на немското право в областта на несъстоятелността. По-специално допустимостта на предприятието се основава на понятията за несъстоятелност, риск от несъстоятелност и свръхзадлъжнялост, които са определени в InsO и които дават основания за откриване на производства по несъстоятелност.
(38)
По въпроса за селективността Германия заключава, че позицията на Комисията би означавала, че всяко данъчно облекчение представлява държавна помощ, дори ако е общо приложимо, и че такава позиция е в нарушение на ДФЕС.
4.3. Обосноваване чрез естеството и цялостната структура на данъчната система
(39)
Германия поддържа твърдението, че освобождаването, въведено с член 8c, параграф 1a от KStG, е обосновано от естеството и цялостната структура на немската данъчна система. Тя твърди, че съществува обективна разлика между предприятията в затруднение, които се нуждаят от преструктуриране, и останалите предприятия, и че тази обективна разлика оправдава различното третиране на предприятията в затруднение, придобити с оглед преструктуриране. Германия основава своите доводи на три съображения.
(40)
Първо, докато финансово стабилните предприятия имат избор между търсенето на финансиране на капиталовите пазари и търсенето на предприятие, което да ги придобие, предприятията в затруднение разполагат само с втория вариант, тъй като те няма да могат да получат дългово финансиране на капиталовия пазар или да получат банков заем. В резултат на това предприятията в затруднение систематично ще пропускат възможността за пренасяне на загуби от минали периоди, докато жизнеспособните предприятия винаги могат да избират между дълговото финансиране и търсенето на купувач.
(41)
Второ, ratio legis на член 8c, параграф 1 от KStG, т.e. предотвратяването на търговията с кухи предприятия с натрупани загуби, не налага изключването на пренасянето на загуби в ситуации, при които придобиването е по-скоро за целите на преструктурирането, отколкото просто с цел данъчна оптимизация. Без ограничението на член 8c, параграф 1a от KStG върху придобиването на предприятия във финансово затруднение с цел преструктуриране, т.е. ако бяха включени други видове придобиване, ratio legis не би могло да се запази.
(42)
Трето, целта на член 8c, параграф 1 от KStG е да се гарантира, че продажната цена на дяловете в предприятията се основава единствено на икономическата стойност на предприятието и че стойността на натрупаните загуби за данъчна оптимизация не се отразява на продажната цена. В случай на придобиване на предприятие в затруднение с цел преструктуриране обаче възможната стойност на натрупаните загуби няма съществена роля. За да подкрепи с доказателства този довод, Германия изтъква, че във финансовите отчети на търговските групи счетоводителите не приписват стойност на потенциалните пренесени загуби от минали периоди на предприятията в затруднено положение.
(43)
Въз основа на тези три причини, взети заедно, Германия счита, че дори ако член 8c, параграф 1a от KStG би бил селективен prima facie, той при всички случаи е оправдан от естеството и цялостната структура на немската данъчна система.
4.4. Връзка между новата и старата Sanierungsklausel
(44)
Германия отбелязва, че считано от 1 януари 2008 г. член 8c от KStG заменя подобно правило, което е отменено по същото време, а именно член 8, параграф 4 от KStG. И двете правила преследват една и съща цел, а именно предотвратяването на търговията с кухи предприятия с натрупани загуби.
(45)
Германия отбелязва, че Комисията никога не е изразила каквато и да е загриженост по отношение на член 8, параграф 4 от KStG и че следователно става видно, че това правило не представлява държавна помощ.
(46)
Поради това Германия разглежда позицията на Комисията по този въпрос като непоследователна.
4.5. Сходни правила в други данъчни системи
(47)
Германия е изтъквала, че много други държави-членки имат правила, сходни с член 8c, параграф 1a от KStG. Пример за това са Австрия, Белгия, Финландия, Италия, Люксембург и Нидерландия. Тя посочва, че Комисията не е предприела действия в рамките на правилата относно държавната помощ срещу тези държави-членки въпреки големите сходства между системите.
(48)
Във връзка с параграф 34 от решението за откриване, където се посочват действията, предприети от Комисията по отношение на френската система, Германия подчертава, че немската система се различава от френската, която се ограничава до някои сектори на икономиката и предоставя пълно освобождаване от корпоративен данък.
5. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
(49)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки и засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
5.1. Държавни средства и възможност за приписване
(50)
Мярката трябва да е финансирана с държавни средства и използването на държавни средства трябва да бъде приписано на държавата. Загуба на приходи от данъци е равностойно на изразходване на държавни ресурси под формата на бюджетни разходи. Като позволява на предприятията да намаляват тежестта на своя корпоративен данък чрез пренасянето на загуби, Германия се лишава от приходи, което представлява държавна помощ. Германия е информирала Комисията, че прилагането на мярката би довело до недостиг на данъчните постъпления в размер на 900 млн. EUR всяка година. От това, че мярката води до загуба на държавни ресурси, следва, че тя се предоставя чрез държавни ресурси. Помощта се предоставя в съответствие със закон и следователно може да бъде приписана на държавата.
5.2. Селективно предимство
(51)
В допълнение мярката трябва да предоставя на бенефициера селективно предимство. Съгласно установената съдебна практика понятието за помощ обхваща не само положителните предимства, но също и действия, които под различни форми облекчават тежестите, които обикновено натоварват бюджета на едно предприятие (20).
(52)
Съгласно член 8c, параграф 1 от KStG определени промени в структурата на собствеността на предприятието означават частична или пълна загуба на възможността за пренасяне на загуби от минали периоди за данъчни цели.
(53)
Член 8c, параграф 1a от KStG създава изключение от това правило, когато промяната в собствеността засяга предприятие в затруднение и се извършва с цел преструктуриране.
(54)
Следователно член 8c, параграф 1a от KStG би могъл да предоставя селективно предимство на предприятия, които изпълняват тези условия, тъй като им позволява да приспадат загуби от минали периоди от бъдещата печалба за целите на изчисляването на техните облагаеми приходи.
(55)
Както е обяснено в съображение 28, Германия твърди, че член 8c, параграф 1a от KStG не представлява такова селективно предимство по три причини:
а)
член 8c, параграф 1a от KStG е в съответствие с принципа за частен кредитор на пазара (5.2.1);
б)
член 8c, параграф 1a от KStG не е селективен prima facie (5.2.2);
в)
член 8c, параграф 1a от KStG е обоснован от естеството и цялостната структура на немската данъчна система (5.2.3).
(56)
Германия изтъква също сходствата между член 8c, параграф 1a от KStG и неговия предшественик, член 8, параграф 4 от KStG (вж.5.2.4) и факта, че други държави-членки имат подобни правила (вж. 5.2.5).
5.2.1. Възможно прилагане на принципа за частен кредитор на пазара
(57)
Германия твърди, че член 8c, параграф 1a от KStG е в съответствие с принципа за частен кредитор на пазара, тъй като той отговаря на поведението на частен кредитор на пазара, обвързан по дългосрочен договор с длъжник.
(58)
Комисията счита, че това твърдение е необосновано по няколко причини. Съгласно практиката на Съда и Общия съд принципът за частен кредитор на пазара е приложим, само ако държавата действа като икономически оператор, но не и когато упражнява своите прерогативи като публичен орган. (21) В този случай държавата упражнява монополното си право на данъчно облагане в качеството си на публичен орган.
(59)
Комисията счита, че съдебната практика, цитирана от Германия, не променя тази оценка. Член 8c, параграф 1a от KStG засяга създаването на данъчно задължение, докато фактите, на които се основава решенията на Съда по дела Испания/Комисията (22) и DMT (23), засягат ситуации, при които администрацията е имала възможност да се откаже от събирането на съществуващи данъчни задължения. Следователно принципът за частен кредитор на пазара не е приложим в този случай.
(60)
Второ, Комисията отбелязва, че дори ако принципът е приложим, което се оспорва от Комисията, данъчното предимство се предоставя автоматично, без предварителна оценка на общата загуба (която определя максималния размер на бъдещите данъчни облекчения), на перспективите на бенефициера да възстанови своята жизнеспособност или на това дали длъжникът е от стратегическо значение. В своите общи условия частният кредитор на пазара не би предвидил такова автоматично освобождаване от бъдещи задължения, без предварително да му е известен възможният размер на освобождаването, финансовите перспективи на длъжника и неговото стратегическо значение.
(61)
На трето място, Комисията отбелязва, че за разлика от дългосрочното договорно правоотношение член 8c, параграф 1a от KStG не се отнася до освобождаването от съществуващи задължения, а до намаляването на възможни бъдещи задължения, които могат да възникнат след възстановяването на финансовата жизнеспособност на длъжника. С други думи, когато държавата разрешава пренасянето на загуби, не са налице неизплатени задължения.
(62)
На четвърто място, Комисията отбелязва, че обикновено в случай на несъстоятелност стопанската дейност на длъжника се поема от друго предприятие. Тъй като държавата има монопол върху данъчното облагане, тя ще може да събира данъци от другото предприятие. Следователно длъжникът, който напуска пазара, ще бъде заменен от друг длъжник. За разлика от частния кредитор на пазара, концепцията за наличие на лоялност към клиента няма отношение към решението на държавата.
(63)
Комисията заключава, че принципът за частен кредитор на пазара не е приложим в този случай, тъй като държавата е действала, упражнявайки своите прерогативи в рамките на обществените политики, а не в качество на икономически оператор. Комисията е доказала, че дори ако в този случай принципът за частен кредитор на пазара е приложим, частен кредитор в дългосрочно договорно правоотношение, поставен в същото положение като държавата, не би приел мярка, сравнима с член 8c, параграф 1a от KStG.
5.2.2. Селективност рrima facie
(64)
Съгласно практиката на Съда по отношение на селективността на данъчна мярка член 107, параграф 1 от ДФЕС изисква оценка дали в рамките на определен правен режим дадена държавна мярка може да постави в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“ в сравнение с други, които са в правно или фактическо положение, което е сравнимо с оглед на преследваната от въпросната схема цел (24).
(65)
Следователно, когато оценява селективността на дадена данъчна разпоредба, Комисията трябва първо да определи общите или „обичайните“ правила, приложими към съответната област на данъчно облагане в рамките на съществуващата данъчна система („референтна система“). След това трябва да бъде установено дали мярката представлява изключение от референтната система чрез разграничаване на икономическите оператори, които са в правно или фактическо положение, което е сравнимо с оглед на целта, преследвана от данъчната система на съответната държава-членка.
5.2.2.1. Референтна система
(66)
Комисията е на мнение, че референтната система се явява немската система за корпоративно данъчно облагане в нейната настояща форма, и по-специално правилата относно пренасянето на загуби в бъдещи периоди за предприятия, дяловото участие на които подлежи на промяна, които са посочени в член 8c, параграф 1 от KStG. Както е описано по-горе в съображение 10, съгласно това правило неизползваните загуби се губят изцяло, ако повече от 50 % от правата на собственост бъдат прехвърлени на купувач; те се губят пропорционално, ако в срок от пет години бъдат прехвърлени повече от 25 % и по-малко от 50 % от правата на собственост. С оглед на всичко това Комисията достигна до заключението, че в случай на промяна в собствеността на дадено предприятие общото правило, т.е. референтната система, е загубата на правото на пренасяне на загуби.
(67)
Комисията отбелязва, че вече е използвала член 8c, параграф 1 от KStG като референтна система в предишно дело (25). В него Комисията обявява за несъвместимо с вътрешния пазар изключение от член 8c, параграф 1, което позволява на предприятия, придобити от дружества за рисков капитал, да пренасят загуби въпреки промяната в собствеността. Мотивите, развити в това решение, са приложими и за настоящия случай.
5.2.2.2. Разграничаване между предприятия в правно или фактическо положение, което е сравнимо с оглед на целта, преследвана от данъчната система
(68)
Чрез отклонение от референтния сценарий член 8c, параграф 1a от KStG предоставя възможност на предприятия, които са изпаднали във или за които съществува риск от несъстоятелност или свръхзадлъжнялост към момента на тяхното придобиване с цел преструктуриране, да пренасят своите загуби в бъдещи периоди, при положение че са спазени определени условия (виж съображение 14).
(69)
Германия твърди, че целта на член 8c, параграф 1a от KStG е да премахне данъчна пречка пред преструктурирането на предприятия в затруднение. С оглед на целта на данъчната система в сравнимо правно или фактическо положение са само предприятия в затруднение. Тъй като член 8c, параграф 1a от KStG се прилага за всички предприятия в затруднение, той не е селективен.
(70)
Германия счита, че решенията по делата DMT (26) и HAMSA (27) са в подкрепа на тази позиция. Германия поддържа твърдението, че Съдът и Общият съд са заключили, че мерките в тези дела са селективни, тъй като изискват решения по преценка на публичните органи. От прилагането на тези решения a contrario следва, че мярка, приложима за всички предприятия в затруднение, която не оставя право на преценка на публичните органи, не е селективна.
(71)
На първо място, Комисията желае да отбележи, че целта на данъчната система трябва да бъде установена с оглед на референтната система, а не с оглед на изключението от нея (28). Целта на системата за корпоративно данъчно облагане е да генерира постъпления за бюджета. Възниква въпросът дали тази цел се взема предвид, когато предприятията намаляват неоснователно своята данъчна основа, като използват пренасянето на загуби от кухи предприятия. Целта на член 8c, параграф 1 от KStG е да възпрепятства предприятията, които осъществяват промени в собствеността, да пренасят своите загуби в бъдещи периоди. Това е видно от обяснителния меморандум към закона, който въвежда член 8c, параграф 1 от KStG и отменя член 8, параграф 4 от KStG (29). Следователно всички предприятия, които претърпяват промяна в собствеността, са в правно или фактическо положение, което е сравнимо с оглед на целта на данъчната система.
(72)
Комисията изтъква, че на условията на изключението, предвидено в член 8c, параграф 1a от KStG, отговарят само предприятия в затруднение. Предприятия, които не са изпаднали в несъстоятелност или свръхзадлъжнялост обаче, или не са застрашени от такъв риск към момента на придобиване, може също да са губещи, но не отговарят на условията за пренасяне на загуби.
(73)
Поради това Комисията заключава, че член 8c, параграф 1a от KStG поставя разграничение между генериращите загуби предприятия, които обаче са жизнеспособни, и такива, които са неплатежоспособни или свръхзадлъжнели или са застрашени от такъв риск, като облагодетелства последните. Следователно член 8c, параграф 1a от KStG поставя разграничение между предприятия, които са в правно или фактическо положение, което е сравнимо с оглед на целта на данъчната система.
(74)
На второ място, Комисията подчертава в противовес на позицията на Германия, че в практиката на Съда и на Общия съд никъде не се твърди, че мярка, приложима за всички предприятия в затруднение, която не оставя право на преценка на публичните органи, не е селективна.
(75)
Във връзка с DMT следва да се отбележи, че в отговор на съображението на френското правителство, което съответства на позицията на Германия в този случай, Съдът заключава в параграф 28, че дори ако националните органи не разполагат с право на преценка, компетентен да определи дали въпросната национална мярка е обща по характер или селективна отново е националният съд. Следователно Съдът признава косвено, че национална мярка, която е отворена за всички предприятия в затруднение и която не оставя право на преценка на публичните органи, може въпреки това да бъде селективна.
(76)
Във връзка с делото HAMSA Комисията посочва, че obiter dictum в точка 157 се отнася до общото испанско законодателство в областта на несъстоятелността. Разглежданата мярка в делото HAMSA обаче не е мярка в обхвата на правото в областта на несъстоятелността, а освобождаване от задължения, предоставяно от испанските органи на доброволни начала, без да е налице каквото и да е законово задължение, което е с много по-голям размер от освобождаванията от задължения, договорени между частните инвеститори. Следователно делото няма отношение към оценката на въпросната мярка.
(77)
Генералният адвокат Fennelly потвърждава в своето становище по делото Ecotrade, че правила, които са приложими за всички предприятия в затруднение, могат да бъдат селективни и да представляват държавна помощ (30).
(78)
Следователно, в противовес на позицията на Германия, анализът на въпросната мярка от страна на Комисията е в съответствие с практиката на Съда и на Общия съд.
(79)
Следователно Комисията счита, че член 8c, параграф 1a от KStG е селективен prima facie.
5.2.3. Обосноваване чрез естеството или общата схема на данъчната система, от която е част
(80)
Съгласно практиката на Съда мярка, която е обоснована от характера или общата схема, от която е част, въпреки че поставя в по-благоприятно положение получателя, не изпълнява това условие за селективност (31).
(81)
Следователно, когато Комисията достигне до заключение, както е в настоящия случай, че въпросната мярка изглежда селективна prima facie, трябва да бъде оценено дали разграничението е оправдано от характера или общата схема на данъчната система, от която мярката е част.
(82)
Комисията отбелязва, че съгласно установената съдебна практика на Съда държавите-членки трябва да предоставят такава обосновка (32).
(83)
Допълнително Съдът разяснява, че трябва да се направи разграничаване от една страна между целите, приписвани на определена данъчна схема, които са външни за нея, и механизмите, необходими за постигането на тези цели, които са присъщи на самата данъчна система, от друга страна. Само последните механизми отговарят на условията за обосновка въз основа на характера или общата схема на данъчната система, от която мярката е част.
(84)
Комисията счита, че в този случай е необходимо да бъде направено разграничение между целта на член 8c, параграф 1 от KStG и целта на член 8c, параграф 1a от KStG.
(85)
В своите доводи Германия признава, че целта на член 8c, параграф 1 от KStG е да бъдат предотвратени злоупотребите с разрешеното от немската данъчна система пренасяне на загуби под формата на купуване на кухи предприятия.
(86)
В този контекст Комисията отбелязва, че член 8c, параграф 1 от KStG има много по-широко приложно поле от своя предшественик, член 8, параграф 4 от KStG. Докато последната разпоредба изключва пренасянето на загуби само когато са изпълнени две кумулативни условия, а именно придобиване от страна на друго корпоративно образувание и нова стопанска дейност, то новата разпоредба не съдържа второто условие. Следователно придобиването от друго корпоративно образувание е достатъчно, за да бъде загубена възможността за пренасяне на загуби. Законодателят е наясно с тази разлика в приложното поле, тъй като изричната цел на промяната в законодателството е да се финансира намаляване на ставката на корпоративния подоходен данък от 25 % на 15 % (33).
(87)
За разлика от това целта на член 8c, параграф 1a от KStG, не е предотвратяването на злоупотреби. Това става видно от обяснителния меморандум, придружаващ въвеждането на новата Sanierungsklausel, публикуван от германския парламент. В обяснителния меморандум се посочва, че член 8c, параграф 1a от KStG се въвежда с цел справяне със световната финансова и икономическа криза (34). По време на кризата ограниченията върху пренасянето на загуби се разглеждат като особена пречка пред преструктурирането на предприятията.
(88)
Комисията отбелязва, че в своите коментари относно решението за откриване на процедурата Германия подчертава факта, че член 8c, параграф 1a от KStG не представлява мярка за борба със злоупотребите, а се въвежда в подкрепа на предприятията в затруднено положение по време на финансовата и икономическата криза.
(89)
Комисията заключава, че целта, преследвана от тази конкретна данъчна мярка, е външна за данъчната система. В съответствие с практиката на Съда, преследването на такава външна цел не може да се използва като основание за обосноваване на мярка въз основа на естеството и цялостната структура на данъчната система (35). Тя може да бъде анализирана само при оценката за съвместимост.
(90)
И трите довода, представени от Германия, не могат да променят тази оценка.
(91)
Във връзка с довода на Германия, че единственият избор на предприятие в затруднение е да получи финансиране чрез инвеститор, докато жизнеспособното предприятие, което временно е губещо, може да избира между получаването на финансиране на капиталовия пазар и придобиването му от инвеститор с последващо рефинансиране, Комисията е на мнение, че начинът, по който едно предприятие финансира своята стопанска дейност, няма отношение към целите на данъчната система. Корпоративната данъчна система се основава на облагането на печалбите и декларирането на загубите. Както бе установено в хода на икономическата и финансовата криза, стабилните във финансово отношение предприятия също временно отчетоха загуби. Тези стабилни във финансово отношение предприятия обаче нямат право да пренасят загуби, прилагайки Sanierungsklausel, и следователно са в по-неблагоприятно положение в сравнение с генериращите загуби предприятия в затруднено положение в случай на промяна на собствеността и последващо рефинансиране от новите акционери. Освен това Комисията отбелязва също, че по време на финансовата и икономическата криза жизнеспособните предприятия, които временно са отчели загуба, са имали големи трудности при достъпа до капиталови пазари. Следователно дори фактическите предположения, свързани с първия довод, са неточни. Поради това Комисията отхвърля първия довод на Германия.
(92)
Във връзка с втория довод на Германия, че изключението, предвидено в член 8c, параграф 1a от KStG от общата забрана за пренасяне на загуби за бъдещи периоди в случай на промяна в собствеността, посочена в член 8c, параграф 1 от KStG, е оправдано от ratio legis на член 8c, параграф 1 от KStG, тъй като не е налице риск от злоупотреби в случай на преструктуриране на предприятие в затруднение, Комисията отбелязва, че този довод не обосновава ограничението в член 8c, параграф 1a от KStG относно предприятията в затруднение. Комисията изтъква, че при придобиването на стабилни във финансово отношение предприятия също не е налице риск от злоупотреби. Такъв риск съществува единствено във връзка с кухи предприятия. Както е отбелязано по-горе, ratio legis на член 8c, параграф 1 KStG излиза извън обхвата на борбата срещу злоупотреби. Той цели също увеличаването на данъчната основа на германския корпоративен данък и компенсиране на намаляването на ставката на корпоративния подоходен данък от 25 % на 15 %. Това обяснява защо член 8c, параграф 1 от KStG включва също редица придобивания на участия, при които не е налице риск от злоупотреби. Следователно Комисията отхвърля довода на Германия, че изключението, въведено с член 8c, параграф 1a от KStG, съответства на ratio legis на член 8c, параграф 1 от KStG.
(93)
Във връзка с третия довод на Германия, че обичайно одиторите не приписват на загубите на предприятията в затруднено положение някаква стойност при изчисляването на отсрочените данъци за консолидираните финансови отчети и следователно възможността за пренасяне на загуби не оказва въздействие върху продажната цена на предприятието в затруднено положение, Комисията отбелязва на първо място, че това се основава на счетоводни критерии и следователно няма отношение към съображенията във връзка с данъците. На второ място Комисията отбелязва, че този довод е в противоречие с твърдението на Германия, че липсата на възможност за пренасяне на загуби представлява пречка пред преструктурирането. Това е вярно, единствено ако придобиващото предприятие приписва известна парична стойност на възможността за пренасяне на загуби в бъдещи периоди. Поради това Комисията отхвърля и третия довод на Германия.
(94)
Нещо повече, Германия твърди, че други държави-членки също предвиждат данъчни облекчения за преструктурирането на предприятия, като например френската схема за държавна помощ за придобиване на предприятия в затруднение. Комисията не може да приеме довода на Германия, който се основава на сравнение. Първо, за да мотивира дадена мярка, държавата-членка може да се позове само на принцип, вътрешно присъщ на нейната данъчна система, в качеството ѝ на референтна система, спрямо която се оценява дали предприятието получава предимство по смисъла на правилата в областта на държавната помощ. Фактът, че сходни данъчни мерки може да съществуват в други държави-членки, не е от значение, тъй като е възможно тези мерки от своя страна може да бъдат обхванати разпоредбите на Договора. На второ място, условията, наложени за мерките съгласно френската схема, се различават от член 8c, параграф 1a от KStG. Френската схема предвижда освобождаване от данъчно облагане на новосъздадени предприятия, които придобиват предприятие в затруднение. След като през 2004 г. схемата беше обявена за несъвместима с общия пазар от Комисията (36), Франция внесе изменения в нея, за да съответства на правилата в областта на държавната помощ. Сега предоставяните предимства отчасти са de minimis. Друга част от помощта е съвместима като регионална помощ за МСП (37).
(95)
Въз основа на горепосоченото Комисията заключава, че въпросната мярка не произтича пряко от основните принципи на данъчната система и не е обоснована от характера и общата схема на данъчната система.
5.2.4. Връзката между старата и новата Sanierungsklausel
(96)
Германия твърди, че член 8c, параграф 1a от KStG по същество съответства на стария член 8с, параграф 4 от KStG и че Комисията никога не е считала член 8, параграф 4 от KStG за държавна помощ.
(97)
Комисията посочва, че Германия никога не е изпращала уведомление относно член 8, параграф 4 от KStG. Следователно Комисията не е изразявала становище относно това дали той представлява държавна помощ.
(98)
Тази процедура засяга само член 8c, параграф 1a от KStG, тъй като откриването на официалната процедура за разследване беше ограничено до тази разпоредба. Германия не може да разчита на аргумента, че Комисията никога не е възразявала официално срещу член 8, параграф 4 от KStG, за да обоснове член 8с, параграф 1а от KStG, понеже германските органи не са изпращали уведомление относно член 8, параграф 4 от KStG.
(99)
Комисията си запазва правото да анализира член 8, параграф 4 от KStG съгласно правилата за държавна помощ, ако се окаже, че тази разпоредба е предоставила на предприятията селективно предимство.
5.2.5. Подобни данъчни схеми в други държави-членки
(100)
Фактът, че в други държавни-членки се прилагат подобни или идентични данъчни схеми, за които те не са уведомили Комисията, няма отношение към анализа на въпроса дали дадена мярка представлява държавна помощ.
(101)
Комисията ще анализира информацията, изпратена от Германия съгласно член 10 от Процедурния регламент (38).
5.2.6. Заключение относно наличието на селективно предимство
(102)
Следователно Комисията достигна до заключението, че член 8с, параграф 1а от KStG предоставя селективно предимство на предприятията, за които той се прилага.
5.3. Въздействие върху търговията в рамките на Съюза
(103)
Мярката трябва да има възможност да засегне търговията в рамките на Съюза и да нарушава или да заплашва да наруши конкуренцията. Член 8c, параграф 1a от KStG не е специфичен за даден сектор, т.е. всички сектори могат да извлекат полза от него. На практика всички сектори на германската икономика са активни на пазарите, които са открити за конкуренция и търговия в рамките на Съюза. Поради това мярката има възможност да засегне търговията в рамките на Съюза и да наруши или да заплашва да наруши конкуренцията.
(104)
Комисията отбелязва, че съгласно информацията, предоставена от Германия, всички предприятия, които отговарят на условията за мярката, отговарят на условията за откриване на производство по неплатежоспособност (вж. съображение 14 и бележка под линия 7). Следователно всички потенциални бенефициери на мярката са предприятия в затруднение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу Насоки за оздравяване и преструктуриране). Като следствие нито един от бенефициерите не отговаря на условията за минималната помощ съгласно Регламент (ЕО) № 1998/2006 от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (39), тъй като съгласно член 1, буква з) от посочения регламент предприятията в затруднение не попадат в неговия обхват.
5.4. Заключение
(105)
Следователно, тъй като всички изисквания, посочени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са спазени, Комисията счита, че схемата за пренасяне на загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение представлява държавна помощ по смисъла на този член.
6. ОЦЕНКА НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА МЯРКАТА
(106)
Комисията може да обяви държавна помощ за съвместима с вътрешния пазар в съответствие с член 107, параграф 3 от ДФЕС. Съгласно установената практика на Съда тежестта на доказване, че дадена мярка е съвместима, се поема от държавата-членка (40). Комисията отбелязва в това отношение, че въпреки изричната покана на Комисията в решението за откриване, Германия не е изпратила до Комисията никаква информация по този въпрос. Само поради тази причина Комисията не може да обяви мярката за помощ за съвместима с вътрешния пазар.
(107)
Въпреки това Комисията разгледа дали мярката би могла да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията разполага с широко право на преценка в случаите на помощ, попадащи в обхвата на член 107, параграф 3 от ДФЕС (41). Упражнявайки това право, тя издаде насоки и известия, които определят критериите за обявяване на определени видове помощ за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 от ДФЕС. Съгласно утвърдената съдебна практика Комисията е обвързана с насоките и известията, които издава в сферата на надзора на държавната помощ, доколкото те не се отклоняват от правилата на Договора и са приети от държавите-членки (42).
(108)
Следователно е необходимо да се оцени първо дали помощта, за която е изпратено уведомление, попада в обхвата на една/едно или повече насоки или известия и дали може да се обяви за съвместима с вътрешния пазар, тъй като изпълнява условията за съвместимост, определени в тях.
6.1. Възможна съвместимост въз основа на Временната рамка (43)
(109)
Тъй като член 8с, параграф 1а от KStG е въведен с цел да се решат проблемите вследствие на финансовата и икономическата криза, Комисията разгледа дали би могло той да се обяви за съвместим по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, както е тълкуван във Временната рамка.
(110)
В контекста на настоящата финансова и икономическа криза и на отражението ѝ върху цялата икономика на държавите-членки, Комисията счита, че някои категории държавна помощ са оправдани за ограничен период, за да се преодолее тази криза, и те могат да се обявят за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС. Временната рамка определя условията, съгласно които Комисията ще обяви такива схеми за помощ за съвместими.
(111)
Член 8с, параграф 1а от KStG обаче не попада в някоя в обхвата на никоя от мерките, определени във Временната рамка, понеже той се отнася до данъчни облекчения за предприятия в затруднение. Временната рамка обаче не предвижда държавна помощ под формата на данъчни облекчения.
(112)
Ето защо Комисията счита, че член 8с, параграф 1а от KStG не отговаря на изискванията, за да бъде обявен за съвместим по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, както се тълкува във Временната рамка.
(113)
Комисията обаче отбелязва, че ограничен размер на помощта, предоставена на някои бенефициери, може да се обяви за съвместима с вътрешния пазар в съответствие с раздел 4.2 от Временната рамка, при условие че той отговаря на всички условия на германска схема за помощ, която Комисията е одобрила на тази правна основа. За да отговаря на условията за този вид помощ, бенефициерът трябва да докаже по-специално, че той не е бил предприятие в затруднение към 1 юли 2008 г. по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране (за големи предприятия) и по смисъла на член 1, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 800/2008 на Комисията от 6 август 2008 г. относно деклариране на някои категории помощи за съвместими с общия пазар в приложение на членове 87 и 88 от Договора (Общ регламент за групово освобождаване - ОРГО) (44) (за МСП) и че брутният еквивалент на помощта не е по-голям от 500 000 EUR. Също така трябва да бъдат спазени другите условия в раздел 4.2.2 от Временната рамка и тези на решението за разрешаване на германската схема за помощ.
6.2. Възможна съвместимост въз основа на Насоките за оздравяване и преструктуриране (45)
(114)
Тъй като член 8c, параграф 1a от KStG касае данъчни предимства за предприятия в затруднено положение, Комисията разгледа неговата съвместимост съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране. Съгласно тези насоки само предприятия в затруднение могат да получат помощ. Докато неплатежоспособно или свръхзадлъжняло предприятие може да се счита в затруднение по смисъла на насоките, то параграф 13 от Насоките за оздравяване и преструктуриране предвижда, че предприятие, което принадлежи към или е придобито от по-голяма бизнес група обикновено няма право на помощ за оздравяване и преструктуриране. Едно от изискванията на член 8c, параграф 1a от KStG е промяна в дяловото участие. След такава промяна целевото предприятие може да принадлежи към група. В този случай би било обичайно за групата да подпомогне целевото предприятие в затруднение, което след това не би могло да получи помощ съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране.
(115)
Освен това дори за бенефициерите, които могат да получат помощ съгласно Насоките за оздравяване и преструктуриране, не са спазени други изисквания на тези насоки.
(116)
Съгласно параграф 25, буква а) от Насоките за оздравяване и преструктуриране помощта за оздравяване може да бъде само под формата на заеми или гаранции по заеми. Поради това въпросното данъчно предимство не може да се счита за помощ за оздравяване.
(117)
В случай на помощ за преструктуриране Насоките за оздравяване и преструктуриране изискват представяне на реалистичен план за преструктуриране с цел да се възстнови жизнеспособността на предприятието. Помощта трябва да бъде ограничена до необходимия минимум. В този контекст бенефициерът трябва да осигури принос към разходите по преструктуриране. Накрая, за да се избегнат неправомерни нарушения на конкуренцията, Насоките за оздравяване и преструктуриране предвиждат компенсаторни мерки.
(118)
Член 8c, параграф 1a от KStG не отговаря на всички тези условия. В обяснителният меморандум се посочва, че целевото предприятие трябва да представи план за преструктуриране с положителни бизнес възможности, но не се посочва, че такъв един план би отговарял на изискванията на Насоките за оздравяване и преструктуриране, нито че размерът на помощта е ограничен до необходимия минимум. Размерът на помощта зависи от загубите, понесени от предприятието в миналото. Освен това член 8c, параграф 1a от KStG не предвижда принос от бенефициера или компенсаторни мерки.
(119)
Накрая, уведомлението относно помощта за оздравяване и преструктуриране, предоставена на големи предприятия, трябва да се подаде индивидуално. Тя не може да се отпусне като част от схема. В член 8c, параграф 1a от KStG не се прави разлика между големи предприятия и МСП.
(120)
Дори за МСП, при които помощта за оздравяване и преструктуриране може по принцип да бъде под формата на схема, Комисията отбелязва, че конкретните изисквания за такава схема, посочени в параграф 82 от Насоките за оздравяване и преструктуриране, не са спазени поради същите причини като тези, изложени в параграф 117.
(121)
Следователно Комисията счита, че член 8c, параграф 1a от KStG не е съвместим с вътрешния пазар като помощ за преструктуриране.
6.3. Възможна съвместимост въз основа на Насоките за регионалните помощи (46)
(122)
Член 8c, параграф 1a от KStG трябва също да се разгледа в контекста на Насоките за регионалните помощи.
(123)
Потенциалните бенефициери на регионалната помощ трябва да се намират в германски регион, който отговаря на условията за получаване на регионална помощ. Съгласно член 8c, параграф 1a от KStG това невинаги е така, тъй като разпоредбата се прилага за предприятия, намиращи се на цялата територия на Германия.
(124)
Освен това Насоките за регионалните помощи изключват от своя обхват предприятия в затруднение по смисъла на Насоките за оздравяване и преструктуриране (виж параграф 9). Следователно дори помощта за предприятия, намиращи се в райони, които отговарят на условията за получаване на помощ, не може да се обяви за съвместима въз основа на Насоките за регионалните помощи.
(125)
Поради това Комисията счита, че мярката не е съвместима с вътрешния пазар като регионална помощ,
6.4. Възможна съвместимост въз основа на Насоките за екологични помощи (47)
(126)
Накрая член 8c, параграф 1a от KStG трябва да се разгледа в контекста на Насоките за екологична помощ.
(127)
Основната цел на Насоките за екологична помощ е да гарантират, че мерките на държавна помощ ще доведат до по-високо ниво на защита на околната среда от това, което би съществувало без помощта, и да гарантират, че положителните ефекти на помощта превишават нейните отрицателни ефекти по отношение на нарушения на конкуренцията, като се вземе предвид принципът „замърсителят плаща“ (наричан по-нататък РРР), установен с член 191 от ДФЕС.
(128)
Тази цел не е постигната с член 8c, параграф 1a от KStG. Обяснителният меморандум не се позовава на която и да е от целите по смисъла на Насоките за екологична помощ.
(129)
Както се посочва в параграф 20 от Насоките за оздравяване и преструктуриране, предприятие в затруднено положение не може да се счита като подходящо средство за популяризиране на други цели на обществените политики, предвид факта, че неговото съществуване е застрашено, докато неговата жизнеспособност не бъде гарантирана. Тъй като всички потенциални бенефициери по член 8с, параграф 1а от KStG са предприятия в затруднение по смисъла на параграф 10, буква в) от Насоките за оздравяване и преструктуриране, Комисията счита, че член 8с, параграф 1а от KStG не е съвместим като екологична помощ.
6.5. Възможна съвместимост въз основа на член 107, параграф 3 от ДФЕС
(130)
Комисията отбелязва, че мярката, за която е изпратено уведомление, попада в обхвата едновременно на Временната мярка и на Насоките за оздравяване и преструктуриране. Следователно, когато упражнява своето право на преценка по силата на член 107, параграф 3, букви б) и в) от ДФЕС, тя се обвързва с тези два текста поради причините, изложени по-горе в съображение 109 et seq.
(131)
Ако на Комисията обаче бъдат представени убедителни доводи, за да направи това, тя може да упражни своето право на преценка отново, при условие че действа в границите, определени от ДФЕС и общите принципи на правото, и по-специално принципа за равнопоставено третиране, както е тълкуван от практиката на Съда (48). В този контекст, съгласно практиката на Съда, Комисията може да обяви държавна помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако помощта е за преодоляване на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка (член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС) или преследва цел от общ интерес (член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС) (49), ако е необходима за постигането на тази цел (50) и не засяга по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(132)
В този случай Германия не е представила някакви аргументи, че помощта е съвместима с вътрешния пазар директно по смисъла на член 107, параграф 3, буква б) или в) от ДФЕС.
(133)
Комисията отбелязва, че поради предназначението на мярката за помощ, размерът на помощта зависи от загубите, които бенефициерът е отчел в миналото. Следователно няма връзка между размера на получената от предприятието помощ и целта, преследвана със схемата за помощ, т.е. премахването на пречките пред преструктурирането и подкрепата за предприятията в затруднение по време на икономическата и финансовата криза. Следователно Комисията заключава, че схемата за помощ не е ограничена до това, което е необходимо, за да се постигне нейната цел. Като следствие тя нарушава конкуренцията във вътрешния пазар до степен, която противоречи на общия интерес.
(134)
Следователно Комисията заключава, че мярката не може да бъде обявена за съвместима директно въз основа на член 107, параграф 3, буква б) или в) от ДФЕС.
7. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(135)
Тъй като за схемата за помощ не е изпратено уведомление, тя е неправомерна помощ.
(136)
По силата на утвърдената практика на Комисията за вземане на решения съгласно член 107 от Договора помощта трябва да бъде възстановена от бенефициерите. Тази практика е потвърдена от член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (51): „Когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(137)
Предвид факта, че въпросната мярка представлява неправомерна и несъвместима помощ, тя трябва да бъде възстановена, за да се възстанови положението, съществувало на пазара преди предоставянето на помощта. Следователно възстановяването трябва да се извършва, считано от датата, на която бенефициерът е придобил предимството, т.е. датата, на която помощта е била на негово разположение, като върху сумата за възстановяване се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(138)
Комисията счита, че годишната дата за плащането на корпоративния данък трябва да се счита като съответната дата за определяне на датата, на която помощта е била предоставена на бенефициера.
(139)
Германия трябва да вземе всички необходими мерки, за да възстанови помощта от бенефициерите. За да установи броя на случаите, при които трябва да се извърши възстановяване, Германия трябва да състави списък на предприятията, които са извлекли ползи от въпросната мярка от 1 януари 2008 г. нататък. В този контекст Комисията отбелязва, че Германия е преустановила прилагането на мярката на 30 април 2010 г. Германското федерално министерство на финансите нареди на данъчната администрация, която отговаря за събирането на данъците, да прекрати прилагането на Sanierungsklausel, докато Комисията вземе окончателно решение по случая (52).
(140)
Държавната помощ, която трябва да се възстанови, трябва да се изчисли въз основа на данъчните декларации на въпросните предприятия, т.е. бенефициерите по член 8с, параграф 1а от KStG. Размерът на помощта трябва да се изчисли като разликата между данъка, който би следвало да се плати без прилагането на член 8c, параграф 1a от KStG и данъка, които реално е платен след прилагането на член 8c, параграф 1a от KStG.
(141)
Това не засяга възможността, когато общият размер на предоставената по този начин помощ не надвишава брутния паричен еквивалент на 500 000 EUR и когато са спазени всички други условия, определени в раздел 4.2.2 от Временната рамка и в решение на Комисията за разрешаване на германска схема за помощ на това правно основание, и по-специално по отношение на предприятието, което не е било в затруднение към 1 юли 2008 г., помощта да се счита за съвместима съгласно член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС, както е тълкуван във Временната рамка и разрешената германска схема за помощ. Когато общият размер надвишава 500 000 EUR, сумата, която е над този размер, трябва да се възстанови.
(142)
Комисията насочва вниманието на Германия към факта, че помощта не може да се счита за съвместима съгласно правилата за минималната помощ (53) или съгласно групово освободена (54) схема за помощ или съгласно всяка друга схема за помощ, одобрена съгласно Насоките за регионалните помощи или Насоките за изследвания, развитие и иновации (55), понеже всички тези текстове изключват предоставянето на държавна помощ на предприятия в затруднение (56). За всички други одобрени схеми за помощ Германия трябва да провери дали решението за одобряване на схемата за държавна помощ изключва от своя обхват предприятия в затруднение. Ако това не е така, помощта би могла да се счита за съвместима съгласно тези схеми, при условие че Германия докаже, че всички условия от съответните схеми са били изпълнени, когато е предоставена помощта.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(143)
Въз основа на гореизложеното Комисията заключава, че схемата за пренасяне на загуби (член 8c, параграф 1a от KStG, „Sanierungsklausel“) представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, която е неправомерно приведена в действие в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Схемата за помощ е несъвместима с вътрешния пазар.
(144)
Комисията счита, че Германия трябва да вземе всички необходими мерки, за да възстанови помощта от бенефициерите на Sanierungsklausel,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена по силата на член 8c, параграф 1a от Закона за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftssteuergesetz), неправомерно приведена в действие от Германия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС, е несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуална помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1, е съвместима с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква б), както се тълкува във Временната рамка, при условие че размерът на помощта не надвишава 500 000 EUR, бенефициерът не е бил предприятие в затруднение към 1 юли 2008 г. и че всички други условия, определени в раздел 4.2.2 от Временната рамка, са спазени.
Член 3
Индивидуална помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1, която към момента на нейното предоставяне отговаря на условията, определени във всяка схема, одобрена от Комисията на правно основание, различно от Общия регламент за групово освобождаване, Насоките за регионалните помощи, Насоките за изследвания, развитие и иновации, и която не изключва предприятия в затруднение като потенциални бенефициери, е съвместима с вътрешния пазар до максималния интензитет на помощта, приложим за този вид помощ.
Член 4
1. Германия отменя схемата, посочена в член 1.
2. Германия възстановява от бенефициерите несъвместимата помощ, предоставена по схемата, посочена в член 1.
3. Върху подлежащите на връщане суми се дължат лихви от датата, на която те са били предоставени на бенефициерите, до датата на тяхното реално възстановяване.
4. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (57).
5. Германия анулира всички останали плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 5
1. Възстановяването на помощта, предоставена по схемата, посочена в член 1, трябва да бъде незабавно и ефективно.
2. Германия гарантира изпълнението на настоящото решение в срок от четири месеца след датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 6
1. В срок два месеца от датата на уведомяване за настоящото решение Германия представя на Комисията следната информация:
а)
списък на бенефициерите на помощта по схемата, посочена в член 1, и общият размер на помощта, получена от всеки един от тях по схемата;
б)
общия размер (главница и лихва), който трябва да се възстанови от всеки бенефициер;
в)
подробно описание на вече предприетите или предвидените мерки за изпълнение на настоящото решение;
г)
документални доказателства, че на бенефициерите е наредено да възстановят помощта.
2. Германия информира Комисията за напредъка по националните мерки, приети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена по посочената в член 1 схема. При поискване от страна на Комисията Германия незабавно представя информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициерите.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 26 януари 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. sausio 26 d.
dėl valstybės pagalbos C 7/10 (ex CP 250/09 ir NN 5/10), kurią Vokietija suteikė pagal mokestinių nuostolių perkėlimo schemą (KStG, Sanierungsklausel)
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 275)
(Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2011/527/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį ir Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą (1),
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2009 m. rugpjūčio 5 d. ir 2009 m. rugsėjo 30 d. raštais Komisija paprašė Vokietijos pateikti informaciją apie Pelno mokesčio įstatymo (Körperschaftsteuergesetz, toliau - KStG) 8c straipsnį. Vokietijos valdžios institucijos atsakė 2009 m. rugpjūčio 20 d. ir 2009 m. lapkričio 5 d. raštais. 2010 m. vasario 24 d. sprendimu Komisija dėl pagalbos pradėjo oficialią tyrimo procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį.
(2)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Kartu suinteresuotųjų šalių paprašyta pateikti savo pastabas.
(3)
Atsižvelgdamos į tai Vokietijos valdžios institucijos atsiuntė savo 2010 m. balandžio 9 d. raštą.
(4)
2010 m. balandžio 9 d. ir birželio 3 d. Briuselyje įvyko du susitikimai su Vokietijos atstovais. 2010 m. liepos 2 d. Vokietija pateikė išsamesnę informaciją. Iš trečiųjų šalių pastabų Komisija negavo.
2. PRIEMONĖS APIBŪDINIMAS
2.1. Faktai
(5)
Įmonės Vokietijoje dažniausiai apmokestinamos pagal Pajamų mokesčio įstatymą (Einkommensteuergesetz, toliau - EStG) ir KStG. EStG 10d straipsnio 2 dalyje numatyta, kad per mokestinius metus patirtus nuostolius galima perkelti, t. y. būsimų mokestinių metų apmokestinamąsias pajamas galima sumažinti pagal mokestinio pajėgumo principą atskaitant iš jų nuostolius, tačiau iš viso ne daugiau kaip 1 mln. EUR per metus. Pagal KStG 8 straipsnio 1 dalį nuostolius gali perkelti ir įmonės, kurioms taikomas pelno mokestis.
(6)
Nuostolių perkėlimo galimybės pasekmė ta, kad buvo įsigyjamos įmonės, seniai nebevykdančios jokios komercinės veiklos, bet vis dar galinčios perkelti nuostolius (vadinamosios priedangos bendrovės, angl. empty-shell companies).
(7)
1997 m. Vokietijos įstatymų leidėjas, siekdamas užkirsti kelią tokiam priedangos bendrovių pirkimui, apribojo nuostolių perkėlimo galimybę į KStG 8 straipsnio 4 dalį įtraukdamas vadinamąją nuostatą dėl priedangos bendrovių pirkimo (vok. Mantelkaufregelung). Pagal šią nuostatą nuostolius galėjo perkelti tik įmonės, teisiškai ir ekonomiškai buvusios tapačios su nuostolių patyrusiomis įmonėmis. Nors šioje nuostatoje nepateikta sąvokos „ekonomiškai tapatus“ apibrėžtis, tačiau pateikta pavyzdžių - vienas neigiamas ir du teigiami:
a)
ekonominio tapatumo nėra, jei daugiau kaip pusė kapitalo bendrovės akcijų perduodama, o kapitalo bendrovė komercinę veiklą tęsia ar iš naujo pradeda turėdama daugiausia naują turtą;
b)
ekonominis tapatumas, priešingai, yra, jei naujas turtas bendrovei suteikiamas tik komercinei veiklai, dėl kurios atsirado neatskaityti mokesčiai, sanuoti ir bendrovė per kitus penkerius metus tęsia komercinę veiklą apimtimi, kurią galima palyginti pagal bendrą ekonominių santykių vaizdą;
c)
ekonominis tapatumas yra ir tuo atveju, jei pirkėjas bendrovei nesuteikia naujo turto, o kompensuoja jos patirtus nuostolius.
(8)
Abu pastarieji pavyzdžiai dažniausiai vadinami sanavimo išlyga (vok. Sanierungsklausel).
(9)
KStG 8 straipsnio 4 dalis panaikinta 2008 m. sausio 1 d. 2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu (Unternehmensteuerreformgesetz).
(10)
2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu įvesta ir nauja KStG 8c straipsnio 1 dalis, kuria, palyginti su ankstesniąja KStG 8 straipsnio 4 dalimi, daug labiau apribota nuostolių perkėlimo galimybė tuo atveju, jei perkama įmonės akcijų. Naujojoje nuostatoje numatyta:
a)
nepanaudotų nuostolių nebegalima atskaityti visiškai, jei pirkėjui perduodama daugiau kaip 50 % bendrovės pasirašytojo kapitalo, dalininko teisių, bendrovės valdymo teisių ar balsavimo teisių;
b)
jei per penkerius metus pirkėjui perduodama daugiau kaip 25 %, tačiau ne daugiau kaip 50 % bendrovės pasirašytojo kapitalo, dalininko teisių, bendrovės valdymo teisių ar balsavimo teisių, nepanaudotų nuostolių nebegalima atskaityti proporcingai pagal procentinį minėtų teisių perdavimą.
(11)
Iš pradžių naujojoje nuostatoje nenumatyta išimčių įmonėms, kurios vienu metu ir buvo sanuojamos, ir didele dalimi pasikeitė jų akcininkai.
(12)
Pagal įstatymo pagrindimą, kurį Vokietijos Bundestagas priėmė kartu su 2008 m. Įmonių mokesčių reformos įstatymu, KStG 8 straipsnio 4 dalis pakeista paskesne nuostata - KStG 8c straipsnio 1 dalimi, siekiant supaprastinti schemą (iš įstatymo pagrindimo aišku, kad KStG 8 straipsnio 4 dalį taikant praktiškai kilo daug sudėtingų teisinių klausimų) ir tikslingiau kovoti su piktnaudžiavimu (4). Įstatymų leidėjas suvokė, kad dėl šio pakeitimo nebebus galima perkelti nuostolių tuo atveju, jei sunkumų patiriančios įmonės, nusipirkus jų akcijų, bus sanuojamos, tačiau laikė, kad tai priimtina, nes mokesčių institucijos tokiais atvejais ir be aiškaus įstatyminio reglamentavimo laikydamosi teisingumo principo galėjo atsisakyti mokestinių reikalavimų (5).
2.2. Priemonė
(13)
2009 m. birželio mėn. KStG 8c straipsnis iš dalies pakeistas priėmus naują nuostatą - KStG 8c straipsnio 1a dalį, pagal kurią nuostolius ir toliau leista perkelti, jei sunkumų patirianti įmonė perkama sanavimo reikmėms. Šis pakeitimas buvo Sveikatos draudimo įmokų atskaitymo iš apmokestinamųjų pajamų įstatymo (Bürgerentlastungsgesetz Krankenversicherung (6)) dalis. Naujoji nuostata taip pat vadinama sanavimo išlyga arba (norint ją atskirti nuo ankstesnės schemos, nustatytos KStG 8 straipsnio 4 dalyje) - naująja sanavimo išlyga (vok. neue Sanierungsklausel). Taip numatyta nuostolių perkėlimo apribojimo, taikomo nuo 2008 m. sausio 1 d. pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį, išimtis.
(14)
Pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį bendrovė gali perkelti nuostolius net ir akcijų pirkimo pagal KStG 8c straipsnio dalį atveju, jei tenkinamos šios sąlygos:
a)
akcijos perkamos bendrovei sanuoti (7);
b)
įmonė akcijų pirkimo metu yra nemoki ar įsiskolinusi arba jai gresia tapti nemokia ar įsiskolinusia (8);
c)
išlaikomos pagrindinės veiklos struktūros, todėl galima daryti prielaidą, kad:
-
bendrovė vykdo sudarytą kolektyvinę sutartį, kurioje numatytos nuostatos dėl darbo vietų, arba
-
per pirmus penkerius metus nuo akcijų įsigijimo išlaikoma 80 % darbo vietų (skaičiuojant pagal metinę vidutinę darbo užmokesčio sumą), arba
-
per 12 mėnesių bendrovei suteikiama didelė turto dalis arba ji atleidžiama nuo dar turinčių vertę įsipareigojimų; laikoma, kad bendrovei suteikta didelė turto dalis, jei naujas bendrovės turtas sudaro ne mažiau kaip 25 % praėjusių ūkinių metų turto; suteikto turto vertė sumažinama kapitalo bendrovės išmokomis, sumokėtomis per trejus metus nuo naujo turto suteikimo;
d)
per penkerius metus nuo akcijų įsigijimo nepakeičiama veiklos sritis;
e)
akcijų įsigijimo metu bendrovė nesustabdė komercinės veiklos.
(15)
KStG 8c straipsnio 1a dalis įsigaliojo 2009 m. liepos 10 d. ir galioja atgaline data nuo 2008 m. sausio 1 d.
(16)
Iš pradžių ketinta KStG 8c straipsnio 1a dalį taikyti tik iki 2009 m. gruodžio 31 d., tačiau 2009 m. gruodžio 22 d. Vokietijos Bundestagas, priimdamas 2009 m. Ekonomikos augimo skatinimo įstatymą (Wachstumsbeschleunigungsgesetz 2009) (9), priėmė nuostatą, kuria atitinkama nustojimo galioti išlyga iš KStG išbraukta.
(17)
Atkreiptinas dėmesys į tai, kad nuostolius, kuriuos galima perkelti, leidžiama atskaityti tik iš sanuotinos įmonės pelno. Pirkėjas šių nuostolių negali atskaityti iš savo paties pelno.
(18)
Tai taikoma net ir tuo atveju, jei pirkėjas savo mokestinius įsipareigojimus konsoliduoja koncerno lygmeniu, nes pagal KStG 15 straipsnio 1 sakinio 1 dalį draudžiama perkelti nuostolius, jei bendrovė yra integruotos bendrovės dalis (10).
(19)
Tačiau pagal Vokietijos pelno mokestį reglamentuojančius teisės aktus tokie nuostoliai neprarandami; jie tik „įšaldomi“ kontroliuojamosios bendrovės lygmeniu ir juos galima panaudoti, kai įmonė nebėra konsoliduota. „Įšaldytiems“ nuostoliams netaikomas joks nuostolių perkėlimo terminas.
(20)
Pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį pirkėjui netiesiogiai suteikiama nauda, nes sėkmingai baigus sanavimą sanuotos įmonės mokestinė našta sumažėja. Be to, žinoma, pirkėjas savo komercinę veiklą gali visai ar iš dalies įtraukti į įsigytą įmonę ir taip pasinaudoti perkeltais mokesčiais.
2.3. KStG 8c straipsnio 1a dalies ir KStG 8 straipsnio 4 dalies palyginimas
(21)
Naujoji schema - KStG 8c straipsnio 1a dalis nuo ankstesnės schemos - panaikintos KStG 8 straipsnio 4 dalies skiriasi vienu svarbiu ir, vertinant pagalbą, lemiamu aspektu.
(22)
Pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį įmonė negali perkelti nuostolių, jei perduodama daugiau kaip pusė akcijų, nebent galima pritaikyti sanavimo išlygą. Taigi bendrąja taisykle sakoma, kad didele dalimi pasikeitus akcininkams nuostolių perkėlimo galimybės netenkama. Todėl esama sanavimo išlyga yra bendrosios taisyklės išimtis.
(23)
Pagal ankstesnę KStG 8 straipsnio 4 dalį bendroji taisyklė buvo ta, kad nuostolius perkelti buvo leidžiama ir didele dalimi pasikeitus akcininkams, esant ekonominiam įmonės tapatumui. Šia išimtimi siekta užkirsti kelią piktnaudžiavimui (pvz., perkant priedangos bendroves).
3. SPRENDIMAS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(24)
2010 m. vasario 24 d. raštu Komisija Vokietijai pranešė apie savo sprendimą dėl pagalbos pradėti procedūrą pagal SESV 108 straipsnio 2 dalį.
(25)
Sprendime pradėti procedūrą Komisija išsakė nuomonę, kad pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį atskiriamos sunkumų nepatiriančios, bet nuostolių patiriančios įmonės ir (galbūt) nemokios ar įsiskolinusios įmonės, nes ši nuostata naudinga tik pastarosioms. Todėl Komisijai atrodė, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bazinės sistemos, pagal kurią abi įmonių grupės negalėtų perkelti nuostolių, išimtis. Kadangi SESV 107 straipsnio 1 dalies sąlygos buvo akivaizdžiai tenkinamos, Komisija išsakė išankstinę nuomonę, kad priemonė yra atrankinė ir yra valstybės pagalba. Pagaliau Komisija pareiškė turinti abejonių dėl priemonės derėjimo su SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktu, susiejant su Bendrijos laikinąja sistema (11), ir su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu, susiejant su Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis (12) bei Regioninės pagalbos gairėmis (13).
(26)
Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (14). Komisija Vokietijos ir visų suinteresuotųjų šalių paprašė pateikti pastabas.
(27)
Pradėjus oficialią tyrimo procedūrą Federalinė finansų ministerija už mokesčių rinkimą atsakingoms institucijoms nurodė netaikyti KStG 8c straipsnio 1a dalies, kol Komisija šiuo klausimu priims galutinį sprendimą, ir atitinkamoms įmonėms pranešti, kad parama turės būti išieškota, jei Komisijos sprendimas bus neigiamas (15).
4. VOKIETIJOS PASTABOS
(28)
Vokietija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra valstybės pagalba dėl šių trijų priežasčių:
a)
šia schema atsižvelgiama į privataus kreditoriaus principą (plg. 4.1 skyrių);
b)
ji nėra atrankinė (plg. 4.2 skyrių);
c)
ji pateisinama Vokietijos mokesčių sistemos prigimtimi ir bendrąja schema (plg. 4.3 skyrių).
(29)
Taip pat Vokietija teigia, kad naujoji sanavimo išlyga, nustatyta KStG 8c straipsnio 1a dalyje, iš esmės atitinka senąją sanavimo išlygą, nustatytą KStG 8 straipsnio 4 dalyje, dėl kurios Komisija neišsakė abejonių (plg. 4.4 skyrių), ir kad panašių mokestinių nuostatų esama daugelyje kitų valstybių narių (plg. 4.5 skyrių).
4.1. Privataus kreditoriaus principo taikymas
(30)
Šį argumentą Vokietija pirmą kartą pateikė 2010 m. liepos 2 d. rašte. Jame Vokietijos valdžios institucijos aiškina, kad privataus kreditoriaus principą galima taikyti ir mokestinių bei panašių į mokestinius reikalavimų atveju (16). Vokietijos valstybės ir jos mokesčių mokėtojų santykis esantis panašus į privataus kreditoriaus ir skolininko ilgalaikės skolos santykį, grindžiamą, pavyzdžiui, nuomos ar darbo sutartimi. Vokietijos nuomone, privatus kreditorius esant ilgalaikei skolai atsisakytų dalies savo būsimų reikalavimų, jei dėl to skolininką galėtų perimti kita įmonė ir taip atsirastų galimybė pratęsti ilgalaikę skolą.
4.2. Priemonė nėra atrankinė
(31)
Vokietijos nuomone, KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bendroji priemonė, nes ja gali pasinaudoti visos įmonės, neatsižvelgiant į jų priklausomybę tam tikram regionui, gamybos rūšį ar dydį. Vokietija teigia, kad bet kuri įmonė, pati nedarydama jokios įtakos, gali patirti finansinių sunkumų ir jai gali būti pritaikyta minėta nuostata.
(32)
Vokietija atkreipia dėmesį, kad pati Komisija 1998 m. Pranešime dėl verslo apmokestinimo išsakė nuomonę, jog išimtinai techninio pobūdžio mokesčių priemonės, tokios kaip taisyklės dėl mokesčių perkėlimo, nėra atrankinės, jei jos „vienodai taikomos visoms įmonėms ir visų prekių gamybai“, ir jog tai, „kad kai kurioms įmonėms arba kai kuriems sektoriams šios mokesčių priemonės yra naudingesnės, dar nereiškia, kad jiems būtinai bus pritaikytos valstybės pagalbą reglamentuojančios konkurencijos taisyklės“ (17).
(33)
Vokietija mano, kad šie svarstymai ypač svarbūs mokestinės paramos mokslinių tyrimų ir plėtros, taip pat aplinkosaugos, švietimo ar užimtumo srityse. Vokietijos teigimu, mokesčių schemos, naudingos šiose srityse ypatingas pastangas dedančioms įmonėms, nėra atrankinės, nes jos prieinamos visoms įmonėms, net jei de facto tam tikrose srityse veikiančioms įmonėms naudingesnės negu kitoms. Vokietijos nuomone, tai turi būti taikoma ir mokesčių schemoms, naudingoms sunkumų patiriančioms įmonėms, kurios įsigyjamos norint jas sanuoti.
(34)
Vokietija teigia, kad Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas pripažino, jog priemonė, išimtinai naudinga sunkumų patiriančioms įmonėms, iš esmės gali būti bendroji priemonė, kuri yra neatrankinė. Šiuo klausimu Vokietija pirmiausia nurodo bylą DMT, kurioje Teisingumo Teismas dėl Belgijos mokėjimo schemos sunkumų patiriančioms įmonėms nustatė (18):
„Prancūzijos Vyriausybė teigia, kad mokėjimo lengvatos, taikomos socialinio draudimo įmokoms, nėra valstybės pagalba, jei jos teikiamos tokiomis pačiomis sąlygomis kiekvienai įmonei, patiriančiai mokėjimo sunkumų. Prancūzijos nuomone, atrodo, kad ši pagal Belgijos teisę nustatyta schema yra būtent toks atvejis. Komisija, priešingai, teigia, kad ONSS suteikiant mokėjimo lengvatas turi veikimo savo nuožiūra laisvę.
Kaip matyti iš Sutarties 92 straipsnio 1 dalies, bendrojo pobūdžio priemonėms, kuriomis nepalaikomos tik tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba, ši nuostata netaikoma. Tačiau jei institucija, kuri suteikia finansinių pranašumų, turi veikimo savo nuožiūra laisvę, kuria jai suteikiama galimybė nustatyti gavėjus arba sąlygas, kuriomis priemonė suteikiama, šios priemonės negalima laikyti bendrojo pobūdžio priemone (plg. pagal prasmę 1996 m. rugsėjo 26 d. sprendimą byloje C-241/94 Prancūzija prieš Komisiją (1996), Rink. p. I-4551, 23 ir 24 punktai).
Nacionalinis teismas privalo pagrindinėje byloje nustatyti, ar, suteikiant mokėjimo lengvatas, ONSS suteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė ir, jei taip nėra, ar ONSS suteiktos mokėjimo lengvatos yra bendrojo pobūdžio arba ar jomis palaikomos tam tikros įmonės.)“
(35)
Taip pat Vokietija nurodė bylą HAMSA, kurioje Ispanijos valdžios institucijos teigė, kad priemonė nesanti atrankinė, nes ji taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms. Bendrasis Teismas išsakė tokią nuomonę (19):
„Šiuo atveju ieškovės ir Ispanijos Karalystės argumentas, kad 1922 m. liepos 26 d. Ispanijos įstatymu dėl mokėjimo nutraukimo sukuriama bendrojo pobūdžio procedūra, taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, atmestinas. Nors tiesa, kad šis įstatymas nėra atrankinis ta prasme, kad jis netaikomas siekiant palaikyti tam tikrų įmonių grupes arba tam tikrų prekių gamybą, tačiau atleidimas nuo skolų įvyksta ne automatiškai dėl įstatymo taikymo, o atitinkamoms valdžios institucijoms priėmus sprendimą savo nuožiūra. Tačiau jei institucija, kuri suteikia finansinių pranašumų, turi veikimo savo nuožiūra laisvę, kuria jai suteikiama galimybė nustatyti gavėjus arba sąlygas, kuriomis priemonė suteikiama, pagal Teisingumo Teismo praktiką šios priemonės negalima laikyti bendrojo pobūdžio priemone (1999 m. birželio 29 d. Teisingumo Teismo sprendimas byloje C-256/97 DM Transport (1999), Rink. p. I-3913, 27 punktas).“
(36)
Vokietija teigia, kad pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį, priešingai negu bylose DMT ir HAMSA nagrinėtų priemonių atveju, nenumatyta jokia valdžios institucijos veikimo savo nuožiūra galimybė; priemonė taikoma automatiškai pagal įstatymą. Todėl Vokietija daro atvirkštinę išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1a dalyje nenustatyta atrankinė priemonė.
(37)
Vokietija taip pat mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra bankroto teisės norma. Įmonių galimybė gauti paramą grindžiama sąvokomis „nemokumas“, „gresiantis nemokumas“ ir „įsiskolinimas“, kurios apibrėžtos InsO ir yra pagrindas pradėti bankroto procedūrą.
(38)
Atrankinio priemonės pobūdžio klausimu Vokietija daro išvadą, kad esą pagal Komisijos nuomonę būtų galima manyti, jog bet kuri mokesčių lengvata yra valstybės pagalba, net jei ji taikoma bendrai, ir kad tokia nuomonė prieštarauja SESV.
4.3. Pateisinimas mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema
(39)
Vokietija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalyje nustatyta išimtis pateisinama Vokietijos bendrovių apmokestinimo sistemos prigimtimi ir bendrąja schema. Vokietijos teigimu, tarp sunkumų patiriančių įmonių, kurios turi būti sanuojamos, ir kitų įmonių esantis objektyvus skirtumas, kuriuo ir pateisinamas kitoks požiūris į įmones, kurios perkamos siekiant jas sanuoti. Vokietija šiuos argumentus grindžia trimis svarstymais.
(40)
Pirmiausia, sunkumų patiriančios įmonės, priešingai negu finansinių sunkumų neturinčios įmonės, kurios gali pasirinkti - arba ieškoti finansavimo kapitalo rinkoje, arba ieškoti pirkėjo, turi tik vieną galimybę - ieškoti pirkėjo, nes jos negautų nei išorinio kapitalo kapitalo rinkoje, nei banko kredito. Taigi sunkumų patiriančios įmonės sistemingai netektų nuostolių perkėlimo galimybės, o sunkumų nepatiriančios įmonės visada galėtų pasirinkti iš dviejų galimybių - ieškoti išorinio kapitalo arba pirkėjo.
(41)
Antra, Vokietija teigia, kad pagal KStG 8c straipsnio 1 dalies prasmę ir tikslą - užkirsti kelią priedangos bendrovių pirkimui - nuostolių perkėlimo galimybės nebūtina atmesti tais atvejais, kai įmonė perkama siekiant ją sanuoti, o ne dėl grynai mokestinių motyvų. Neapribojus KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo sunkumų patiriančių įmonių pirkimui siekiant jas sanuoti, t. y. įtraukus kitus pirkimo atvejus, nebūtų galima užtikrinti šios įstatymo nuostatos ratio legis.
(42)
Trečia, Vokietijos teigimu, KStG 8c straipsnio 1 dalimi siekiama užtikrinti, kad įmonės akcijų pirkimo kaina būtų grindžiama tik ekonomine įmonės verte ir kad į pirkimo kainą, siekiant sumažinti mokesčius, nebūtų įtraukiama susikaupusių nuostolių vertė. Perkant sunkumų patiriančią įmonę siekiant ją sanuoti, priešingai, susikaupusių nuostolių vertė neturinti jokios ypatingos reikšmės. Norėdama sustiprinti šį argumentą Vokietija nurodo, kad auditoriai komercinės koncerno atskaitomybės atveju blogoje ekonominėje padėtyje esančios bendrovės galbūt perkeltiems nuostoliams neteikia reikšmės.
(43)
Susiedama šias aplinkybes Vokietija laikosi nuomonės, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis, net jei ji būtų prima facie atrankinė, visais atvejais yra pateisinama Vokietijos pelno mokesčio sistemos prigimtimi ir bendrąja schema.
4.4. Naujosios ir senosios sanavimo išlygų sąsaja
(44)
Vokietija pažymi, kad 2008 m. sausio 1 d. KStG 8c straipsniu pakeista panaši schema - KStG 8 straipsnio 4 dalis, kuri tuo pat metu nustojo galioti. Abiejų schemų tikslas buvęs tas pats - užkirsti kelią priedangos bendrovių pirkimui.
(45)
Vokietija atkreipia dėmesį, kad Komisija niekada nėra išsakiusi abejonės dėl KStG 8 straipsnio 4 dalies, todėl šios schemos nebūtų buvę galima laikyti valstybės pagalba.
(46)
Dėl šios priežasties Vokietija Komisijos nuomonę šiuo klausimu laiko nenuoseklia.
4.5. Panašios schemos kitose mokesčių sistemose
(47)
Vokietijos duomenimis, daugelyje kitų valstybių narių esama schemų, panašių į nustatytąją KStG 8c straipsnio 1a dalyje, pavyzdžiui, Belgijoje, Suomijoje, Italijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose ir Austrijoje. Vokietija pažymi, kad, nepaisant didelio šių valstybių narių sistemų panašumų, Komisija dėl jų nesiėmė jokių priemonių, kurių galėjo imtis pagal savo kompetenciją valstybės pagalbos srityje.
(48)
Sprendimo pradėti procedūrą 34 punkto, kuriame nurodytos Komisijos priemonės dėl Prancūzijos mokesčių sistemos, klausimu Vokietija aiškina, kad Vokietijos ir Prancūzijos sistemos skiriasi, nes pastaroji taikoma tam tikroms ekonomikos sritims ir ja įmonės visiškai atleidžiamos nuo pelno mokesčio.
5. PRIEMONĖS VERTINIMAs
(49)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
5.1. Valstybiniai ištekliai ir priskyrimas prie valstybinių išteklių
(50)
Priemonė turi būti finansuojama iš valstybinių išteklių ir valstybinių išteklių naudojimas turi būti priskiriamas valstybei. Mokesčių įplaukų praradimas prilygsta valstybinių išteklių naudojimui mokesčių išlaidų forma. Kadangi Federalinė Vyriausybė leidžia įmonėms perkeliant nuostolius sumažinti savo pelno mokesčio naštą, Vokietija netenka pajamų ir tai yra valstybės pagalba. Vokietija Komisijai pranešė, kad taikant šią priemonę per metus gali būti surenkama 900 mln. EUR mažiau mokesčių. Kadangi priemonė susijusi su valstybinių išteklių praradimu, ji teikiama iš valstybinių išteklių. Pagalba teikiama pagal įstatymą, todėl priskirtina valstybei.
5.2. Atrankinio pranašumo buvimas
(51)
Be to, priemone gavėjui turi būti suteikiamas atrankinis pranašumas. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką pagalbos sąvoka apima ne tik pozityviąsias išmokas, bet ir priemones, kuriomis įvairiais būdais palengvinamos prievolės, kurių našta paprastai turėtų tekti tai įmonei (20).
(52)
Pagal KStG 8c straipsnio 1 dalį dėl tam tikrų įmonės akcininkų struktūros pokyčių visai ar iš dalies netenkama ankstesnių nuostolių perkėlimo galimybės mokesčių reikmėms.
(53)
KStG 8c straipsnio 1a dalyje nustatyta šios taisyklės išimtis tuo atveju, jei perkama sunkumų patiriančios įmonės akcijų tik siekiant ją sanuoti.
(54)
Todėl taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį gali būti suteikiamas atrankinis pranašumas šias sąlygas tenkinančioms įmonėms, nes joms suteikiama galimybė apskaičiuojant savo apmokestinamąsias pajamas anksčiau patirtus nuostolius atskaityti iš būsimo pelno.
(55)
Vokietija teigia, kad, kaip išdėstyta 28 konstatuojamojoje dalyje, taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį toks atrankinis pranašumas nesuteikiamas. Šį argumentą ji grindžia šiais trimis svarstymais:
a)
KStG 8c straipsnio 1a dalyje atsižvelgiama į privataus kreditoriaus principą (5.2.1 punktas);
b)
KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra prima facie atrankinė (5.2.2 punktas);
c)
KStG 8c straipsnio 1a dalis pateisinama mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema (5.2.3 punktas).
(56)
Vokietija taip pat nurodo KStG 8c straipsnio 1a dalies ir ankstesnės schemos - KStG 8 straipsnio 4 dalies - panašumus (žr. 5.2.4 punktą) ir faktą, kad kitose valstybėse narėse esama panašių schemų (žr. 5.2.5 punktą).
5.2.1. Galimas rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principo taikymas
(57)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis suderinama su privataus kreditoriaus principu, nes atitinka rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus, kurio santykis su skolininku - ilgalaikės skolos, elgseną.
(58)
Komisijos nuomone, šio argumento negalima taikyti dėl kelių priežasčių. Pagal Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktiką rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas taikomas tik jei valstybė veikia kaip ekonomikos dalyvė; šio principo negalima taikyti, jei valstybė savo prerogatyvomis naudojasi kaip viešosios valdžios subjektas (21). Šiuo atveju valstybei, kaip viešosios valdžios subjektui, tenka valstybinis mokesčių monopolis.
(59)
Komisijos nuomone, Vokietijos cituoti teismų sprendimai šio vertinimo niekaip nekeičia. KStG 8c straipsnio 1a dalies atveju kalbama apie mokesčių naštos atsiradimą, o faktų, kuriais remiantis priimti sprendimai bylose „Ispanija prieš Komisiją“ (22) ir DMT (23), atveju - apie aplinkybes, kurių pagrindu administracinė institucija galėjo atleisti nuo esamų mokesčių skolų. Todėl šiuo atveju rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas netaikytinas.
(60)
Antra, net jei šis principas būtų taikytinas, o Komisija tai neigia, Komisija konstatuoja, kad mokestinis pranašumas suteikiamas automatiškai, prieš tai nepatikrinus, kokią iš viso sumą nuostoliai sudaro (lemiamas veiksnys apskaičiuojant didžiausią būsimos mokesčių lengvatos sumą), kokiu mastu gavėjas gebės toliau pelningai veikti ir ar skolininko vaidmuo strategiškai svarbus. Rinkos ekonomikos sąlygomis veikiantis kreditorius savo bendrosiose sąlygose nenumatytų tokio automatiško būsimų skolų reikalavimo atsisakymo, nebent prieš tai būtų susidaręs vaizdą apie reikalavimo atsisakymo apimtį, finansines skolininko perspektyvas ir jo strateginę reikšmę.
(61)
Trečia, Komisija konstatuoja, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis, priešingai negu ilgalaikio sutartinio santykio atveju, susijusi ne su atsisakymu reikalauti esamų skolų, o su galimų būsimų skolų, kurios gali atsirasti po finansinio skolininko sanavimo, sumažinimu. Kitais žodžiais tariant, tuo metu, kai valstybė leidžia perkelti mokesčius, nėra jokių nesumokėtų skolų.
(62)
Ketvirta, Komisija nurodo, kad bankroto atveju skolininko verslą įprastai perima kita įmonė, iš kurios valstybė pagal mokesčių monopolį gali imti mokesčius. Taigi rinką paliekančio skolininko vietoje atsiranda kitas skolininkas. Priešingai, negu rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principo atveju, valstybei priimant sprendimą esamo kliento ištikimybės koncepcija visiškai nesvarbi.
(63)
Komisija daro išvadą, kad rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas šiuo atveju netaikytinas, nes valstybė savo prerogatyvomis naudojasi kaip viešosios valdžios subjektas, o ne kaip ekonomikos dalyvė. Net jei rinkos ekonomikos sąlygomis veikiančio privataus kreditoriaus principas šiuo atveju būtų taikytinas, Komisija įrodė, kad ilgalaikio sutartinio santykio atveju privatus kreditorius, būdamas tokioje pačioje padėtyje kaip valstybė, nebūtų ėmęsis su KStG 8c straipsnio 1a dalimi palygintinų priemonių.
5.2.2. Atrankinis pobūdis - prima facie
(64)
Pagal Teisingumo Teismo praktiką vertinant, ar mokestinė priemonė yra atrankinė, pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį reikia nustatyti, ar pagal konkrečią teisinę sistemą nacionalinė priemonė gali labiau palaikyti „tam tikras įmones ar prekes“ nei kitas, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal minėtos sistemos siekiamus tikslus yra panaši (24).
(65)
Taigi Komisija, pagalbos teisės aspektu vertindama, ar mokesčių schema yra atrankinio pobūdžio, pirmiausia turi nustatyti, kaip atitinkama mokesčių sritis pagal galiojančią mokesčių sistemą reglamentuojama apskritai, tai yra „įprastu atveju“. Antras žingsnis - išnagrinėti ir nustatyti, ar priemonė yra bazinės sistemos išimtis, pagal kurią atskiriami ekonomikos dalyviai, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal atitinkamos valstybės narės mokesčių sistema siekiamus tikslus yra panaši.
5.2.2.1. Bazinė sistema
(66)
Komisijos nuomone, dabartinis Vokietijos pelno mokesčio sistemos variantas, ypač KStG 8c straipsnio 1 dalyje nustatytos taisyklės dėl bendrovių, kurių akcijų perkama, nuostolių atskaitymo, yra bazinė sistema. Kaip paaiškinta 10 konstatuojamojoje dalyje, pagal šią schemą nepanaudotų nuostolių atskaityti nebegalima, jei pirkėjui perduodama daugiau kaip 50 % dalyvavimo įmonės valdyme teisių; jei per penkerius metus perduodama daugiau kaip 25 %, tačiau ne daugiau kaip 50 % dalyvavimo įmonės valdyme teisių, nuostoliai prarandami proporcingai pagal perduotas teises. Iš to Komisija daro išvadą, kad nuostolių perkėlimo teisės netekimas yra įprastas atvejis, t. y. akcininkų pasikeitimo atveju bazinė sistema.
(67)
Komisija atkreipia dėmesį, kad ji jau ankstesniame sprendime kaip bazine sistema rėmėsi KStG 8c straipsnio 1 dalimi (25). Tame sprendime Komisija KStG 8c straipsnio 1 dalies išimtį, pagal kurią rizikos kapitalo įmonių perimtoms įmonėms, nepaisant akcininkų pasikeitimo, leista perkelti nuostolius, laikė nesuderinama su vidaus rinka. To sprendimo pagrindimas taikytinas ir šiuo atveju.
5.2.2.2. Įmonių, kurios pagal mokesčių sistema siekiamus tikslus yra panašioje teisinėje ir faktinėje padėtyje, atskyrimas
(68)
Nukrypstant nuo bazinio scenarijaus, KStG 8c straipsnio 1a dalimi leidžiama nuostolius perkelti įmonėms, kurios tuo metu, kai perkamos jų akcijos siekiant jas restruktūrizuoti, yra nemokios ar įsiskolinusios arba joms gresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, jei tenkinamos tam tikros sąlygos (žr. 14 konstatuojamąją dalį).
(69)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalimi siekiama pašalinti mokestinę kliūtį, kuri kyla norint restruktūrizuoti sunkumų patiriančias įmones. Todėl pagal mokesčių sistemos siekiamus tikslus tik sunkumų patiriančios įmonės yra panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje. Atsižvelgiant į tai, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra atrankinė priemonė.
(70)
Vokietijos nuomone, sprendimai bylose DMT (26) ir HAMSA (27) patvirtina šį argumentą. Ji teigia, kad šiuose sprendimuose Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas padarė išvadą, kad priemonės yra atrankinės, nes valdžios institucijos turėjo veikimo savo nuožiūra laisvę. Todėl iš šių sprendimų esą galima daryti atvirkštinę išvadą, kad priemonė, kuri taikoma visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, nėra atrankinė.
(71)
Komisija pirmiausia nurodo, kad mokesčių sistemos tikslas turi būti apibrėžiamas remiantis bazine sistema, o ne išimtį suteikiančia schema (28). Pelno mokesčio sistemos prasmė ir tikslas - gauti įplaukų į biudžetą. Kyla klausimas, ar į šį tikslą atsižvelgta, jei įmonės, pasinaudodamos nuostolių perkėlimo iš priedangos bendrovių galimybe, pernelyg sumažina savo apmokestinimo pagrindą. KStG 8c straipsnio 1 dalimi siekiama užkirsti kelią perkelti savo nuostolius įmonėms, kurių akcininkai pasikeitė. Tai aiškiai matyti iš įstatymo, kuriuo priimta KStG 8c straipsnio 1 dalis ir panaikinta KStG 8 straipsnio 4 dalis, pagrindimo (29). Taigi visų įmonių, kurių akcininkai pasikeičia, faktinė ir teisinė padėtis pagal mokesčių sistema siekiamą tikslą yra panaši.
(72)
Komisija nurodo, kad išimtį suteikianti schema pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį taikoma išimtinai sunkumų patiriančioms įmonėms. O įmonės, kurios akcijų pirkimo metu nėra nemokios ar įsiskolinusios arba joms negresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, tačiau patiria nuostolių, jų perkelti negali.
(73)
Todėl Komisija daro išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1a dalimi įmonės, kurios patiria nuostolių, bet šiaip finansinių sunkumų nepatiria, atskiriamos nuo įmonių, kurios yra nemokios ar įsiskolinusios arba kurioms gresia tapti nemokiomis ar įsiskolinusiomis, ir pastarosioms suteikiamos privilegijos. Taigi KStG 8c straipsnio 1a dalimi atskiriamos įmonės, kurių faktinė ir teisinė padėtis pagal mokesčių sistema siekiamą tikslą yra panaši.
(74)
Antra, Komisija pabrėžia, kad Teisingumo Teismas ir Bendrasis Teismas, priešingai, negu mano Vokietija, savo praktikoje niekada nėra išsakę nuomonės, kad priemonė, kuri prieinama visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, pagal apibrėžtį nėra atrankinė.
(75)
Kalbant apie bylą DMT, reikia pažymėti, kad Teisingumo Teismas dėl Prancūzijos Vyriausybės argumentų, kurie atitinka Vokietijos nuomonę, 28 punkte padarė išvadą, kad net tuo atveju, kai nacionalinės valdžios institucijos neturi veikimo savo nuožiūra laisvės, nacionalinio teismo užduotis patikrinti, ar atitinkama nacionalinė priemonė yra bendrojo, ar atrankinio pobūdžio. Taip Teisingumo Teismas netiesiogiai pripažįsta, kad nacionalinė priemonė, kuri prieinama visoms sunkumų patiriančioms įmonėms ir kuria valdžios institucijoms nesuteikiama veikimo savo nuožiūra laisvė, visgi gali būti atrankinė.
(76)
Dėl bylos HAMSA Komisija pažymi, kad Teisingumo Teismo obiter dictum 157 punkte taikomas Ispanijos bendrajai bankroto teisei. Tiesa, byloje HAMSA kalbama ne apie bankroto teisės priemones, o apie Ispanijos valdžios institucijų mokestinių reikalavimų atsisakymą, kurio apimtis daug didesnė už privačių investuotojų mokestinių reikalavimų atsisakymą. Ispanijos valdžios institucijos mokestinių reikalavimų atsisakė savanoriškai - įstatymais jos nebuvo įpareigotos to daryti. Todėl šis atvejis vertinant nagrinėjamą priemonę nesvarbus.
(77)
Generalinis advokatas Fennelly bylos Ecotrade išvadose patvirtino, kad taisyklės, taikomos visoms sunkumų patiriančioms įmonėms, gali būti atrankinės ir gali būti valstybės pagalba (30).
(78)
Todėl Komisijos atliekamas nagrinėjamos priemonės vertinimas, priešingai, negu mano Vokietija, suderinamas su Teisingumo Teismo ir Bendrojo Teismo praktika.
(79)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis yra prima facie atrankinė.
5.2.3. Pateisinimas mokesčių sistemos, kuriai priemonė priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema
(80)
Tačiau pagal Teisingumo Teismo praktiką šios atrankinio pobūdžio sąlygos nėra tuo atveju, jei priemonė, nors ja ir suteikiamas pranašumas gavėjui, pateisinama sistemos, kuriai ji priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema (31).
(81)
Todėl, jei Komisija, kaip nagrinėjamu atveju, prieina prie išvados, kad priemonė, atrodo, yra prima facie atrankinė, ji turi išnagrinėti, ar tokią diferenciaciją galima pateisinti mokesčių sistemos, kuriai ši priemonė priklauso, prigimtimi ar bendrąja schema.
(82)
Komisija konstatuoja, kad pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką atitinkama valstybė narė turi pateikti įrodymą, kad toks pateisinimas yra (32).
(83)
Pagal Teisingumo Teismo aiškinimą turi būti nustatytas skirtumas tarp konkrečios mokesčių sistemos tikslų, kurie jai nebūdingi, ir pačiai mokesčių sistemai būdingų mechanizmų, kurie yra būtini siekiant šių tikslų. Tik šiuos mechanizmus galima laikyti pagrindimu kalbant apie mokesčių sistemos, kuriai priemonė priklauso, prigimtį ar bendrąją schemą.
(84)
Komisija mano, kad nagrinėjamu atveju reikia skirti KStG 8c straipsnio 1 dalies tikslą ir KStG 8c straipsnio 1a dalies tikslą.
(85)
Pagal Vokietijos svarstymus KStG 8c straipsnio 1 dalies prasmė ir tikslas - užkirsti kelią piktnaudžiavimui Vokietijos mokesčių sistemoje numatyta nuostolių perkėlimo galimybe perkant priedangos bendroves.
(86)
Šiuo klausimu Vokietija pažymi, kad KStG 8c straipsnio 1 dalies taikymo sritis kur kas platesnė negu ankstesnės schemos (KStG 8 straipsnio 4 dalies). Pagal KStG 8 straipsnio 4 dalį nuostolių perkėlimo galimybės buvo netenkama tik jei vienu metu tenkinamos dvi sąlygos (akcijų įsigyja kita bendrovė ir pakeičiama veiklos sritis), o naujojoje sanavimo išlygoje antros sąlygos nebėra - galimybės perkelti nuostolius netenkama jau tada, kai kita bendrovė įsigyja akcijų. Įstatymų leidėjas suvokė šį taikymo srities pakeitimą, nes įstatymo pataisa aiškiai siekta tikslo finansuoti nuo 25 iki 15 % sumažėjusį pelno mokesčio tarifą (33).
(87)
KStG 8c straipsnio 1a dalimi, priešingai, nesiekta užkirsti kelio jokiam piktnaudžiavimui. Tai matyti iš Vokietijos Bundestago naujosios sanavimo išlygos įstatymo pagrindimo. Jame sakoma, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis priimta siekiant suvaldyti finansų ir ekonomikos krizės keliamas problemas (34). Krizės metu nuostolių perkėlimo apribojimas laikytas ypatinga kliūtimi, kylančia norint restruktūrizuoti įmones.
(88)
Komisija konstatuoja, kad pati Vokietija savo pastabose dėl sprendimo pradėti procedūrą aiškiai nurodė, jog KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra priemonė užkirsti kelią piktnaudžiavimui mokesčių sistema, o kad ja nustatoma sanavimo išlyga, kuria siekiama per finansų ir ekonomikos krizę paremti sunkumų patiriančias įmones.
(89)
Komisija daro išvadą, kad šia specifine mokestine priemone siekiamas tikslas nebūdingas mokesčių sistemai. Pagal Teisingumo Teismo praktiką šioje srityje tokio nebūdingo tikslo negalima pasitelkti norint pateisinti priemonę mokesčių sistemos prigimtimi ar bendrąja schema (35). Jį galima nagrinėti tik tiriant, ar priemonė suderinama su vidaus rinka.
(90)
Trys Vokietijos pateikti argumentai šio vertinimo niekaip nekeičia.
(91)
Dėl Vokietijos argumento, kad sunkumų patirianti įmonė finansavimo lėšų galinti gauti tik iš investuotojo, o sunkumų nepatirianti, tik laikinai nuostolių patirianti įmonė galinti rinktis, ar gauti finansavimo lėšų kapitalo rinkoje, ar naują kapitalą nupirkus investuotojui, Komisija mano, kad, kalbant apie mokesčių teisės tikslą, nesvarbu, kaip įmonė finansuoja savo komercinę veiklą. Pelno mokesčio sistema grindžiama pelno apmokestinimu ir nuostolių deklaravimu. Kaip buvo matyti per finansų ir ekonomikos krizę, ir sunkumų nepatiriančios įmonės laikinai patirdavo nuostolių. Tačiau pagal sanavimo išlygą tokios finansinių sunkumų nepatiriančios įmonės nuostolių perkelti negali, taigi, pasikeitus jų akcininkams ir joms gavus naujo kapitalo, statomos į blogesnę padėtį, palyginti su sunkumų ir nuostolių patiriančiomis įmonėmis. Komisija taip pat konstatuoja, kad per finansų ir ekonomikos krizę sunkumų nepatiriančioms, o tik laikinai nuostolių patiriančioms įmonėms irgi buvo sunku patekti į kapitalo rinką. Todėl jau prielaidos, kuriomis grindžiamas pirmas argumentas, yra neteisingos. Todėl Komisija pirmą Vokietijos argumentą atmeta.
(92)
Kalbėdama apie antrą Vokietijos argumentą, pagal kurį KStG 8c straipsnio 1 dalyje nustatyto bendro draudimo perkelti nuostolius pasikeitus akcininkams išimtis, numatyta KStG 8c straipsnio 1a dalyje, pateisinama KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis, nes restruktūrizuojant sunkumų patiriančią įmonę nesama piktnaudžiavimo rizikos, Komisija konstatuoja, kad šiuo argumentu KStG 8c straipsnio 1a dalies apribojimas ją taikant tik sunkumų patiriančioms įmonėms nepateisinamas. Komisija pabrėžia, kad piktnaudžiavimo rizikos nėra ir įsigyjant sunkumų nepatiriančią įmonę. Piktnaudžiavimo rizika susijusi tik su priedangos bendrovėmis. KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis viršijamas siekis išvengti piktnaudžiavimo. Tikslas taip pat yra padidinti Vokietijos pelno mokesčio bazę ir kompensuoti nuo 25 iki 15 % sumažėjusį pelno mokesčio tarifą. Iš to aiškėja, kodėl KStG 8c straipsnio 1 dalimi apimama ir nemažai akcijų įsigijimo atvejų, kai nėra jokios piktnaudžiavimo rizikos. Todėl Komisija atmeta Vokietijos argumentą, pagal kurį KStG 8c straipsnio 1a dalimi numatyta išimtis atitinka KStG 8c straipsnio 1 dalies ratio legis.
(93)
Dėl trečio Vokietijos argumento, pagal kurį auditoriai konsoliduoto koncerno balanso atveju apskaičiuodami galimus atidėtuosius mokesčius įprastai neteikia jokios reikšmės finansinių sunkumų patiriančios įmonės nuostoliams ir todėl nuostolių perkėlimo galimybė neturi įtakos blogoje padėtyje esančios bendrovės pardavimo kainai, Komisija pirmiausia pažymi, kad tai susiję su buhalterinės apskaitos kriterijais ir todėl mokesčių aspektu nesvarbu. Be to, Komisija konstatuoja, kad šis argumentas prieštarauja Vokietijos teiginiui, jog nuostolių perkėlimo galimybės nebuvimas yra kliūtis, kuri kyla norint įmonę restruktūrizuoti. Ši mintis teisinga, tik jei pirkėjas nuostolių perkėlimo galimybei suteikia tam tikrą piniginę vertę. Todėl Komisija atmeta ir trečią Vokietijos argumentą.
(94)
Be to, Vokietija tvirtina, kad ir kitos valstybės narės numatančios mokestinės naštos sumažinimo galimybes sanuojamoms įmonėms, ir nurodo, pavyzdžiui, Prancūzijos schemą dėl sunkumų patiriančių įmonių perėmimo. Komisija negali pritarti šiam palyginimu grindžiamam Vokietijos argumentui. Pirma, valstybės narės, norėdamos pateisinti priemonę, gali pasitelkti tik savo mokesčių sistemai būdingus principus kaip bazinę sistemą, kurios pagrindu tikrinama, ar įmonei suteikiamas pranašumas atsižvelgiant į pagalbą reglamentuojančius teisės aktus. Faktas, kad kitose valstybėse narėse galbūt esama panašių mokestinių priemonių, yra nesvarbus, nes tokias priemones gali apimti ir sutartimi nustatytos taisyklės. Antra, Prancūzijos schema numatytos priemonės susietos su kitomis sąlygomis negu KStG 8c straipsnio 1a dalies atveju. Prancūzijos schema numatyta galimybė atleisti nuo mokesčių naujai įsteigtas įmones, kurios perima sunkumų patiriančią įmonę. 2004 m. Komisija šią schemą paskelbė nesuderinama su bendrąja rinka (36) ir Prancūzija ją pakeitė siekdama suderinti su pagalbą reglamentuojančiais teisės aktais. Keli šia schema suteikti pranašumai yra menki, kiti suderinami su pagalbą reglamentuojančiais teisės aktais kaip regioninė pagalba ar pagalba mažosioms ir vidutinėms įmonėms (toliau - MVĮ) (37).
(95)
Todėl Komisija, remdamasi pirmesniais svarstymais, daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė atsiranda ne tiesiogiai iš pagrindinių mokesčių sistemos principų ir todėl nepateisinama mokesčių sistemos prigimtimi ir bendrąja schema.
5.2.4. Senosios ir naujosios sanavimo išlygų sąsaja
(96)
Vokietija teigia, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis iš esmės atitinka senąją KStG 8 straipsnio 4 dalį ir kad Komisija niekada nėra išsakiusi nuomonės, jog KStG 8 straipsnio 4 dalis yra valstybės pagalba.
(97)
Komisija nurodo, kad Vokietija niekada nėra pranešusi apie KStG 8 straipsnio 4 dalį, taigi Komisija dar nepriėmusi nuomonės, ar KStG 8 straipsnio 4 dalis yra valstybės pagalba.
(98)
Ši procedūra susijusi tik su KStG 8c straipsnio 1a dalimi, nes sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą taikomas tik šiai nuostatai. Vokietija, norėdama pateisinti KStG 8c straipsnio 1a dalį, negali remtis argumentu, kad Komisija niekada neišsakė oficialaus prieštaravimo prieš KStG 8 straipsnio 4 dalį, nes Vokietija apie ją niekada nėra pranešusi.
(99)
Komisija pasilieka teisę išnagrinėti KStG 8 straipsnio 4 dalį pagal pagalbą reglamentuojančius teisės aktus, jei paaiškėtų, kad šia schema įmonėms suteiktas atrankinis pranašumas.
5.2.5. Panašios mokesčių sistemos kitose valstybėse narėse
(100)
Faktas, kad kitose valstybėse narėse esama panašių ar tapačių mokesčių sistemų, apie kurias Komisijai nepranešta, nedaro jokios įtakos nagrinėjant klausimą, ar tam tikra priemonė yra valstybės pagalba.
(101)
Komisija Vokietijos pateiktą informaciją tirs pagal Procedūrinio reglamento 10 straipsnį (38).
5.2.6. Išvados dėl atrankinio pranašumo buvimo
(102)
Komisija daro išvadą, kad taikant KStG 8c straipsnio 1a dalį į jos taikymo sritį patenkančioms įmonėms suteikiamas atrankinis pranašumas.
5.3. Poveikis vidaus prekybai
(103)
Priemonė yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti. KStG 8c straipsnio 1a dalis nėra taikoma konkretiems sektoriams, t. y. ši schema gali būti naudinga visoms ekonomikos sritims. Beveik visoms Vokietijos ekonomikos sritims atstovaujama rinkose, kuriose konkuruojama ir vyksta valstybių narių tarpusavio prekyba. Todėl ši priemonė gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ar iškreipti konkurenciją arba kelti jos iškreipimo grėsmę.
(104)
Komisija konstatuoja, kad pagal Vokietijos pateiktą informaciją visoms įmonėms, galinčioms pasinaudoti šia priemone, pagal Vokietijos bankroto tvarką būtų galima pradėti bankroto procedūrą (žr. 14 konstatuojamąją dalį ir 7 išnašą). Todėl visi galimi priemonės gavėjai yra sunkumų patiriančios įmonės, kaip nustatyta Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (toliau - Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės) 10 punkto c dalyje. Taigi nė vienas iš gavėjų negalėtų gauti de minimis pagalbos pagal 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (39), nes pagal šio reglamento 1 straipsnio h dalį jis netaikomas sunkumų patiriančioms įmonėms.
5.4. Išvada
(105)
Kadangi tenkinamos visos sąlygos pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, Komisija mano, kad pelno mokesčio įstatymo nuostatos dėl nuostolių perkėlimo mokesčių reikmėms - sanavimo išlyga - yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį.
6. PRIEMONĖS SUDERINAMUMO SU VIDAUS RINKA TYRIMAS
(106)
Komisija gali laikyti pagalbą suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką valstybė narė turi pateikti įrodymą, kad priemonė suderinama su vidaus rinka (40). Komisija šiuo klausimu konstatuoja, kad Vokietija, nepaisant aiškaus Komisijos sprendime pradėti procedūrą išsakyto raginimo, nepateikė jokios su tuo susijusios informacijos. Vien dėl šios priežasties Komisija nagrinėjamos pagalbos priemonės negali laikyti suderinama su vidaus rinka.
(107)
Tačiau Komisija apsvarstė, ar šią priemonę būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka. Komisija, nagrinėdama pagalbos atvejus, patenkančius į SESV 107 straipsnio 3 dalies taikymo sritį, turi didelę veikimo savo nuožiūra laisvę (41). Pasinaudodama šia laisve Komisija paskelbė kelias gaires ir komunikatus, kuriuose nustatė kriterijus, pagal kuriuos tam tikros rūšies pagalbą galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį. Pagal nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką Komisija privalo laikytis savo paskelbtų gairių ir komunikatų, susijusių su pagalbos kontrole, jei jie nenukrypsta nuo SESV nuostatų ir yra pripažinti valstybių narių (42).
(108)
Todėl pirmiausia reikia išnagrinėti, ar pagalba, apie kurią pranešta, patenka į vienos ar kelių gairių ar komunikatų taikymo sritį ir ar ją galima laikyti suderinama su vidaus rinka, nes ji atitinka juose nustatytus suderinamumo kriterijus.
6.1. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Bendrijos laikinąją sistemą (43)
(109)
Kadangi KStG 8c straipsnio 1a dalis priimta siekiant įveikti finansų ir ekonomikos krizės keliamas problemas, Komisija išnagrinėjo, ar šią schemą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis aiškinamas Bendrijos laikinojoje sistemoje.
(110)
Atsižvelgdama į dabartinę finansų ir ekonomikos krizę ir jos pasekmes visai valstybių narių ekonomikai, Komisija laikosi nuomonės, kad tam tikrų rūšių valstybės pagalbą, skirtą krizei įveikti, per tam tikrą laikotarpį galima pateisinti ir laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą. Bendrijos laikinojoje sistemoje nustatytos sąlygos, kuriomis Komisija tokias pagalbos schemas laiko suderinamomis su vidaus rinka.
(111)
Tačiau KStG 8c straipsnio 1a dalies negalima priskirti nė vienai Bendrijos laikinojoje sistemoje išvardytai priemonei, nes ši schema susijusi su mokestiniais pranašumais, suteikiamais sunkumų patiriančioms įmonėms. Bendrijos laikinojoje sistemoje nenumatyta valstybės pagalba, teikiama mokestinių pranašumų forma.
(112)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis netenkina būtinų sąlygų, kad šią schemą būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis aiškinamas Bendrijos laikinojoje sistemoje.
(113)
Tačiau Komisija konstatuoja, kad pagalba tam tikriems gavėjams pagal Bendrijos laikinosios sistemos 4.2 skyrių gali būti laikoma leistina, su vidaus rinka suderinama ribota pagalba, jei ji tenkina visas Vokietijos pagalbos schemos, kurią Komisija patvirtino remdamasi šiuo teisiniu pagrindu, sąlygas. Norėdamas gauti šios rūšies pagalbą gavėjas ypač turi įrodyti, kad 2008 m. liepos 1 d. jis nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip nustatyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (didelių įmonių atveju) arba 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 800/2008, skelbiančio tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (44), 1 straipsnio 7 dalį (MVĮ atveju) ir kad pagalbos bendrasis subsidijos ekvivalentas ne didesnis kaip 500 000 EUR. Taip pat turi būti tenkinamos kitos Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir sprendime patvirtinti Vokietijos pagalbos schemą nustatytos sąlygos.
6.2. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires (45)
(114)
Kadangi KStG 8c straipsnio 1a dalis susijusi su mokestiniais pranašumais, suteikiamais sunkumų patiriančioms įmonėms, Komisija, nagrinėdama priemonės suderinamumą su vidaus rinka, pasitelkė ir Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Pagal šias gaires pagalbą galima teikti tik sunkumų patiriančioms įmonėms. Nors nemokią ar įsiskolinusią įmonę galima laikyti sunkumų patiriančia įmone atsižvelgiant į šias gaires, didesnei verslo grupei priklausančios arba jos perimtos įmonės įprastai negali gauti sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbos (Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 13 punktas). Tarp KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo sąlygų yra akcijų pardavimas. Pardavusi akcijų tikslinė įmonė gali priklausyti grupei. Tokiu atveju įprastai ta grupė turėtų rūpintis sunkumų patiriančia įmone, kuri pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires pagalbos gauti negalėtų.
(115)
Be to, net ir gavėjai, kuriems būtų galima teikti pagalbą pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, netenkina kitų šių gairių sąlygų.
(116)
Pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a dalį sanavimo pagalbą galima teikti tik paskolų garantijų arba paskolų forma. Todėl nagrinėjamo mokestinio pranašumo negalima laikyti sanavimo pagalba.
(117)
Restruktūrizavimo pagalbos atveju pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires turi būti pateikiamas gyvybingas restruktūrizavimo planas, pagal kurį būtų galima atkurti ilgalaikį įmonės gyvybingumą. Taip pat pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires pagalba turi apsiriboti tik būtinu minimumu, gavėjas prie restruktūrizavimo išlaidų turi prisidėti savo įnašu ir turi būti imamasi kompensacinių priemonių siekiant išvengti nederamo konkurencijos iškreipimo.
(118)
Visų šių sąlygų KStG 8c straipsnio 1a dalis netenkina. Nors įstatymo pagrindime nurodyta, kad tikslinė įmonė turi pateikti sanavimo planą su teigiama verslo prognoze, nematyti, kad toks planas atitiktų Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse keliamus reikalavimus ir kad pagalbos dydis būtų apribotas būtinu minimumu, nes pagalbos dydis priklauso nuo nuostolių, kuriuos įmonė patyrė praeityje. Be to, KStG 8c straipsnio 1a dalyje nenumatytas nei įmonės įnašas, nei kompensacinės priemonės.
(119)
Pagaliau apie sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą didelėms įmonėms reikia pranešti atskirai. Tokios pagalbos negalima teikti pagal schemą. Tačiau KStG 8c straipsnio 1a dalyje nedaromas skirtumas tarp didelių įmonių ir MVĮ.
(120)
NET ir MVĮ, kurioms iš principo būtų galima suteikti sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbą pagal schemą, atveju Komisija konstatuoja, kad netenkinami Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 82 punkte tokiai schemai keliami ypatingi reikalavimai dėl šio sprendimo 117 punkte išdėstytų priežasčių.
(121)
Todėl Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nesuderinama su vidaus rinka kaip restruktūrizavimo pagalba.
6.3. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Regioninės pagalbos gaires (46)
(122)
KStG 8c straipsnio 1a dalį reikia išnagrinėti ir remiantis Regioninės pagalbos gairėmis.
(123)
Galimi regioninės pagalbos gavėjai Vokietijoje turi būti įsikūrę teritorijose, kuriose leidžiama teikti regioninę pagalbą. Dėl KStG 8c straipsnio 1a dalies taikymo tai nėra būtina, nes išlyga taikoma įmonėms visoje Vokietijoje.
(124)
Taip pat sunkumų patiriančios įmonės, kaip nustatyta Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse, nepatenka į Regioninės pagalbos gairių taikymo sritį (žr. Regioninės pagalbos gairių 9 punktą). Taigi ir pagalbos, teikiamos įmonėms remiamuose regionuose, negalima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal Regioninės pagalbos gaires.
(125)
Todėl Komisija mano, kad priemonė nesuderinama su vidaus rinka kaip regioninė pagalba.
6.4. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal Pagalbos aplinkos apsaugai gaires (47)
(126)
KStG 8c straipsnio 1a dalį taip pat reikia išnagrinėti remiantis Pagalbos aplinkos apsaugai gairėmis.
(127)
Pagrindinis Pagalbos aplinkos apsaugai gairių tikslas - taikant valstybės pagalbos priemones užtikrinti geresnę aplinkos apsaugą, negu ji būtų be pagalbos, ir užtikrinti, kad teigiamas pagalbos poveikis atsvertų jos neigiamą konkurencijos iškraipymo poveikį, vadovaujantis SESV 191 straipsnyje nustatytu principu „teršėjas moka“.
(128)
KStG 8c straipsnio 1a dalimi šio tikslo nesiekiama. Įstatymo pagrindime neiškeltas joks tikslas atsižvelgiant į Pagalbos aplinkos apsaugai gaires.
(129)
Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 20 punkte sakoma, kad, turint omenyje, jog pavojus yra kilęs pačiam įmonės egzistavimui, ji negali būti laikoma tinkama priemone kitiems viešosios tvarkos tikslams skatinti tol, kol nebus užtikrintas tokios įmonės gyvybingumas. Kadangi visi galimi gavėjai pagal KStG 8c straipsnio 1a dalį yra sunkumų patiriančios įmonės pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto c dalį, Komisija mano, kad KStG 8c straipsnio 1a dalis nesuderinama su vidaus rinka kaip pagalba aplinkos apsaugai.
6.5. Galimas suderinamumas su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalį
(130)
Komisija konstatuoja, kad pagalba, apie kurią pranešta, patenka ir į Bendrijos laikinosios sistemos, ir į Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių taikymo sritį. Todėl Komisija, naudodamasi veikimo savo nuožiūra laisve pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b ir c punktus, dėl 109 ir tolesnėse konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių privalo laikytis abiejų šių teisės aktų.
(131)
Tačiau Komisija, matydama neišvengiamas priežastis, gali vėl pasinaudoti veikimo savo nuožiūra laisve, neviršydama ribų, nustatytų SESV ir bendraisiais teisės principais, ypač vienodo požiūrio principu, laikantis jo išaiškinimo pagal Teisingumo Teismo praktiką (48). Šiuo atveju Komisija pagal Teisingumo Teismo praktiką valstybės pagalbą gali laikyti suderinama su vidaus rinka, jei valstybės pagalba skirta kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti (SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktas) arba jei ja siekiama bendro intereso (SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktas) (49), ji būtina šiam tikslui pasiekti (50) ir netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.
(132)
Šiuo atveju Vokietija nepateikė jokių argumentų, kad pagalba suderinama su vidaus rinka tiesiogiai pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą.
(133)
Komisija konstatuoja, kad priemonė sukurta taip, jog pagalbos dydis priklauso nuo nuostolių, kuriuos gavėjas patyrė praeityje. Todėl nėra jokios sąsajos tarp pagalbos sumos, kurią įmonė gauna, ir pagalbos schema siekiamo tikslo, t. y. pašalinti sanavimo kliūtis ir paremti sunkumų patiriančias įmones per finansų ir ekonomikos krizę. Todėl Komisija prieina prie išvados, kad pagalbos schema neapsiriboja tik tuo, kas būtina tikslui pasiekti. Todėl ji iškreipia konkurenciją vidaus rinkoje bendram interesui prieštaraujančiu mastu.
(134)
Todėl Komisija daro išvadą, kad priemonės negalima laikyti suderinama su vidaus rinka tiesiogiai pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b arba c punktą.
7. PAGALBOS IŠIEŠKOJIMAS
(135)
Kadangi apie pagalbą nebuvo pranešta, ji yra neteisėta pagalba.
(136)
Remiantis nuolatine Komisijos sprendimų priėmimo praktika bet kokią pagalbą, kuri suteikta neteisėtai ir nesuderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnį, reikia išieškoti. Ši sprendimų priėmimo praktika patvirtinta 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (51), 14 straipsniu, kuriame sakoma: „Jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo.“
(137)
Kadangi nagrinėjama priemonė yra neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba, ją reikia išieškoti, siekiant rinkoje atkurti prieš ją suteikiant buvusią padėtį. Todėl pagalbą grąžinti reikia nuo to momento, kai gavėjui suteiktas pranašumas, tai yra kai gavėjas pagalba pradėjo disponuoti. Iki faktinio pagalbos grąžinimo reikia mokėti palūkanas.
(138)
Komisija mano, kad nustatant momentą, nuo kurio gavėjas pradėjo disponuoti pagalba, svarbi metinė pelno mokesčio mokėjimo data.
(139)
Vokietija turi imtis visų būtinų priemonių pagalbai iš gavėjų išieškoti. Siekdama nustatyti atvejų, kuriais reikia išieškoti pagalbą, skaičių Vokietija turi sudaryti įmonių, kurios nuo 2008 m. sausio 1 d. pasinaudojo nagrinėjama priemone, sąrašą. Komisija pažymi, kad nuo 2010 m. balandžio 30 d. Vokietija šios priemonės nebetaiko. Federalinė finansų ministerija nurodė už mokesčių rinkimą atsakingoms institucijoms netaikyti sanavimo išlygos, kol Komisija šiuo klausimu priims galutinį sprendimą (52).
(140)
Išieškotiną valstybės pagalbą reikia apskaičiuoti pagal įmonių, pasinaudojusių KStG 8c straipsnio 1a dalimi, mokesčių deklaracijas. Pagalbos suma apskaičiuojama kaip mokesčio sumos, kurią reikėtų mokėti netaikant KStG 8c straipsnio 1a dalies, ir mokesčio sumos, faktiškai sumokėtos pritaikius KStG 8c straipsnio 1a dalį, skirtumas.
(141)
Tai taikoma neatsižvelgiant į galimybę, kad pagalbą galima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis išaiškintas Bendrijos laikinojoje sistemoje, ir Komisijos patvirtintą Vokietijos pagalbos schemą, jei bendra taip suteiktos pagalbos suma ne didesnė kaip 500 000 EUR bendrasis subsidijos ekvivalentas ir jei paisoma visų kitų sąlygų, nustatytų Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir Komisijos sprendime, kuriuo šiuo pagrindu patvirtinta Vokietijos pagalbos schema, ypač sąlygos, kad 2008 m. liepos 1 d. įmonė nebuvo finansinių sunkumų patirianti įmonė. Jei bendra suma didesnė kaip 500 000 EUR, viršijančią sumą reikia išieškoti.
(142)
Komisija atkreipia Vokietijos dėmesį į tai, kad pagalbos negalima laikyti suderinama su vidaus rinka pagal de minimis taisykles (53), pagal kokią nors schemą, patenkančią į Bendrojo bendrosios išimties reglamento (54) taikymo sritį, arba pagal kokią nors pagalbos schemą remiantis Regioninės pagalbos gairėmis arba Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemą (55), nes pagal visus šiuos teisės aktus valstybės pagalbos negalima teikti sunkumų patiriančioms įmonėms (56). Dėl visų kitų patvirtintų pagalbos schemų Vokietija turi patikrinti, ar sprendime, kuriuo patvirtinta pagalbos schema, numatyta taikymo išimtis sunkumų patiriančioms įmonėms. Priešingu atveju pagalbą pagal šias schemas būtų galima laikyti suderinama su vidaus rinka, jei Vokietija įrodys, kad pagalbos suteikimo momentu buvo paisoma atitinkamų schemų sąlygų.
8. IŠVADOS
(143)
Remdamasi pirmesniais svarstymais Komisija daro išvadą, kad KStG 8c straipsnio 1 dalis (sanavimo išlyga) pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį yra valstybės pagalba, suteikta neteisėtai ir pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį. Schema yra nesuderinama su vidaus rinka.
(144)
Komisija mano, kad Vokietija turi imtis visų būtinų priemonių pagalbai iš sanavimo išlyga pasinaudojusių įmonių išieškoti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalbos schema, kurią Vokietija neteisėtai taikė pagal Pelno mokesčio įstatymo 8c straipsnio 1 dalį pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalies nuostatas, yra nesuderinama su vidaus rinka.
2 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba yra suderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies b punktą, kaip jis išaiškintas Bendrijos laikinojoje sistemoje, jei pagalbos suma ne didesnė kaip 500 000 EUR, gavėjas 2008 m. liepos 1 d. nebuvo sunkumų patirianti įmonė ir tenkinamos visos kitos Bendrijos laikinosios sistemos 4.2.2 skyriuje ir sprendime, kuriuo patvirtinta Vokietijos pagalbos schema, nustatytos sąlygos.
3 straipsnis
Pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą suteikta pagalba, suteikimo momentu atitikusi pagalbos schemos, kurią Komisija patvirtino kitu, ne Bendrojo bendrosios išimties reglamento, Regioninės pagalbos gairių arba Bendrijos valstybės pagalbos moksliniams tyrimams, taikomajai veiklai ir naujovių diegimui sistemos teisiniu pagrindu ir pagal kurią sunkumų patiriančios įmonės taip pat gali būti pagalbos gavėjos, sąlygas, yra suderinama su vidaus rinka, jei neviršija šios rūšies pagalbai taikomo didžiausio pagalbos intensyvumo.
4 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą Vokietija turi panaikinti.
2. Vokietija iš gavėjų išieško su vidaus rinka nesuderinamą pagalbą, suteiktą pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą.
3. Išieškotinos sumos apima palūkanas nuo to momento, kai gavėjai pradėjo disponuoti pagalba, iki jos faktinio grąžinimo.
4. Palūkanos apskaičiuojamos pagal susigrąžinimo palūkanų normą, kaip nustatyta Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (57) V skyriuje.
5. Paskelbus šį sprendimą Vokietija nutraukia visus mokėjimus pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą.
5 straipsnis
1. Pagalba, suteikta pagal 1 straipsnyje nurodytą pagalbos schemą, išieškoma nedelsiant ir faktiškai.
2. Vokietija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įvykdytas per keturis mėnesius po jo paskelbimo.
6 straipsnis
1. Vokietija Komisijai per du mėnesius po šio sprendimo paskelbimo pateikia šią informaciją:
a)
pagalbos pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą gavėjų sąrašą ir bendrą pagalbos, kurią kiekvienas iš jų gavo pagal šią schemą, sumą;
b)
bendrą sumą (pagrindinį reikalavimą ir palūkanas), išieškotiną iš kiekvieno gavėjo;
c)
išsamų priemonių, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti, apibūdinimą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjų paprašyta pagalbą grąžinti.
2. Vokietija Komisijai praneša apie priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įvykdyti, vykdymo eigą, kol bus baigta grąžinti pagalbą, suteiktą pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą. Komisijai paprašius Vokietija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių ėmėsi ar ketina imtis šiam sprendimui įvykdyti. Vokietija taip pat pateikia išsamius duomenis apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurias gavėjai jau grąžino.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. sausio 26 d.