РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 543/2011 НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2011 година
за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 3, втора алинея, член 103з, член 121, буква а), член 127, член 134, член 143, буква б), член 148, член 179, член 192, параграф 2, член 194 и член 203а, параграф 8 във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1234/2007 се установява обща организация на селскостопанските пазари, която включва секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци.
(2)
Правилата за прилагане, които обхващат секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, са определени в Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 г. за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (2). Посоченият регламент беше изменян няколкократно. За по-голяма яснота е целесъобразно всички правила за прилагане да бъдат събрани в нов регламент заедно с измененията, които са необходими в светлината на натрупания опит, и да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1580/2007.
(3)
Следва да бъдат определени пазарни години за продуктите от секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тъй като в секторите вече няма схеми за помощ, които да следват периода на реколтата на въпросните продукти, всички пазарни години могат да бъдат хармонизирани и да съвпадат с календарната година.
(4)
С член 113, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се упълномощава Комисията да установи пазарни стандарти съответно за плодове и зеленчуци и за преработени плодове и зеленчуци. Съгласно член 113а, параграф 1 от посочения регламент плодовете и зеленчуците, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, могат да бъдат предлагани на пазара единствено при положение, че са здрави, в добро състояние, с подходящо пазарно качество и е отбелязана страната на произход. С цел хармонизиране на прилагането на посочената разпоредба е целесъобразно да бъдат изложени подробности относно общ пазарен стандарт и да бъде предвиден такъв стандарт за всички пресни плодове и зеленчуци.
(5)
Следва да бъдат приети специфични пазарни стандарти за продуктите, за които приемането на стандарт изглежда необходимо въз основа на оценка на неговата целесъобразност, като се вземе предвид по-специално кои продукти се търгуват най-много в стойностно изражение, въз основа на данните, съдържащи се в референтната база данни за международната търговия - Comext - на Европейската комисия.
(6)
С цел да се избегнат излишните пречки пред търговията, в случаите, когато е необходимо да бъдат установени специфични пазарни стандарти за отделни продукти, тези стандарти следва да бъдат същите, като посочените в стандартите, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН). Когато не е приет специфичен пазарен стандарт на равнището на Съюза, продуктите следва да се смятат за съответстващи на общия пазарен стандарт, когато държателят им е в състояние да докаже, че те съответстват на приложим стандарт на ИКЕ/ООН.
(7)
Изключения или освобождаване от прилагането на пазарните стандарти следва да бъдат предвидени при дадени операции, които са или съвсем незначителни и/или специфични, или се извършват в началото на дистрибуторската верига, или в случая на сушени плодове и зеленчуци и предназначени за преработка продукти. Тъй като някои продукти се доразвиват по естествен път и имат склонност към разваляне, следва да бъде разрешено те да показват леки признаци на загуба на свежест и твърдост, при условие че не са в клас „Екстра“. Някои продукти, които обикновено не са цели при продажбата, следва да бъдат освободени от общия стандарт за предлагане на пазара, който иначе налага това изискване.
(8)
Изискваната съгласно пазарните стандарти информация следва да бъде показана ясно върху опаковката и/или етикета. С цел да се избегнат измами и подвеждане на потребителите, изискваната съгласно стандартите информация трябва да е на разположение на потребителите преди покупката, особено при продажбите от разстояние, при които опитът е показал съществуването на риск от измама и неспазване на защитата на потребителите, която стандартите осигуряват.
(9)
В отговор на търсенето от страна на някои потребители, на пазара все по-често се срещат опаковки, съдържащи различни видове плодове и зеленчуци. Лоялната търговия изисква плодовете и зеленчуците, предлагани в една и съща опаковка, да бъдат еднородни по отношение на качеството. За продуктите, за които не са приети стандарти на равнището на Съюза, тази еднородност може да бъде гарантирана чрез прибягване до общите разпоредби. За смесите от плодове и зеленчуци от различни видове в една и съща опаковка следва да бъдат определени изисквания за етикетиране. Те следва да бъдат по-облекчени в сравнение с тези, установени в пазарните стандарти, най-вече за да се вземе предвид наличното място върху етикетите.
(10)
За да се гарантира правилното и ефективно извършване на проверките, фактурите и придружаващите документи, с изключение на предназначените за потребителите документи, следва да съдържат определена основна информация, включена в пазарните стандарти.
(11)
За целите на извършваните въз основа на анализ на риска селективни проверки, предвидени в член 113a, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е необходимо да бъдат установени подробни правила относно тези проверки. По-специално следва да се подчертае ролята на оценката на риска при подбора на продуктите за проверка.
(12)
Всяка държава-членка следва да посочи контролните органи, които отговарят за извършване на проверките за съответствие на всеки етап от предлагането на пазара. Един от тези органи следва да бъде отговорен за контактите с всички други определени за целта органи и за координацията между тях.
(13)
Тъй като познаването на търговците и основните им характеристики е необходимо средство за извършването на анализ от държавите-членки, от ключово значение е да се изгради база данни за търговците на плодове и зеленчуци във всяка държава-членка. С цел да се гарантира обхващане на всички участници в търговската верига и в интерес на правната сигурност следва да се приеме подробно определение на „търговец“.
(14)
Проверките за съответствие следва да се извършват чрез вземане на извадки и да се концентрират върху търговци, които е най-вероятно да притежават стоки, които не са в съответствие със стандартите. Като имат предвид характерните особености на националните си пазари, държавите-членки следва да определят правила, които да дават приоритет на проверките на определени категории търговци. С цел да се осигури прозрачност споменатите правила следва да бъдат съобщени на Комисията.
(15)
Държавите-членки следва да гарантират, че износът на плодове и зеленчуци за трети държави съответства на пазарните стандарти и да удостоверят това съответствие съгласно Женевския протокол за стандартизация на пресните плодове и зеленчуци и на сухите и сушените плодове, сключен в рамките на Икономическата комисия за Европа към ООН, и съгласно схемата на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) за прилагане на международни стандарти за плодове и зеленчуци.
(16)
Вносът на плодове и зеленчуци от трети държави следва да съответства на пазарните стандарти или на еквивалентни на тях стандарти. Следователно проверките за съответствие трябва да се извършват преди въвеждане на споменатите стоки в митническата територия на Съюза, с изключение на малки партиди, за които контролните органи преценяват, че съществува незначителен риск за несъответствие. В някои трети държави, които осигуряват задоволителни гаранции по отношение на съответствието, проверките преди износа могат да се извършват от контролните органи на споменатите трети държави. Когато се прилага тази възможност, държавите-членки следва да проверяват редовно ефективността и качеството на проверките преди износа, извършвани от контролните органи на трети държави.
(17)
Не се изисква плодовете и зеленчуците, предназначени за преработка, да съответстват на пазарните стандарти, затова следва да се гарантира, че те не се продават на пазара за пресни продукти. Такива продукти следва да бъдат етикетирани по подходящ начин.
(18)
Плодовете и зеленчуците, проверявани за съответствие с пазарните стандарти, следва да бъдат подложени на същия вид проверки на всички етапи от предлагането на пазара. За тази цел следва да бъдат прилагани насоките за проверка, препоръчвани от ИКЕ/ООН, които са в съгласие със съответните препоръки на ОИСР. За проверките на етапа на продажба на дребно обаче следва да бъдат определени специфични условия.
(19)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за признаване на организациите на производители за заявените от тях продукти. Когато се иска признаване за продукти, предназначени само за преработка, следва да се гарантира, че те наистина се доставят за преработка.
(20)
С оглед да се подпомогне постигането на целите на режима на плодовете и зеленчуците и да се осигури функционирането на организациите на производители по ефективен и устойчив начин, последните трябва да бъдат колкото е възможно по-стабилни. Затова следва да се предвиди минимален срок на членство на производител в организация на производители. На държавите-членки следва да бъде дадена възможността да определят сроковете за предизвестие и датите, на които влиза в сила отказът от членство.
(21)
Основните и съществени дейности на организацията на производители следва да бъдат свързани с концентриране на предлагането и предлагане на пазара. Въпреки това организациите на производителите следва да могат да се занимават и с други дейности с търговски или нетърговски характер.
(22)
Насърчава се сътрудничеството между организации на производители, като се разрешава търговията с плодове и зеленчуци, закупени изключително от друга призната организация на производители, да не бъде взета предвид при изчисленията, както за целите на основната дейност, така и за други дейности. Когато дадена организация на производители е призната за продукт, за който се изисква предоставяне на технически средства, следва да ѝ бъде разрешено да предоставя споменатите средства чрез членовете си, чрез дъщерни дружества или чрез възлагане на дейности на външни изпълнители.
(23)
Организациите на производители могат да притежават дялове в дъщерни дружества, които им помагат да увеличат добавената стойност на продукцията на членовете си. Следва да бъдат определени правила за изчисляване на стойността на такава предлагана на пазара продукция. Основните дейности на такива дъщерни дружества следва да бъдат същите като тези на организацията на производители, след като се предостави преходен период за адаптиране.
(24)
Следва да бъдат предвидени подробни правила за признаването и функционирането на асоциациите на организациите на производители, транснационалните организации на производители и транснационалните асоциации на организациите на производители, посочени в Регламент (ЕО) № 1234/2007. За да бъде осигурена последователност, тези правила следва да отразяват възможно най-точно правилата, определени за организациите на производители.
(25)
С оглед улесняване на концентрацията на предлагането следва да се насърчава сливането на съществуващи организации на производители с цел образуване на нови, чрез изготвяне на правила за сливането на оперативните програми на слетите организации.
(26)
Без по никакъв начин да се нарушава спазването на принципите, съгласно които организацията на производители трябва да бъде образувана по собствена инициатива на производителите и контролирана от тях, следва да се даде възможност на държавите-членки да определят условията за приемане на други физически или юридически лица за членове на организация на производители и/или на асоциация на организации на производители.
(27)
За да се гарантира, че организациите на производители действително представляват минимален брой производители, държавите-членки следва да вземат мерки, за да гарантират, че дадено малцинство от членове, които произвеждат по-голяма част от продукцията в организацията на производителите, не контролират неправомерно нейното управление и функциониране.
(28)
За да се вземат предвид различните особености на производството и предлагането на пазара в Съюза, държавите-членки следва да определят условията за предоставянето на предварително признаване на групи производители, които представят план за признаване.
(29)
За да се насърчи създаването на стабилни организации на производители, способни да допринесат трайно за постигане на целите на режима на плодове и зеленчуци, предварително признаване следва да се предоставя само на групи производители, които могат да демонстрират способността си да изпълнят всички изисквания за признаване в рамките на определен срок.
(30)
Следва да бъдат установени разпоредби относно информацията, която групите производители са длъжни да посочат в плана за признаване. За да се даде възможност на групите производители да изпълнят по-добре изискванията за признаване, следва да се разрешат изменения в плановете за признаване. За тази цел следва да се установят разпоредби, даващи възможност на всяка държава-членка да изисква от групите производители да извършат коригиращи действия, така че да се гарантира изпълнението на техния план.
(31)
Групата производители може да отговаря на условията за признаване преди планът за признаване да е завършен. Следва да се предвиди възможността такива групи да подават заявления за признаване едновременно с проектите на оперативните програми. За да се осигури последователност, предоставянето на такова признаване на група производители трябва да означава приключване на плана за признаване, а предоставяната помощ следва да бъде преустановена. Въпреки това, за да се вземе предвид многогодишното финансиране на инвестициите, инвестициите, които отговарят на условията за инвестиционна помощ, следва да могат да бъдат включени в оперативните програми.
(32)
За да се улесни коректното прилагане на системата от помощи и за да бъдат покрити разходите за създаване и административна дейност на групите производители, тази помощ следва да бъде с фиксиран размер. Следва да бъде определена горна граница на този фиксиран размер, за да се вземат предвид бюджетните ограничения. Освен това, като се имат предвид различните финансови потребности на групите производители, които се различават по големината си, тази горна граница следва да бъде определена така, че да бъде в съответствие със стойността на годната за предлагане на пазара продукция на групите производители.
(33)
За да се осигури последователност и плавен преход към статута на призната група производители, към групите производители следва да се прилагат същите правила като правилата, приложими за организациите на производители, по отношение на основните им дейности и стойността на продукцията, предлагана от тях на пазара.
(34)
За да се вземат предвид финансовите потребности на новите групи производители и да се гарантира правилното прилагане на схемата за помощи в случай на сливания, следва да бъде дадена възможност помощта да се отпуска на групите производители, възникнали в резултат на сливането.
(35)
За да се улесни използването на схемата за подпомагане на оперативните програми, следва ясно да се определи продукцията на организациите на производители, предлагана на пазара, включително да се определи кои продукти могат да бъдат взети предвид и на кой етап от предлагането на пазара следва да бъде изчислявана стойността на продукцията. От съображения за контрол и опростяване е целесъобразно да се използва фиксиран размер за изчисляване на стойността на плодовете и зеленчуците, предназначени за преработване, която представлява стойността на основния продукт, а именно плодове и зеленчуци, предназначени за преработка, и дейностите, които не представляват същинска преработка. Тъй като количествата плодове и зеленчуци, необходими за производството на преработени плодове и зеленчуци, се различават значително според групите продукти, посочените разлики следва да бъдат отразени в приложимите фиксирани размери. В случая на предназначени за преработка плодове и зеленчуци, които се превръщат в преработени ароматни треви и червен пипер, е целесъобразно също така да се въведе фиксиран размер за изчисляване на стойността на плодовете и зеленчуците, предназначени за преработка, която да представлява само стойността на основния продукт. Следва също така да бъдат допуснати допълнителни методи за изчисление на стойността на годната за предлагане на пазара продукция в случай на годишни колебания или недостатъчни данни. За да се предотврати злоупотреба със схемата, по принцип следва да не се разрешава на организациите на производители да променят методологията за определяне на референтните периоди по време на изпълнението на дадена програма.
(36)
С оглед гарантирането на плавно преминаване към новата система за изчисляване на стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка, оперативните програми, одобрени до 20 януари 2010 г., не следва да бъдат засегнати от новия метод за изчисляване, без да се засяга възможността за изменение на посочените оперативни програми в съответствие с членове 65 и 66 от Регламент (ЕО) № 1580/2007. По същата причина стойността на предлаганата на пазара продукция за референтния период на оперативните програми, одобрени след посочената дата, следва да се изчислява съгласно новите правила.
(37)
За да се гарантира правилното използване на помощта, следва да бъдат определени правила за управление на оперативните фондове и на финансовите вноски на членовете, като се предостави възможно най-голяма гъвкавост, при условие че всички производители могат да се възползват от оперативния фонд и могат демократично да участват в решенията за използването му.
(38)
Следва да бъдат предвидени разпоредби, които определят обхвата и структурата на националната стратегия за устойчиви оперативни програми и националната рамка за екологични действия. Целта е да се оптимизира разпределението на финансовите ресурси и да се подобри качеството на стратегията.
(39)
С цел да се даде възможност за правилна оценка на информацията от страна на компетентните органи и за включване или изключване на мерки и дейности от програмите, следва да бъдат определени процедури за представяне и одобрение на оперативните програми, включително крайните срокове. Тъй като програмите се управляват на годишна основа, следва да се предвиди програмите, които не са одобрени преди дадена дата, да се отлагат с една година.
(40)
Следва да се предвиди процедура за годишното изменение на оперативните програми за следващата година, така че те да могат да бъдат адаптирани, за да се отчетат всякакви нови условия, които не са могли да бъдат предвидени при първоначалното им представяне. Освен това следва да се предвиди възможността мерките и размерите на оперативния фонд да бъдат променяни в течение на всяка година от изпълнението на съответната програма. С цел да се гарантира, че одобрените програми поддържат общите си цели, всички подобни изменения следва да се подчиняват на известни граници и условия, определени от държавите-членки и включващи задължително уведомяване на компетентните органи за измененията.
(41)
За целите на финансовата и правната сигурност следва да бъде изготвен списък с операции и разходи, които не могат да бъдат покривани от оперативните програми.
(42)
В случай на инвестиции в индивидуални стопанства, за да се предотврати неправомерното обогатяване на частно лице, което е прекъснало връзките си с организацията през полезния живот на инвестицията, следва да се определят разпоредби, които да позволят на организацията да си възстанови остатъчната стойност на инвестицията, независимо дали инвестицията е собственост на член или на организацията като цяло.
(43)
С цел да се гарантира правилното прилагане на схемата за помощ, следва да се определи каква информация трябва да бъде включена в заявленията за помощ, както и процедурите за изплащане на помощта. За да се предотвратят трудности с паричния поток, организациите на производителите следва да разполагат със система от авансови плащания заедно с подходящи гаранции. Поради същата причина следва да има и алтернативна система за възстановяване на вече възникнали разходи.
(44)
Производството на плодове и зеленчуци е непредсказуемо, а продуктите са малотрайни. Евентуален излишък на пазара, дори да не е прекалено голям, може да предизвика сериозни пазарни смущения. Следва да бъдат предвидени подробни разпоредби за обхвата и прилагането на мерки за предотвратяване и управление на кризи по отношение на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Доколкото е възможно, споменатите правила следва да бъдат гъвкави и бързо приложими при кризи и затова следва да позволяват вземането на решения от самите държави-членки и организации на производители. Въпреки това правилата следва да предотвратяват злоупотреби и да предвиждат граници за използването на някои мерки, включително финансови такива. Те също така следва да гарантират надлежно спазване на фитосанитарните и екологичните изисквания.
(45)
Що се отнася до изтеглянето на продукти от пазара, следва да бъдат приети подробни правила, които да отчетат потенциалното значение на тази мярка. По-специално следва да бъдат изготвени правила относно системата за увеличеното подпомагане за изтеглените от пазара плодове и зеленчуци, които се доставят безплатно като хуманитарна помощ от благотворителни организации и някои други учреждения и институции. С оглед улесняване на безплатното разпределение е целесъобразно да се предвиди възможността благотворителните организации и институции да могат да искат символично участие от крайните получатели на изтеглените продукти, в случай че тези продукти са преминали преработка. В допълнение към това следва да бъдат определени максимални равнища на подпомагане за изтеглени от пазара продукти, за да се гарантира, че изтеглянето от пазара няма да се превърне в постоянен алтернативен начин за пласиране на продукцията, за сметка на предлагането ѝ на пазара. В този контекст, за продуктите, за които в приложение V към Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (3) са определени максимални равнища на обезщетенията от Съюза за изтегляне от пазара, е целесъобразно тези равнища да продължат да бъдат прилагани, след известно увеличаване, за да се отрази фактът, че посочените изтегляния в момента се съфинансират. За други продукти, при които опитът не е показал риск от прекомерно изтегляне, е уместно на държавите-членки да бъде позволено да определят максимални равнища на подпомагане. При всички случаи обаче, поради сходни причини, е уместно да се фиксират количествени ограничения за изтегляне по продукти и по организация на производители.
(46)
Следва да бъдат приети подробни правила относно националната финансова помощ, която държавите-членки могат да отпускат в региони на Съюза, в които степента на организация на производителите е особено слаба, включително даване на определение за слаба степен на организация. Следва да бъдат предвидени процедури за одобрение на такава национална помощ, както и процедури за одобрението и размера на възстановяването на помощта от Съюза, както и за съотношението на възстановяване. Посочените процедури следва да отразяват приложимите понастоящем процедури.
(47)
Следва да бъдат приети подробни правила, по-конкретно процедурни разпоредби, относно условията, при които правилата, определяни от организациите на производители или асоциациите на такива организации в сектора на плодовете и зеленчуците, могат да бъдат разширени, така че да обхващат всички производители, установени в конкретен икономически регион. Когато продукцията се продава от мястото на производството, следва да се изясни кои правила се отнасят към производителите и кои към купувачите.
(48)
С цел да се наблюдава вносът на ябълки и да се гарантира, че евентуалното значително увеличение на този внос ще бъде забелязано в рамките на сравнително кратък период, през 2006 г. като преходна система беше въведена системата на лицензии за внос на ябълки, включени в код по Комбинираната номенклатура (код по КН) 0808 10 80. Междувременно бяха разработени нови и точни средства за наблюдение на вноса на ябълки, които са по-малко обременяващи за търговците, отколкото настоящата система на лицензии. По тази причина задължението за представяне на лицензии за внос на ябълки, включени в код по КН 0808 10 80, следва в скоро време да престане да се прилага.
(49)
Следва да бъдат приети подробни правила относно системата за входни цени на плодовете и зеленчуците. Тъй като повечето от въпросните бързо развалящи се плодове и зеленчуци се доставят на консигнация, това създава особени трудности за определянето на стойността им. Следва да бъдат определени възможните методи за изчисляване на входната цена, въз основа на която вносните продукти се класират в Общата митническа тарифа. По-специално следва да бъдат установени стандартни стойности при внос въз основа на среднопретеглената стойност на средните цени за продуктите и да бъде определена специална разпоредба за случаите, в които не са налични цени за продукти с даден произход. Следва да бъде предвидено внасяне на гаранция при определени обстоятелства, за да се обезпечи правилното прилагане на системата.
(50)
Следва да бъдат приети подробни правила относно вносното мито, което може да бъде налагано върху дадени продукти в допълнение към митото, предвидено в Общата митническа тарифа. Допълнителното мито може да бъде налагано, ако обемът на внос на въпросните продукти превишава праговите (критични) нива, определени за продукта и за срока на прилагане. Стоките, пътуващи към Съюза, са освободени от допълнително мито и следователно за тях следва да бъдат приети специални разпоредби.
(51)
Следва да бъде предвиден подходящ мониторинг и оценка на текущите програми и схеми, за да може тяхната ефективност и ефикасност да бъде оценена както от страна на организациите на производители, така и от страна на държавите-членки.
(52)
Следва да бъдат определени разпоредби относно вида, формата и средствата за уведомяване, които са необходими за прилагането на настоящия регламент. Споменатите разпоредби следва да включват уведомления от производителите и организациите на производители до държавите-членки и от държавите-членки до Комисията, както и последствията при закъснели или неточни уведомления.
(53)
Следва да бъдат определени мерки по отношение на проверките, необходими за правилното прилагане на настоящия регламент и на Регламент (ЕО) № 1234/2007, както и подходящи санкции, приложими при откриване на нередности. Посочените мерки следва да включват както специфични проверки и санкции, определени на равнището на Съюза, така и допълнителни национални проверки и санкции. Проверките и санкциите следва да бъдат възпиращи, ефективни и пропорционални. Следва да бъдат предвидени правила за решаването на случаи на очевидна грешка, непреодолима сила и други извънредни обстоятелства, с цел да се осигури справедливо третиране на производителите. Следва да бъдат предвидени правила за изкуствено създадените ситуации, с цел да се избегне евентуално облагодетелстване от тях.
(54)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за продължаване на плавния преход от предишната система, предвидена в Регламент (ЕО) № 2200/96, Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (4) и Регламент (ЕО) № 2202/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно въвеждането на режим за помощ на Общността за производители на определени цитрусови плодове (5), към новата система, предвидена в Регламент (ЕО) № 1182/2007 на Съвета от 26 септември 2007 г. за определяне на специфични правила по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96 (6) и впоследствие Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в Регламент (ЕО) № 1580/2007 и впоследствие настоящия регламент, както и за прилагане на преходните правила, предвидени в член 203a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(55)
С цел ограничаване на ефектите от премахването на системата на лицензии за внос на ябълки върху търговските модели, член 134 от Регламент (ЕО) № 1580/2007 следва да продължи да се прилага до 31 август 2011 г.
(56)
Управителният комитет за общата организация на селскостопанските пазари не е представил становище в срока, определен от неговия председател,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват и използвани термини
1. Настоящият регламент определя правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци.
Въпреки това дялове II и III от настоящия регламент се прилагат единствено по отношение на продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, посочени в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и на такива продукти, предназначени единствено за преработка.
2. Термините, използвани в Регламент (ЕО) № 1234/2007, се използват със същото значение в настоящия регламент, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
Член 2
Пазарни години
Пазарните години за плодовете и зеленчуците и преработените плодове и зеленчуци започват на 1 януари и приключват на 31 декември.
ДЯЛ II
КЛАСИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
ГЛАВА 1
Общи правила
Член 3
Пазарни стандарти; държатели
1. Изискванията на член 113a, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се наричат общ пазарен стандарт. Подробности относно общия пазарен стандарт са изложени в част A от приложение I към настоящия регламент.
Плодовете и зеленчуците, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, трябва да съответстват на общия пазарен стандарт. Въпреки това, когато държателят им е в състояние да докаже, че продуктите съответстват на някой от приложимите стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН), се смята, че продуктите съответстват на общия пазарен стандарт.
2. Специфичните пазарни стандарти, посочени в член 113, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в част Б от приложение I към настоящия регламент по отношение на следните продукти:
а)
ябълки,
б)
цитрусови плодове,
в)
киви,
г)
салати, къдраволистна ендивия и широколистна ендивия,
д)
праскови и нектарини,
е)
круши,
ж)
ягоди,
з)
сладки пиперки,
и)
десертно грозде,
й)
домати.
3. За целите на член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 „държател“ e всяко физическо или юридическо лице, което е във физическо притежание на съответните продукти.
Член 4
Изключения и освобождаване от прилагането на пазарни стандарти
1. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на пазарните стандарти:
а)
при условие че са ясно обозначени с думите „предназначени за преработка“ или „за храна на животни“ или друго еквивалентно съчетание от думи, продуктите, които са:
i)
предназначени за промишлена преработка, или
ii)
предназначени за храна на животни или друга нехранителна употреба;
б)
продуктите, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя;
в)
продуктите, признати в решение на Комисията, взето по искане на държава-членка в съответствие с предвидената в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2/1234 процедура, като продукти от определен регион, които се продават в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление;
г)
продукти, които са били почистени или нарязани и по този начин са станали „готови за консумация“ или „готови за кулинарна употреба“;
д)
продуктите, предлагани на пазара като годни за консумация кълнове, след покълване на семената на растения, класифицирани като плодове и зеленчуци съгласно член 1, параграф 1, буква и) и част IX от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на пазарните стандарти в даден производствен район:
а)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за подготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места; и
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за подготовка и опаковане.
3. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да освободят от специфичните пазарни стандарти продуктите, предлагани за продажба на дребно на потребителите за тяхно лично ползване и етикетирани с надпис „продукт, предназначен за преработка“ или с друго еквивалентно съчетание от думи, и продуктите, предназначени за преработка, различни от посочените в параграф 1, буква a), подточка i) от настоящия член.
4. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да освободят от пазарните стандарти продуктите, които се продават за лична употреба директно от производителя на крайния потребител на пазари, запазени само за производителите в даден производствен район, определен от държавите-членки.
5. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на специфичните пазарни стандарти, плодовете и зеленчуците, различни от клас „Екстра“, могат да показват на етапите след експедицията леки признаци на загуба на свежест и твърдост и незначително влошаване на качеството в резултат на тяхното развитие и нетрайния им характер.
6. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на общия пазарен стандарт:
а)
некултивирани гъби с код по КН 0709 59,
б)
каперси с код по КН 0709 90 40,
в)
горчиви бадеми с код по КН 0802 11 10,
г)
бадеми без черупки с код по КН 0802 12,
д)
лешници без черупки с код по КН 0802 22,
е)
обикновени орехи без черупки с код по КН 0802 32,
ж)
семена от пиния с код по КН 0802 90 50,
з)
шам фъстък с код по КН 0802 50 00,
и)
орехи „макадамия“ с код по КН 0802 60 00,
й)
пеканови орехи с код по КН 0802 90 20,
к)
други орехи с код по КН 0802 90 85,
л)
сушени хлебни банани с код по КН 0803 00 90,
м)
сушени цитрусови плодове с код по КН 0805,
н)
смеси от черупкови тропически плодове с код по КН 0813 50 31,
о)
смеси от други черупкови плодове с код по КН 0813 50 39,
п)
шафран с код по КН 0910 20.
7. Пред компетентния орган на държавата-членка е необходимо да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите от параграф 1, буква а) и параграф 2 продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 5
Изисквана информация
1. Изискваната от настоящата глава информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидената в параграф 1 информация се посочва в документ, придружаващ стоките, или върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство.
3. При договори от разстояние по смисъла на член 2, параграф 1 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) съответствието с пазарните стандарти изисква необходимата информация да бъде на разположение преди сключване на сделката за покупка.
4. Във фактурите и другите придружаващи документи, с изключение на издаваните на потребителя касови бележки, се посочва името и страната на произход на продуктите и, където е целесъобразно, класът, сортът или търговският тип, ако това се изисква от специфичен пазарен стандарт, или се посочва, че продуктът е предназначен за преработка.
Член 6
Изисквана информация при продажбата на дребно
1. При продажбата на дребно информацията върху опаковките, която се изисква от настоящата глава, е четлива и видима. Продуктите могат да бъдат предлагани за продажба, при условие че търговецът на дребно излага в близост до продуктите, на видно място и в четлив вид изискваната информация относно страната на произход и, където е целесъобразно, класа и сорта или търговския тип, така че да не се въвеждат в заблуждение потребителите.
2. При продуктите, които са предварително опаковани по смисъла на Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), се посочва нетното тегло в допълнение към всички данни, изисквани от пазарните стандарти. Въпреки това при продуктите, които се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън, или ако тази бройка е посочена върху етикета.
Член 7
Смеси
1. Опаковките с нетно тегло, равно или по-малко от 5 kg, съдържащи смеси от различни видове плодове и зеленчуци, могат да се предлагат на пазара, при условие че:
а)
продуктите са еднородни по отношение на качеството и всеки от тях отговаря на изискванията на съответния специфичен пазарен стандарт или - ако не съществува такъв за даден продукт - на общия пазарен стандарт,
б)
опаковката е етикетирана по подходящ начин в съответствие с настоящата глава, и
в)
тази смес не е от естество, което може да заблуди потребителя.
2. Изискванията на параграф 1, буква a) не се прилагат за включени в дадена смес продукти, които не са продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, посочен в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Ако плодовете и зеленчуците в дадена смес са с произход от повече от една държава-членка или трета държава, пълните наименования на страните на произход могат да бъдат заменени с едно от следните, според случая:
а)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от ЕС“,
б)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от държави извън ЕС“,
в)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от ЕС и от държави извън ЕС“.
ГЛАВА II
Проверки за съответствие с пазарните стандарти
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 8
Приложно поле
С настоящата глава се установяват правила относно проверките за съответствие, което означава проверките, извършвани по отношение на плодовете и зеленчуците на всички етапи от предлагането на пазара с цел да се провери дали съответстват на пазарните стандарти и на други разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 9
Координиращи органи и контролни органи
1. Всяка държава-членка определя:
а)
единен компетентен орган, който да отговаря за координацията и контактите в областите, обхванати от настоящата глава, наричан по-долу „координиращ орган“; и
б)
контролен орган или органи, които да отговарят за прилагането на настоящата глава, наричани по-долу „контролни органи“.
Посочените в първа алинея координиращи органи и контролни органи могат да бъдат публични или частни. И в двата случая обаче държавите-членки отговарят за тях.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
наименованието, пощенския адрес и адреса на електронната поща на координиращия орган, който са определили съгласно параграф 1, буква а);
б)
наименованието, пощенския адрес и адреса на електронната поща на контролните органи, които са определили съгласно параграф 1, буква б); и
в)
точното описание на съответните области на дейност на контролните органи, които са определили.
3. Координиращият орган може да бъде контролният орган или един от контролните органи, или който и да е друг орган, определен съгласно параграф 1.
4. Комисията публикува списъка с координиращите органи, определени от държавите-членки, по начин, който сметне за уместен.
Член 10
База данни за търговците
1. Държавите-членки създават база данни за търговците на плодове и зеленчуци, в която са регистрирани в съответствие с условията, определени в настоящия член, търговците, занимаващи се с предлагане на пазара на плодове и зеленчуци, за които са определени стандарти съгласно член 113 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
За тази цел държавите-членки могат да използват всяка друга база или бази данни, които вече са създадени за други цели.
2. За целите на настоящия регламент „търговец“ означава всяко физическо или юридическо лице, което:
а)
държи плодове и зеленчуци, които са предмет на пазарни стандарти, с цел:
i)
да ги излага или предлага за продажба,
ii)
да ги продава, или
iii)
да ги предлага на пазара по какъвто и да е друг начин, или
б)
реално извършва някоя от дейностите, посочени в буква а), по отношение на плодовете и зеленчуците, които са предмет на пазарни стандарти.
Дейностите, посочени в първа алинея, буква а), обхващат:
а)
продажби от разстояние, независимо дали чрез интернет или по друг начин,
б)
посочените дейности, извършвани от физическото или юридическото лице за собствена или чужда сметка, и
в)
посочените дейности, извършвани в Съюза и/или чрез износ за трети държави и/или внос от трети държави.
3. Държавите-членки определят условията, при които се включват или не се включват в базата данни следните категории търговци:
а)
търговци, чиято дейност е освободена от задължението за спазване на пазарните стандарти съгласно член 4; и
б)
физически или юридически лица, чиято дейност в сектора на плодовете и зеленчуците се ограничава до транспортиране на стоките или до продажба на етапа на търговия на дребно.
4. Когато базата данни за търговците се състои от няколко отделни елемента, координиращият орган гарантира, че базата данни, нейните елементи и тяхното актуализиране са еднакви. Актуализирането на базата данни се извършва по-специално с помощта на информацията, събрана при проверките за съответствие.
5. Базата данни съдържа за всеки търговец:
а)
регистрационния номер, името и адреса;
б)
информацията, необходима за неговото класифициране в една от рисковите категории, посочени в член 11, параграф 2, по-специално положение в търговската верига и информация относно значимостта на фирмата;
в)
информация относно констатациите, направени по време на предишни проверки на всеки търговец;
г)
всяка друга информация, която се счита за необходима за проверките, като например информация относно съществуването на система за гарантиране на качеството или система за самоконтрол във връзка със спазването на пазарните стандарти.
Актуализирането на базата данни се извършва по-специално с помощта на информацията, събрана при проверките за съответствие.
6. Търговците предоставят информацията, която държавите-членки смятат, че е необходима за създаването и актуализирането на базата данни. Държавите-членки определят условията, при които търговците, които не са установени на тяхна територия, но извършват търговска дейност на тази територия, се регистрират в тяхната база данни.
Раздел 2
Проверки за съответствие, извършвани от държавите-членки
Член 11
Проверки за съответствие
1. Държавите-членки гарантират, че проверките за съответствие се извършват селективно, въз основа на анализ на риска и с подходяща честота, така че да се гарантира спазване на пазарните стандарти и другите разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Критериите за оценка на риска включват наличието на посочения в член 14 сертификат за съответствие, издаден от компетентен орган на трета държава, чиито проверки за съответствие са одобрени съгласно член 15. Наличието на такъв сертификат се смята за фактор, който намалява риска от несъответствие.
Критериите за оценка на риска могат да включват също:
а)
естеството на продукта, периода на производство, цената на продукта, метеорологичните условия, операциите по опаковане и манипулиране, условията на складиране, страната на произход, начина на транспорт или обема на партидата;
б)
мащаба на търговците, положението им в търговската верига, обемите или стойностите, предлагани от тях на пазара, асортимента, района на доставка или вида на извършваната дейност, като складиране, сортиране, опаковане или продажба;
в)
констатациите, направени по време на предишни проверки, включително броя и вида на констатираните недостатъци, обичайното качество на предлаганите на пазара продукти, равнището на използваното техническо оборудване;
г)
надеждността на използваните от търговците системи за гарантиране на качеството или за самоконтрол във връзка със спазването на пазарните стандарти;
д)
мястото на извършване на проверката, особено ако това е точката на първо влизане в Съюза или мястото, където продуктите се опаковат или товарят;
е)
всяка друга информация, която би могла да покаже, че съществува риск от несъответствие.
2. Анализът на риска се основава на информацията, съдържаща се в посочената в член 10 база данни за търговците, и класифицира последните в рискови категории.
Държавите-членки определят предварително:
а)
критериите за оценка на риска от несъответствие на партидите;
б)
въз основа на анализ на риска за всяка рискова категория - минималния дял на търговците или партидите и/или количествата, които ще бъдат подложени на проверка за съответствие.
Въз основа на анализ на риска държавите-членки могат да решат да не извършват селективни проверки на продукти, които не са предмет на специфични пазарни стандарти.
3. Когато при проверките се откриват значителни нередности, държавите-членки увеличават честотата на проверките по отношение на търговците, продуктите, произхода или други параметри.
4. Търговците предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките за съответствие.
Член 12
Одобрени търговци
1. Държавите-членки могат да разрешат на търговците, които са класифицирани в най-ниската рискова категория и предоставят специални гаранции за съответствие с пазарните стандарти, да използват посочения в приложение II образец при етикетирането на всяка опаковка на етапа на експедицията и/или да подписват сертификата за съответствие, посочен в член 14.
2. Разрешението се дава за срок от най-малко една година.
3. Търговците, които се възползват от тази възможност:
а)
разполагат с контролиращ персонал, който е преминал курс на обучение, одобрен от държавите-членки;
б)
имат подходящо оборудване за подготвяне и опаковане на продуктите;
в)
поемат задължението сами да извършват проверки за съответствие на стоките, които експедират, и да имат регистър, в който се записват всички извършени проверки.
4. Когато одобрен търговец вече не отговаря на изискванията за получаване на разрешение, държавата-членка оттегля разрешението.
5. Независимо от параграф 1 одобрените търговци могат да продължат да използват образците, които до 30 юни 2009 г. са отговаряли на Регламент (ЕО) № 1580/2007, до изчерпване на количествата.
Разрешенията, издадени на търговците преди 1 юли 2009 г., продължават да важат за срока, за който са били издадени.
Член 13
Приемане на декларации от митническите органи
1. Митническите органи могат да приемат декларации за износ и/или декларации за допускане за свободно обращение на продуктите, които са предмет на специфични пазарни стандарти, само ако:
а)
стоката се придружава от сертификат за съответствие, или
б)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи, че за съответните партиди е издаден сертификат за съответствие, или
в)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи, че не е издал сертификат за съответствие на съответните партиди, тъй като не е необходимо те да бъдат проверявани с оглед на оценката на риска, посочена в член 11, параграф 1.
Това не засяга проверките за съответствие, които държавата-членка може да извърши съгласно член 11.
2. Параграф 1 се прилага също така за продуктите, които са предмет на общия пазарен стандарт, установен в част А от приложение I, и за продуктите, посочени в член 4, параграф 1, буква a), ако съответната държава-членка смята това за необходимо с оглед на анализа на риска, посочен в член 11, параграф 1.
Член 14
Сертификат за съответствие
1. Сертификати за съответствие могат да бъдат издавани от компетентен орган в потвърждение на това, че продуктите, за които са издадени, съответстват на приложимия пазарен стандарт (наричан по-долу „сертификат“). Сертификатът, който трябва да бъде използван от компетентните органи в Съюза, е посочен в приложение III.
Вместо сертификати, издадени от компетентните органи в Съюза, посочените в член 15, параграф 4 трети държави могат да използват свои собствени сертификати, при условие че последните съдържат поне еквивалентна информация на съдържащата се в сертификата на Съюза. Комисията предоставя по подходящ според нея начин образци на такива сертификати на трети държави.
2. Сертификатите могат да бъдат издавани на хартиен носител с оригинален подпис или в електронен формат, удостоверен с електронен подпис.
3. Всеки сертификат носи печата на компетентния орган и подписа на лицето или лицата, упълномощени да го подпишат.
4. Сертификатът се издава на поне един от официалните езици на Съюза.
5. Всеки сертификат има сериен номер, предназначен да го идентифицира. Компетентният орган задържа по едно копие от всеки издаден сертификат.
6. Независимо от параграф 1, първа алинея държавите-членки могат да продължат да използват сертификатите, които до 30 юни 2009 г. са отговаряли на Регламент (ЕО) № 1580/2007, до изчерпване на количествата.
Раздел 3
Проверки за съответствие, извършвани от трети държави
Член 15
Одобрение на проверките за съответствие, извършвани от трети държави преди внос в Съюза
1. По искане на трета държава Комисията може да одобри в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, проверките за съответствие със специфичните пазарни стандарти, които третата държава е извършила преди осъществяването на вноса в Съюза.
2. Одобрението по параграф 1 може да се предоставя на трети държави, на чиято територия се спазват пазарните стандарти на Съюза или поне еквивалентни стандарти по отношение на продуктите, изнасяни за Съюза.
В одобрението се посочва официалният орган в третата държава, под чиято отговорност се извършват проверките, посочени в параграф 1. Същият орган отговаря за контактите със Съюза. В одобрението се посочват също контролните органи на третата държава, които са натоварени с извършването на самите проверки.
Одобрението може да се прилага единствено за продукти с произход от съответната трета държава и може да бъде ограничено до определени продукти.
3. Контролните органи на третата държава са официални органи или официално признати от органа, посочен в параграф 2, които предоставят задоволителни гаранции и разполагат с необходимия персонал, оборудване и помещения за извършване на проверки в съответствие с методите, посочени в член 17, параграф 1, или с еквивалентни методи.
4. Третите държави, чиито проверки за съответствие са одобрени съгласно настоящия член, както и съответните продукти, са посочени в приложение IV.
Комисията прави достъпни по подходящ според нея начин данни за съответните официални и контролни органи.
Член 16
Преустановяване на одобрението на проверките за съответствие
Комисията може да преустанови действието на одобрението на проверките за съответствие, ако се установи, че в значителен брой партиди и/или количества стоките не отговарят на информацията, съдържаща се в сертификатите за съответствие, издадени от контролните органи на третата държава.
Раздел 4
Методи за извършване на проверка
Член 17
Методи за извършване на проверка
1. Проверките за съответствие, предвидени в настоящата глава, с изключение на тези в етапа на продажба на дребно на крайния потребител, се извършват в съответствие с методите за извършване на проверка, посочени в приложение V, освен ако в настоящия регламент е предвидено друго.
Държавите-членки определят специфични мерки за проверка на съответствието в пунктовете за продажба на дребно на крайния потребител.
2. Когато инспекторите установят, че стоките съответстват на пазарните стандарти, контролният орган може да издаде посочения в приложение III сертификат за съответствие.
3. Когато стоките не отговарят на стандартите, контролният орган издава констативен протокол за несъответствие на вниманието на търговеца или негови представители. Стоките, за които е издаден констативен протокол за несъответствие, не могат да бъдат премествани без разрешението на контролния орган, който е издал този констативен протокол. За издаването на посоченото разрешение може да се изисква изпълнението на условия, определени от контролния орган.
Търговците могат да решат да приведат в съответствие всичките или някои от стоките. Стоките, приведени в съответствие, не могат да бъдат предлагани на пазара преди компетентният контролен орган да се е уверил чрез всички подходящи начини, че стоките наистина са били приведени в съответствие. Компетентният контролен орган издава, когато е приложимо, посочения в приложение III сертификат за съответствие за партидата или за част от нея едва след като стоките са били приведени в съответствие със стандартите.
Ако контролен орган приеме искането на търговец да приведе в съответствие стоките в държава-членка, различна от тази, в която е извършена проверката, довела до констативния протокол за несъответствие, търговецът уведомява компетентния контролен орган на държавата-членка по местоназначение за несъответстващата партида. Държавата-членка, която е издала констативния протокол за несъответствие, изпраща копие от него до другите заинтересовани държави-членки, включително до държавата-членка по местоназначение, за която е предназначена несъответстващата партида.
Когато стоките не могат да бъдат приведени в съответствие, нито да бъдат предназначени за хранене на животни, промишлена преработка или каквато и да е друга нехранителна употреба, контролният орган може, ако е необходимо, да поиска от търговците да вземат необходимите мерки, за да гарантират, че въпросните продукти няма да бъдат предлагани на пазара.
Търговците предоставят цялата информация, която държавите-членки считат за необходима за прилагането на настоящия параграф.
Раздел 5
Уведомления
Член 18
Уведомления
1. Държава-членка, в която е установена пратка, идваща от друга държава-членка и несъответстваща на пазарните стандарти поради дефекти или влошаване на качеството, които са могли да бъдат открити по време на опаковането, незабавно уведомява Комисията и държавите-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани.
2. Държава-членка, на чиято територия партида от стоки, идваща от трета държава, не е била допусната за свободно обращение поради несъответствие с пазарните стандарти, незабавно уведомява Комисията, държавите-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани, и заинтересованата държава от списъка в приложение IV.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията за своите разпоредби относно системите за извършване на проверка и анализ на риска. Те информират Комисията за всички последващи изменения на споменатите системи.
4. Държавите-членки уведомяват Комисията и другите държави-членки за обобщените резултати от проверките, извършени през дадена година на всички етапи от предлагането на пазара, в срок до 30 юни на следващата година.
5. Уведомяването, посочено в параграфи 1-4, се извършва чрез средствата, определени от Комисията.
ДЯЛ III
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Раздел 1
Определения
Член 19
Определения
1. За целите на настоящия дял:
а)
„производител“ означава земеделски стопанин, както е посочено в член 2, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
„член производител“ означава производител или кооперация на производители, който/която е член на организация на производители или на асоциация на организации на производители.
в)
„дъщерно дружество“ означава дружество, в което една или повече организации на производители, или асоциации на такива организации, притежават дялове и което допринася за постигане на целите на организацията на производители или на асоциацията на организации на производители;
г)
„транснационална организация на производители“ е всяка организация, в която поне едно от стопанствата на производители се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на организацията;
д)
„транснационална асоциация на организации на производители“ е всяка асоциация на организации на производители, в която поне една от асоциираните организации се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на асоциацията;
е)
цел „Сближаване“ означава целта на действието за най-слабо развитите държави-членки и региони съгласно законодателството на Съюза, регулиращо Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.;
ж)
„мярка“ означава едно от следните:
i)
действия, насочени към планиране на производството, включително придобиване на дълготрайни активи;
ii)
действия, насочени към подобряване или запазване на качеството на продуктите, включително придобиване на дълготрайни активи;
iii)
действия, насочени към подобряване на предлагането на пазара, включително придобиване на дълготрайни активи, както и дейности по насърчаване и комуникация, различни от насърчителните и комуникационните дейности по точка vi);
iv)
научноизследователска дейност и експериментално производство, включително придобиване на дълготрайни активи;
v)
действия за обучение, различни от обучението по точка vi), и действия, които имат за цел да насърчават достъпа до консултантски услуги;
vi)
всеки един от шестте инструмента за предотвратяване и управление на кризи, изброени в букви а)-е) от член 103в, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
vii)
екологични действия, посочени в член 103в, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително придобиване на дълготрайни активи;
viii)
други действия, включително придобиване на дълготрайни активи, различни от посочените в точки i)-iv) и vii), които отговарят на една или повече от целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
з)
„действие“ означава специфична дейност или инструмент за постигането на конкретна оперативна цел, която допринася за постигането на една или повече от целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
и)
„вторичен продукт“ означава продукт, получен при подготвянето на плодове или зеленчуци, който има положителна икономическа стойност, но не е основното предназначение;
й)
„подготвяне“ означава подготвителни действия, като например почистване, нарязване, обелване, подрязване и изсушаване на плодове и зеленчуци, без да ги превръщат в преработени плодове и зеленчуци;
к)
„междубраншова основа“, както е посочено в член 103г, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, означава една или повече от дейностите, описани в член 123, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, одобрени от държавата-членка и съвместно управлявани от организация на производители или асоциация на организации на производители и най-малко един друг участник във веригата за преработка и/или дистрибуция на храни;
л)
„базов показател“ означава показател, който отразява състояние или тенденция, съществуващи в началото на програмния период, и може да даде полезна информация:
i)
при анализа на първоначалното състояние с цел установяване на национална стратегия за устойчиви оперативни програми или оперативна програма;
ii)
като референция, спрямо която могат да бъдат оценени резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма; и/или
iii)
при тълкуването на резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма.
2. Държавите-членки определят съответните юридически субекти на своята територия, които трябва да отговарят на член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007, с оглед на своите национални правни и административни структури. Те могат да приемат допълнителни правила относно признаването на организациите на производители и, когато е уместно, установяват също така разпоредби относно ясно обособените части от юридически субекти за целите на прилагане на член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Раздел 2
Изисквания, приложими към организациите на производители
Член 20
Продуктов обхват
1. Държавите-членки признават организациите на производители съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на продукта или групата продукти, посочени в заявлението за признаване, при спазване на решенията, взети по силата на член 125б, параграф 1, буква в) от посочения регламент.
2. Държавите-членки признават организациите на производители по отношение на продукта или групата продукти, предназначени единствено за преработка, само когато организациите на производители са в състояние да гарантират, че тези продукти се доставят за преработка, било то чрез система от договори за доставка или по друг начин.
Член 21
Минимален брой членове
При определяне на минималния брой членове на организациите на производители съгласно член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да предвидят, че когато един заявител за признаване е изцяло или частично съставен от членове, които сами по себе си са юридически субекти или ясно обособени части от юридически субекти, съставени от производители, минималният брой производители може да се изчислява въз основа на броя асоциирани производители във всеки един от юридическите субекти или ясно обособените части от юридически субекти.
Член 22
Минимална продължителност на членството
1. Минималният срок на членството на производител е не по-малък от една година.
2. Отказът от членство се изпраща на организацията на производители в писмена форма. Държавите-членки определят сроковете за изпращане на предизвестие, които не превишават шест месеца, както и датите, на които отказът влиза в сила.
Член 23
Структури и дейности на организациите на производители
Държавите-членки гарантират, че организациите на производители имат на свое разположение персонал, инфраструктура и оборудване, необходими за изпълняване на изискванията, определени в член 122, първа алинея, буква в) и член 125б, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и осигуряват извършването на основните им функции, по-специално що се отнася до:
а)
познаване на продукцията на членовете си;
б)
събиране, сортиране, съхранение и опаковане на продукцията на членовете си;
в)
търговско и финансово управление; и
г)
централизирано счетоводство и система за фактуриране.
Член 24
Стойност или обем на годната за предлагане на пазара продукция
1. За целите на член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 стойността или обемът на годната за предлагане на пазара продукция се изчисляват на същата база като стойността на предлаганата на пазара продукция, определена в членове 50 и 51 от настоящия регламент.
2. Когато един или повече членове на организация на производители не разполагат с достатъчни данни за минали периоди относно предлаганата на пазара продукция за целите на прилагане на параграф 1, стойността на тяхната годна за предлагане на пазара продукция може да се изчисли като средната стойност на годната за предлагане на пазара продукция за тригодишен период, предхождащ годината на подаване на заявлението за признаване, през който членовете на съответната организация на производители действително са произвеждали.
Член 25
Предоставяне на технически средства
За целите на член 125б, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се счита, че организация на производители, която е призната за продукт, за който е необходимо предоставяне на техническо средство, изпълнява задължението си, когато предостави тя самата или чрез членовете си, чрез дъщерни дружества или чрез външни изпълнители, адекватно ниво на технически средства.
Член 26
Основни дейности на организациите на производители
1. Основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната.
2. Организацията на производители може да продава продукти от производители, които не са членове на организация на производители или на асоциация на организации на производители, когато организацията на производители е призната за същите продукти и при условие че икономическата стойност на тази дейност е по-ниска от стойността на предлаганата от нея на пазара продукция, изчислена съгласно член 50.
3. Предлагането на пазара на плодове и зеленчуци, закупени директно от друга организация на производители, и на продукти, за които организацията на производителите не е призната, не се смята за част от дейностите на организацията на производителите.
4. Когато се прилага член 50, параграф 9, параграф 3 от настоящия член се прилага mutatis mutandis към въпросните дъщерни дружества от 1 януари 2012 г.
Член 27
Възлагане на дейности на външни подизпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите-членки съгласно член 125г от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да включват, наред с другото, събиране, съхранение, опаковане и предлагане на пазара на продукцията на членовете на организацията на производители.
2. Възлагането на външни изпълнители на дадена дейност на организация на производители означава, че организацията на производители е сключила търговско споразумение с друг субект, включително един или няколко от членовете ѝ или дъщерно дружество, с цел предоставяне на въпросната дейност. Независимо от това обаче организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на тази дейност, както и за контрола върху цялостното управление и за наблюдението на търговското споразумение за предоставянето на дейността.
Член 28
Транснационални организации на производители
1. Седалището на транснационалната организация на производители се установява в държавата-членка, в която организацията разполага със значими съоръжения или значителен брой членове и/или реализира значителна част от предлаганата на пазара продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната организация на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на транснационалната организация на производители;
б)
одобряване на оперативната програма на транснационалната организация на производители;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират членовете, по отношение на спазване на изискванията за признаване и режима на проверки и санкции. Посочените други държави-членки са длъжни да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която се намира седалището, в рамките на разумен период; и
г)
предоставяне при поискване на всякаква необходима информация, включително приложимото законодателство на другите държави-членки, в които се намират членовете, преведена на официален език на държавите-членки, отправили искането.
Член 29
Сливане на организации на производители
1. При сливането на организации на производители образуваната в резултат на сливането организация на производители замества сливащите се организации на производители. Новият субект поема правата и задълженията на сливащите се организации на производители.
Новосъздаденият чрез сливане субект може да изпълнява програмите паралелно и отделно до 1 януари на годината след сливането или да обедини оперативните програми от момента на сливането. Оперативните програми се обединяват съгласно членове 66 и 67.
2. Чрез дерогация от параграф 1, втора алинея държавите-членки могат да разрешат на организации на производители, които отправят искане за това, при наличието на надлежно обосновани причини да продължат да изпълняват отделни оперативни програми паралелно до завършването на тези програми.
Член 30
Членове, които не са производители
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия едно физическо или юридическо лице, което не е производител, може да бъде прието за член на организация на производители.
2. При определяне на условията, посочени в параграф 1, държавите-членки гарантират по-специално спазване на член 122, първа алинея, буква а), подточка iii) и член 125а, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Физическите и юридическите лица, посочени в параграф 1, не се:
а)
вземат предвид при критериите за признаване;
б)
ползват пряко от мерките, финансирани от Съюза.
Държавите-членки могат да ограничат или забранят правото на физическите и юридическите лица да гласуват по решения, свързани с оперативните фондове, при спазване на условията, определени в параграф 2.
Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите-членки предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или повече от членовете по отношение на управлението и дейността на организация на производители, които включват най-малко правото на глас.
2. Когато организацията на производители е ясно обособена част от юридически субект, държавите-членки могат да приемат мерки, с които се ограничава или забранява правото на споменатия юридически субект да изменя, приема или отхвърля решения на организацията на производители.
Раздел 3
Асоциации на организации на производители
Член 32
Правила относно организациите на производители, приложими за асоциациите на организации на производители
Член 22, член 26, параграф 3 и членове 27 и 31 се прилагат mutatis mutandis към асоциациите на организации на производители. Когато асоциацията на организации на производители извършва продажбената дейност, се прилага mutatis mutandis член 26, параграф 2.
Член 33
Признаване на асоциации на организации на производители
1. Държавите-членки могат да признават асоциациите на организации на производители по член 125в от Регламент (ЕО) № 1234/2007 единствено по отношение на дейността или дейностите, свързани с продукта или групата продукти, посочени в заявлението за признаване.
2. Асоциация на организации на производители може да бъде призната по член 125в от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и да извършва всяка от дейностите на организация на производители, дори когато предлагането на въпросните продукти на пазара продължава да се извършва от членовете ѝ.
Член 34
Членове на асоциациите на организации на производители, които не са организации на производители
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия едно физическо или юридическо лице, което не е призната организация на производители, може да бъде прието за член на асоциацията на организации на производители.
2. Членовете на призната асоциация на организации на производители, които не са признати организации на производители, не се:
а)
вземат предвид при критериите за признаване;
б)
ползват пряко от мерките, финансирани от Съюза.
Държавите-членки могат да предоставят, ограничат или забранят правото на посочените членове да гласуват по решения, свързани с оперативните програми.
Член 35
Транснационална асоциация на организации на производители
1. Седалището на транснационалната асоциация на организации на производители се установява в държава-членка, в която тази асоциация разполага със значителен брой членуващи организации и/или членуващите организации реализират значителна част от предлаганата на пазара продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната асоциация на организации на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на асоциацията;
б)
одобряване, когато е необходимо, на оперативната програма на асоциацията;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират асоциираните организации, по отношение на спазване на изискванията за признаване и режима на проверки и санкции. Посочените други държави-членки с длъжни да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която се намира седалището; и
г)
предоставяне при поискване на всякаква необходима информация, включително приложимото законодателство на другите държави-членки, в които се намират членовете, преведена на официален език на държавите-членки, отправили искането.
Раздел 4
Групи производители
Член 36
Представяне на планове за признаване
1. Юридически субект или ясно обособена част от юридически субект представя плана за признаване, посочен в член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, на компетентния орган на държавата-членка, в която се намира седалището на юридическия субект.
2. Държавите-членки определят:
а)
минималните критерии, на които трябва да отговаря юридическият субект или ясно обособената част от юридически субект, за да може да представи план за признаване;
б)
правилата относно съставянето, съдържанието и изпълнението на плановете за признаване;
в)
периода, по време на който на бивш член на организация на производители се забранява, след като е напуснал организацията на производители, да се присъединява към група производители по отношение на продуктите, за които е била призната организацията на производителите; и
г)
административните процедури за одобрението, контрола и изпълнението на плановете за признаване.
Член 37
Съдържание на плановете за признаване
Проектът на план за признаване съдържа най-малко следното:
а)
описание на първоначалното състояние, по-специално по отношение на броя на членовете производители, като се предоставят подробни данни за членовете, продукцията, включително стойността на предлаганата на пазара продукция, маркетинга и инфраструктурата, която е на разположение на групата производители, включително инфраструктурата, която е собственост на индивидуални членове на групата производители;
б)
предлаганата дата за започване на изпълнението на плана и неговата продължителност, която не може да превишава пет години; и
в)
дейностите и инвестициите, които следва да се осъществят, за да се получи признаване.
Член 38
Одобрение на плановете за признаване
1. Компетентният орган на държавата-членка взема решение по проекта на план за признаване в срок от три месеца от получаване на плана заедно с всички подкрепящи документи. Държавите-членки могат да предвидят по-кратък срок.
2. Държавите-членки могат да приемат допълнителни правила относно допустимостта на операциите и разходите в рамките на плановете за признаване, включително правила относно допустимостта на инвестициите, с цел да се постигне спазване от страна на групите производители на посочените в член 125б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 критерии за признаване на организации на производители.
3. След извършване на проверките за съответствие, посочени в член 111, компетентният орган на държавата-членка, ако е уместно:
а)
приема плана и предоставя предварително признаване;
б)
изисква промени в плана;
в)
отхвърля плана.
Планът се приема, когато е необходимо, само ако промените, изисквани съгласно буква б), са включени в него.
Компетентният орган на държавата-членка уведомява юридическия субект или ясно обособената част от юридически субект за своето решение.
Член 39
Изпълнение на плановете за признаване
1. Планът за признаване се изпълнява на годишни сегменти с начало 1 януари. Държавите-членки могат да позволят на групите производители да разделят тези годишни сегменти на шестмесечни сегменти.
За първата година на изпълнение в съответствие с предложената дата, посочена в член 37, буква б), планът за признаване започва:
а)
на 1 януари след датата на приемането му от компетентния орган на държавата-членка; или
б)
на първия календарен ден след датата на приемането му.
При всички случаи първата година на изпълнение на плана за признаване приключва на 31 декември същата година.
2. Държавите-членки определят условията, при които групи производители могат да поискат изменения в плановете по време на изпълнението им. :Молбите се придружават от всички необходими подкрепящи документи.
Държавите-членки определят условията, при които плановете за признаване могат да бъдат изменяни по време на годишен или шестмесечен сегмент без предварително одобрение от страна на компетентния орган на държавата-членка. Посочените изменения отговарят на условията за отпускане на помощ само ако групата производители е уведомила незабавно компетентния орган на държавата-членка за тях.
3. Компетентният орган на държавата-членка взема решение относно измененията в плановете в срок от три месеца от получаването на молбата за изменение, след разглеждане на представените доказателства. Когато не е взето решение по дадена молба за изменение в рамките на посочения срок, молбата се счита за отхвърлена. Държавите-членки могат да предвидят по-кратък срок.
Член 40
Заявления за признаване на организация на производители
1. Групите производители, които изпълняват план за признаване, могат по всяко време да подадат заявление за признаване съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Такива заявления се подават при всички случаи преди края на преходния период, посочен в член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. От датата, на която е подадено такова заявление, въпросната група може да представи проект на оперативна програма съгласно член 63.
Член 41
Основни дейности на групите производители
1. Основната дейност на групата производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е предварително призната.
2. Групата производители може да продава продукти от производители, които не са членове на група производители, когато групата производители е призната за споменатите продукти и при условие че икономическата стойност на споменатата дейност е по-ниска от стойността на предлаганата на пазара продукция от собствените членове на групата производители и от членовете на други групи производители.
Член 42
Стойност на предлаганата на пазара продукция
1. Член 50, параграфи 1-4, параграф 6, първото изречение и параграф 7 се прилагат mutatis mutandis за групите производители.
2. Когато стойността на предлаганата на пазара продукция намалее с най-малко 35 % поради надлежно обосновани пред държавата-членка причини, които са извън отговорността и контрола на групата производители, смята се, че общата стойност на предлаганата на пазара продукция представлява 65 % от общата стойност, декларирана в предишното заявление или заявления за помощ, обхващащи най-скорошния годишен сегмент, както е проверено от държавата-членка, а при липсата на такова - от първоначално декларираната стойност в одобрения план за признаване.
3. Стойността на предлаганата на пазара продукция се изчислява съгласно законодателството, приложимо за периода, за който се иска помощ.
Член 43
Финансиране на плановете за признаване
1. Равнищата на помощ, посочени в член 103а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се намаляват наполовина по отношение на предлаганата на пазара продукция, която надвишава 1 000 000 EUR.
2. Помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, има годишна горна граница от 1 000 000 EUR за всяка група производители.
3. Помощта съгласно член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изплаща:
а)
на годишни или шестмесечни вноски в края на всеки годишен или шестмесечен период за изпълнението на плана за признаване; или
б)
на вноски, които обхващат част от годишен период, ако планът започне по време на годишен период или ако признаването бъде получено съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007 преди края на годишния период. В този случай горната граница, посочена в параграф 2 от настоящия член, се намалява пропорционално.
Като база за изчисляване на вноските държавата-членка може да използва предлаганата на пазара продукция, която се отнася за период, различен от периода, по отношение на който се изплаща вноската, когато това е оправдано от гледна точка на контрола. Разликата между периодите следва да бъде по-малка от продължителността на въпросния период.
4. Обменният курс, който е приложим към сумите, посочени в параграфи 1 и 2, е последният обменен курс, публикуван от Европейската централна банка преди първия ден на периода, за който се предоставят въпросните помощи.
Член 44
Помощ за инвестиции, необходими за получаване на признаване
Инвестициите, свързани с изпълнението на плановете за признаване, посочени в член 37, буква в) от настоящия регламент, за които се предвижда помощ съгласно член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се финансират пропорционално на тяхното използване за продуктите на членовете на група производители, за които е предоставено предварителното признаване.
Инвестициите, които биха могли да нарушат конкуренцията по отношение на другите икономически дейности на групата производители, са изключени от помощта, предоставяна от Съюза.
Член 45
Заявление за предоставяне на помощ
1. Дадена група производители представя само едно заявление за помощта, посочена в член 103а, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в срок от три месеца след края на всеки годишен или шестмесечен период, посочен в член 43, параграф 3 от настоящия регламент. Заявлението включва декларация за стойността на предлаганата на пазара продукция за периода, за който се иска помощ.
2. Заявления за помощ за шестмесечни периоди се подават само ако планът за признаване е разделен на шестмесечни периоди, както е посочено в член 39, параграф 1. Всички заявления за помощ се придружават от писмена декларация от групата производители, в която последната декларира, че:
а)
спазва и ще продължи да спазва Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия регламент; и
б)
не е извлякла полза, не извлича полза и няма да извлича полза нито пряко, нито косвено от дублирано финансиране на равнището на Съюза или на национално равнище за действията, изпълнявани съгласно нейния план за признаване, за които се отпуска финансиране от Съюза по силата на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят срока за изплащане на помощта, който в никакъв случай не е по-дълъг от шест месеца от получаване на заявлението.
Член 46
Условия за получаване на помощ
Държавите-членки оценяват възможността на групите производители да се ползват от помощта съгласно настоящия регламент, за да установят, че отпускането на дадена помощ е надлежно оправдано, като се вземат предвид условията и датата, на която е била отпусната предишна публична помощ на организациите или групите производители, от които произхождат членовете на въпросните групи производители, както и движението на членове между организациите на производители и групите производители.
Член 47
Участие на Съюза
1. Участието на Съюза за помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, възлиза на:
а)
75 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
50 % в останалите региони.
Остатъкът от помощта се изплаща под формата на фиксирана сума от държавата-членка. Не се изисква заявлението за помощ да съдържа доказателство за ползването на помощта.
2. Участието на Съюза в помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изразено в капиталова безвъзмездна помощ или еквивалент на капиталова безвъзмездна помощ, не превишава следния процент на приемливите разходи за инвестиции:
а)
50 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
30 % в останалите региони.
Въпросните държави-членки се задължават да участват най-малко с 5 % от приемливите разходи за инвестиции.
Бенефициерите на помощта за приемливи разходи за инвестиции плащат най-малко:
а)
25 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
45 % в останалите региони.
Член 48
Сливания
1. Помощта, посочена в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, може да бъде отпусната или да продължи да се отпуска на групи производители, които са получили предварително признаване и които са резултат от сливането между две или повече групи производители, които са получили предварително признаване.
2. За целите на изчисляването на помощта, която се изплаща по силата на параграф 1, групата производители, образувана в резултат на сливането, замества групите производители, които са се слели.
3. Когато две или повече групи производители се слеят, новият субект получава правата и задълженията на групата производители, която първа е получила предварително признаване.
4. Когато група производители, която е получила предварително признаване, се слее с призната организация на производители, субектът, който е резултат от това сливане, вече не отговаря на условията за предварително признаване като група производители, нито за помощта, посочена в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Субектът, който е резултат от сливането, продължава да се счита за призната организация на производители, при условие че спазва приложимите изисквания. Ако е необходимо, организацията на производителите изисква промяна в оперативната си програма и за тази цел член 29 се прилага mutatis mutandis.
Въпреки това действия, изпълнени от групи производители преди подобно сливане, продължават да отговарят на условията, определени в плана за признаване.
Член 49
Последици от признаването
1. Посочената в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 помощ се прекратява след получаване на признаването.
2. Когато е представена оперативна програма в съответствие с настоящия регламент, държавата-членка гарантира, че няма дублиране на финансирането на мерките, предвидени в плана за признаване.
3. Инвестициите, отговарящи на условията за помощ, или разходите, посочени в член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да бъдат прехвърлени в оперативните програми, при условие че съответстват на изискванията на настоящия регламент.
4. Държавите-членки определят срока, започващ да тече след изпълнението на плана за признаване, в рамките на който се изисква от групата производители да бъде призната като организация на производители. Този срок не може да превишава четири месеца.
ГЛАВА II
Оперативни фондове и оперативни програми
Раздел 1
Стойност на предлаганата на пазара продукция
Член 50
Основа за изчисление
1. Стойността на предлаганата на пазара продукция за дадена организация на производители се изчислява въз основа на продукцията на самата организация на производители и на нейните членове производители и включва само продукцията от тези плодове и зеленчуци, за които е призната организацията на производителите. Стойността на предлаганата на пазара продукция може да включва плодове и зеленчуци, за които не се изисква съответствие с пазарните стандарти, когато последните не се прилагат съгласно член 4.
2. Стойността на предлаганата на пазара продукция включва продукцията на членовете, които напускат или се присъединяват към организацията на производители. Държавите-членки определят условията за избягване на двойното осчетоводяване.
3. Стойността на предлаганата на пазара продукция не включва стойността на преработените плодове и зеленчуци или на всеки друг продукт, който не е продукт от сектора на плодовете и зеленчуците.
Въпреки това стойността на предлаганата на пазара продукция от предназначени за преработка плодове и зеленчуци, превърнати в един от продуктите от преработени плодове и зеленчуци, изброени в част Х от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, или всякакъв друг преработен продукт, посочен в настоящия член и описан по-подробно в приложение VI към настоящия регламент, от организация на производители, асоциация на организации на производители или техни членове производители или дъщерни дружества, посочени в параграф 9 от настоящия член, от тях самите или чрез външни изпълнители, се изчислява като фиксиран размер в проценти, прилаган към фактурираната стойност на посочените преработени продукти. Фиксираният размер е:
а)
53 % за плодови сокове;
б)
73 % за концентрирани сокове;
в)
77 % за доматен концентрат;
г)
62 % за замразени плодове и зеленчуци;
д)
48 % за консервирани плодове и зеленчуци;
е)
70 % за консервирани гъби от вида Agaricus;
ж)
81 % за плодове, временно консервирани в саламура;
з)
81 % за сушени плодове;
и)
27 % за други преработени плодове и зеленчуци;
й)
12 % за преработени ароматни треви;
к)
41 % за червен пипер.
4. Държавите-членки могат да позволят на организациите на производители да включат стойността на вторичните продукти в стойността на предлаганата на пазара продукция.
5. Стойността на предлаганата на пазара продукция включва стойността на изтеглените от пазара количества, реализирани в съответствие с член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изчислена по средната цена на тези продукти, предложени на пазара от организацията на производители през предходния референтен период.
6. Единствено продукцията на организацията на производители и/или на нейните членове производители, предлагана на пазара от същата организация на производители, се причислява към стойността на предлаганата на пазара продукция. Продукцията на членовете производители на организацията на производители, предлагана на пазара от друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация в съответствие с член 125а, параграф 2, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се причислява към стойността на предлаганата на пазара продукция на втората организация на производители.
7. Предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци се фактурира „франко организацията на производители“, където е приложимо, като продукти, посочени в част IX от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, които са подготвени и пакетирани, без:
а)
ДДС;
б)
вътрешни транспортни разходи, когато разстоянието между пункта за централизирано събиране или опаковане на организацията на производители и пункта за дистрибуция на организацията на производители е значително. Държавите-членки предвиждат намаления, които да се прилагат към фактурираната стойност за продуктите, фактурирани на различни етапи на доставка или транспорт, и надлежно обосновават в националната си стратегия какво разстояние се смята за значително.
8. Стойността на предлаганата на пазара продукция може също да се изчислява „франко асоциацията на организации на производители“ на същата основа като посочената в параграф 7.
9. Стойността на предлаганата на пазара продукция може също да се изчислява „франко дъщерно дружество“, на същата основа като посочената в параграф 7, при условие че поне 90 % от капитала на дъщерното дружество се притежава от:
а)
една или повече организации на производители или асоциации на организации на производители; и/или
б)
при одобрение от страна на държавата-членка - от членове производители на организациите на производители или на асоциациите на организации на производители, ако това допринася за постигане на целите, изброени в член 122, първа алинея, буква в) и член 125б, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
10. При възлагане на дейности на външни изпълнители стойността на предлаганата на пазара продукция се изчислява „франко организацията на производителите“ и включва добавената икономическа стойност на дейността, която организацията на производители е възложила на своите членове, на трети страни или на дъщерно дружество, различно от посоченото в параграф 9.
11. При намаляване на продукцията поради климатични събития, болести по растенията или животните или нашествия на вредители, в стойността на предлаганата на пазара продукция може да се включи всяко застрахователно обезщетение, получено по споменатите причини във връзка с мерките за застраховане на реколтата, обхванати от глава III, раздел 6, или еквивалентни мерки, предприемани от организацията на производители.
Член 51
Референтен период
1. Годишната горна граница на помощта, посочена в член 103г, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се изчислява всяка година на базата на стойността на предлаганата на пазара продукция през дванадесетмесечния референтен период, определен от държавите-членки.
2. Референтният период се определя от държавите-членки за всяка организация на производители като:
а)
дванадесетмесечен период, започващ не по-рано от 1 януари три години преди годината, за която се иска помощта, и завършващ не по-късно от 31 декември на годината преди годината, за която се иска помощта; или
б)
средната стойност на три последователни дванадесетмесечни периода, започващи не по-рано от 1 януари пет години преди годината, за която се иска помощта, и завършващи не по-късно от 31 декември на годината преди годината, за която се иска помощта.
3. Дванадесетмесечният период е отчетният период на въпросната организация на производители.
Методологията за определяне на референтния период не се изменя в рамките на една оперативна програма, освен в надлежно обосновани случаи.
4. Когато стойността на даден продукт намалее с най-малко 35 % по причини, които са извън отговорността и контрола на организацията на производителите, смята се, че стойността на предлаганата на пазара продукция от същия продукт представлява 65 % от стойността ѝ през предходния референтен период.
Организацията на производителите обосновава посочените в първа алинея причини пред компетентния орган на съответната държава-членка.
5. Когато наскоро признати организации на производители не разполагат с достатъчни данни за минали периоди относно предлаганата на пазара продукция за целите на прилагането на параграф 2, за стойност на предлаганата на пазара продукция може да се приеме стойността на годната за предлагане на пазара продукция, обявена от организацията на производители за целите на признаването.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за новите членове на дадена организация на производители, които за първи път се присъединяват към организация на производители.
6. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да съберат информация за стойността на предлаганата на пазара продукция на организациите на производители, които не са представили оперативни програми.
7. Чрез дерогация от параграфи 1 и 6 стойността на предлаганата на пазара продукция за референтния период се изчислява съгласно законодателството, приложимо през същия референтен период.
Същевременно за оперативните програми, одобрени до 20 януари 2010 г., стойността на предлаганата на пазара продукция за годините до 2007 г. се изчислява въз основа на приложимото за референтния период законодателство, като стойността на предлаганата на пазара продукция за годините от 2008 г. нататък се изчислява въз основа на приложимото за 2008 г. законодателство.
За оперативни програми, одобрени след 20 януари 2010 г., стойността на предлаганата на пазара продукция за годините от 2008 г. нататък се изчислява въз основа на законодателството, приложимо по време на одобряване на програмата.
Раздел 2
Оперативни фондове
Член 52
Управление
Държавите-членки гарантират, че оперативните фондове се управляват по такъв начин, че да е възможно външните одитори ежегодно да идентифицират, проверяват и заверяват приходите и разходите.
Член 53
Финансиране на оперативните фондове
1. Финансовите вноски в оперативния фонд, посочен в член 103б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определят от организацията на производители.
2. Всички производители имат възможност да се възползват от оперативния фонд и всички производители имат възможност демократично да участват в решения, свързани с използването на оперативния фонд на организацията на производители и на финансовите вноски в оперативния фонд.
Член 54
Уведомяване за прогнозираната сума
1. Най-късно до 15 септември, заедно с оперативните програми или исканията за одобрение на измененията в тях, организациите на производители уведомяват своята държава-членка за прогнозираните суми за вноската на Съюза и вноската на членовете си и на самата организация на производители в оперативните фондове за следващата година.
Държавите-членки могат да определят по-късна дата от 15 септември.
2. Изчислението на прогнозираната сума на оперативните фондове се базира на оперативните програми и стойността на предлаганата на пазара продукция. Изчислението се разделя между разходите за мерки за предотвратяване и управление на кризи и за други мерки.
Раздел 3
Оперативни програми
Член 55
Национална стратегия
1. Цялостната структура и съдържание на националната стратегия, посочена в член 103е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя в съответствие с насоките, определени в приложение VII. Тя може да включва регионални елементи.
Националната стратегия включва всички взети решения и приети разпоредби от държавите-членки при прилагането на част II, дял I, глава II, раздели I и Ia от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия дял.
2. Националната стратегия, включително интегрирането на националната рамка, посочена в член 103е, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя преди представянето на проектите на оперативните програми за дадена година. Националната рамка се интегрира, след като е била изпратена до Комисията и, при необходимост, след като е била изменена, в съответствие с член 103е, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Анализът на първоначалното положение е част от процеса на изготвяне на националната стратегия и се извършва под отговорността на държавата-членка. В анализа се идентифицират и оценяват съответните потребности, подредбата на потребностите по отношение на приоритетите, целите, които трябва да бъдат постигнати чрез оперативните програми, така че да отговорят на споменатите приоритетни потребности, очакваните резултати и количествените цели в сравнение с първоначалното състояние, и се определят най-подходящите инструменти и действия за постигане на тези цели.
4. Държавите-членки също така осигуряват мониторинга и оценяването на националната стратегия и изпълнението ѝ чрез оперативните програми.
Националната стратегия може да бъде изменена, по-специално като се вземат предвид мониторинга и оценяването. Такива изменения се извършват преди представянето на проектите на оперативните програми за дадена година.
5. В националната стратегия държавите-членки определят максималните проценти от фонда, които могат да бъдат изразходвани за индивидуална мярка и/или вид действие и/или разход, с цел да се гарантира подходящ баланс между различните мерки.
Член 56
Национална рамка за екологични действия
1. В допълнение към представянето на предлаганата рамка, посочена в член 103е, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, държавите-членки уведомяват Комисията и за всякакви изменения на националната рамка, които са предмет на процедурата, изложена в същата алинея. Комисията предоставя националната рамка на другите държави-членки чрез средства, които сметне за подходящи.
2. В отделен раздел на националната рамка се посочват общите изисквания за взаимно допълване, съгласуваност и съответствие, на които трябва да отговарят екологичните действия, избрани в рамките на дадена оперативна програма, както е посочено в член 103е, параграф 1, първа алинея, второто изречение от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Комисията предоставя на държавите-членки образец на споменатия раздел.
В националната рамка се определя също така неизчерпателен списък с екологични действия и условията за тях, приложими в държавите-членки, за целите на член 103в, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. За всяко екологично действие в националната рамка се посочва:
а)
обосновка на действието въз основа на въздействието му върху околната среда; и
б)
конкретно поетия ангажимент или ангажименти.
3. Екологични действия, подобни на агроекологичните ангажименти, подпомагани в рамките на програмите за развитие на селските райони, имат същата продължителност като споменатите ангажименти. Те продължават в следваща оперативна програма, когато продължителността на подобните агроекологични ангажименти ще надвиши продължителността на първоначалната оперативна програма. Въпреки това държавите-членки могат да разрешат по-кратка продължителност на екологичните действия или дори тяхното прекратяване в надлежно обосновани случаи, по-специално въз основа на резултатите от средносрочната оценка, посочена в член 126, параграф 3 от настоящия регламент.
В националната рамка се посочва продължителността на посочените в първа алинея действия и, където е уместно, задължението за продължаване на действието в следваща оперативна програма.
Член 57
Допълнителни правила на държавите-членки
Държавите-членки могат да приемат правила за допълнение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на настоящия регламент относно приемливостта на мерките, действията и разходите в оперативните програми.
Член 58
Връзка с програмите за развитие на селските райони
1. При спазване на параграф 2, не се предоставя подпомагане в рамките на програмата за развитие на селските райони на съответната държава-членка или в рамките на програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (9), за действия, които са обхванати от мерки, посочени в настоящия регламент.
2. Когато по изключение съгласно член 5, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 е предоставено подпомагане за мерки, които биха били потенциално приемливи съгласно настоящия регламент, държавите-членки гарантират, че един бенефициер може да получи подпомагане за дадено действие само по една схема.
За тази цел, когато държавите-членки включват мерки, съдържащи такива изключения, в своите програми за развитие на селските райони, те гарантират, че в националната стратегия, посочена в член 55 от настоящия регламент, се посочват критериите и административните правила, които държавите-членки ще прилагат в програмите за развитие на селските райони.
3. Когато е уместно и без да се накърняват разпоредбите на член 103а, параграф 3, член 103г, параграфи 1 и 3 и член 103д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на член 47 от настоящия регламент, равнището на подпомагане за мерките, обхванати от настоящия регламент, не надвишава равнището, приложимо към мерките по програмата за развитие на селските райони.
4. Подпомагането за екологичните действия, различни от придобиването на дълготрайни активи, се ограничава до максималните суми, определени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1698/2005 за агроекологични плащания. Посочените суми могат да бъдат увеличавани в извънредни случаи, като се вземат предвид специфичните обстоятелства, които трябва да бъдат обосновани в националната стратегия съгласно член 55 от настоящия регламент и в оперативните програми на организациите на производители. Сумите за екологични действия могат да бъдат увеличавани и с цел подпомагане на операции, свързани с приоритетите, определени в член 16a от Регламент (ЕО) № 1698/2005.
5. Параграф 4 не се прилага за екологични действия, които не са свързани пряко или непряко с конкретен парцел.
Член 59
Съдържание на оперативните програми
Оперативните програми включват:
а)
описание на първоначалното състояние, базирано, когато е подходящо, на общите базови показатели, описани в приложение VIII;
б)
целите на програмата, като се вземат предвид перспективите за продукцията и пазара, и обяснение за това какъв е приносът на програмата към националната стратегия и потвърждение, че тя съответства на националната стратегия, включително по отношение на баланса между дейностите. Описанието на целите се отнася до целите, определени в националната стратегия, и набелязва измерими цели, за да се улесни мониторингът на постепенния напредък при изпълнението на програмата;
в)
подробно описание на мерките, включително мерки за предотвратяване и управление на кризи, заедно с отделните действия, които трябва да бъдат предприети, и средствата за постигане на тези цели през всяка година от изпълнението на програмата. В описанието се посочва до каква степен отделните предлагани мерки:
i)
допълват и са съгласувани с други мерки, включително мерките, финансирани или отговарящи на условията за подпомагане от други фондове на Съюза, и по-специално подпомагане на развитието на селските райони. В този смисъл, ако е уместно, се посочват конкретно мерките, извършени в рамките на предишни оперативни програми;
ii)
не съдържат какъвто и да е риск за двойно финансиране от фондове на Съюза;
г)
продължителността на програмата; и
д)
финансовите аспекти, а именно:
i)
методът на изчисляване и размерите на финансовите вноски;
ii)
процедурата за финансиране на оперативния фонд;
iii)
информацията, необходима за обосноваване на различните размери на вноските; и
iv)
бюджетът и графикът за предприемане на операции за всяка година от изпълнението на програмата.
Член 60
Приемливост на действията в рамките на оперативните програми
1. Оперативните програми не включват действия или разходи, посочени в списъка в приложение IX.
2. Разходите в рамките на оперативните програми, които отговарят на условията за помощ, се ограничават до реално направените разходи. Все пак държавите-членки могат да определят вместо това стандартни фиксирани суми предварително и по надлежно обоснован начин в следните случаи:
а)
когато такива стандартни фиксирани суми са посочени в приложение IX;
б)
за допълнителни външни транспортни разходи на километър, сравнени с разходите за автомобилен превоз, които са направени при използване на железопътен и/или морски транспорт като част от мярка за опазване на околната среда; и
в)
за допълнителни разходи и пропуснати приходи в резултат на екологични действия, изчислени в съответствие с член 53, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1974/2006 на Комисията (10).
Държавите-членки извършват преглед на такива суми най-малко на всеки пет години.
3. За да отговаря едно действие на условията за получаване на помощ, повече от 50 % в стойностно изражение от продуктите , за които се отнася действието, следва да бъдат продукти, за които организацията на производителите е призната. За да бъдат включени в тези 50 %, продуктите следва да произлизат от членовете на организацията на производители или от членове производители на друга организация на производители или асоциация на организации на производители. Член 50 се прилага mutatis mutandis при изчисляване на стойността.
4. За екологичните действия се прилагат следните правила:
а)
различни екологични действия могат да бъдат съчетавани, при условие че са взаимно допълващи се и съвместими. Когато екологичните действия се съчетават, равнището на подпомагане взема предвид конкретните пропуснати приходи и допълнителни разходи, произтичащи от съчетаването;
б)
ангажиментите за ограничаване употребата на торове, продукти за растителна защита или други влагани производствени ресурси се приемат само ако тези ограничения могат да бъдат оценени по начин, който дава достатъчно гаранции за спазването на споменатите ангажименти;
в)
действията, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките, трябва да са надлежно обосновани и да надхвърлят изискванията, определени от държавата-членка в съответствие с Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11).
В националните стратегии, посочени в член 55 от настоящия регламент, държавите-членки определят максимален процентен дял на годишните разходи по дадена оперативна програма, който може да се изразходва за действия, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките. Посоченият процентен дял не надвишава 20 %, освен с цел да бъдат взети предвид специфичните национални/регионални обстоятелства, които следва да бъдат обосновани в националната стратегия.
5. Инвестициите, включително тези по договори за лизинг, чийто период на изплащане надвишава продължителността на оперативната програма, могат да се прехвърлят в следваща оперативна програма при надлежно обосновани икономически основания, и по-специално в случаите, когато периодът на данъчна амортизация е по-дълъг от пет години.
Когато инвестициите се заменят, остатъчната стойност на заменените инвестиции:
а)
се добавя към оперативния фонд на организацията на производители; или
б)
се изважда от разходите за замяна.
6. Инвестициите или действията могат да се изпълняват в индивидуални стопанства и/или помещения на членове производители на организацията на производители или асоциацията на организации на производители, включително когато действията са възложени за външно изпълнение на членове на организацията на производители или асоциацията на организации на производители, при условие че те допринасят за постигането на целите на оперативната програма. Ако членът производител напусне организацията на производители, държавите-членки гарантират, че инвестицията или остатъчната ѝ стойност се възстановява. Въпреки това в надлежно обосновани случаи държавите-членки могат да предвидят, че от организацията на производителите не се изисква да си възстанови инвестицията или остатъчната ѝ стойност.
7. Инвестициите и действията, свързани с преобразуването на плодовете и зеленчуците в преработени плодове и зеленчуци, могат да бъдат приемливи за подпомагане, когато тези инвестиции и действия преследват целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително целите, посочени в член 122, първа алинея, буква в) от същия регламент, и при условие, че са записани в националната стратегия, посочена в член 103е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 61
Документи, които трябва да се представят
Оперативните програми се придружават по-специално от:
а)
доказателство за учредяване на оперативен фонд;
б)
писмена декларация от организацията на производители, че се задължава да спазва Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия регламент; и
в)
писмена декларация от организацията на производители, че тя не е получавала и няма да получава, пряко или косвено, друго финансиране от страна на Съюза или съответната държава, по отношение на действия, които могат да бъдат финансирани съгласно настоящия регламент.
Член 62
Оперативни програми на асоциациите на организации на производители
1. Държава-членка може да разреши на асоциация на организации на производители да представи цялостна или частична оперативна програма, която се състои от действия, които са идентифицирани, но не се изпълняват от две или повече членуващи организации на производители в техните оперативни програми.
2. Оперативните програми на асоциациите на организации на производители се разглеждат заедно с оперативните програми на членуващите организации на производители, включително по отношение на изпълнението на целите и ограниченията, установени в член 103в от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Държавите-членки гарантират, че:
а)
действията се финансират изцяло от вноски на членовете на асоциации на организации на производители, които са организации на производители, изплащани от оперативните фондове на тези организации на производители. Все пак, действията могат да бъдат финансирани в размер, пропорционален на вноските на членуващите организации на производители, от членове производители на асоциации на организации на производители, които не са организации на производители съгласно член 34;
б)
действията и съответното финансово участие са изброени в оперативната програма на всяка участваща организация на производители;
в)
няма опасност от дублиране на помощта.
4. Членове 58, 59 и 60, член 61, букви б) и в) и членове 63-67 се прилагат mutatis mutandis към оперативните програми на асоциациите на организации на производители. Балансът между дейностите, посочен в член 59, буква б), обаче не се изисква по отношение на частичните оперативни програми на асоциациите на организации на производители.
Член 63
Срок за представяне
1. Оперативните програми се представят от организацията на производители за одобрение от компетентните органи в държавата-членка, в която се намира седалището на организацията на производители, най-късно до 15 септември в годината, предшестваща тази, през която трябва се изпълняват програмите. Независимо от това държавите-членки могат да отложат посочената дата.
2. Когато юридически субект или ясно обособена част от юридически субект, включително група производители, представи заявление за признаване като организация на производители, той може в същото време да представи посочената в параграф 1 оперативна програма за одобрение. За да бъде одобрена оперативната програма, е необходимо да се получи признаване не по-късно от крайната дата, посочена в член 64, параграф 2.
Член 64
Решение
1. В зависимост от случая компетентните органи на държавата-членка:
а)
одобряват размерите на оперативните фондове и оперативните програми, които отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и тези от настоящата глава;
б)
одобряват оперативните програми, при условие че организациите на производители приемат някои изменения; или
в)
отхвърлят оперативните програми или части от тях.
2. Компетентните органи на държавата-членка вземат решения по оперативните програми и оперативните фондове най-късно до 15 декември на годината, в която са представени.
Държавите-членки уведомяват организациите на производители за тези решения най-късно до 15 декември.
Въпреки това при надлежно обосновани причини компетентните органи на държавата-членка могат да вземат решение по оперативните програми и оперативните фондове най-късно до 20 януари след датата на представяне. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари на годината след представянето.
Член 65
Изменения на оперативните програми за следващи години
1. Организациите на производители могат да поискат изменения на оперативните програми, включително на тяхната продължителност, най-късно до 15 септември, които изменения се прилагат от 1 януари следващата година.
Въпреки това държавите-членки могат да отложат датата за представяне на искания.
2. Исканията за изменения се придружават от подкрепящи документи, посочващи причината, характера и последствията от промените.
3. Компетентният орган на държавата-членка взема решения по исканията за изменения на оперативните програми най-късно до 15 декември на годината на подаване на искането.
Въпреки това при надлежно обосновани причини компетентният орган на държавата-членка може да вземе решение по отношение на измененията на оперативните програми най-късно до 20 януари след годината на подаване на искането. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари след годината на подаване на искането.
Член 66
Изменения на оперативните програми през текущата година
1. Държавите-членки могат да разрешат изменения на оперативните програми през текущата година при определени от тях условия.
2. Компетентните органи на държавите-членки вземат решения по измененията на оперативните програми, поискани съгласно параграф 1, най-късно до 20 януари на годината след тази, за която са поискани измененията.
3. Компетентните органи на държавата-членка могат да разрешат на организациите на производители през текущата година:
а)
да приложат само частично оперативните си програми;
б)
да променят съдържанието на оперативната програма;
в)
да увеличат размера на оперативния фонд с максимум 25 % и да го намалят с процент, който ще бъде определен от държавите-членки, от първоначално одобрения размер, при условие че са спазени общите цели на оперативната програма. Държавите-членки могат да увеличат този процент в случай на сливания на организации на производители съгласно член 29, параграф 1;
г)
да добавят национална финансова помощ към оперативния фонд в случай на прилагане на член 93.
4. Държавите-членки определят условията, при които оперативните програми могат да бъдат изменяни през текущата година без предварително одобрение от страна на компетентните органи на държавата-членка. Посочените изменения отговарят на условията за отпускане на помощ само ако организацията на производители е уведомила незабавно компетентните органи за тях.
Член 67
Формат на оперативните програми
1. Оперативните програми се прилагат на годишни периоди от 1 януари до 31 декември.
2. Оперативните програми, одобрени най-късно на 15 декември, се прилагат от 1 януари следващата година.
Прилагането на програмите, одобрени след 15 декември, се отлага с една година.
Чрез дерогация от първа и втора алинея от настоящия параграф, когато се прилага член 64, параграф 2, трета алинея или член 65, параграф 3, втора алинея, изпълнението на оперативните програми, одобрени в съответствие с посочените разпоредби, започва не по-късно от 31 януари след одобрението им.
Раздел 4
Помощи
Член 68
Одобрен размер на помощта
1. Държавите-членки уведомяват организациите на производители и асоциациите на организации на производители относно одобрения размер на помощта, както се изисква от член 103ж, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, най-късно до 15 декември на годината, предхождаща годината, за която се иска помощ.
2. Когато се прилага член 64, параграф 2, трета алинея или член 65, параграф 3, втора алинея, държавите-членки съобщават одобрения размер на помощта най-късно до 20 януари на годината, за която се иска помощ.
Член 69
Заявления за помощ
1. Организациите на производители подават до компетентните органи на държавата-членка заявление за помощ или за остатъка от нея за всяка оперативна програма, за която се иска помощ, най-късно до 15 февруари на годината след тази, за която се иска помощта.
2. Заявленията за помощ се придружават от подкрепящи документи, в които се посочва:
а)
исканата помощ;
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция;
в)
финансовите вноски, които се събират от членовете ѝ, и вноските на самата организация на производители;
г)
извършените разходи по отношение на оперативната програма;
д)
разходите за предотвратяване и управление на кризи, разпределени по действия;
е)
дела от оперативния фонд, изразходван за мерки за предотвратяване и управление на кризи, разпределен по действия;
ж)
съответствието с член 103в, параграф 2, с член 103в, параграф 3, първа алинея и с член 103г от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
з)
писмена декларация, че не са получили дублиращо се финансиране от Съюза или дублиращо се национално финансиране по отношение на мерките и/или операциите, които отговарят на условията за помощ съгласно настоящия регламент; и
и)
при заявление за плащане на стандартна фиксирана сума съгласно член 60, параграф 2, доказателство за изпълнението на въпросното действие.
3. Заявленията за помощ могат да включват планирани, но неизвършени разходи, ако се докажат следните елементи:
а)
въпросните операции не са могли да бъдат извършени най-късно до 31 декември в годината на прилагане на оперативната програма поради причини, независещи от съответната организация на производители;
б)
тези операции могат да бъдат извършени най-късно до 30 април на годината след тази, за която се иска помощ; и
в)
еквивалентна вноска от организацията на производители остава в оперативния фонд.
Помощта се изплаща и внесената гаранция в съответствие с член 71, параграф 3 се освобождава само при условие, че се представи доказателство за изпълнението на планирания разход, посочен в първа алинея, буква б), най-късно на 30 април от годината след тази, за която е бил планиран въпросният разход, и на основата на действително установеното право да бъде получена помощта.
4. Когато заявленията са представени след датата, предвидена в параграф 1, помощта се намалява с 1 % за всеки ден закъснение.
В изключителни и надлежно обосновани случаи компетентните органи на държавата-членка могат да приемат заявления след датата, предвидена в параграф 1, ако необходимите проверки са били извършени и срокът за плащане, предвиден в член 70, е спазен.
5. Асоциациите на организации на производители могат да подадат посоченото в параграф 1 заявление за помощ от името и за сметка на своите членове, когато споменатите членове са организации на производители и при условие, че за всеки член са представени подкрепящите документи, изисквани съгласно параграф 2. Крайните бенефициери на помощта са организациите на производители.
Член 70
Изплащане на помощта
Държавите-членки изплащат помощта най-късно до 15 октомври на годината след годината на изпълнение на програмата.
Член 71
Авансови плащания
1. Държавите-членки могат да разрешат на организациите на производители да подават заявления за авансови плащания на частта от помощта, съответстваща на предвидимите разходи, произтичащи от оперативната програма, през три- или четиримесечния период, започващ от месеца, в който е подадено заявлението за авансово плащане.
2. Заявления за авансови плащания се подават по решение на държавата-членка на тримесечие - през януари, април, юли и октомври, или на четиримесечие - през януари, май и септември.
Общите авансови плащания, направени през дадена година, не могат да надвишават 80 % от първоначално одобрената сума на помощта за оперативната програма.
3. Авансите се изплащат след внасяне на гаранция, равна на 110 % от тях в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията (12).
Държавите-членки определят условия, гарантиращи, че финансовите вноски в оперативния фонд са събрани в съответствие с членове 52 и 53 от настоящия регламент, а сумите от предишните авансови плащания и съответната вноска на организацията на производители са били действително изразходвани.
4. Заявленията за освобождаване на гаранции могат да бъдат представени през текущата програмна година и се придружават от съответните подкрепящи документи като фактури и документи, които доказват, че плащането е било извършено.
Гаранциите се освобождават по отношение на не повече от 80 % от изплатените аванси.
5. Главното изискване по смисъла на член 20, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 обхваща изпълнението на операциите, определени в оперативните програми, при спазване на задълженията, предвидени в член 61, букви б) и в) от настоящия регламент.
В случай на неспазване на главното изискване или на сериозно нарушение на задълженията, предвидени в член 61, букви б) и в), гаранцията се задържа, независимо от другите санкции и глоби, приложими в съответствие с глава V, раздел 3.
В случай на неспазване на други изисквания, гаранцията се задържа пропорционално на сериозността на нарушението, което е било установено.
6. Държавите-членки могат да определят минимална сума и срокове за авансовите плащания.
Член 72
Частични плащания
Държавите-членки могат да разрешат на организации на производители да кандидатстват за изплащане на онази част от помощта, която съответства на вече изразходваните в рамките на оперативната програма суми.
Заявления могат да се подават по всяко време, но не повече от три пъти през дадена година. Те се придружават от подкрепящи документи като фактури и документи, които доказват, че плащането е било извършено.
Плащанията по заявления за части от помощта не могат да превишават 80 % от частта от помощта, която съответства на вече изразходваните в рамките на оперативната програма суми за съответния период. Държавите-членки могат да определят минимална сума за частичните плащания и срокове за заявленията.
ГЛАВА III
Мерки за предотвратяване и управление на кризи
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 73
Избор на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Държавите-членки могат да предвидят една или повече от мерките, описани в член 103в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да не се прилагат на тяхна територия.
Член 74
Заеми за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Заеми, които се вземат за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи съгласно член 103в, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и чийто период на погасяване превишава продължителността на оперативната програма, могат да бъдат пренесени към следваща оперативна програма при надлежно обосновани икономически основания.
Раздел 2
Изтегляния от пазара
Член 75
Определение
Настоящият раздел определя правилата по отношение на изтеглянията от пазара, посочени в член 103в, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
За целите на настоящата глава „продукти, изтеглени от пазара“, „изтеглени продукти“ и „продукти, които няма да се предлагат за продажба“ означават продукти, които са изтеглени от пазара по такъв начин.
Член 76
Пазарни стандарти
1. Когато за даден продукт съществува пазарен стандарт, посочен в дял II, изтегленият от пазара продукт трябва напълно да съответства на споменатия стандарт, с изключение на разпоредбите относно представянето и маркировката на продуктите. Продуктите могат да бъдат изтеглени от пазара в насипно състояние, при което всички размери са заедно, при условие че се спазват минималните изисквания за клас II, по-специално по отношение на качеството и размера.
Въпреки това миниатюрната продукция, така както е определена в съответния стандарт, трябва да съответства на приложимия пазарен стандарт, включително на разпоредбите, отнасящи се до представянето и маркировката на продуктите.
2. Ако за даден продукт не съществува пазарен стандарт, изтеглените от пазара продукти трябва да отговарят на минималните изисквания, посочени в приложение Х. Държавите-членки могат да създадат допълнителни правила, допълващи тези минимални изисквания.
Член 77
Средна стойност за тригодишен период за изтеглянията от пазара за безплатно разпространение
1. Таванът от 5 % от обема на предлаганата на пазара продукция, посочен в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се изчислява въз основа на средното аритметично на всички обеми продукти, за които организацията на производители е призната и които са предлагани на пазара от нея през предходните три години.
2. За наскоро признатите организации на производители данните за пазарните години преди признаването са:
а)
когато организацията е била група производители, еквивалентните данни за тази група производители, ако са приложими; или
б)
приложимият за признаването обем.
Член 78
Предварителна нотификация за операции по изтегляне на продукти от пазара
1. Организациите на производители и асоциациите на организации на производители предварително уведомяват компетентните органи на държавите-членки чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение за всяка операция по изтегляне на продукти от пазара, която възнамеряват да предприемат.
В тази нотификация се уточняват по-специално списъкът на продуктите, подложени на интервенция, и техните основни характеристики съгласно съответните пазарни стандарти, очакваното количество от всеки засегнат продукт, тяхното предвидено предназначение и мястото, където изтеглените от пазара продукти могат да бъдат проверени, както е предвидено в член 108.
Нотификациите включват сертификат, който удостоверява, че изтеглените продукти съответстват на приложимите пазарни стандарти или на минималните изисквания, посочени в член 76.
2. Държавите-членки определят подробни правила за организациите на производители що се отнася до нотификациите, посочени в параграф 1, по-специално по отношение на сроковете.
3. В сроковете, посочени в параграф 2, държавите-членки:
а)
или извършват проверката, посочена в член 108, параграф 1, след която, ако не са открити никакви нередности, разрешават операцията по изтегляне на продукти от пазара, така както е отбелязано след проверката; или
б)
в случаите, посочени в член 108, параграф 3, не извършват проверката, посочена в член 108, параграф 1, в който случай уведомяват за това организацията на производители чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение и разрешават операцията по изтегляне от пазара, така както е обявена.
Член 79
Подпомагане
1. Подпомагането, включващо вноската на Съюза и вноската на организацията на производители за изтеглените от пазара продукти, не надвишава размера, определен в приложение ХI, за продуктите, посочени в същото приложение. За останалите продукти максималните размери на подпомагането се определят от държавите-членки.
В случай че организацията на производители е получила обезщетение от трети страни за изтеглени от пазара продукти, посоченото в първа алинея подпомагане се намалява с нетните приходи, реализирани от организациите на производители чрез изтеглените от пазара продукти. За да отговарят на условията за подпомагане, съответните продукти се изтеглят от търговския пазар на плодове и зеленчуци.
2. Изтеглените от пазара продукти не превишават 5 % като дял от обема на предлаганата на пазара продукция за всеки един продукт във всяка една организация на производители. Въпреки това количествата, реализирани по един от начините, определени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, или по какъвто и да е друг начин, одобрен от държавите-членки по силата на член 80, параграф 2 от настоящия регламент, не се вземат предвид при изчислението на посочения дял.
Обемът на предлаганата на пазара продукция се изчислява като среден обем от предлаганата на пазара продукция за предходните три години. Ако няма такава информация, се използва обемът на предлаганата на пазара продукция, за която организацията на производители е била призната.
Процентите, посочени в първа алинея, са средногодишните проценти за период от три години с 5 процентни пункта годишен марж на превишаване.
3. В случаите на изтегляне от пазара на плодове и зеленчуци, които се реализират чрез безплатно разпределяне сред благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, финансовата помощ от Съюза покрива само плащането за реализираните продукти в съответствие с параграф 1 от настоящия член и разходите, посочени в член 81, параграф 1 и член 82, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 80
Предназначение на изтеглените от пазара продукти
1. Държавите-членки определят допустимите предназначения за продуктите, изтеглени от пазара. Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от изтеглянето или предназначението на продуктите. Разходите, направени от организациите на производители за спазване на тези разпоредби, подлежат на възстановяване като част от подпомагането за изтегляне от пазара съгласно оперативната програма.
2. Предназначенията, посочени в параграф 1, включват безплатното разпространение по смисъла на член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и други сходни предназначения, одобрени от държавите-членки.
Държавите-членки могат да разрешават на благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да искат символично участие от крайните получатели на продукти, изтеглени от пазара, в случай че тези продукти са преминали преработка.
Плащане в натура от страна на бенефициерите на безплатното разпространение в полза на преработвателите на плодове и зеленчуци може да се разрешава, когато това плащане компенсира само разходите за преработка и когато държавата-членка, в която то се извършва, е предвидила правила, гарантиращи, че преработените продукти действително са предназначени за консумация от крайните получатели, посочени във втора алинея.
Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки за улесняване на контактите и сътрудничеството между организациите на производители и благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, които те са одобрили.
3. Реализацията на продукти чрез доставката им за преработвателната промишленост е възможна. Държавите-членки приемат подробни разпоредби, за да се гарантира, че няма да се получи нарушаване на конкуренцията за засегнатите отрасли в рамките на Съюза или за внасяните продукти и че изтеглените продукти няма да се появят повторно на търговския пазар. Алкохолът, получен в резултат на дестилация, се използва изключително за промишлени или енергийни цели.
Член 81
Транспортни разходи
1. Транспортните разходи за безплатното разпространение на всички изтеглени от пазара продукти се възстановяват в рамките на оперативната програма по фиксираните суми, определени в зависимост от разстоянието между точката на изтегляне и мястото на доставката и посочени в приложение ХII.
В случай на морски транспорт държавите-членки определят разстоянието между точката на изтегляне и мястото на доставката. Обезщетението не може да превишава разходите при сухопътен транспорт по най-краткия маршрут между мястото на натоварване и теоретичната точка на излизане, когато е възможен сухопътен транспорт. Коригиращ коефициент от 0,6 се прилага за сумите, посочени в приложение XII.
2. Транспортните разходи се изплащат на страната, която действително поема финансовия разход за въпросната транспортна операция.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, уточняващи по-специално:
а)
наименованията на организациите бенефициери;
б)
количествата от въпросните продукти;
в)
приемането от страна на организациите бенефициери и използваните транспортни средства; и
г)
разстоянието между мястото на изтегляне и мястото на доставка.
Член 82
Разходи за сортиране и опаковка
1. Разходите по сортиране и опаковане на плодове и зеленчуци, изтеглени от пазара за безплатно разпространение, се възстановяват от оперативните програми в рамките на фиксираните суми, посочени в част А от приложение XIII, за продуктите, представени в опаковки от по-малко от 25 килограма нетно тегло.
2. Опаковките на продуктите, предназначени за безплатно разпространение, съдържат европейския символ заедно с един или повече от надписите, посочени в част Б от приложение ХIII.
3. Разходите за сортиране и опаковка се изплащат на организациите на производители, които са извършили тези операции.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, удостоверяващи по-специално:
а)
наименованията на организациите бенефициери;
б)
количествата от въпросните продукти; и
в)
приемането от страна на организациите бенефициери, като се посочва представянето.
Член 83
Условия за получателите на изтеглени от пазара продукти
1. Получателите на изтеглени от пазара продукти, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се задължават:
а)
да спазват настоящия регламент;
б)
да водят отделно материална и финансова отчетност, които отразяват в подробности въпросните операции;
в)
да приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Съюза; и
г)
да предоставят подкрепящи документи за крайното предназначение на всеки един продукт под формата на приемо-предавателен протокол (или еквивалентен документ), който удостоверява, че изтеглените продукти са били приети от трета страна с цел безплатно разпространение.
Независимо от това държавите-членки могат да решат получателите да не водят отчетност или счетоводство, посочени в първа алинея, буква б), ако получават само малки количества и когато считат, че рискът е малък. Това решение и обосновката му се регистрират.
2. Получателите на изтеглени продукти за друго предназначение се задължават:
а)
да спазват настоящия регламент;
б)
да водят отделно материална отчетност и финансово счетоводство за въпросните операции, ако държавите-членки считат за уместно, въпреки факта, че продуктът е бил денатуриран преди доставката;
в)
да приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Съюза; и
г)
да не искат допълнителна помощ за алкохола, произведен от въпросните продукти, в случай на изтегляне на продукти, предназначени за дестилация.
Раздел 3
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небране
Член 84
Определения за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени“ означава прибирането на цялата реколта от негодни за предлагане на пазара продукти в дадена площ, извършено преди започването на нормалната реколта. Въпросните продукти не трябва да са били вече увредени преди брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, поради климатични причини, болест или други причини.
б)
„небране“ означава ситуация, при която от въпросната площ не е добита търговска продукция по време на нормалния производствен цикъл. Унищожаването на продуктите поради климатични събития или болест обаче не се счита за небране на реколтата.
2. Брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небрането са допълнителни и различни от нормалните практики за култивиране.
Член 85
Условия за прилагане на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Във връзка с брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небрането държавите-членки:
а)
приемат подробни разпоредби за изпълнението на мерките, включително за предварителни нотификации за небране или бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, съдържанието и крайните им срокове, за равнището на обезщетение, което следва да бъде изплатено, и за прилагането на мерките, както и списъка с продуктите, отговарящи на изискванията на тези мерки;
б)
приемат разпоредби, които да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от изпълнението на мерките;
в)
проверяват правилното извършване на мерките, включително във връзка с разпоредбите, посочени в букви а) и б), като в противен случай не одобряват прилагането на мерките.
2. Организациите на производители и асоциациите на организации на производители уведомяват предварително компетентните органи на държавата-членка чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение за всяка операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, която възнамеряват да предприемат.
В първата нотификация за всяка една година и за всеки един продукт те включват анализ, основан на очакваната пазарна ситуация, който оправдава брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, като мярка за предотвратяване на кризи.
3. Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране не се прилагат едновременно за един и същ продукт или в една и съща площ, през една и съща година или през две последователни години.
4. Сумите за обезщетение за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, включващи както участието на Съюза, така и участието на организацията производител, представляват плащания за хектар, определени от държавите-членки по силата на параграф 1, буква а):
а)
на такова равнище, че да покриват само допълнителните разходи, възникнали от прилагането на мярката, като се взема предвид необходимото екологично и фитосанитарно управление за спазване на разпоредбите, приети съгласно параграф 1, буква б); или
б)
на такова равнище, че да покриват не повече от 90 % от максималното равнище на подпомагане за изтегляне от пазара съгласно член 79.
Раздел 4
Насърчаване и комуникация
Член 86
Прилагане на мерките за насърчаване и комуникация
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на мерките за насърчаване и комуникация. Посочените разпоредби дават възможност за бързо прилагане на мерките, когато е необходимо.
2. Действията в рамките на мерките за насърчаване и комуникация са допълнителни към евентуалните текущи действия за насърчаване и комуникация, несвързани с предотвратяването и управлението на кризи, които се прилагат от въпросната организация на производители.
Раздел 5
Обучение
Член 87
Прилагане на действия по обучение
Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на действия по обучение.
Раздел 6
Застраховане на реколтата
Член 88
Цел на действията по застраховане на реколтата
Действията по застраховане на реколтата се ръководят от организация на производители и допринасят за запазването на доходите на производителите и за покриването на пазарни загуби, понесени от организацията на производители и/или членовете ѝ, когато те са засегнати от природни бедствия, климатични събития и, когато е уместно, болести или нашествия на вредители.
Член 89
Прилагане на действията по застраховане на реколтата
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на действия по застраховане на реколтата, включително такива, които са необходими, за да се гарантира, че действията по застраховане на реколтата не нарушават конкуренцията на застрахователния пазар.
2. Държавите-членки могат да предоставят допълнително национално финансиране за подпомагане на действията по застраховане на реколтата, които се възползват от оперативния фонд. Въпреки това общата публична помощ за застраховане на реколта не може да надвишава:
а)
80 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу щети, причинени от неблагоприятни климатични събития, които могат да бъдат приравнени на природни бедствия;
б)
50 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу:
i)
щети по буква а) и срещу други щети, причинени от неблагоприятни климатични събития; и
ii)
щети, причинени от болести по животните или растенията или от нашествия на вредители.
Таванът, определен в първа алинея, буква б), се прилага дори и в случаите, при които оперативният фонд отговаря на условията за получаване на финансова помощ от Съюза в размер на 60 % съгласно член 103г, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Действията по застраховане на реколтата не покриват застрахователни плащания, които обезщетяват производителите за повече от 100 % от понесените щети, като се вземат предвид всички обезщетения, които производителите получават от други схеми за помощ, свързани със застрахования риск.
4. За целите на настоящия член „неблагоприятно климатично събитие, което може да бъде приравнено на природно бедствие“ има същото значение както в член 2, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1857/2006 на Комисията (13).
Раздел 7
Подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
Член 90
Условия за подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове.
2. Подпомагането за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове включва както вноската на Съюза, така и вноската на организацията на производителите. Общият размер на подпомагането за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове не надвишава следния дял от вноската на организацията на производители във взаимоспомагателния фонд през първата, втората и третата година от функционирането му:
а)
съответно 10 %, 8 % и 4 % в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно;
б)
съответно 5 %, 4 % и 2 % в другите държави-членки.
3. Дадена организация на производители може да получи посоченото в параграф 2 подпомагане само веднъж и само в рамките на първите три години от функционирането на фонда. Когато организацията на производители иска подпомагане едва през втората или третата година от функционирането на фонда, подпомагането е:
а)
съответно 8 % и 4 % в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно;
б)
съответно 4 % и 2 % в другите държави-членки.
4. Държавите-членки могат да определят горни граници за сумите, които могат да бъдат получени от организация на производители като подпомагане за административните разходи по създаването на взаимоспомагателни фондове.
ГЛАВА IV
Национална финансова помощ
Член 91
Степен на организираност на производителите
1. За целите на член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 степента на организираност на производителите в определен регион на дадена държава-членка се изчислява като стойността на продукцията от плодове и зеленчуци, добита в този регион и предлагана на пазара от организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители, разделена на общата стойност на продукцията от плодове и зеленчуци, добита в същия регион.
2. Степента на организираност на производителите в определен регион на дадена държава-членка се счита за особено ниска, когато средната стойност на степените на организираност, изчислени съгласно параграф 1, за последните три години, за които има налични данни, е по-малка от 20 %.
Само за продукция от плодове и зеленчуци, която е добита в региона, посочен в настоящия член, може да се ползва национална финансова помощ. За целите на настоящата глава за регион се счита обособена част от територията на дадена държава-членка в резултат на административните, географските или икономическите характеристики на тази част.
Член 92
Разрешение за изплащане на национална финансова помощ
1. За оперативните програми, предвидени за изпълнение през дадена календарна година, държавите-членки отправят искане към Комисията за разрешение за изплащане на национална финансова помощ съгласно член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 най-късно до 31 януари на същата година.
Искането се придружава от доказателство, че степента на организираност на производителите в съответния регион е особено ниска съгласно определението в член 91 от настоящия регламент и че помощ се предоставя само за продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, произведени в съответния регион, както и от подробни сведения за съответните организации на производители, за размера на съответната помощ и за дела на финансовите вноски, извършвани съгласно член 103б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Комисията одобрява или отхвърля искането в рамките на три месеца след подаването му. Ако Комисията не изрази становище в рамките на този срок, искането се счита за одобрено.
Ако искането е непълно, тримесечният срок спира да тече и държавата-членка се уведомява за констатираното несъответствие. Спирането на срока поражда действие от датата на уведомяване на държавата-членка за него и е в сила до получаването на пълно искане.
Член 93
Изменения в оперативната програма
Организация на производители, желаеща да кандидатства за национална финансова помощ, изменя ако е необходимо оперативната си програма съгласно членове 65 или 66.
Член 94
Кандидатстване и изплащане на национална финансова помощ
1. Организациите на производители кандидатстват за националната финансова помощ и държавите-членки изплащат помощта в съответствие с членове 69 и 70.
2. Държавите-членки могат да приемат допълнителни правила относно изплащането на националната финансова помощ, включително възможността за авансови и частични плащания.
Член 95
Възстановяване от Съюза на националната финансова помощ
1. Държавите-членки могат да поискат възстановяване от Съюза на одобрена национална финансова помощ, действително изплатена на организациите на производители, преди 1 януари на втората година след годината на изпълнение на програмата.
Искането се придружава от доказателство, че условията, определени в член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са били изпълнени през три от предходните четири години, както и от подробности за въпросните организации на производители, размера на действително изплатената помощ и описание на оперативния фонд, съдържащо общата сума, вноските от Съюза, държавите-членки (национална финансова помощ) и организациите на производители и членовете.
2. Комисията взема решение за одобрение или отхвърляне на искането. Искането се отхвърля, когато държавата-членка, отправила искането, не е спазила правилата относно разрешаването и възстановяването на националната финансова помощ или определените в настоящия регламент или в Регламент (ЕО) № 1234/2007 правила относно организациите на производители, оперативния фонд и оперативните програми.
3. Когато възстановяването от Съюза на помощта е било одобрено, приемливите разходи се обявяват пред Комисията в съответствие с процедурата, определена в член 5 от Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията (14).
4. Делът на възстановяване от Съюза на националната финансова помощ не надвишава 60 % от националната финансова помощ, отпускана на организацията на производители.
ГЛАВА V
Общи разпоредби
Раздел 1
Отчети и уведомления
Член 96
Отчети на групите производители и организациите на производители
1. По искане на компетентния орган на държавата-членка групите производители и организациите на производители предоставят всяка уместна информация, необходима за изготвяне на годишния отчет, посочен в член 97, буква б).
2. Организациите на производители представят годишни отчети, които придружават заявленията за помощ, относно изпълнението на оперативните програми.
Посочените отчети се отнасят до следното:
а)
изпълнените оперативни програми през предходната година;
б)
основни изменения на оперативните програми; и
в)
разлики между прогнозираната помощ и помощта, за която е подадено заявление.
3. За всяка изпълнена оперативна програма годишният отчет посочва:
а)
постиженията и резултатите от оперативната програма, базирани, когато е подходящо, на общите показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в приложение VIII, и, когато е уместно, допълнителни показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в националната стратегия; и
б)
обобщение на основните проблеми, възникнали при управлението на програмата, и всякакви предприети мерки за гарантиране на качеството и ефективността на изпълнението на програмата.
Когато е уместно, годишният отчет посочва какви ефективни предпазни мерки са предприети в съответствие с националната стратегия и в изпълнение на член 103в, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за предпазване на околната среда от повишен натиск в резултат на инвестиции, подпомагани по оперативната програма.
4. За последната година от прилагане на оперативната програма годишният отчет, посочен в параграф 1, се заменя от окончателен отчет.
Окончателните отчети показват до каква степен са изпълнени целите, преследвани от програмата. Тези отчети обясняват промените в действията и/или методите и посочват факторите, които са допринесли за успеха или провала на изпълнението на програмата и които са били или ще бъдат взети под внимание при изготвянето на следващи оперативни програми или при изменението на съществуващите оперативни програми.
5. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, когато група производители или организация на производители не уведоми държавата-членка, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, или ако уведомлението изглежда неправилно предвид обективните факти, с които разполага държавата-членка, държавата-членка временно преустановява предварителното признаване на групата производители или признаването на организацията на производители, докато не бъде подадено правилно уведомление.
Държавата-членка включва в годишния си отчет, посочен в член 97, буква б) от настоящия регламент, подробности за подобни случаи.
Член 97
Уведомления от държавите-членки относно организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители
Държавите-членки съобщават на Комисията следната информация и ѝ предоставят следните документи:
а)
не по-късно от 31 януари на дадена година - общия размер на оперативните фондове, одобрени през същата година за всички оперативни програми. В уведомлението се изяснява както общият размер на оперативните фондове, така и общият размер на помощта от Съюза, предоставена на тези фондове. Споменатите данни се разделят допълнително на суми за мерки за предотвратяване и управление на кризи и за други мерки;
b)
не по-късно от 15 ноември на дадена година - годишен отчет за организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители, както и за оперативните фондове, оперативните програми и плановете за признаване през предходната година. Годишният отчет съдържа по-специално информацията, посочена в приложение XIV;
c)
не по-късно от 31 януари на дадена година - финансовата сума, съответстваща на годишното изпълнение на плановете за признаване, изпълнявани през същата година. Съобщават се одобрени или прогнозни суми. Уведомлението включва следната информация за всяка група производители:
i)
обща сума за годишния период на изпълнение на плана за признаване, вноските от Съюза, държавите-членки и групите производители и/или членовете на групите производители;
ii)
разпределение между помощта, посочена съответно в член 103a, параграф 1, буква a) и член 103a, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 98
Уведомления от държавите-членки относно производствените цени на плодовете и зеленчуците на вътрешния пазар
1. Всяка сряда най-късно до 12.00 часа на обяд (брюкселско време) компетентните органи на държавите-членки съобщават на Комисията средните регистрирани цени, за всеки пазарен ден, на плодовете и зеленчуците, търгувани на представителните пазари, изброени в част А от приложение XV.
За плодовете и зеленчуците, обхванати от общия пазарен стандарт, се съобщават цени само за продуктите, които съответстват на споменатия стандарт, а за продуктите, обхванати от специфичен пазарен стандарт, цените са само за продукти от клас I.
Цените се съобщават франко опаковъчен цех, за сортирани, опаковани и, ако е приложимо, палетизирани продукти, в евро за 100 килограма нетно тегло.
Когато има налични данни, държавите-членки съобщават цените, съответстващи на типовете и сортовете продукти, размерите и/или начините на представяне, посочени в част A от приложение XV. Когато регистрираните цени са за типове, сортове, размери и/или търговски вид, различни от посочените в част A от приложение XV, компетентните органи на държавите-членки уведомяват Комисията за типовете, сортовете, размерите и/или начините на представяне на продуктите, на които съответстват тези цени.
2. Държавите-членки определят представителните пазари в производствения район на съответните плодове и зеленчуци въз основа на сделките, осъществени на пазари, които могат да бъдат физически идентифицирани, като пазари на едро, тържища и други места за физическа среща на предлагането и търсенето, или въз основа на преки сделки между производителите, включително организации на производители, и отделните купувачи, като търговци на едро, търговци, центрове за дистрибуция или други съответни оператори. Представителните пазари могат да бъдат определени и въз основа на комбинация от сделки, осъществени на пазари, които могат да бъдат физически идентифицирани, и преки сделки.
3. Компетентните органи на държавите-членки могат да уведомяват Комисията за производствените цени на плодовете и зеленчуците и другите продукти, изброени в част Б от приложение XV, на доброволен принцип.
4. Уведомленията за цените, направени съгласно параграф 3, се извършват в съответствие с насоки, които се приемат от Комисията, и се обявяват публично от Комисията чрез методи, които тя сметне за подходящи.
Раздел 2
Проверки
Член 99
Единна идентификационна система
Държавите-членки гарантират, че по отношение на всички заявления за помощ, подадени от една и съща организация на производители или група производители, се прилага единна идентификационна система. Тази идентификация е съвместима със системата за регистриране на самоличността, посочена в член 15, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (15).
Член 100
Процедури за подаване на заявление
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, държавите-членки предвиждат подходящи процедури за подаването на заявления за помощ, искания за признаване или одобрение на оперативната програма, както и молби за плащания.
Член 101
Вземане на извадки
Когато е уместно да се извършат проверки чрез вземане на извадки, държавите-членки гарантират чрез естеството и честотата им и въз основа на анализ на риска, че проверките са подходящи за въпросната мярка.
Член 102
Административни проверки
Административните проверки се извършват за всички заявления за помощ или молби за плащания и обхващат всички възможни и подходящи елементи. Процедурите изискват регистрирането на предприетите операции, резултатите от проверката и предприетите мерки по отношение на несъответствията.
Член 103
Проверки на място
1. Всяка проверка на място е предмет на мониторингов доклад, за да могат да се отразят различните аспекти на извършената проверка. Докладът посочва по-специално:
а)
проверяваните заявления и схеми за помощ;
б)
присъствалите лица;
в)
проверените действия, мерки и документи; и
г)
резултатите от проверката.
2. На бенефициера може да бъде дадена възможност да подпише доклада, за да удостовери присъствието си по време на проверката и да добави забележки. При откриване на нередности бенефициерът може да получи копие от мониторинговия доклад.
3. Предварителни известия за проверки на място могат да бъдат изпращани, при условие че целта на проверката не е застрашена от това. Предварителното известие се ограничава до минимално необходимото време.
4. Където това е приложимо, проверките на място, предвидени в настоящия регламент, както и всички други проверки, предвидени в правото на Съюза относно селскостопанските субсидии, се извършват по едно и също време.
Член 104
Признаване и одобряване на оперативни програми
1. Преди признаването на организация на производители съгласно член 125б, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки провеждат посещение на място в организацията на производители, за да проверят съответствието с условията за признаване.
2. Преди одобряването на оперативна програма съгласно член 64 компетентният орган на държавата-членка проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверки на място, представената за одобрение оперативна програма и, ако е приложимо, молбите за изменение в нея. Посочените проверки се отнасят по-специално до:
а)
точността на посочената в член 59, букви а), б) и д) информация, която трябва да е включена в проекта на оперативната програма;
б)
съответствието на програмите с член 103в от Регламент (ЕО) № 1234/2007, както и с националната рамка и националната стратегия;
в)
приемливостта на действията и приемливостта на предложените разходи;
г)
съгласуваността и техническото качество на програмите, добрата обоснованост на прогнозите и на плана за помощ, както и планирането на изпълнението му. Проверките удостоверяват дали са поставени измерими цели, чието постигане да може да бъде наблюдавано и дали поставените цели са постижими чрез изпълнение на предлаганите действия; и
д)
съответствието на операциите, за които се иска помощ, с приложимото национално право и право на Съюза по отношение, по-специално и ако е уместно, на обществените поръчки, държавната помощ и други подходящи задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 105
Административни проверки на заявленията за помощ за оперативните програми
1. Преди предоставяне на помощта държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, които се допълват от проверки на място чрез вземане на извадки, както е посочено в член 106.
2. Административните проверки на заявленията за помощ включват по-специално, и доколкото това е уместно за подаденото заявление, проверка на:
а)
годишния или, когато е приложимо, на окончателния доклад, предаден заедно със заявлението, относно изпълнението на оперативната програма;
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция, вноските в оперативния фонд и направените разходи;
в)
доставката на продуктите и услугите и истинността на предявените разходи;
г)
съответствието на изпълнените действия с действията, включени в оперативната програма, както е одобрена;
д)
спазването на наложените финансови или други ограничения и тавани.
3. Разходите, направени в рамките на оперативната програма, се подкрепят с фактури и документи, като например извлечения от банкови сметки, които доказват, че плащането е било извършено. Когато това не е възможно, плащанията биват оправдавани със счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност. Използваните фактури трябва да са издадени на името на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или дъщерното дружество в ситуацията, посочена в член 50, параграф 9, или, при одобрение от страна на държавата-членка, на името на един или повече от нейните членове производители. Когато е уместно обаче, фактурите за разходите за персонал, посочени в точка 2, буква б) от приложение IХ, се издават на името на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или дъщерното дружество в ситуацията, посочена в член 50, параграф 9.
Член 106
Проверки на място на заявленията за помощ за оперативните програми
1. В контекста на проверката на заявлението за помощ, посочено в член 69, параграф 1, държавите-членки извършват проверки на място в помещенията на организациите на производители, за да гарантират съответствието им с условията за отпускане на помощ или остатъка от нея за съответната година.
Тези проверки се отнасят по-специално до:
а)
спазването на критериите за признаване за съответната година;
б)
използването на оперативния фонд през дадената година, декларираните в молбите разходи за авансови или частични плащания, стойността на предлаганата на пазара продукция, вноските в оперативния фонд и разходите, за които е декларирано, че са подкрепени от счетоводни или други документи;
в)
проверки на второ ниво за разходите на изтеглените от пазара количества и за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране.
2. Проверките, посочени в параграф 1, обхващат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта, за която са подадени заявления, в държавите-членки, които имат повече от 10 признати организации на производители. В другите случаи всяка организация на производители се посещава поне веднъж на всеки три години.
На всяка организация на производители се прави поне една проверка преди изплащането на помощта или остатъка от нея за последната година от оперативната програма на организацията на производители.
3. Резултатите от проверките на място се оценяват, за да се установи дали евентуално откритите проблеми имат системен характер и създават риск за други подобни действия, бенефициери или органи. В оценката се посочват също така причините за подобни състояния, евентуално необходимото допълнително проучване и необходимите коригиращи и превантивни действия.
Ако проверките установят значителни нередности в даден регион или част от регион или за отделна организация на производители, държавите-членки провеждат допълнителни проверки през съответната година и увеличават процента на съответните заявления за проверка през следващата година.
4. Държавата-членка определя кои организации на производители трябва да бъдат проверени въз основа на анализ на риска.
При анализа на риска се взема предвид по-специално:
а)
размерът на помощта;
б)
констатациите от проверките през предишни години;
в)
случаен елемент; и
г)
други параметри, определяни от държавите-членки.
Член 107
Проверки на място по отношение на мерките на оперативните програми
1. Чрез проверки на място по отношение на мерките на оперативните програми държавите-членки проверяват по-специално следното:
а)
изпълнението на съдържащите се в оперативната програма действия;
б)
дали изпълнението или възнамеряваното изпълнение на действието съответства на описаната в оперативната програма цел във вида, в който е одобрена;
в)
за достатъчно на брой разходни позиции - дали естеството и графикът на релевантните разходи съответстват на правото на Съюза и на одобрените спецификации;
г)
дали направените разходи могат да бъдат подкрепени от счетоводни или други документи; и
д)
стойността на предлаганата на пазара продукция.
2. Стойността на предлаганата на пазара продукция се проверява въз основа на финансово-счетоводната система, одитирана и сертифицирана съгласно националното право.
За тази цел държавите-членки могат да решат, че декларацията за стойността на предлаганата на пазара продукция се заверява по същия начин като финансово-счетоводните данни.
Проверката на декларацията за стойността на предлаганата на пазара продукция може да бъде извършена преди представяне на съответното заявление за помощ. Тя се извършва най-късно преди изплащането на помощта.
3. Освен при извънредни обстоятелства, проверката на място включва посещение на действието или - ако действието е нематериално - на организатора на действието По-конкретно при действия в индивидуални стопанства, обхванати от извадката по член 106, параграф 2, се извършва поне едно посещение, за да се провери изпълнението им.
Въпреки това държавите-членки могат да решат да не извършват тези посещения за по-малки действия или ако считат, че е малък рискът да не са изпълнени условията за получаване на помощ или операцията да не е била реално извършена. Това решение и неговата обосновка се регистрират.
4. Проверката на място обхваща всички ангажименти и задължения на организацията на производители или членовете ѝ, които могат да бъдат проверени по времето на посещението.
5. Само проверки, които отговарят на всички изисквания в настоящия член, могат да бъдат считани за изпълнение на нивата на проверка, посочени в член 106, параграф 2.
Член 108
Проверки на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара
1. Държавите-членки извършват проверки на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара във всяка организация на производители, които включват проверка на документите и самоличността, както и физическа проверка, когато е уместно, чрез вземане на проба, на теглото на изтеглените от пазара продукти и проверка на съответствието с правилата в член 76 съгласно процедурите, определени в дял II, глава II. Проверката се извършва след получаване на нотификацията, посочена в член 78, параграф 1, в рамките на сроковете, определени в съответствие с член 78, параграф 2.
2. Проверките на първо ниво, посочени в параграф 1, обхващат 100 % от количеството на изтеглените от пазара продукти. В края на тази проверка, под надзора на компетентните органи, изтеглените от пазара продукти, с изключение на предназначените за безплатно разпространение, се денатурират или реализират чрез доставката им за преработвателната промишленост при условия, определени от държавата-членка съгласно член 80.
3. Чрез дерогация от параграф 2, когато продуктите са предназначени за безплатно разпространение, държавите-членки могат да проверят по-малък дял от дела, определен в посочения параграф, при условие че той не е по-малък от 10 % от съответните количества за пазарната година за дадена организация на производители. Проверката се извършва в помещенията на организацията на производители и/или при получателите на продуктите. В случай че проверките разкриват значителни нередности, компетентните органи на държавата-членка извършват допълнителни проверки.
Член 109
Проверки на второ ниво на операциите по изтегляне от пазара
1. В рамката на проверките, посочени в член 106, държавите-членки извършват проверки на второ ниво на операциите по изтегляне от пазара.
Държавите-членки определят критериите за анализиране и оценка на риска дадена организация на производители да извърши неправомерни операции по изтегляне на продукти от пазара. Тези критерии вземат предвид, наред с другите неща, констатациите, направени при предишни проверки на първо и второ ниво, както и дали дадена организация на производители има или няма някаква форма на процедура за осигуряване на качество. Те използват посочените критерии, за да определят за всяка организация на производители минималната честота на проверките от второ ниво.
2. Проверките, предвидени в параграф 1, включват проверки на място в помещенията на организациите на производители и на получателите на изтеглените от пазара продукти, за да се гарантира, че са били спазени изискваните условия за плащане на помощи от Съюза. Посочените проверки включват:
а)
проверка на материалната и финансовата отчетност, които трябва да се водят и съхраняват от всички организации на производители, които извършват една или повече операции по изтегляне на продукти от пазара през съответната пазарна година;
б)
проверка на предлаганите на пазара количества, както са декларирани в заявленията за помощ, като се проверяват по-специално материалната отчетност и финансовото счетоводство, фактурите и, когато е необходимо, тяхната истинност и съответствието на тези декларации със счетоводните данни и/или данните, свързани с плащането на данъци от съответните организации на производители;
в)
проверки за коректното управление на счетоводството, по-специално истинността на нетните приходи, реализирани от организациите на производители, така както са декларирани в техните заявления за плащане, на пропорционалността на всякакви разходи, направени във връзка с изтегляне на продукти от пазара, като се гарантира, че споменатите суми са точни; и
г)
проверки за предназначението на изтеглените от пазара продукти, така както са декларирани в заявленията за плащане, и проверки на подходящото денатуриране, за да се гарантира, че организациите на производители и получателите са спазили разпоредбите на настоящия регламент.
3. Проверките, посочени в параграф 2, се извършват в помещенията на съответните организации на производители и получателите, свързани с тези организации. Всяка проверка включва извадка, представляваща най-малко 5 % от количествата, изтеглени от пазара от организацията на производители през пазарната година.
4. Материалната и счетоводната отчетност, посочени в параграф 2, буква а), показват, за всеки изтеглен продукт, преместените количества, изразени в обем, на:
а)
продукцията, доставена от членовете на организацията на производители и от членове на други организации на производители в съответствие с член 125а, параграф 2, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
продажбите, извършени от организацията на производители, с разбивка по продукти, подготвени за пазара на пресни продукти, и други типове продукти, включително суровините за преработка; и
в)
изтеглените от пазара продукти.
5. Проверките за предназначението на продуктите, посочени в параграф 4, буква в), включват по-специално:
а)
извадкова проверка на отделните сметки, които трябва да бъдат водени от получателите, и, при необходимост, проверка дали тe съответстват на отчетността, изисквана съгласно националното законодателство; и
б)
проверки за съответствие със съответните екологични изисквания.
6. Когато проверките от второ ниво разкриват значителни нередности, компетентните органи на държавата-членка извършват по-подробни проверки от второ ниво за съответната пазарна година и увеличават честотата на проверките от второ ниво в помещенията на съответните организации на производители или техните асоциации през следващата пазарна година.
Член 110
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Преди да се извърши дадена операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали съответните продукти не са увредени и дали дадената площ е добре поддържана. След периода на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, държавите-членки проверяват дали реколтата от съответната площ е напълно прибрана и дали прибраният продукт е денатуриран.
След периода на прибиране на реколтата държавите-членки проверяват надеждността на анализа, базиран на очакваната пазарна ситуация, посочена в член 85, параграф 2. Те анализират също така и всякакви разлики между очакваната пазарна ситуация и реалната пазарна ситуация.
2. Преди да се извърши дадена операция по небране, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали дадената площ е била добре поддържана, дали не е имало частично събиране на реколта, дали продуктът е добре развит и дали би бил здрав, с добро качество и подходящ за предлагане на пазара.
Държавите-членки гарантират, че продукцията е денатурирана. Ако това не е възможно, те гарантират чрез посещение или посещения на място по време на периода на събирането на реколтата, че реколта няма да бъде събирана.
3. Член 109, параграфи 1, 2, 3 и 6 се прилагат mutatis mutandis.
Член 111
Проверки преди одобряване на план за признаване на групи производители
1. Преди да одобрят план за признаване на група производители съгласно член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки провеждат проверка на място на юридическия субект или ясно обособената част от юридически субект.
2. Държавата-членка проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверка на място:
а)
точността на информацията, представена в плана за признаване;
б)
търговската последователност и качествата на плана от техническа гледна точка, обосноваността на предвижданията и планирането на изпълнението му;
в)
приемливостта на действията и приемливостта и логичността на предложените разходи; и
г)
съответствието на операциите, за които се иска подпомагане, с приложимото национално право и право на Съюза, и по-специално с разпоредбите за обществените поръчки, държавната помощ и другите уместни задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 112
Проверки на заявленията за помощ на групите производители
1. Преди отпускане на плащане държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, подадени от групите производители, както и проверки на място чрез вземане на извадки.
2. След подаването на заявлението за помощ, посочено в член 45, държавите-членки извършват проверки на място на групите производители, за да гарантират спазването на условията за отпускане на помощ за съответната година.
Посочените проверки се отнасят по-специално до:
а)
спазването на критериите за признаване за съответната година; и
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция, както и изпълнението на мерките, съдържащи се в плана за признаване, и направените разходи.
3. Проверките, посочени в параграф 2, засягат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта.
Всички групи производители се проверяват поне веднъж на всеки пет години.
4. Членове 105 и 107 се прилагат mutatis mutandis.
Член 113
Транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители
1. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационална организация на производители или транснационална асоциация на организации на производители, носи пълната отговорност за организирането на проверките на тази организация или асоциация, по-специално по отношение на оперативната програма и оперативния фонд, и прилага санкции, когато е необходимо.
2. Другите държави-членки, от които се изисква да предоставят административно сътрудничество, посочено в член 28, параграф 2, буква в) и член 35, параграф 2, буква в), извършват такива административни проверки и проверки на място, както се изисква от посочената в параграф 1 от настоящия член държава-членка, и докладват резултатите на тях. Те спазват всички крайни срокове, определени от държавата-членка, посочена в параграф 1.
3. Във връзка с организацията на производителите и с оперативната програма и оперативния фонд се прилагат правилата, приложими в посочената в параграф 1 държава-членка. Въпреки това по отношение на екологични и фитосанитарни въпроси и във връзка с реализацията на изтеглени от пазара продукти се прилага правото на държавата-членка, в която се извършва производството.
Раздел 3
Санкции
Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Държавите-членки оттеглят признаването на организация на производители, ако е допуснато сериозно неспазване на критериите за признаване, което се дължи на факта, че организацията на производители е действала умишлено или е допуснала груба небрежност.
Държавите-членки по-специално оттеглят признаването на организацията на производители, ако неспазването на критериите за признаване засяга:
а)
нарушаване на изискванията на членове 21 и 23, член 26, параграфи 1 и 2 или член 31; или
б)
положение, при което стойността на предлаганата на пазара продукция намалее през две последователни години под границата, определена от държавата-членка съгласно член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Оттеглянето на признаването съгласно настоящия параграф влиза в сила от датата, на която не са били изпълнени условията за признаване, като се взема предвид приложимото хоризонтално законодателство на национално ниво по отношение на ограничителните периоди.
2. Когато параграф 1 не се прилага, държавите-членки временно преустановяват признаването на организация на производители, ако допуснатото нарушение на критериите за признаване е сериозно, но само временно.
По време на временното преустановяване не се изплаща никаква помощ. Временното преустановяване влиза в сила на датата, на която е била извършена проверката, и приключва в деня, в който проверката покаже, че съответните критерии са изпълнени.
Срокът на временно преустановяване не надвишава 12 месеца. Ако се окаже впоследствие, че съответните критерии не са изпълнени след 12 месеца, признаването се оттегля.
Държавите-членки могат да извършват плащания след крайния срок, определен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на настоящия параграф. Все пак споменатите по-късни плащания не могат в никакъв случай да бъдат направени след 15 октомври на втората година след годината на изпълнение на програмата.
3. В другите случаи на неспазване на критериите за признаване, когато параграфи 1 и 2 не се прилагат, държавите-членки изпращат предупредително писмо с коригиращите мерки, които следва да бъдат взети. Държавите-членки могат да отложат плащането на помощта, докато не бъдат взети коригиращи мерки.
Държавите-членки могат да извършват плащания след крайния срок, определен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на настоящия параграф. Все пак споменатите по-късни плащания не могат в никакъв случай да бъдат направени след 15 октомври на втората година след годината на изпълнение на програмата.
Ако коригиращите мерки не бъдат взети в рамките на 12-месечен период, това се счита за сериозно неспазване на критериите и следователно се прилага параграф 2.
Член 115
Измами
1. Когато се установи, че организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители е извършила измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1234/2007, без да се засягат другите санкции и глоби, приложими съгласно законодателството на Съюза и националното законодателство, държавите-членки:
а)
отнемат признаването на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или групата производители;
б)
изключват съответните действия или операции от подпомагане в рамките на съответната оперативна програма или съответния план за признаване и си възстановяват всички помощи, които са изплатени за същата операция, и
в)
изключват организацията на производители, асоциацията на организации на производители или групата производители от подпомагане по съответната оперативна програма или съответния план за признаване през следващата година.
2. Държавите-членки могат временно да преустановят признаването на организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители или да прекратят плащанията към такива органи, ако последните са заподозрени в извършване на измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 116
Групи производители
1. Държавите-членки прилагат, mutatis mutandis, определените в член 114 и/или член 117 санкции и глоби към плановете за признаване.
2. В допълнение към параграф 1, ако след края на периода, определен от държавата-членка съгласно член 49, параграф 4, групата производители не е призната като организация на производители, държавата-членка си възстановява:
а)
100 % от помощта, изплатена на групата производители, ако неполучаването на признаване се е дължало на групата производители в резултат на умишлени действия или груба небрежност; или
б)
50 % от помощта, изплатена на групата производители във всички останали случаи.
Член 117
Оперативна програма
1. Плащанията се изчисляват въз основа на това, което е счетено за приемливо.
2. Държавата-членка разглежда заявлението за помощ, получено от бенефициера, и установява сумите, които отговарят на условията за подпомагане. Т определя:
а)
сумата, платима на бенефициера въз основа само на заявлението;
б)
сумата, платима на бенефициера след разглеждане на приемливостта на заявлението.
3. Ако установената съгласно параграф 2, буква а) сума превишава сумата, установена съгласно параграф 2, буква б), с повече от 3 %, се прилага глоба. Размерът на глобата се равнява на разликата между сумите, изчислени в параграф 2, буква а) и параграф 2, буква б).
Въпреки това глоба не се прилага, ако организацията на производители или групата производители може да демонстрира, че не е отговорна за включването на неприемливата сума.
4. Параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis за неприемливите разходи, идентифицирани по време на проверките на място или последващите проверки.
5. Ако стойността на предлаганата на пазара продукция е декларирана и проверена преди заявлението за помощ, при установяване на съответните суми съгласно параграф 2, буква а) и параграф 2, буква б) се използват декларираните и одобрени стойности.
Член 118
Санкции след проверките на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара
Ако след проверката, посочена в член 108, се открият нередности по отношение на пазарните стандарти или минималните изисквания, посочени в член 76, се изисква бенефициерът:
а)
да заплати глоба, равна на размера на участието на Съюза, изчислен въз основа на количествата изтеглени от пазара продукти, които не съответстват на пазарните стандарти или на минималните изисквания, ако тези количества са по-малко от 10 % от количествата, които са съобщени съгласно член 78 за въпросната операция по изтегляне от пазара;
б)
да заплати глоба, равна на двойния размер на участието на Съюза, ако тези количества са между 10 % и 25 % от съобщените количества; или
в)
да заплати глоба, равна на размера на участието на Съюза за цялото количество, съобщено съгласно член 78, когато тези количества превишават 25 % от съобщеното количество.
Член 119
Други санкции, приложими към организациите на производители по отношение на операциите по изтегляне от пазара
1. Посочените в член 117 глоби обхващат помощта, за която е кандидатствано по отношение на операции по изтегляне като интегрирани части от разходите за оперативна програма.
2. Разходите за операция по изтегляне се считат за неприемливи, ако продуктите, които не са пуснати за продажба, не са били реализирани, както е предвидено от държавата-членка съгласно член 80, параграф 1, или ако изтеглянето или предназначението на продуктите е оказало отрицателно въздействие върху околната среда или някакви отрицателни фитосанитарни последици в нарушение на разпоредбите, приети съгласно член 80, параграф 1.
Член 120
Санкции, приложими към получателите на изтеглени от пазара продукти
Когато по време на проверките, извършени в съответствие с членове 108 и 109, се открият нередности, за които са отговорни получателите на изтеглените от пазара продукти, се прилагат следните санкции:
а)
получателите престават да отговарят на условията за получаване на изтеглени продукти; и
б)
получателите на изтеглени от пазара продукти са длъжни да възстановят стойността на продуктите, които са получили, плюс свързаните с тях разходи за сортиране, опаковка и транспорт в съответствие с правилата, определени от държавите-членки.
Санкцията, предвидена в буква а), влиза в сила незабавно и продължава най-малко една пазарна година, Тя може да бъде удължена в зависимост от сериозността на констатираната нередност.
Член 121
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Що се отнася до брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, ако се открие, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, то тя заплаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнението на задълженията включва случаи, при които:
а)
държавата-членка открие, по време на проверката, посочена в член 110, параграф 1, втора алинея, че мярката за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, е била необоснована на базата на анализа на очакваната пазарна ситуация по това време;
б)
обявената площ за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, не отговаря на условията за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени; или
в)
от площта не е прибрана цялата реколта или продукцията не е денатурирана.
2. Що се отнася до небрането, ако се установи, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, тя плаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнението на задълженията включва случаи, при които:
а)
обявената за небране площ не отговаря на условията за небране;
б)
въпреки всичко е била прибрана реколта или частична реколта; или
в)
имало е отрицателно въздействие върху околната среда или каквито и да е отрицателни фитосанитарни последици, за които е отговорна организацията на производители.
3. Глобите по параграфи 1 и 2 се прилагат в допълнение към евентуалните глоби, наложени съгласно член 117.
Член 122
Предотвратяване на проверка на място
Заявлението за помощ се отхвърля за съответната част от разходите, ако организацията на производители, членът или съответният представител попречат на извършването на проверка на място.
Член 123
Плащане на подлежаща на възстановяване помощ и глоби
1. Организациите на производители, асоциациите на организации на производители, групите производители или другите засегнати оператори възстановяват неправомерно платената помощ с лихвите и плащат предвидените в настоящия раздел глоби.
Лихвата се изчислява:
а)
въз основа на периода, изминал между плащането и възстановяването от бенефициера;
б)
при лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по отношение на основните ѝ операции по рефинансиране, публикуван в серия С на Официален вестник на Европейския съюз, който е в сила на датата на извършване на неправомерното плащане, плюс три процентни пункта.
2. Възстановената помощ, лихвите и наложените глоби се плащат на Европейския фонд за гарантиране на земеделието.
Член 124
Уведомяване за нередности
Прилагането на административни санкции и глоби и възстановяването на неправомерно изплатените суми съгласно настоящия раздел не засягат уведомяването на Комисията за нередности съгласно Регламент (ЕО) № 1848/2006 на Комисията (16).
Раздел 4
Мониторинг и оценка на оперативните програми и националните стратегии
Член 125
Общи показатели за постигнатите резултати
1. Както националните стратегии, така и оперативните програми подлежат на мониторинг и оценка, предназначени да оценят постигнатия напредък към осъществяването на целите, определени в оперативните програми, както и ефикасността и ефективността във връзка с тези цели.
2. Напредъкът, ефикасността и ефективността се оценяват посредством определените в приложение VIII общи показатели за постигнатите резултати, свързани с изходното положение, както и с финансовото изпълнение, осъществените дейности, резултатите и въздействието на изпълняваните оперативни програми.
3. Когато дадена държава-членка счете за необходимо, националната стратегия посочва ограничен набор от допълнителни показатели, специфични за тази стратегия, които да отразяват националните и/или регионалните нужди, условия и цели, специфични за изпълняваните от организациите на производителите оперативни програми. Когато е възможно, се включват допълнителни показатели относно екологичните цели, които не се обхващат от общите показатели за постигнатите резултати.
Член 126
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с оперативните програми
1. Организациите на производители осигуряват мониторинга и оценката на своите оперативни програми чрез използване на съответни показатели от общите показатели за постигнатите резултати, посочени в член 125, и, когато е уместно, на допълнителните показатели, посочени в националната стратегия.
За тази цел те изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията, полезна за съставянето на тези показатели.
2. Мониторингът е насочен към оценяване на постигнатия напредък към осъществяването на специфичните цели, които са били определени за оперативната програма. Той се извършва чрез финансови показатели, показатели за осъществените дейности и показатели за резултатите. Резултатите от извършения мониторинг са предназначени да послужат за:
а)
проверка на качеството на изпълнение на програмата;
б)
идентифициране на евентуалната необходимост от корекции или преглед на оперативната програма, насочени към постигане на целите, определени за програмата, или към подобряване на управлението на програмата, включително финансовото ѝ управление;
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на оперативната програма.
Информацията относно резултатите от дейностите по мониторинга се включва във всеки годишен отчет, както е посочено в член 96, параграф 1, който организацията на производители трябва да предаде на националния орган, отговарящ за управлението на националната стратегия.
3. Оценката се изготвя под формата на отделен отчет за средносрочна оценка.
Средносрочната оценка, която може да бъде извършена с помощта на специализирана консултантска служба, е насочена към разглеждане на степента на използване на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на оперативната програма и към оценяване на постигнатия напредък във връзка с общите цели на програмата. За тази цел се използват общите показатели за постигнатите резултати, свързани с изходното положение, резултатите и, където е уместно, въздействията.
Когато е уместно, средносрочната оценка включва качествена оценка на резултатите и на въздействието на екологичните действия, насочени към:
а)
предотвратяване на ерозията на почвата;
б)
намаляване на употребата и/или по-добро управление на продуктите за растителна защита;
в)
защита на местообитанията и на биоразнообразието; или
г)
съхраняване на ландшафта.
Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
подобряване на качеството на оперативните програми, управлявани от организацията на производители;
б)
идентифициране на евентуалната нужда от съществена промяна на оперативната програма;
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на оперативните програми; и
г)
извличане на поуки, полезни за подобряване на качеството, ефикасността и ефективността на бъдещите оперативни програми, управлявани от организацията на производители.
Средносрочната оценка се извършва по време на изпълнението на оперативната програма, в такъв срок, че да даде възможност резултатите от оценката да бъдат взети предвид при подготовката на следващата оперативна програма.
Отчетът от средносрочната оценка се прилага към съответния годишен отчет, посочен в член 96, параграф 1.
Член 127
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с националната стратегия
1. Мониторингът и оценката на националната стратегия се извършват чрез използване на подходящите показатели от общите показатели за постигнатите резултати, посочени в член 125, и когато е уместно, допълнителни показатели, посочени в националната стратегия.
2. Държавите-членки изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията в подходяща компютъризирана форма за целите на съставянето на показателите, посочени в член 125. За тази цел те използват като основа информацията, предадена от организацията на производителите във връзка с мониторинга и оценката на техните оперативни програми.
3. Мониторингът е текущ и насочен към оценяване на постигнатия напредък към осъществяването на целите, определени за оперативните програми. Той се извършва чрез финансови показатели, показатели за осъществените дейности и показатели за резултатите. За тази цел се използва информацията, предоставена в годишните доклади за напредъка, предадени от организацията на производители относно мониторинга на техните оперативни програми. Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
проверка на качеството на изпълнение на оперативните програми;
б)
идентифициране на евентуалната необходимост от корекции или преглед на националната стратегия, насочени към постигане на целите, определени за стратегията, или към подобряване на управлението на изпълнението на стратегията, включително финансовото управление на оперативните програми; и
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
4. Оценката е насочена към оценяване на постигнатия напредък за осъществяване на общите цели на стратегията. Тя се извършва чрез показатели, свързани с изходното положение, резултатите и, където е уместно, въздействията. За тази цел се използват резултатите от мониторинга и средносрочната оценка на оперативните програми, както е посочено в годишните доклади за напредъка и окончателните доклади, предадени от организациите на производители. Резултатите от извършената оценка се използват за:
а)
подобряване качеството на стратегията;
б)
идентифициране на евентуалната нужда от съществена промяна на стратегията; и
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
Оценката включва извършването на оценка през 2012 г., но в подходящия срок, за да бъдат включени резултатите от нея в отделен отчет за оценка, който се прилага в същата година към годишния национален отчет, посочен в член 97, буква б). Отчетът разглежда степента на използване на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на изпълняваните оперативни програми и оценява ефектите и въздействието на тези програми във връзка с целите и заложените резултати, определени от стратегията, и, където е уместно, други цели, определени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Целта на отчета е да се извадят полезни поуки за подобряване на качеството на бъдещите национални стратегии, и по-специално да се идентифицират възможните недостатъци при определянето на целите, заложените резултати и мерките, отговарящи на условията за подпомагане или нуждите за определянето на нови инструменти.
ГЛАВА VI
Разширяване на обхвата на правилата спрямо производители от икономическа област
Член 128
Нотификация на списък с икономически области
Нотификацията на списъка с икономически области, предвидена в член 125е, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включва всички необходими данни, за да се прецени дали са изпълнени условията, определени в член 125е, параграф 2, първа алинея от посочения регламент.
Член 129
Нотификация на задължителни правила; представителност
1. Когато държава-членка нотифицира правилата, които е направила задължителни за даден продукт и икономическа област, съгласно член 125ж от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в същото време тя информира Комисията за:
а)
организацията на производители или асоциацията на организации на производители, които са поискали разширяване на правилата;
б)
броя на производителите, които принадлежат към тази организация на производители или асоциация на организации на производители, и общия брой на производителите в съответната икономическа област; такава информация се дава във връзка със съществуващото положение към момента на подаване на заявлението за разширяване;
в)
общата продукция на икономическата област и продукцията, реализирана от организацията на производители или асоциацията на организации на производители по време на последната пазарна година, за която има налични данни;
г)
датата, от която правилата, които трябва да се разширят, се прилагат за съответната организация на производители или асоциация на организации на производители; и
д)
датата, от която разширяването влиза в сила, и продължителността на прилагане на разширяването.
2. За определяне на представителността по смисъла на член 125е, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки определят правилата за изключване на:
а)
производителите, чиято продукция е предназначена основно за директна продажба на потребители в стопанството или в производствената област;
б)
директните продажби, посочени в буква а);
в)
продукцията, доставена за преработка, както е посочено в член 125е, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на случаите, когато въпросните правила се прилагат изцяло или отчасти за такава продукция.
Член 130
Финансови вноски
Когато държава-членка вземе решение съгласно член 125и от Регламент (ЕО) № 1234/2007, че производители, които не принадлежат към организации на производители, дължат финансови вноски, тя изпраща на Комисията необходимата информация, за да се направи преценка на изпълнението на условията, определени в посочения член.
Такава информация включва по-конкретно основата, върху която е изчислена вноската, и нейният единичен размер, бенефициерът или бенефициерите и естеството на различните разходи, посочени в член 125и от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 131
Разширяване извън пазарната година
Когато се вземе решение за прилагане на разширяването за период, надвишаващ една пазарна година, държавите-членки проверяват по отношение на всяка пазарна година дали условията относно представителността, определени в член 125е, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, продължават да се спазват през целия период на прилагане на разширяването.
Ако държавите-членки установят, че условията вече не се спазват, те незабавно отменят разширяването от началото на следващата пазарна година.
Държавите-членки незабавно информират Комисията за всяка отмяна, която обявява публично тази информация чрез средства, които сметне за подходящи.
Член 132
Продукция, продавана от мястото на производството; купувачи
1. В случаите когато производители, непринадлежащи към организация на производители, продават своята продукция на мястото на производство, купувачът, с оглед спазването на правилата, посочени в точка 1, буква д), точка 1, буква е) и точка 3 от приложение XVIa към Регламент (ЕО) № 1234/2007, се счита за производител на тази продукция.
2. Съответната държава-членка може да реши, че правилата, изброени в приложение XVIa към Регламент (ЕО) № 1234/2007, различни от посочените в параграф 1, могат да станат задължителни за купувача, когато последният отговаря за управлението на съответната продукция.
ДЯЛ IV
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
ГЛАВА I
Вносни мита и система на входни цени
Раздел 1
Система на входни цени
Член 133
Обхват и определения
1. Настоящият раздел определя правилата за прилагането на член 140а от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. За целите на настоящия раздел:
а)
„партида“ означава стоките, представени с декларация за допускане за свободно обращение, обхващаща единствено стоките от един и същ произход, които попадат под един единствен код по КН; и
б)
„вносител“ означава деклараторът по смисъла на член 4, параграф 18 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (17).
Член 134
Уведомления относно цени и количества на внесените продукти
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А от приложение ХVI, за всеки пазарен ден и за всеки произход държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 12 часа на обяд (брюкселско време) на следващия работен ден:
а)
средните представителни цени на продуктите, внесени от трети държави и продавани на представителните пазари за вносни стоки, посочени в член 135, както и регистрираните на други пазари значими цени за големи количества от внесените продукти, или, ако липсват цени за представителните пазари, значимите цени за внесените продукти, регистрирани на други пазари; и
б)
общите количества, отнасящи се за цените, посочени в буква а).
Когато общите количества, посочени в буква б), са по-малки от един тон, съответните цени не се съобщават на Комисията.
2. Цените, посочени в параграф 1, буква а), се регистрират:
а)
за всеки от описаните в част A от приложение XVI продукти,
б)
за всички налични сортове и размери; и
в)
на етап вносител/търговец на едро или на етап търговец на едро/търговец на дребно, ако липсват цени на етапа вносител/търговец на едро.
Тези цени се намаляват със следните суми:
а)
търговска отстъпка 15 % за търговските центрове в Лондон, Милано и Рюнжи и 8 % за останалите търговски центрове; и
б)
разходи за транспорт и застраховка в митническата територия на Съюза.
Държавите-членки могат да определят фиксирани суми за намаляване по отношение на разходите за транспорт и застраховка по втора алинея. Тези фиксирани суми и начините за изчисляването им се съобщават незабавно на Комисията.
3. Цените, регистрирани в съответствие с параграф 2, ако са установени на етапа търговец на едро/търговец на дребно, се намаляват първо със сума, равна на 9 %, за да се отчете търговската печалба на търговеца на едро, и после със сума, равна на 0,7245 EUR за 100 килограма, за да се отчетат разходите за обработка на товара и данъците и таксите на пазара.
4. За продуктите, изброени в част A от приложение XVI, които са обхванати от специфичен пазарен стандарт, се считат за представителни следните цени:
а)
цените за продукти от клас I, при условие че количествата в този клас възлизат на поне 50 % от общите предлагани на пазара количества;
б)
цените за продукти от клас I, плюс - ако продуктите в този клас са по-малко от 50 % от общите количества - цените, така както са установени за продукти от клас II, за количества, позволяващи да се покрият 50 % от общите предлагани на пазара количества;
в)
цените, така както са установени за продукти от клас II, ако липсват продукти от клас I, освен ако не се вземе решение за тях да се прилага корекционен коефициент, в случай че в резултат на производствените условия за продукти с въпросния произход тези продукти не се продават нормално и традиционно в клас I поради техните качествени характеристики.
Корекционният коефициент, посочен в първа алинея, буква в), се прилага за цените след приспадане на сумите, посочени в параграф 2.
За продуктите, изброени в част A от приложение XVI, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, се считат за представителни цените на продуктите, отговарящи на общия пазарен стандарт.
Член 135
Представителни пазари
Държавите-членки уведомяват Комисията за обичайните пазарни дни за пазарите, изброени в приложение XVII, които се смятат за представителни пазари.
Член 136
Стандартни стойности при внос
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А от приложение ХVI, Комисията определя за всеки работен ден и за всеки произход стандартна стойност при внос, равна на среднопретеглената стойност от представителните цени, посочени в член 134, минус фиксираната сума от 5 EUR/100 kg и адвалорните мита.
2. Ако за продуктите и за периодите на прилагане, изброени в част А от приложение ХVI, в съответствие с настоящия раздел, бъде установена стандартна стойност при внос, не се прилага единичната цена, посочена в член 152, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (18). Тя се заменя от стандартната стойност при внос, посочена в параграф 1.
3. Ако за определен продукт с даден произход няма действаща стандартна стойност при внос, прилага се средната стойност на стандартните стойности при внос, които са в сила за този продукт.
4. За периодите на прилагане, определени в част А от приложение ХVI, стандартните стойности при внос остават в сила, докато не бъдат променени. Въпреки това те престават да се прилагат, когато на Комисията не е съобщена никаква средна представителна цена за седем последователни пазарни дни.
Когато съгласно първа алинея за даден продукт не е в сила никаква стандартна стойност при внос, приложимата стандартна стойност при внос за този продукт е равна на последната средна стойност от стандартните стойности при внос.
5. Чрез дерогация от параграф 1, когато не е било възможно да се изчисли стандартна стойност при внос, не се прилага стандартна стойност при внос от първия ден на периодите на прилагане, определени в част А от приложение ХVI.
6. Представителните цени в евро се конвертират като се използва представителният търговски курс, изчислен за въпросния ден.
7. Стандартните стойности при внос в евро се обявяват публично от Комисията чрез методи, които тя сметне за подходящи.
Член 137
Основа за входни цени
1. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част А от приложение ХVI, се класират в Общата митническа тарифа, е равна на, по избор на вносителя:
а)
цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Съюза, ако тази цена и тези разходи са известни към момента на изготвяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение. Ако посочените цени надвишават с повече от 8 % стандартната стойност, която е в сила за въпросния продукт по време на изготвяне на декларацията за допускане за свободно обращение, вносителят трябва да депозира гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел сумата на вносните мита, на които биха подлежали на облагане стоките, е сумата на митата, които вносителят би платил, ако класирането е било извършено въз основа на въпросната стандартна стойност; или
б)
митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В този случай вносителят депозира гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на сумата на митото, което би подлежало на плащане, ако класирането на продуктите е извършено въз основа на стандартната стойност при внос, приложима за въпросната партида; или
в)
стандартната стойност при внос, изчислена съгласно член 136 от настоящия регламент.
2. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част Б от приложение ХVI, се класират в Общата митническа тарифа, е равна на, по избор на вносителя:
а)
цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Съюза, ако тази цена и тези разходи са известни към момента на изготвяне на митническата декларация. В случай че митническите органи преценят, че се изисква гаранция съгласно член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, вносителят трябва да депозира гаранция, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита; или
б)
митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В този случай вносителят трябва да депозира гаранцията, посочена в член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита.
3. Когато входната цена е изчислена на основата на FOB цената на продуктите в страната на произход, митническата стойност се изчислява на основата на съответната продажба на тази цена.
Когато входната цена е изчислена съгласно една от процедурите, предвидени в параграф 1, букви б) или в) или параграф 2, буква б), митническата стойност се изчислява на същата основа, както входната цена.
4. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, в рамките на четиримесечен срок от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е реализирана при условия, потвърждаващи коректността на цените, посочени в параграф 1, буква а) или параграф 2, буква а), или да определи митническата стойност, посочена в параграф 1, буква б) и параграф 2, буква б). Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на депозираната гаранция, без това да засяга прилагането на параграф 5.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията на реализиране по удовлетворителен за митническите органи начин.
В противен случай гаранцията се задържа като плащане на вносните мита.
5. Срокът от четири месеца, посочен в параграф 4, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата-членка с най-много три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
6. Ако при проверка компетентните органи установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоката за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
Раздел 2
Допълнителни вносни мита
Член 138
Обхват и определения
1. Върху продуктите и през периодите, фигуриращи в приложение XVIII, могат да бъдат приложени допълнителни вносни мита, посочени в член 141, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, наричани по-долу „допълнителни мита“, при условията, предвидени в настоящия раздел.
2. Праговите (критични) нива на допълнителните мита фигурират в приложение XVIII.
Член 139
Уведомяване за обеми
1. За всеки от продуктите, описани в приложение XVIII, и по време на посочените периоди, държавите-членки съобщават на Комисията подробностите за обемите, допуснати за свободно обращение, чрез използване на метода за наблюдение на преференциалния внос, определен в член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
Това съобщение се изпраща не по-късно от 12 часа на обяд, брюкселско време, всяка сряда за обемите, допуснати за свободно обращение през предходната седмица.
2. Декларациите за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, които митническите органи могат да приемат по искане на вносителя, без да съдържат някои от данните, посочени в приложение 37 към Регламент (ЕИО) № 2454/93, трябва да съдържат освен данните, посочени в член 254 от цитирания регламент, и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, се използва процедурата за облекчено деклариране, предвидена в член 260 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, опростените декларации съдържат освен другите изисквани данни и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, се използва процедурата за оформяне на място, посочена в член 263 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, уведомяването на митническите органи, предвидено в член 266, параграф 1 от посочения регламент, съдържа всички необходими данни за идентифицирането на стоките, а също и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Член 266, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 не се прилага при вноса на продукти, обхванати от настоящия раздел.
Член 140
Налагане на допълнително мито
1. Ако се установи, че за един от продуктите и за един от периодите, посочени в приложение XVIII, допуснатото за свободно обращение количество надвишава съответния прагов (критичен) обем, Комисията налага допълнително мито, освен ако няма вероятност вносът да предизвика смущения на пазара на Съюза или ако последиците биха били несъразмерни с поставената цел.
2. Допълнителното мито се налага за количествата, допуснати за свободно обращение след датата на прилагането му, при условие че:
а)
тяхното тарифно класиране, определено в съответствие с член 137, води до прилагане на най-високите специфични мита, приложими към вноса с въпросния произход;
б)
вносът е осъществен в рамките на периода на прилагане на допълнителното мито.
Член 141
Размер на допълнителното мито
Допълнителното мито, наложено по силата на член 140, е една трета от приложимото мито за продукта, определено в съответствие с Общата митническа тарифа.
Въпреки това за внос, ползващ тарифни преференции по отношение на адвалорното мито, допълнителното мито е една трета от специфичното мито за продукта, доколкото член 140, параграф 2 е приложим.
Член 142
Освобождаване от допълнителното мито
1. Следните стоки са освободени от допълнителното мито:
а)
стоките, внесени в рамките на тарифните квоти, включени в приложение 7 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (19) (наричан по-долу „Комбинираната номенклатура“);
б)
стоките, пътуващи към Съюза, определени в параграф 2.
2. За стоки, пътуващи към Съюза, се считат стоки, които:
а)
са напуснали страната на произход преди решението, което налага допълнително мито; и
б)
се транспортират с транспортен документ, който е валиден от мястото на натоварване в страната на произход до мястото на разтоварване в Съюза, изготвен преди налагането на допълнителното мито.
3. Заинтересованите страни представят удовлетворителни за митническите органи доказателства, че са изпълнени изискванията по параграф 2.
Въпреки това митническите органи могат да приемат, че стоките са напуснали страната на произход преди датата на налагане на допълнителното мито, ако бъде представен един от следните документи:
а) за морски транспорт- коносамент, който удостоверява, че товаренето е извършено преди съответната дата;
б) за железопътен транспорт- товарителница, получена от железопътните органи на страната на произход преди съответната дата;
в) за автомобилен транспорт- товарителница (CMR) или друг транзитен документ, изготвен в страната на произход преди съответната дата, ако са спазени условията, определени в двустранни или многостранни споразумения, сключени в контекста на транзита на Съюза или на общия транзит;
г) за въздушен транспорт- въздушна товарителница, която удостоверява, че въздушният превозвач е приел товара преди съответната дата.
ДЯЛ V
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 143
Проверки
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент или други законодателни актове на Съюза, държавите-членки въвеждат проверки и мерки, доколкото те са необходими, за да гарантират правилното прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на настоящия регламент. Те са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Съюза.
По-специално държавите-членки гарантират, че:
а)
всички критерии за приемливост, установени от Съюза или националното законодателство, националната рамка или националната стратегия, могат да бъдат проверени;
б)
компетентните органи на държавите-членки, отговорни за извършването на проверките, разполагат с достатъчен на брой персонал с подходящи квалификации и опит, за да извършат ефективно проверките; и
в)
са предвидени проверки, така че да се избегне нередовното дублирано финансиране на мерки в рамките на настоящия регламент и други схеми на Съюза или национални схеми.
Член 144
Национални санкции
Без да се засягат санкциите, определени в настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, държавите-членки предвиждат прилагането на санкции на национално равнище във връзка с допуснатите нередности по отношение на изискванията, определени в настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1234/2007, които са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че да предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Съюза.
Член 145
Изкуствено създадени ситуации
Без да се засягат специфичните мерки, определени в настоящия регламент или в Регламент (ЕО) № 1234/2007, не се извършват никакви плащания в полза на бенефициерите, за които е установено, че изкуствено са създали условията за получаването на такива плащания с оглед да получат облаги, в противоречие с целите на въпросната схема за подпомагане.
Член 146
Уведомления
1. Държавите-членки определят единен компетентен орган или организация, която отговаря за изпълнението на задълженията за уведомяване по отношение на всяка от следните точки:
а)
организации на производители, асоциации на организации на производители и групи производители, както е предвидено в член 97 от настоящия регламент;
б)
производствени цени на плодовете и зеленчуците на вътрешния пазар, както е предвидено в член 98 от настоящия регламент;
в)
цени и количества на продуктите, внесени от трети държави и продавани на представителните пазари за вносни стоки, както е предвидено в член 134 от настоящия регламент;
г)
обем на вноса, допуснат за свободно обращение, както е предвидено в член 139 от настоящия регламент;
2. Държавите-членки съобщават на Комисията наименованието и координатите за контакт със съответния определен орган или организация, както и всяка промяна в тази информация.
Списъкът с наименованията и адресите на определените органи или организации се предоставя на държавите-членки и на обществеността чрез всички подходящи средства с помощта на създадените от Комисията информационни системи, включително публикуване в интернет.
3. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, всички уведомления, които следва да се изпратят от държавите-членки на Комисията съгласно настоящия регламент, се извършват по електронен път чрез информационната система, предоставена от Комисията на компетентните органи или организации на държавите-членки, и в определения от Комисията формат.
Уведомленията, които не са извършени чрез средствата и във формата, посочени в първа алинея, могат да бъдат счетени за неизвършени, без да се засяга параграф 5.
4. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че са в състояние да спазят крайните срокове за изпращане на уведомления, посочени в настоящия регламент.
5. Ако държава-членка не изпрати уведомление, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, или ако уведомлението изглежда неправилно предвид обективните факти, с които разполага Комисията, Комисията може да прекрати част или всички месечни плащания, посочени в член 14 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (20) по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, докато уведомлението не бъде правилно подадено.
Член 147
Очевидни грешки
Всяко уведомление, искане или молба, отправено към държава-членка съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително заявление за помощ, може да бъде коригирано по всяко време след подаването му в случаи на очевидни грешки, признати от компетентния орган на държавата-членка.
Член 148
Непреодолима сила и извънредни обстоятелства
Когато съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007 трябва да бъде наложена санкция или глоба или трябва да бъде оттеглена полза или признаване, санкцията или глобата не се налага, нито изтеглянето се извършва в случаи на непреодолима сила или извънредни обстоятелства по смисъла на член 31 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
Въпреки това компетентният орган на държавата-членка се уведомява за случая на непреодолима сила, заедно със съответното удовлетворително за него доказателство, в рамките на 10 работни дни от датата, на която съответното лице е в състояние да извърши това.
Член 149
Отмяна
Регламент (ЕО) № 1580/2007 се отменя.
Независимо от това член 134 от Регламент (ЕО) № 1580/2007 продължава да се прилага до 31 август 2011 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат, когато е уместно, съгласно таблицата на съответствието в приложение XIX.
Член 150
Преходни разпоредби
1. Оперативните програми, които се възползват от член 203а, параграф 3, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да продължат да действат до своя край, при условие че съответстват на правилата, които са били в сила преди 1 януари 2008 г.
2. За целите на член 203а, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 правилата относно минималните характеристики на суровината, доставяна за преработка, и минималните изисквания за качество на готовите продукти, които правила остават в сила по отношение на суровината, добивана на територията на държавите-членки, използващи преходното споразумение, посочено в същия параграф, са - в допълнение към съответните пазарни стандарти, посочени в дял II от настоящия регламент - правилата, съдържащи се в регламентите на Комисията, изброени в приложение ХХ.
3. Плановете за признаване, приети съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, които продължават да се ползват от приемането съгласно член 203а, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за групите производители, които не се намират в държави-членки, присъединили се към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или след тази дата, и не се намират в най-отдалечените райони на Съюза, посочени в член 349 от Договора, или на малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Съвета (21), се финансират на равнищата, определени в член 103а, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Плановете за признаване, приети съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, които са се възползвали от член 14, параграф 7 от посочения регламент и продължават да се ползват от приемането съгласно член 203а, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се финансират на равнищата, определени в член 103а, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
4. При необходимост държавите-членки изменят националните си стратегии най-късно до 15 септември с цел да:
а)
обосноват надлежно какво разстояние се смята за значително в съответствие с член 50, параграф 7, буква б);
б)
определят максимален процентен дял на годишните разходи по дадена оперативна програма, които да се изразходват за действия, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките, както е посочено в член 60, параграф 4, втора алинея.
5. Оперативните програми, одобрени преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, могат да продължат да се изпълняват до края си, без да спазват изискването относно максималния процентен дял, предвиден в член 60, параграф 4, втора алинея.
Член 151
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2011 година.
KOMISIJOS ĮGYVENDINIMO REGLAMENTAS (ES) Nr. 543/2011
2011 m. birželio 7 d.
kuriuo nustatomos išsamios Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 taikymo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, nustatantį bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendrą bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą) (1), ypač į jo 3 straipsnio antrą pastraipą, 103h straipsnį, 121 straipsnio a punktą, 127 ir 134 straipsnius, 143 straipsnio b punktą, 148 ir 179 straipsnius, 192 straipsnio 2 dalį, 194 straipsnį ir 203a straipsnio 8 dalį kartu su jo 4 straipsniu,
kadangi:
(1)
Reglamentu (EB) Nr. 1234/2007 nustatytas bendras žemės ūkio rinkų organizavimas, apimantis vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorius.
(2)
Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taikomos įgyvendinimo taisyklės nustatytos 2007 m. gruodžio 21 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1580/2007, nustatančiame Tarybos reglamentų (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1182/2007 įgyvendinimo vaisių ir daržovių sektoriuje taisykles (2). Tas reglamentas buvo keletą kartų iš dalies keičiamas. Siekiant aiškumo reikėtų į naują reglamentą įtraukti visas įgyvendinimo taisykles ir pakeitimus, kuriuos būtina padaryti atsižvelgiant į patirtį, ir panaikinti Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007.
(3)
Reikėtų nustatyti vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektorių produktų prekybos metus. Kadangi šiuose sektoriuose nebetaikoma jokių pagalbos schemų pagal atitinkamų produktų derliaus nuėmimo ciklą, visi prekybos metai gali būti suderinti, kad atitiktų kalendorinius metus.
(4)
Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose Komisija įgaliojama nustatyti prekybos standartus, taikomus atitinkamai vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose. Pagal to reglamento 113a straipsnio 1 dalį vaisiai ir daržovės, kurie skirti švieži parduoti vartotojui, gali būti parduodami tik nepažeisti, nesugedę ir geros bei tinkamos prekinės kokybės, ir jei yra nurodyta kilmės šalis. Siekiant, kad ši nuostata būtų įgyvendinama vienodai, reikėtų nustatyti visų šviežių vaisių ir daržovių bendrąjį prekybos standartą ir išsamius jo taikymo duomenis.
(5)
Reikėtų priimti specialiuosius prekybos standartus, taikytinus produktams, kurių prekybos standartą, kaip matyti atlikus to standarto reikalingumo vertinimą, reikėtų priimti, visų pirma atsižvelgiant į tai, kurių produktų parduodama daugiausiai (pagal vertę), remiantis Europos Komisijos referencinės duomenų bazės Comext duomenimis apie tarptautinę prekybą.
(6)
Kad būtų išvengta nereikalingų prekybos kliūčių, jei atskiriems produktams turi būti nustatyti specialieji prekybos standartai, tie standartai turėtų atitikti nustatytuosius Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JTEEK) priimtuose standartuose. Jei Sąjungos lygmeniu nėra priimta jokio specialiojo prekybos standarto, tais atvejais, kai produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą JTEEK standartą, laikoma, kad tie produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą.
(7)
Turėtų būti numatytos prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo vykdant tam tikras operacijas, kurios yra labai nedidelės apimties ir (arba) specifinės arba vykdomos paskirstymo grandinės pradžioje, arba džiovintų vaisių bei daržovių ir perdirbti skirtų produktų atveju. Kadangi kai kurie produktai natūraliai bręsta ir yra linkę gesti, jie galėtų būti kiek mažesnio šviežumo ir kiek pavytę, jei tie produktai nėra ekstra klasės. Tam tikriems produktams, kurie paprastai parduodami pažeisti, turėtų būti netaikomas bendrasis prekybos standartas, pagal kurį būtų reikalaujama juos parduoti nepažeistus.
(8)
Prekybos standartuose numatytus informacinius duomenis reikėtų aiškiai nurodyti ant pakuotės ir (arba) etiketės. Siekiant išvengti sukčiavimo ir vartotojų klaidinimo atvejų, standartuose numatyti informaciniai duomenys vartotojams turėtų būti prieinami prieš perkant, ypač nuotolinės prekybos atveju, nes patirtis rodo, kad esama sukčiavimo rizikos ir standartuose numatytos vartotojų apsaugos vengimo.
(9)
Atsižvelgiant į tam tikrų vartotojų poreikius, rinkai vis dažniau pateikiama pakuočių su įvairių rūšių vaisiais ir daržovėmis. Vykdant sąžiningą prekybą būtina, kad vienoje pakuotėje parduodami vaisiai ir daržovės būtų vienodos kokybės. Vienodą produktų, kurių Sąjungos standartai nepatvirtinti, kokybę galima užtikrinti bendromis nuostatomis. Turėtų būti nustatyti ženklinimo reikalavimai, taikomi toje pačioje pakuotėje esantiems įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniams. Jie turėtų būti ne tokie griežti kaip prekybos standartuose nustatyti reikalavimai, visų pirma siekiant atsižvelgti į tai, kiek etiketėje yra vietos.
(10)
Siekiant užtikrinti, kad patikros būtų atliekamos tinkamai ir veiksmingai, sąskaitose faktūrose ir su jomis pateikiamuose dokumentuose, išskyrus vartotojams skirtus dokumentus, turėtų būti nurodyta tam tikra pagrindinė prekybos standartuose nurodyta informacija.
(11)
Kad būtų galima vykdyti rizikos analize grindžiamas atrankines patikras, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 4 dalyje, būtina nustatyti išsamias tokių patikrų vykdymo taisykles. Visų pirma reikėtų pabrėžti rizikos vertinimo vaidmenį atrenkant tikrintinus produktus.
(12)
Kiekviena valstybė narė turėtų paskirti kontrolės įstaigas, atsakingas už visuose prekybos etapuose atliekamas atitikties reikalavimams patikras. Viena iš šių įstaigų turėtų būti atsakinga už ryšius su visomis kitomis paskirtomis įstaigomis ir jų veiklos tarpusavio koordinavimą.
(13)
Kadangi žinios apie prekiautojus ir jų pagrindinius duomenis yra būtina priemonė valstybėms narėms atliekant analizę, būtina kiekvienoje valstybėje narėje sukurti prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę. Siekiant užtikrinti, kad nuostatos būtų taikomos visiems prekybos grandinės dalyviams, taip pat dėl teisinio tikrumo reikėtų nustatyti išsamią prekiautojo apibrėžtį.
(14)
Atitikties patikros turėtų būti atliekamos ėminių atrankos būdu ir turėtų būti tikrinami visų pirma tie prekiautojai, kurie, labiausiai tikėtina, gali turėti standartų neatitinkančių prekių. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalinių rinkų ypatumus, turėtų nustatyti taisykles, pagal kurias būtų nustatomas konkrečių kategorijų prekiautojų patikrų prioritetiškumas. Siekiant skaidrumo apie tas taisykles turėtų būti pranešama Komisijai.
(15)
Valstybės narės turėtų užtikrinti, kad į trečiąsias valstybes eksportuojami vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, ir patvirtinti atitiktį pagal Ženevos protokolą dėl šviežių vaisių bei daržovių ir sausų bei džiovintų vaisių standartizavimo, sudarytą JTEEK pagal Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) tarptautinių standartų taikymo vaisiams ir daržovėms programą.
(16)
Iš trečiųjų valstybių importuojami vaisiai ir daržovės turėtų atitikti prekybos standartus arba jiems lygiaverčius standartus. Todėl prieš įvežant šias prekes į Sąjungos muitų teritoriją turi būti patikrinta jų atitiktis reikalavimams, išskyrus mažų partijų, kurios, kontrolės įstaigų nuomone, nekelia didelio pavojaus. Kai kuriose trečiosiose valstybėse, suteikiančiose pakankamas atitikties garantijas, produktų atitikties patikras prieš eksportą gali atlikti tų trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos. Jei taikoma ši pasirinktis, valstybės narės turėtų reguliariai tikrinti trečiųjų valstybių kontrolės įstaigų prieš eksportą atliekamų patikrų veiksmingumą ir kokybę.
(17)
Nereikalaujama, kad perdirbti skirti vaisiai ir daržovės atitiktų prekybos standartus, todėl reikėtų užtikrinti, kad jie nebūtų parduodami šviežių produktų rinkoje. Tokius produktus reikėtų tinkamai paženklinti etiketėmis.
(18)
Vaisių ir daržovių, kurių atitiktis prekybos standartams tikrinama, patikros turėtų būti tokios pačios visuose prekybos etapuose. Šiuo tikslu reikėtų vadovautis JTEEK rekomenduojamomis tikrinimo gairėmis, atitinkančiomis susijusias EBPO rekomendacijas. Tačiau reikėtų nustatyti specialią patikrų vykdymo mažmeninės prekybos etape tvarką.
(19)
Reikėtų nustatyti nuostatas dėl gamintojų organizacijų pripažinimo, susijusio su prašomais produktais. Kai prašoma tik su perdirbti skirtais produktais susijusio pripažinimo, turėtų būti užtikrinama, kad tie produktai iš tiesų bus pristatyti perdirbti.
(20)
Norint padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų ir užtikrinti darnų bei veiksmingą gamintojų organizacijų darbą, reikėtų siekti kuo didesnio gamintojų organizacijų vidinio stabilumo. Todėl turėtų būti nustatytas trumpiausias gamintojo narystės gamintojų organizacijoje laikotarpis. Valstybėms narėms reikėtų leisti pačioms nustatyti pranešimo laikotarpius ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas.
(21)
Pagrindinė ir svarbiausia gamintojų organizacijos veikla turėtų būti susijusi su pasiūlos koncentravimu ir prekyba. Tačiau gamintojų organizacijoms reikėtų leisti dalyvauti ir kitoje komercinėje arba nekomercinėje veikloje.
(22)
Reikėtų skatinti gamintojų organizacijų bendradarbiavimą, leidžiant, kad vaisių ir daržovių, perkamų tik iš kitos pripažintos gamintojų organizacijos, prekyba būtų neįtraukiama nei į pagrindinės, nei į kitos veiklos skaičiavimus. Jei gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, jai turėtų būti leista tomis priemonėmis apsirūpinti per savo narius, patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis.
(23)
Gamintojų organizacijos gali turėti akcijų patronuojamosiose įmonėse, kurios padeda didinti jų narių produkcijos pridėtinę vertę. Reikėtų nustatyti tokios parduodamos produkcijos vertės apskaičiavimo taisykles. Pasibaigus pereinamajam prisitaikymo laikotarpiui, tokių patronuojamųjų įmonių pagrindinė veikla turėtų būti tokia pati kaip ir gamintojų organizacijos.
(24)
Turėtų būti nustatytos išsamios Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 numatytų gamintojų organizacijų asociacijų, tarpvalstybinių gamintojų organizacijų ir tarpvalstybinių gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimo ir veikimo taisyklės. Siekiant nuoseklumo jos turėtų būti kuo panašesnės į gamintojų organizacijoms nustatytas taisykles.
(25)
Siekiant palengvinti pasiūlos koncentraciją, reikėtų skatinti esamas gamintojų organizacijas jungtis į naujas organizacijas, nustatant tokių susijungusių organizacijų veiklos programų sujungimo taisykles.
(26)
Paisant principų, pagal kuriuos gamintojai turi savo iniciatyva įkurti gamintojų organizaciją ir kruopščiai ją tikrinti, valstybėms narėms turėtų būti leista nustatyti sąlygas, kuriomis kiti fiziniai ar juridiniai asmenys priimami gamintojų organizacijos ir (arba) gamintojų organizacijų asociacijos nariais.
(27)
Siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos iš tiesų atstovautų mažiausiam gamintojų skaičiui, valstybės narės turėtų imtis priemonių užtikrinti, kad narių, pagaminančių didžiąją dalį gamintojų organizacijos produkcijos, mažuma negalėtų neleistinai dominuoti jos valdyme ir veikloje.
(28)
Siekiant atsižvelgti į įvairias gamybos ir prekybos aplinkybes Sąjungoje, valstybės narės turėtų nustatyti tam tikras sąlygas, kuriomis pripažinimo planą pateikusioms gamintojų grupėms būtų suteikiamas išankstinis pripažinimas.
(29)
Skatinant steigti stabilias gamintojų organizacijas, galinčias darniai padėti siekti vaisių ir daržovių sektoriuje taikomos tvarkos tikslų, išankstinis pripažinimas turėtų būti suteikiamas tik toms gamintojų grupėms, kurios gali įrodyti savo gebėjimą per nurodytą laikotarpį įvykdyti visus pripažinimo reikalavimus.
(30)
Reikėtų numatyti nuostatas dėl informacijos, kurią gamintojų grupės privalo pateikti pripažinimo plane. Kad gamintojų grupės galėtų geriau laikytis pripažinimo sąlygų, reikėtų leisti keisti pripažinimo planus. Šiuo tikslu reikėtų numatyti nuostatas, pagal kurias valstybės narės galėtų reikalauti, kad gamintojų grupės imtųsi taisomųjų priemonių ir taip užtikrintų savo plano įgyvendinimą.
(31)
Gamintojų grupė gali įvykdyti pripažinimo sąlygas prieš užbaigdama pripažinimo planą. Reikėtų numatyti nuostatą, pagal kurią tokioms grupėms būtų leista pripažinimo paraiškas pateikti kartu su veiklos programų projektais. Siekiant nuoseklumo tokio pripažinimo suteikimas gamintojų grupei turi reikšti jos pripažinimo plano užbaigimą, ir turėtų būti nutraukta teikiama pagalba. Tačiau, atsižvelgiant į daugiametį investicijų finansavimą, investicijas, už kurias gali būti skiriama investicinė pagalba, turėtų būti įmanoma perkelti į veiklos programas.
(32)
Kad būtų lengviau teisingai taikyti pagalbos sistemą gamintojų grupių kūrimosi ir administracinės veiklos išlaidoms padengti, teikiama pagalba turėtų būti fiksuoto dydžio. Siekiant neviršyti biudžeto ribų, turėtų būti nustatyta didžiausia tokios fiksuoto dydžio pagalbos suma. Be to, atsižvelgiant į nevienodus skirtingo dydžio gamintojų grupių finansinius poreikius, ši didžiausia suma turėtų būti koreguojama pagal gamintojų grupių parduodamos produkcijos vertę.
(33)
Siekiant nuoseklumo ir sklandaus perėjimo prie pripažintos gamintojų grupės statuso, gamintojų grupėms turėtų būti taikomos tos pačios su pagrindine veikla ir parduodamos produkcijos verte susijusios taisyklės kaip ir gamintojų organizacijoms.
(34)
Siekiant atsižvelgti į naujų gamintojų grupių finansinius poreikius ir užtikrinti, kad susijungimų atveju pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti numatyta galimybė skirti pagalbą po susijungimo atsiradusioms gamintojų grupėms.
(35)
Siekiant palengvinti naudojimąsi veiklos programų paramos schema, reikėtų aiškiai apibrėžti gamintojų organizacijų parduodamą produkciją, taip pat nustatyti, į kuriuos produktus galima atsižvelgti, ir prekybos etapą, kuriame reikėtų apskaičiuoti produkcijos vertę. Kontrolės tikslais ir siekiant supaprastinimo, apskaičiuojant perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kurį nustatant atsižvelgiama į pagrindinio produkto, t. y. perdirbti skirtų vaisų ir daržovių, vertę ir į veiklą, kuri nėra tikroji perdirbimo veikla. Kadangi įvairiose produktų grupėse vaisių ir daržovių, reikalingų perdirbtiems vaisiams ir daržovėms gaminti, kiekis labai skiriasi, į tuos skirtumus turėtų būti atsižvelgiama nustatant taikytinus fiksuotus dydžius. Perdirbti skirtų vaisių ir daržovių, kurie perdirbami į perdirbtas aromatines žoles ir maltą papriką, atveju, kai reikia apskaičiuoti perdirbti skirtų vaisių ir daržovių vertę, taip pat tikslinga naudoti fiksuotą dydį, kuris grindžiamas tik pagrindinio produkto verte. Turėtų būti nustatyti ir papildomi tinkamos parduoti produkcijos apskaičiavimo metodai metinių svyravimų arba nepakankamų duomenų atveju. Siekiant užkirsti kelią piktnaudžiavimui pagalbos schema, gamintojų organizacijoms programos laikotarpiu paprastai neturėtų būti leidžiama keisti referencinių laikotarpių nustatymo metodikos.
(36)
Siekiant užtikrinti, kad nauja parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos vertės apskaičiavimo sistema būtų pradėta taikyti sklandžiai, naujasis skaičiavimo metodas neturėtų būti taikomas iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintoms veiklos programoms, nepanaikinant galimybės tas veiklos programas iš dalies keisti pagal Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 65 ir 66 straipsnius. Dėl tos pačios priežasties veiklos programų, kurios patvirtintos po minėtos datos, referenciniu laikotarpiu parduotos produkcijos vertė turėtų būti apskaičiuojama pagal naująsias taisykles.
(37)
Siekiant užtikrinti, kad pagalba būtų naudojama tinkamai, reikėtų nustatyti veiklos fondų valdymo ir narių finansinių įnašų taisykles, kurios turėtų būti kuo lankstesnės su sąlyga, kad visi gamintojai galėtų pasinaudoti veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus dėl jo lėšų naudojimo.
(38)
Reikėtų priimti nuostatas dėl darnioms veiklos programoms skirtos nacionalinės strategijos ir aplinkosaugos veiksmų nacionalinės sistemos taikymo srities bei struktūros. Siekiama kuo geriau paskirstyti finansinius išteklius ir gerinti strategijos kokybę.
(39)
Siekiant sudaryti kompetentingoms institucijoms sąlygas tinkamai įvertinti informaciją ir į veiklos programas įtrauktinas arba neįtrauktinas priemones ir veiklą, reikėtų nustatyti veiklos programų pateikimo ir patvirtinimo tvarką, įskaitant terminus. Kadangi programos administruojamos metiniais laikotarpiais, reikėtų numatyti, kad iki tam tikros datos nepatvirtintos programos būtų atidedamos vieneriems metams.
(40)
Turėtų būti nustatyta kitų metų veiklos programų kasmetinio keitimo tvarka, kad programos galėtų būti koreguojamos atsižvelgiant į visas naujas sąlygas, kurių nebuvo galima numatyti pateikiant programas. Be to, turėtų būti numatyta galimybė kiekvienais programos vykdymo metais keisti priemones ir veiklos fondo sumas. Siekiant užtikrinti, kad būtų išlaikyti patvirtintų programų bendrieji tikslai, visiems tokiems pakeitimams turėtų būti taikomos valstybių narių nustatomos tam tikros ribos ir sąlygos, įskaitant privalomą kompetentingų institucijų informavimą apie pakeitimus.
(41)
Siekiant finansinio saugumo ir teisinio tikrumo, reikėtų sudaryti operacijų ir išlaidų, kurios negali būti įtrauktos į veiklos programas, sąrašą.
(42)
Kai investuojama į privačius ūkius, siekiant užkirsti kelią nepagrįstam privačios šalies, nutraukusios ryšius su organizacija investicijos naudojimo laikotarpiu, praturtėjimui, reikėtų numatyti nuostatas, kuriomis leidžiama organizacijoms susigrąžinti likutinę investicijos vertę, neatsižvelgiant į tai, ar tokia investicija priklauso organizacijos nariui ar organizacijai.
(43)
Siekiant užtikrinti, kad pagalbos schema būtų taikoma tinkamai, turėtų būti nustatyta į pagalbos paraiškas įtrauktina informacija ir pagalbos išmokėjimo tvarka. Siekiant išvengti su grynųjų pinigų srautais susijusių sunkumų, gamintojų organizacijoms turėtų būti suteikta galimybė pasinaudoti išankstinių išmokų su tinkamais užstatais sistema. Dėl panašių priežasčių reikėtų sukurti alternatyvią jau patirtų išlaidų kompensavimo sistemą.
(44)
Vaisių ir daržovių produkcija yra neprognozuojama, o produktai greitai genda. Net ir ne per didelis perteklius rinkoje gali gerokai sutrikdyti rinką. Reikėtų priimti išsamias krizių valdymo ir prevencijos priemonių aprėpties bei taikymo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte nurodytiems produktams nuostatas. Šiomis taisyklėmis turėtų būti numatyta kuo lanksčiau ir greičiau taikyti priemones krizių atveju, todėl valstybėms narėms ir gamintojų organizacijoms turėtų būti leista pačioms priimti sprendimus. Vis dėlto šiomis taisyklėmis turėtų būti užkirstas kelias piktnaudžiavimui ir numatytos tam tikrų priemonių naudojimo ribos, taip pat ir finansinės. Jomis taip pat turėtų būti užtikrinamas tinkamas fitosanitarijos ir aplinkosaugos reikalavimų laikymasis.
(45)
Reikėtų patvirtinti išsamias produktų pašalinimo iš rinkos taisykles, atsižvelgiant į galimą šios priemonės svarbą. Pirmiausia reikėtų nustatyti taisykles, taikytinas sistemai, pagal kurią būtų skiriama didesnė parama už pašalintus iš rinkos vaisius ir daržoves, kuriuos kaip humanitarinę pagalbą nemokamai paskirsto labdaros organizacijos ir tam tikros kitos įstaigos ir institucijos. Siekiant palengvinti nemokamą skirstymą, labdaros organizacijoms ir įstaigoms tikslinga numatyti galimybę prašyti, kad galutiniai iš rinkos pašalintų produktų gavėjai sumokėtų simbolinį įnašą, jei tie produktai buvo perdirbti. Be to, reikėtų nustatyti didžiausius paramos už pašalinimą iš rinkos dydžius, siekiant užtikrinti, kad pašalinimas iš rinkos netaptų nuolatiniu alternatyviu produktų realizavimo būdu, užuot pateikus juos rinkai. Atsižvelgiant į tai, produktams, už kurių pašalinimą iš rinkos 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo (3) V priede buvo nustatyti didžiausi Sąjungos kompensacijos dydžiai, šiuos dydžius reikėtų taikyti ir toliau su sąlyga, kad jie bus tam tikru mastu padidinti, atsižvelgiant į tai, kad toks pašalinimas iš rinkos dabar bendrai finansuojamas. Kitiems produktams, kurie, remiantis patirtimi, nebuvo per dažnai šalinami iš rinkos, reikėtų leisti valstybėms narėms pačioms nustatyti didžiausias paramos sumas. Tačiau visais atvejais dėl panašių priežasčių reikėtų nustatyti kiekybinę šalinimo iš rinkos operacijų ribą, taikoma vienam produktui ir vienai gamintojų organizacijai.
(46)
Reikėtų priimti išsamias taisykles, taikytinas nacionalinei finansinei pagalbai, kurią valstybės narės gali suteikti Sąjungos regionuose, kuriuose gamintojų organizacijų steigimosi lygis yra ypač žemas, taip pat reikėtų apibrėžti, koks organizacijų steigimosi lygis yra ypač mažas. Turėtų būti nustatyta tokios nacionalinės pagalbos ir pagalbos kompensavimo iš Sąjungos lėšų patvirtinimo tvarka ir tokios kompensacijos suma, taip pat kompensacijos dydžio nustatymo tvarka. Tokia tvarka turėtų būti grindžiama šiuo metu taikoma tvarka.
(47)
Reikėtų priimti išsamias taisykles, visų pirma procedūrines nuostatas, dėl sąlygų, kuriomis galėtų būti išplėsta vaisių ir daržovių sektoriaus gamintojų organizacijų arba tokių organizacijų asociacijų nustatytų taisyklių taikymo sritis ir šios taisyklės galėtų būti pritaikytos visiems konkrečioje ekonominėje zonoje įsisteigusiems gamintojams. Taip pat, kai produktai parduodami nenuskinti, turėtų būti aiškiai nustatyta, kurios taisyklės turėtų būti taikomos atitinkamai gamintojams ir pirkėjams.
(48)
Obuolių importo stebėsenos tikslais ir siekiant užtikrinti, kad per palyginti trumpą laikotarpį smarkiai padidėjęs obuolių importas neliktų nepastebėtas, obuoliams, kurių Kombinuotosios nomenklatūros kodas (KN kodas) yra 0808 10 80, 2006 m. laikinai pradėta taikyti importo licencijų sistema. Per tą laiką sukurtos naujos tikslios obuolių importo stebėsenos priemonės, kurios prekiautojams yra patogesnės nei dabartinė licencijų sistema. Todėl įpareigojimas pateikti importo licencijas už obuolius, kurių KN kodas yra 0808 10 80, netrukus bus panaikintas.
(49)
Turėtų būti patvirtintos išsamios vaisių ir daržovių įvežimo kainų sistemos taikymo taisyklės. Kadangi dauguma greitai gendančių vaisių ir daržovių tiekiama siuntomis, atsiranda tam tikrų sunkumų nustatant jų vertę. Reikėtų nustatyti galimus įvežimo kainos, pagal kurią importuojami produktai klasifikuojami Bendrajame muitų tarife, apskaičiavimo metodus. Visų pirma pagal produktų vidutinių kainų svertinį vidurkį reikėtų nustatyti standartines importo vertes ir numatyti specialią nuostatą tiems atvejams, kai konkrečios kilmės produktų kainos nėra nustatytos. Siekiant užtikrinti, kad sistema būtų taikoma tinkamai, reikėtų numatyti, kad tam tikromis aplinkybėmis būtų pateikiamas užstatas.
(50)
Turėtų būti patvirtintos išsamios taisyklės, reglamentuojančios importo muitą, kuris galėtų būti taikomas tam tikriems produktams kartu su Bendrajame muitų tarife numatytu importo muitu. Papildomas muitas gali būti taikomas tuo atveju, jei importuotų atitinkamų produktų kiekis viršija produktui ir taikymo laikotarpiui nustatytą ribinį kiekį. Į Sąjungą vežamos prekės neapmokestinamos papildomu muitu, todėl tokioms prekėms turėtų būti priimtos specialios nuostatos.
(51)
Turėtų būti priimtos nuostatos dėl tinkamos vykdomų programų ir schemų stebėsenos bei vertinimo, kad šių programų ir schemų ekonomiškumą ir veiksmingumą galėtų įvertinti ir gamintojų organizacijos, ir valstybės narės.
(52)
Reikėtų nustatyti nuostatas dėl to, kokius pranešimus būtina teikti įgyvendinant šį reglamentą, ir dėl šių pranešimų formos bei pateikimo priemonių. Tose nuostatose turėtų būti numatyti gamintojų ir gamintojų organizacijų pranešimai valstybėms narėms ir valstybių narių pranešimai Komisijai, taip pat vėlavimo pateikti pranešimus ar netikslių pranešimų pateikimo pasekmės.
(53)
Turėtų būti nustatytos priemonės dėl patikrų, reikalingų šio reglamento ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 tinkamam taikymui užtikrinti, taip pat dėl tinkamų sankcijų, taikomų nustačius pažeidimus. Šios priemonės turėtų apimti tiek Sąjungos lygmeniu taikomas konkrečias patikras ir sankcijas, tiek papildomas nacionalines patikras ir sankcijas. Šios patikros ir sankcijos turėtų būti atgrasomos, veiksmingos ir proporcingos. Siekiant užtikrinti sąžiningą visų gamintojų vertinimą, taip pat reikėtų nustatyti su akivaizdžių klaidų sprendimu, force majeure ir kitomis išskirtinėmis aplinkybėmis susijusias taisykles. Taip pat reikėtų nustatyti dirbtinai sudaromoms aplinkybėms taikytinas taisykles, siekiant užtikrinti, kad tokiomis aplinkybėmis nebūtų galima pasinaudoti.
(54)
Reikėtų priimti nuostatas, kuriomis remiantis ir toliau būtų sklandžiai pereinama nuo Reglamente (EB) Nr. 2200/96, 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2201/96 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimo (4) ir 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2202/96, nustatančiame Bendrijos pagalbos schemą tam tikrų citrusų vaisių augintojams (5), nustatytos ankstesnės sistemos prie 2007 m. rugsėjo 26 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1182/2007, nustatančiame konkrečias taisykles vaisių ir daržovių sektoriui, iš dalies keičiančiame direktyvas 2001/112/EB bei 2001/113/EB ir reglamentus (EEB) Nr. 827/68, (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96, (EB) Nr. 2826/2000, (EB) Nr. 1782/2003 bei (EB) Nr. 318/2006 ir panaikinančiame Reglamentą (EB) Nr. 2202/96 (6), tuomet Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, Reglamente (EB) Nr. 1580/2007 ir pagaliau šiame reglamente nustatytos naujos sistemos, taip pat prie Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnyje nustatytų pereinamojo laikotarpio taisyklių įgyvendinimo.
(55)
Siekiant apriboti obuoliams taikomos importo licencijų sistemos panaikinimo poveikį prekybos struktūrai, Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 134 straipsnis turėtų būti ir toliau taikomas iki 2011 m. rugpjūčio 31 d.
(56)
Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komitetas nepateikė nuomonės per pirmininko nustatytą laiką,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
ĮVADINĖS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis ir terminų vartojimas
1. Šiuo reglamentu nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 įgyvendinimo vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių sektoriuose taisyklės.
Tačiau šio reglamento II ir III antraštinės dalys taikomos tik vaisių ir daržovių sektoriaus produktams, nurodytiems Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punkte, ir tik perdirbti skirtiems tokiems produktams.
2. Jei šiame reglamente nenumatyta kitaip, šiame reglamente vartojamų terminų reikšmės atitinka Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 vartojamų terminų reikšmes.
2 straipsnis
Prekybos metai
Vaisių bei daržovių ir perdirbtų vaisių bei daržovių prekybos metai tęsiasi nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PRODUKTŲ KLASIFIKAVIMAS
I SKYRIUS
Bendrosios taisyklės
3 straipsnis
Prekybos standartai; turėtojai
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 1 dalies reikalavimai laikomi bendruoju prekybos standartu. Išsamiai bendrasis prekybos standartas išdėstytas šio reglamento I priedo A dalyje.
Vaisiams ir daržovėms, kuriems netaikomas specialusis prekybos standartas, taikomas bendrasis prekybos standartas. Tačiau jei produktų turėtojas gali įrodyti, kad produktai atitinka kurį nors taikomą Jungtinių Tautų Europos ekonomikos komisijos (JT EEK) priimtą standartą, laikoma, kad produktai atitinka bendrąjį prekybos standartą.
2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnio 1 dalies b punkte nurodyti specialieji prekybos standartai yra nustatyti šio reglamento I priedo B dalyje ir taikomi šiems produktams:
a)
obuoliams,
b)
citrusiniams vaisiams,
c)
kiviams,
d)
salotoms, garbanotosioms ir plačialapėms trūkažolėms,
e)
persikams ir nektarinams,
f)
kriaušėms,
g)
braškėms ir žemuogėms,
h)
saldžiosioms paprikoms,
i)
valgomosioms vynuogėms,
j)
pomidorams.
3. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalį, turėtojas - fizinis ar juridinis asmuo, fiziškai turintis atitinkamus produktus.
4 straipsnis
Prekybos standartų taikymo išimtys ir atleidimas nuo jų taikymo
1. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitiktų šie produktai:
a)
produktai, ant kurių aiškiai užrašyta „skirta perdirbti“ arba „skirta pašarams“, arba kita lygiavertė frazė:
i)
skirti perdirbti pramoniniu būdu arba
ii)
skirti pašarams arba kitoms ne maisto reikmėms;
b)
produktai, kuriuos gamintojas savo ūkyje perduoda vartotojams jų asmeninėms reikmėms;
c)
produktai, kurie Komisijos sprendimu, priimtu remiantis valstybės narės prašymu Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka, pripažinti tam tikro regiono produktais, kurie to regiono mažmeninės prekybos atstovų parduodami nusistovėjusio tradicinio vietos vartojimo reikmėms;
d)
produktai, kurie yra apipjaustyti ar supjaustyti, kad būtų „gatavi maisto produktai“ arba „maisto pusgaminiai“;
e)
produktai, parduodami kaip valgomieji briuseliniai kopūstai, kurie sudygus augalų sėkloms priskiriami vaisiams ir daržovėms pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą ir I priedo IX dalį.
2. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad prekybos standartus atitinkamoje gamybos vietovėje atitiktų šie produktai:
a)
augintojo parduoti arba pristatyti į paruošimo ir pakavimo punktus ar sandėliavimo patalpas arba iš augintojo ūkio į tuos punktus išsiųsti produktai; ir
b)
iš sandėliavimo patalpų į paruošimo ir pakavimo punktus išsiųsti produktai.
3. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti specialiųjų prekybos standartų produktams, pateikiamiems mažmeninei prekybai kaip vartotojų asmeninėms reikmėms skirti produktai, kurių etiketėje įrašyta „perdirbti skirtas produktas“ ar bet kuris kitas lygiavertis įrašas ir kurie yra skirti perdirbti, išskyrus šio straipsnio 1 dalies a punkto i papunktyje nurodytus produktus.
4. Nukrypdamos nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, valstybės narės gali leisti netaikyti prekybos standartų produktams, kuriuos gamintojas atitinkamoje valstybių narių apibrėžtoje gamybos vietovėje vykstančiame tik gamintojams skirtame turguje tiesiogiai parduoda galutiniam vartotojui kaip to vartotojo asmeninėms reikmėms skirtus produktus.
5. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, kai taikomi specialieji prekybos standartai, ne ekstra klasės vaisiai ir daržovės tolesniuose etapuose po išsiuntimo dėl savo brandos ir polinkio gesti gali būti kiek mažesnio šviežumo, kiek pavytę ir kiek suprastėjusios kokybės.
6. Nukrypstant nuo Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113a straipsnio 3 dalies, nereikalaujama, kad bendrąjį prekybos standartą atitiktų šie produktai:
a)
miško grybai, kurių KN kodas 0709 59,
b)
kaparėliai, kurių KN kodas 0709 90 40,
c)
kartieji migdolai, kurių KN kodas yra 0802 11 10,
d)
migdolai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 12,
e)
lazdynų riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 22,
f)
graikiniai riešutai be kevalų, kurių KN kodas yra 0802 32,
g)
pušų riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 50,
h)
pistacijos, kurių KN kodas yra 0802 50 00,
i)
makadamijos, kurių KN kodas yra 0802 60 00,
j)
karijos, kurių KN kodas yra ex 0802 90 20,
k)
kiti riešutai, kurių KN kodas yra 0802 90 85,
l)
džiovinti tikrieji bananai, kurių KN kodas yra 0803 00 90,
m)
džiovinti citrusiniai vaisiai, kurių KN kodas yra 0805,
n)
atogrąžų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 31,
o)
kitų riešutų mišiniai, kurių KN kodas yra 0813 50 39,
p)
šafranas, kurio KN kodas yra 0910 20.
7. Kompetentingai valstybės narės institucijai turi pateikiami įrodymai, kad produktai, kuriems taikomas 1 dalies a punktas ir 2 dalis, atitinka nustatytas sąlygas, visų pirma susijusias su jų numatyta paskirtimi.
5 straipsnis
Informaciniai duomenys
1. Informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, nurodomi įskaitomai ir aiškiai ant vienos pakuotės pusės, neištrinamai atspausdinant tiesiai ant pakuotės arba etiketėje, kuri yra pakuotės sudėtinė dalis arba prie pakuotės pritvirtinta.
2. Siunčiamų nepakuotų ir tiesiai į transporto priemonę pakraunamų prekių 1 dalyje nurodyti informaciniai duomenys pateikiami dokumente, siunčiamame kartu su prekėmis, arba nurodomi transporto priemonės viduje, gerai matomoje vietoje pateiktame informaciniame lape.
3. Jei sudaromos Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 97/7/EB (7) 2 straipsnio 1 dalyje nurodytos nuotolinės prekybos sutartys, laikantis prekybos standartų galimybė susipažinti su informaciniais duomenimis turi būti sudaryta prieš perkant produktą.
4. Sąskaitose faktūrose ir lydimuosiuose dokumentuose, išskyrus vartotojui skirtus kvitus, nurodomas produkto pavadinimas ir kilmės šalis, taip pat, jei taikoma, klasė, veislė ar prekinis tipas (jeigu šią informaciją pateikti reikalaujama specialiajame prekybos standarte) arba nurodoma, kad produktas skirtas perdirbti.
6 straipsnis
Informaciniai duomenys mažmeninės prekybos etape
1. Mažmeninės prekybos etape informaciniai duomenys, kurių reikalaujama šiame skyriuje, turi būti įskaitomi ir matomai pateikti. Produktai prekybai gali būti pateikti tik tada, jei mažmenininkas pastebimoje vietoje, šalia produkto ir įskaitomai pateikia informacinius duomenis, kuriuose nurodoma kilmės šalis ir, jei taikoma, klasė, veislė arba prekinis tipas, tokiu būdu, kad vartotojas nebūtų suklaidintas.
2. Parduodant fasuotus produktus, apibrėžtus Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/13/EB (8), su visa prekybos standartuose numatyta informacija nurodomas ir grynasis svoris. Tačiau produktus parduodant vienetais reikalavimas nurodyti grynąjį svorį netaikomas, jei produktų skaičius yra aiškiai matomas iš išorės ir lengvai suskaičiuojamas arba jei jų skaičius nurodytas etiketėje.
7 straipsnis
Mišiniai
1. Leidžiama prekiauti įvairių rūšių vaisių ir daržovių mišiniais pakuotėse, kurių grynasis svoris yra 5 kg ar mažesnis, jei:
a)
tie produktai yra vienodos kokybės, ir kiekvienas atitinkamas produktas atitinka susijusį specialųjį prekybos standartą arba, jei tam tikram produktui specialusis prekybos standartas netaikomas, - bendrąjį prekybos standartą,
b)
pakuotė yra tinkamai paženklinta etikete, kaip reikalaujama šiame skyriuje, ir
c)
mišinio sudėtis vartotojo neklaidina.
2. 1 dalies a punkto reikalavimai netaikomi mišinyje esantiems produktams, kurie nepriskiriami vaisių ir daržovių sektoriui pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 1 straipsnio 1 dalies i punktą.
3. Jei mišinyje esančių vaisių ir daržovių kilmės šalis yra daugiau nei viena valstybė narė ar trečioji valstybė, vietoje kilmės šalių visų pavadinimų atitinkamai gali būti nurodyta viena iš šių frazių:
a)
„ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,
b)
„ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“,
c)
„ES ir ne ES kilmės vaisių ir daržovių mišinys“.
II SKYRIUS
Atitikties prekybos standartams patikros
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos
8 straipsnis
Taikymo sritis
Šiame skyriuje išdėstytos atitikties patikrų, t. y. vaisių ir daržovių patikrų, atliekamų visais prekybos etapais, kad būtų galima patikrinti, ar vaisiai ir daržovės atitinka prekybos standartus ir kitas šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatas, taisyklės.
9 straipsnis
Koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos
1. Kiekviena valstybė narė paskiria:
a)
vieną kompetentingą instituciją, atsakingą už koordinavimą ir ryšius šiame skyriuje minimose srityse (toliau - koordinuojanti institucija), ir
b)
kontrolės įstaigą arba įstaigas, atsakingas už šio skyriaus taikymą (toliau - kontrolės įstaigos).
Pirmoje pastraipoje nurodytos koordinuojančios institucijos ir kontrolės įstaigos gali būti viešosios arba privačios. Tačiau bet kuriuo atveju už jas atsakingos valstybės narės.
2. Valstybės narės praneša Komisijai:
a)
koordinuojančios institucijos, kurią jos paskyrė pagal 1 dalies a punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus,
b)
kontrolės įstaigų, kurias jos paskyrė pagal 1 dalies b punktą, pavadinimą ir pašto bei e. pašto adresus, ir
c)
jų paskirtų kontrolės įstaigų atitinkamų veiklos sričių tikslų aprašymą.
3. Koordinuojanti institucija gali būti kontrolės įstaiga, viena iš kontrolės įstaigų arba kuri nors kita pagal 1 dalį paskirta įstaiga.
4. Valstybių narių paskirtų koordinuojančių institucijų sąrašą Komisija viešai paskelbia jai priimtinu būdu.
10 straipsnis
Prekiautojų duomenų bazė
1. Valstybės narės sukuria prekiautojų vaisiais ir daržovėmis duomenų bazę, į kurią šiame straipsnyje nustatytomis sąlygomis įtraukiami prekiautojai tokiais vaisiais ir daržovėmis, kurių prekybos standartai nustatyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 straipsnį.
Šiuo tikslu valstybės narės gali naudoti bet kurią kitą duomenų bazę ar bazes, kurios jau sukurtos kitais tikslais.
2. Šiame reglamente prekiautoju laikomas fizinis arba juridinis asmuo:
a)
turintis vaisių bei daržovių, kuriems taikomi prekybos standartai, ir ketinantis:
i)
juos eksponuoti pardavimo tikslais arba siūlyti parduoti,
ii)
juos parduoti arba
iii)
prekiauti jais bet kuriuo kitu būdu, arba
b)
faktiškai vykdantis bet kurią a punkte nurodytą veiklą, susijusią su vaisiais ir daržovėmis, kuriems taikomi prekybos standartai.
Pirmos pastraipos a punkte nurodyta veikla apima:
a)
nuotolinę prekybą internetu ar kitu būdu,
b)
tokią veiklą, vykdomą paties fizinio ar juridinio asmens arba trečiosios šalies vardu, ir
c)
tokią veiklą, vykdomą Sąjungoje ir (arba) eksportuojant į trečiąsias valstybes, ir (arba) importuojant iš trečiųjų valstybių.
3. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į duomenų bazę įtraukiami arba neįtraukiami šie prekiautojai:
a)
prekiautojai, kurių veiklai netaikomas įpareigojimas laikytis prekybos standartų pagal 4 straipsnį, ir
b)
fiziniai arba juridiniai asmenys, kurių veikla vaisių ir daržovių sektoriuje - tik prekių vežimas arba pardavimas mažmeninės prekybos etape.
4. Jei prekiautojų duomenų bazę sudaro keletas atskirų elementų, koordinuojanti institucija užtikrina, kad duomenų bazė ir jos elementai būtų vienodi ir vienodai atnaujinami. Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.
5. Duomenų bazėje apie kiekvieną prekiautoją pateikiami šie duomenys:
a)
registracijos numeris, pavadinimas (vardas, pavardė) ir adresas;
b)
informacija, reikalinga norint jį priskirti vienai iš 11 straipsnio 2 dalyje minimų rizikos kategorijų, visų pirma jo padėtis prekybos grandinėje ir informacija apie įmonės svarbą;
c)
informacija apie ankstesnių kiekvieno prekiautojo patikrų rezultatus;
d)
bet kuri kita informacija, laikoma būtina patikroms atlikti, pavyzdžiui, informacija apie tai, ar taikoma kokybės užtikrinimo sistema arba savikontrolės sistema, susijusi su atitiktimi prekybos standartams.
Duomenų bazė visų pirma atnaujinama naudojantis informacija, surinkta atliekant atitikties patikras.
6. Prekiautojai pateikia informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina šiai duomenų bazei sukurti ir atnaujinti. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis į jų duomenų bazę įtraukiami jų teritorijoje neįsisteigę, tačiau joje prekiaujantys prekiautojai.
2 skirsnis
Valstybių narių atliekamos atitikties patikros
11 straipsnis
Atitikties patikros
1. Valstybės narės užtikrina, kad atitikties patikros būtų atliekamos atrankos būdu, remiantis rizikos analize, ir tinkamu dažnumu, kad būtų užtikrinta atitiktis prekybos standartams ir kitoms šios antraštinės dalies ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 113 bei 113a straipsnių nuostatoms.
Rizikos vertinimo kriterijams priskiriamas ir trečiosios valstybės, kurios atitikties patikros patvirtintos pagal 15 straipsnį, kompetentingos institucijos išduotas 14 straipsnyje nurodytas atitikties sertifikatas. Jei toks sertifikatas išduotas, laikoma, kad tai yra neatitikties riziką mažinantis veiksnys.
Rizikos vertinimo kriterijai gali būti ir šie:
a)
produkto rūšis, gamybos laikotarpis, produkto kaina, oro sąlygos, pakavimo ir tvarkymo operacijos, sandėliavimo sąlygos, kilmės šalis, transporto priemonė arba partijos dydis;
b)
prekiautojų dydis, jų padėtis prekybos grandinėje, jų parduodamos produkcijos kiekis arba vertė, produktų asortimentas, pristatymo vieta arba vykdomo verslo rūšis, pavyzdžiui, sandėliavimas, rūšiavimas, pakavimas ar pardavimas;
c)
anksčiau atliktų patikrų rezultatai, įskaitant nustatytų defektų skaičių ir pobūdį, įprastą parduodamų produktų kokybę, naudojamos techninės įrangos lygį;
d)
prekiautojų taikomų kokybės užtikrinimo sistemų arba savikontrolės sistemų, susijusių su atitiktimi prekybos standartams, patikimumas;
e)
vieta, kurioje atliekama patikra, visų pirma, jei tai pirmojo įvežimo Sąjungą punktas arba vieta, kurioje produktai pakuojami ar kraunami;
f)
bet kokia kita informacija, iš kurios būtų galima įžvelgti neatitikties riziką.
2. Rizikos analizė grindžiama 10 straipsnyje nurodytoje prekiautojų duomenų bazėje turima informacija, o atlikus šią analizę prekiautojai skirstomi į rizikos kategorijas.
Valstybės narės iš anksto nustato:
a)
partijų neatitikties reikalavimams rizikos vertinimo kriterijus;
b)
remdamosi rizikos analize pagal kiekvieną rizikos kategoriją - mažiausią prekiautojų arba partijų ir (arba) kiekio, kurių atitikties patikra bus atliekama, dalį.
Valstybės narės, remdamosi rizikos analize, gali nuspręsti neatlikti produktų, kuriems netaikomi specialieji prekybos standartai, atrankinių patikrų.
3. Jei atlikus patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės padidina prekiautojų, produktų, kilmės ar kitų parametrų patikrų dažnumą.
4. Prekiautojai kontrolės įstaigoms pateikia visą informaciją, kuri, tų įstaigų nuomone, reikalinga atitikties patikroms organizuoti ir atlikti.
12 straipsnis
Patvirtinti prekiautojai
1. Valstybės narės mažiausios rizikos kategorijai priskirtiems prekiautojams, kurie suteikia specialias produktų atitikties prekybos standartams garantijas, gali leisti kiekvieną pakuotę išsiuntimo etape paženklinti pagal II priede nustatytą pavyzdį ir (arba) pasirašyti 14 straipsnyje nurodytą atitikties sertifikatą.
2. Leidimas suteikiamas mažiausiai vieneriems metams.
3. Šia galimybe besinaudojantys prekiautojai:
a)
turi tikrinimo personalą, kuris dalyvavo valstybės narės patvirtintuose mokymuose;
b)
turi tinkamą produktų ruošimo ir pakavimo įrangą;
c)
įsipareigoja atlikti išsiunčiamų prekių atitikties patikrą ir turėti registrą, kuriame registruojamos visos atliktos patikros.
4. Jei prekiautojas, kuriam buvo suteiktas leidimas, nebeatitinka leidimo reikalavimų, valstybė narė leidimą panaikina.
5. Nepaisant 1 dalies, prekiautojai, kuriems buvo suteikti leidimai, gali toliau naudotis ženklinimo pavyzdžiais, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, kol baigsis paženklintų pakuočių atsargos.
Leidimai, kurie prekiautojams buvo suteikti iki 2009 m. liepos 1 d., toliau taikomi tuo laikotarpiu, kuriam jie buvo suteikti.
13 straipsnis
Deklaracijų priėmimas muitinėje
1. Muitinė gali priimti produktų, kuriems taikomi specialieji prekybos standartai, eksporto deklaracijas ir (arba) išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijas tik jei:
a)
su prekėmis pateikiamas atitikties sertifikatas arba
b)
kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad išduotas atitinkamų partijų atitikties sertifikatas, arba
c)
kompetentinga kontrolės įstaiga informavo muitinę, kad ji neišdavė atitinkamų partijų atitikties sertifikato, nes, atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos vertinimą, neprivalėjo būti atlikta jų patikra.
Šia nuostata nepažeidžiama valstybių narių teisė vykdyti atitikties patikras pagal 11 straipsnį.
2. 1 dalis taip pat taikoma produktams, kuriems taikomas I priedo A dalyje nustatytas bendrasis prekybos standartas, ir produktams, nurodytiems 4 straipsnio 1 dalies a punkte, jei, atitinkamos valstybė narės nuomone, ją taikyti būtina atsižvelgiant į 11 straipsnio 1 dalyje nurodytą rizikos analizę.
14 straipsnis
Atitikties sertifikatas
1. Kompetentinga institucija gali išduoti atitikties sertifikatą (toliau - sertifikatas), kuriuo patvirtinama, kad tam tikri produktai atitinka atitinkamą prekybos standartą. Sertifikatas, kurį turėtų naudoti Sąjungos kompetentingos institucijos, pateiktas III priede.
15 straipsnio 4 dalyje nurodytos trečiosios valstybės vietoj Sąjungos kompetentingų institucijų išduotų sertifikatų gali naudoti savo sertifikatus, jei juose pateikta bent Sąjungos sertifikate pateikiamai informacijai lygiavertė informacija. Komisija jai priimtinu būdu paskelbia tokių trečiųjų valstybių sertifikatų pavyzdžius.
2. Šie sertifikatai gali būti išduodami kaip pasirašyti spausdintiniai dokumentai, arba naudojama patvirtinta jų elektroninė forma su elektroniniu parašu.
3. Kiekvienas sertifikatas žymimas kompetentingos institucijos antspaudu ir jį pasirašo tokią teisę turintis asmuo arba asmenys.
4. Sertifikatas išduodamas bent viena iš oficialiųjų Sąjungos kalbų.
5. Kiekvienas sertifikatas žymimas serijos numeriu, pagal kurį jis identifikuojamas. Kompetentinga institucija saugo visų išduotų sertifikatų kopijas.
6. Nepaisant 1 dalies pirmos pastraipos, sertifikatus, kurie 2009 m. birželio 30 d. atitiko Reglamentą (EB) Nr. 1580/2007, valstybės narės gali toliau naudoti, kol baigsis atsargos.
3 skirsnis
Trečiųjų valstybių atliekamos atitikties patikros
15 straipsnis
Atitikties patikrų, kurias trečiosios valstybės atlieka prieš importuodamos produktus į Sąjungą, patvirtinimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka Komisija trečiosios valstybės prašymu gali patvirtinti atitikties specialiesiems prekybos standartams patikras, kurias ši trečioji valstybė atlieka prieš importuodama produktus į Sąjungą.
2. 1 dalyje nurodytas patvirtinimas gali būti suteiktas trečiosioms valstybėms, kurių į Sąjungą eksportuojami produktai atitinka Sąjungos prekybos standartus arba bent jiems lygiaverčius standartus.
Patvirtinime nurodoma trečiosios valstybės oficiali institucija, atsakinga už 1 dalyje nurodytų patikrų atlikimą. Ši institucija yra atsakinga už ryšius su Sąjunga. Patvirtinime taip pat nurodomos trečiosios valstybės kontrolės įstaigos, atsakingos už tinkamų patikrų atlikimą.
Patvirtinimas gali būti taikomas tik atitinkamos trečiosios valstybės kilmės produktams; jis gali apsiriboti tik tam tikrais produktais.
3. Trečiųjų valstybių kontrolės įstaigos yra oficialios įstaigos arba įstaigos, kurias oficialiai pripažino 2 dalyje nurodyta institucija ir kurios suteikia pakankamas garantijas, turi reikiamą personalą, įrangą bei patalpas, kad galėtų atlikti patikras taikydamos 17 straipsnio 1 dalyje nurodytus arba lygiaverčius metodus.
4. Trečiosios valstybės, kurių atliekamos atitikties patikros patvirtintos pagal šį straipsnį, ir atitinkami produktai nustatyti IV priede.
Komisija jai priimtinu būdu paskelbia išsamią informaciją apie atitinkamas oficialias institucijas ir kontrolės įstaigas.
16 straipsnis
Atitikties patikrų patvirtinimo sustabdymas
Komisija gali sustabdyti atitikties patikrų patvirtinimą, jei nustatoma, kad didelės partijų ir (arba) kiekių dalies prekės neatitinka trečiosios valstybės kontrolės įstaigų išduotuose atitikties sertifikatuose nurodytos informacijos.
4 skirsnis
Tikrinimo metodai
17 straipsnis
Tikrinimo metodai
1. Jei šiame reglamente nenurodyta kitaip, šiame skyriuje numatytos atitikties patikros, išskyrus patikras mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, atliekamos taikant V priede nustatytus tikrinimo metodus.
Valstybės narės nustato specialią atitikties tikrinimo mažmeninės prekybos vietose, kuriose produktai parduodami galutiniams vartotojams, tvarką.
2. Jei inspektoriai nustato, kad prekės atitinka prekybos standartus, kontrolės įstaiga gali išduoti III priede nustatytą atitikties sertifikatą.
3. Jei prekės neatitinka standartų, kontrolės įstaiga prekiautojui arba jo atstovams pateikia išvadas dėl neatitikties. Prekės, dėl kurių neatitikties buvo pateiktos išvados, negali būti perkeliamos į kitą vietą be tokias išvadas pateikusios kontrolės įstaigos leidimo. Šis leidimas gali priklausyti nuo kontrolės įstaigos nustatytų sąlygų laikymosi.
Prekiautojai gali nuspręsti užtikrinti, kad visos arba kai kurios prekės atitiktų standartus. Kai užtikrinama tokių prekių atitiktis standartams, jomis negalima prekiauti tol, kol kompetentinga kontrolės įstaiga visais tinkamais būdais neužtikrina, kad jos iš tikrųjų atitinka standartus. Prireikus kompetentinga kontrolės įstaiga išduoda III priede nustatytą partijos arba jos dalies atitikties sertifikatą, tačiau tik po to, kai prekės jau atitinka standartus.
Jei kontrolės įstaiga atsižvelgia į prekiautojo norą užtikrinti, kad prekės atitiktų prekybos standartus kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje atliekant patikrą nustatyta neatitiktis, prekiautojas apie standartų neatitinkančią partiją praneša paskirties valstybės narės kompetentingai kontrolės įstaigai. Išvadas dėl neatitikties pateikusi valstybė narė tų išvadų kopiją nusiunčia kitoms suinteresuotosioms valstybėms narėms, įskaitant ir paskirties valstybę narę, į kurią siunčiama standartų neatitinkanti partija.
Jei neįmanoma nei užtikrinti, kad prekės atitiktų standartus, nei jų panaudoti gyvūnams šerti arba pramoninio perdirbimo ar kitoms ne maisto reikmėms, kontrolės įstaiga prireikus gali pareikalauti, kad prekiautojai imtųsi atitinkamų priemonių užtikrinti, kad šiais produktais nebūtų prekiaujama.
Prekiautojai suteikia visą informaciją, kuri, valstybių narių nuomone, būtina siekiant taikyti šią dalį.
5 skirsnis
Pranešimai
18 straipsnis
Pranešimai
1. Valstybė narė, kurioje nustatyta, kad kitos valstybės narės siunta dėl produktų defektų ar suprastėjusios kokybės, kuriuos buvo galima nustatyti pakuojant produktus, neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai ir valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos.
2. Valstybė narė, kurioje atsisakyta išleisti į laisvą apyvartą prekių iš trečiosios valstybės partiją dėl to, kad ši partija neatitinka prekybos standartų, apie tai nedelsdama praneša Komisijai, valstybėms narėms, kurios galėtų būti suinteresuotos, ir atitinkamai trečiajai valstybei, įtrauktai į IV priede pateiktą sąrašą.
3. Valstybės narės praneša Komisijai apie savo kontrolės ir rizikos analizės sistemų nuostatas. Jos informuoja Komisiją apie visus vėlesnius šių sistemų pakeitimus.
4. Valstybės narės apibendrintus patikrų, konkrečiais metais atliktų visais prekybos etapais, rezultatus Komisijai ir kitoms valstybėms narėms praneša iki kitų metų birželio 30 d.
5. 1-4 dalyse nurodyti pranešimai teikiami Komisijos nurodytu būdu.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
GAMINTOJŲ ORGANIZACIJOS
I SKYRIUS
Reikalavimai ir pripažinimas
1 skirsnis
Apibrėžtys
19 straipsnis
Apibrėžtys
1. Šioje antraštinėje dalyje:
a) gamintojas- ūkininkas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 2 straipsnio 2 dalies a punkte;
b) narys gamintojas- gamintojas arba gamintojų kooperatyvas, kuris yra gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos narys.
c) patronuojamoji įmonė- įmonė, kurioje viena ar daugiau gamintojų organizacijų arba jų asociacijų turi akcijų ir kuri padeda siekti gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos tikslų;
d) tarpvalstybinė gamintojų organizacija- organizacija, kuriai priklausančių gamintojų bent vienas iš ūkių yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra organizacijos pagrindinė buveinė;
e) tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija- gamintojų organizacijų asociacija, kurios bent viena iš asocijuotųjų organizacijų yra kitoje valstybėje narėje nei ta, kurioje yra asociacijos pagrindinė buveinė;
f) konvergencijos tikslas- veiklos, skirtos mažiausiai išsivysčiusioms valstybėms narėms ir regionams, tikslas, nustatytas pagal Sąjungos teisės aktus, kuriais reglamentuojama Europos regioninės plėtros fondo, Europos socialinio fondo ir Sanglaudos fondo veikla nuo 2007 m. sausio 1 d. iki 2013 m. gruodžio 31 d.;
g) priemonė- tai:
h) veiksmas- tam tikra veikla ar priemonė, kuria siekiama tam tikro tikslo, padedančio įgyvendinti vieną ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų;
i) šalutinis produktas- ruošiant vaisių ar daržovių produktą gaunamas produktas, kuris turi teigiamos ekonominės vertės, tačiau nėra pagrindinis numatytas gamybos rezultatas;
j) ruošimas- tokia vaisių ir daržovių paruošimo veikla kaip valymas, pjaustymas, lupimas, apipjaustymas ir džiovinimas, jų neperdirbant;
k) tarpšakinis pagrindas, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 3 dalies b punkte,- vienos ar kelių Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 123 straipsnio 3 dalies c punkte nurodytų rūšių veikla, kurią valstybė narė patvirtino ir kurią bendrai valdo gamintojų organizacija ar gamintojų organizacijų asociacija ir bent vienas kitas maisto perdirbimo ir (arba) paskirstymo grandinės dalyvis;
l) pradinis rodiklis- rodiklis, kuris rodo esamą būklę ar tendenciją programavimo laikotarpio pradžioje ir gali suteikti naudingos informacijos:
2. Valstybės narės, atsižvelgdamos į savo nacionalines teisines ir administracines struktūras, savo teritorijose nustato atitinkamus teisinius subjektus, kurie turi atitikti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio reikalavimus. Jos gali priimti papildomas gamintojų organizacijų pripažinimo taisykles ir, jei reikia, taip pat numatyti nuostatas dėl aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalių, siekiant taikyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį.
2 skirsnis
Gamintojų organizacijoms taikytini reikalavimai
20 straipsnis
Produktai, patenkantys į taikymo sritį
1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį gamintojų organizacijoms suteikia su pripažinimo paraiškoje nurodyto produktu ar produktų grupe susijusį pripažinimą, jei priimamas bet koks to reglamento 125b straipsnio 1 dalies c punkte numatytas sprendimas.
2. Valstybės narės gamintojų organizacijoms suteikia tik su perdirbti skirtais produktais ar produktų grupėmis susijusį pripažinimą tuo atveju, jei šios gali užtikrinti, kad tokie produktai pristatomi perdirbti pagal tiekimo sutarčių sistemą ar kitu būdu.
21 straipsnis
Mažiausias narių skaičius
Nustatydamos mažiausią gamintojų organizacijos narių skaičių pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės narės gali numatyti, kad tais atvejais, kai pripažinimo paraišką pateikusį asmenį visiškai ar iš dalies sudaro nariai, kurie patys yra teisiniai subjektai arba aiškiai apibrėžtų teisinių subjektų dalys, kurias sudaro gamintojai, mažiausias gamintojų skaičius gali būti apskaičiuojamas remiantis gamintojų, susietų su kiekvienu teisiniu subjektu ar aiškiai apibrėžtomis teisinio subjekto dalimis, skaičiumi.
22 straipsnis
Trumpiausias narystės laikotarpis
1. Trumpiausias gamintojo narystės laikotarpis yra vieneri metai.
2. Apie narystės atsisakymą organizacijai pranešama raštu. Valstybės narės nustato pranešimo apie narystės atsisakymą pateikimo laikotarpius, kurie negali būti ilgesni nei šeši mėnesiai, ir datas, nuo kurių įsigalioja narystės atsisakymas.
23 straipsnis
Gamintojų organizacijų struktūra ir veikla
Valstybės narės užtikrina, kad gamintojų organizacijos turėtų reikiamą personalą, infrastruktūrą ir įrangą, kurių reikia siekiant laikytis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies e punkte nustatytų reikalavimų, ir užtikrintų, kad būtų vykdomos esminės jų funkcijos, visų pirma susijusios su:
a)
žiniomis apie jų narių produkciją;
b)
narių produkcijos surinkimu, rūšiavimu, sandėliavimu ir pakavimu;
c)
prekybos ir biudžeto valdymu; ir
d)
centralizuota buhalterija ir sąskaitų faktūrų išrašymo sistema.
24 straipsnis
Tinkamos parduoti produkcijos vertė arba kiekis
1. Pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą tinkamos parduoti produkcijos vertė ar kiekis apskaičiuojami remiantis tuo pačiu pagrindu kaip ir šio reglamento 50 ir 51 straipsniuose nustatyta parduodamos produkcijos vertė.
2. Jei vienam arba daugiau gamintojų organizacijos narių nepakanka ankstesnių duomenų apie parduodamą produkciją, kad būtų galima taikyti 1 dalį, jų tinkamos parduoti produkcijos vertė gali būti apskaičiuojama kaip vidutinė jų tinkamos parduoti produkcijos vertė trejų metų iki metų, kuriais pateikta pripažinimo paraiška ir kuriais atitinkamos gamintojų organizacijos nariai faktiškai gamino produktus, laikotarpiu.
25 straipsnis
Aprūpinimas techninėmis priemonėmis
Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies e punktą gamintojų organizacija, kuriai suteiktas pripažinimas susijęs su produktu, kuriam gaminti būtinas apsirūpinimas techninėmis priemonėmis, laikoma įvykdžiusi savo įsipareigojimą, jei ji pati arba per savo narius, arba patronuojamąsias įmones, arba užsakomosiomis paslaugomis užtikrina tinkamą techninių priemonių lygį.
26 straipsnis
Pagrindinė gamintojų organizacijų veikla
1. Pagrindinė gamintojų organizacijos veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.
2. Gamintojų organizacija gali parduoti gamintojų organizacijai arba gamintojų organizacijų asociacijai nepriklausančių gamintojų produktus, jei jai suteiktas pripažinimas susijęs su tais produktais ir jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už jos parduodamos produkcijos vertę, apskaičiuotą pagal 50 straipsnį.
3. Tiesiogiai iš kitos gamintojų organizacijos perkamų vaisių ir daržovių, taip pat produktų, su kuriais nėra susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, pardavimas nelaikomas gamintojų organizacijos veiklos dalimi.
4. Jei taikoma 50 straipsnio 9 dalis, šio straipsnio 3 dalis patronuojamosioms įmonėms taikoma mutatis mutandis nuo 2012 m. sausio 1 d.
27 straipsnis
Užsakomosios paslaugos
1. Veikla, kurią valstybė narė leisti vykdyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125d straipsnį naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, gali apimti ir gamintojų organizacijos narių produktų surinkimą, sandėliavimą, pakavimą ir prekybą.
2. Gamintojų organizacijos atliekamas paslaugų užsakymas reiškia, kad gamintojų organizacija sudaro komercinį susitarimą su kitu subjektu, įskaitant vieną arba kelis iš jo narių ar patronuojamąją įmonę, dėl atitinkamos veiklos vykdymo. Tačiau gamintojų organizacija ir toliau atsako už tos veiklos vykdymą, bendrą valdymo kontrolę ir komercinio susitarimo dėl veiklos vykdymo priežiūrą.
28 straipsnis
Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos
1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė įkuriama toje valstybėje narėje, kurioje organizacijai priklauso daug ūkių arba daug narių ir (arba) kurioje ji parduoda didelę produkcijos dalį.
2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:
a)
tarpvalstybinės gamintojų organizacijos pripažinimą;
b)
tarpvalstybinės gamintojų organizacijos veiklos programos patvirtinimą;
c)
reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai; toks bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės per pagrįstą laikotarpį privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir
d)
kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų (įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus), išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę tarpvalstybinės gamintojų organizacijos nariai.
29 straipsnis
Gamintojų organizacijų susijungimas
1. Jei susijungia gamintojų organizacijos, po susijungimo atsiradusi gamintojų organizacija pakeičia susijungusias gamintojų organizacijas. Naujasis subjektas prisiima susijungiančių gamintojų organizacijų teises ir pareigas.
Naujasis po susijungimo atsiradęs subjektas gali tuo pačiu metu ir atskirai vykdyti programas iki kitų metų po metų, kuriais įvyko susijungimas, sausio 1 d. arba sujungti veiklos programas susijungimo metu. Veiklos programos sujungiamos pagal 66 ir 67 straipsnius.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies antros pastraipos, valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms, kurios to prašo dėl deramai pagrįstų priežasčių, tuo pačiu metu vykdyti atskiras veiklos programas iki jos natūraliai užbaigiamos.
30 straipsnis
Nariai, kurie nėra gamintojai
1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra gamintojas, gali tapti gamintojų organizacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.
2. Nustatydamos 1 dalyje nurodytas sąlygas, valstybės narės visų pirma užtikrina, kad būtų laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos a punkto iii papunkčio ir 125a straipsnio 3 dalies c punkto.
3. Fiziniams ar juridiniams asmenims, nurodytiems 1 dalyje, taikomi šie apribojimai:
a)
į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams,
b)
jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.
2 dalyje nustatytomis sąlygomis valstybės narės gali apriboti arba panaikinti fizinių arba juridinių asmenų teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos fondais.
31 straipsnis
Demokratinė gamintojų organizacijų atskaitomybė
1. Valstybės narės imasi visų, jų nuomone, reikalingų priemonių, siekdamos išvengti vieno ar daugiau narių piktnaudžiavimo įgaliojimais ar įtaka gamintojų organizacijos valdymui ir veiklai; šios priemonės apima ir balsavimo teises.
2. Jei gamintojų organizacija yra aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, valstybės narės gali priimti priemones, kuriomis būtų apribojama arba panaikinama teisinio subjekto teisė keisti, tvirtinti arba atmesti gamintojų organizacijos priimtus sprendimus.
3 skirsnis
Gamintojų organizacijų asociacijos
32 straipsnis
Su gamintojų organizacijomis susijusios taisyklės, taikytinos gamintojų organizacijų asociacijoms
Gamintojų organizacijų asociacijoms mutatis mutandis taikomas 22 straipsnis, 26 straipsnio 3 dalis, 27 ir 31 straipsniai. Jei gamintojų organizacijų asociacija vykdo pardavimo veiklą, mutatis mutandis taikoma 26 straipsnio 2 dalis.
33 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų pripažinimas
1. Valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį gamintojų organizacijų asociacijas gali pripažinti tik su produktu ar produktų grupe, nurodytais pripažinimo paraiškoje, susijusiai veiklai vykdyti.
2. Gamintojų organizacijų asociacija gali būti pripažinta pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125c straipsnį ir vykdyti bet kokią gamintojų organizacijos veiklą, net jei atitinkamus produktus ir toliau parduoda jos nariai.
34 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų nariai, kurie nėra gamintojų organizacijos
1. Valstybės narės gali nustatyti, ar bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris nėra pripažinta gamintojų organizacija, gali tapti gamintojų organizacijų asociacijos nariu, ir kokiomis sąlygomis jis gali juo tapti.
2. Pripažintos gamintojų organizacijų asociacijos nariams, kurie nėra pripažintos gamintojų organizacijos, taikomi šie apribojimai:
a)
į juos neatsižvelgiama, kai svarstoma atitiktis pripažinimo kriterijams;
b)
jie negali tiesiogiai pasinaudoti Sąjungos finansuojamomis priemonėmis.
Valstybės narės gali suteikti, apriboti arba panaikinti tų narių teisę balsuoti dėl sprendimų, susijusių su veiklos programomis.
35 straipsnis
Tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija
1. Tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė įkuriama valstybėje narėje, kurioje yra daug tai asociacijai priklausančių organizacijų ir (arba) kurioje tos organizacijos parduoda didelę produkcijos dalį.
2. Valstybė narė, kurioje yra tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos pagrindinė buveinė, yra atsakinga už:
a)
asociacijos pripažinimą;
b)
jei reikia - asociacijos veiklos programos patvirtinimą;
c)
reikiamą administracinį bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis narėmis, kuriose įsisteigusios asocijuotosios organizacijos; šis bendradarbiavimas susijęs su pripažinimo sąlygų atitikties bei patikrų ir sankcijų sistemos laikymusi. Tos kitos valstybės narės privalo suteikti visą reikalingą pagalbą valstybei narei, kurioje yra pagrindinė buveinė; ir
d)
kitų valstybių narių prašymu visų susijusių dokumentų, įskaitant visus prieinamus galiojančius teisės aktus, išverstų į jų prašančių valstybių narių oficialias kalbas, pateikimą kitoms valstybėms narėms, kuriose yra įsisteigę asociacijos nariai.
4 skirsnis
Gamintojų grupės
36 straipsnis
Pripažinimo planų pateikimas
1. Teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis kompetentingai valstybės narės, kurioje yra pagrindinė teisinio subjekto buveinė, institucijai pateikia Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodytą pripažinimo planą.
2. Valstybės narės nustato:
a)
būtiniausius kriterijus, kuriuos turi atitikti teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, kad galėtų pateikti pripažinimo planą;
b)
taisykles, reglamentuojančias pripažinimo planų projektų rengimą, turinį ir įgyvendinimą;
c)
laikotarpį, per kurį buvusiam gamintojų organizacijos nariui po to, kai jis išstojo iš gamintojų organizacijos, draudžiama prisijungti prie produktų, su kuriais susijęs tai organizacijai suteiktas pripažinimas, gamintojų grupės; ir
d)
pripažinimo planų patvirtinimo, stebėsenos ir įgyvendinimo administracines procedūras.
37 straipsnis
Pripažinimo planų turinys
Pripažinimo plano projekte pateikiama bent ši informacija:
a)
pradinės padėties aprašymas, visų pirma susijęs su narių gamintojų skaičiumi, pateikiant išsamius duomenis apie narius, produkciją, įskaitant parduodamos produkcijos vertę, prekybą ir infrastruktūrą, priklausančią gamintojų grupei, įskaitant atskiriems gamintojų grupės nariams priklausančią infrastruktūrą;
b)
siūloma plano įgyvendinimo pradžia ir trukmė, kuri neturi būti ilgesnė nei penkeri metai; ir
c)
veikla ir investicijos, kurios bus vykdomos siekiant pripažinimo.
38 straipsnis
Pripažinimo planų patvirtinimas
1. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimą dėl pripažinimo plano projekto per tris mėnesius nuo plano, pateikto su visais patvirtinamaisiais dokumentais, gavimo dienos. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.
2. Valstybės narės gali priimti papildomas taisykles, susijusias su pagal pripažinimo planus atliekamų operacijų ir patiriamų išlaidų atitiktimi reikalavimams, įskaitant su investicijų atitiktimi reikalavimams susijusias taisykles, siekdamos užtikrinti, kad gamintojų grupės atitiktų gamintojų organizacijų pripažinimo kriterijus, nurodytus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalyje.
3. Po 111 straipsnyje nurodytų atitikties patikrų kompetentinga valstybės narės institucija prireikus:
a)
priima planą ir suteikia išankstinį jo pripažinimą;
b)
prašo atlikti plano pakeitimus;
c)
atmeta planą.
Prireikus planas gali būti priimtas tik jei į jį įtraukti pagal b punktą prašomi pakeitimai.
Kompetentinga valstybės narės institucija praneša teisiniam subjektui arba aiškiai apibrėžtai teisinio subjekto daliai apie savo sprendimą.
39 straipsnis
Pripažinimo planų įgyvendinimas
1. Pripažinimo planas įgyvendinamas metiniais laikotarpiais nuo sausio 1 d. Valstybės narės gali leisti gamintojų grupėms suskirstyti šiuos metinius laikotarpius į pusmetinius laikotarpius.
Pirmaisiais įgyvendinimo metais, laikantis 37 straipsnio b punkte nurodytos siūlomos datos, pripažinimo planas pradedamas įgyvendinti:
a)
sausio 1 d. po to, kai jį priima kompetentinga valstybės narės institucija; arba
b)
pirmąją kalendorinę dieną po jo priėmimo dienos.
Pirmieji pripažinimo plano įgyvendinimo metai bet kuriuo atveju baigiasi tų pačių metų gruodžio 31 d.
2. Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis gamintojų grupės gali prašyti pakeisti planus jų įgyvendinimo metu. Tokie prašymai pateikiami su visais reikalingais patvirtinamaisiais dokumentais.
Valstybės narės nustato sąlygas, kuriomis pripažinimo planus galima keisti per metinį arba pusmetinį jų įgyvendinimo laikotarpį, be išankstinio kompetentingos valstybės narės institucijos patvirtinimo. Tokie pakeitimai atitinka pagalbos skyrimo kriterijus tik tuo atveju, jei gamintojų grupė nedelsdama apie juos praneša kompetentingai valstybės narės institucijai.
3. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimą dėl planų keitimo per tris mėnesius nuo prašymo pakeisti planus gavimo, atsižvelgusi į pateiktus įrodymus. Jei per šį laikotarpį sprendimas dėl prašymo pakeisti nepriimamas, laikoma, kad prašymas atmestas. Valstybės narės gali numatyti trumpesnį sprendimo priėmimo terminą.
40 straipsnis
Gamintojų organizacijos pripažinimo paraiškos
1. Pripažinimo planą įgyvendinančios gamintojų grupės gali bet kada pateikti pripažinimo paraišką pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį. Tokios paraiškos visais atvejais pateikiamos iki Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalyje nurodyto pereinamojo laikotarpio pabaigos.
2. Nuo šios paraiškos pateikimo dienos atitinkama grupė gali pateikti veiklos programos projektą pagal 63 straipsnį.
41 straipsnis
Pagrindinė gamintojų grupių veikla
1. Pagrindinė gamintojų grupės veikla yra susijusi su jos narių produktų, su kuriais susijęs jai suteiktas išankstinis pripažinimas, pasiūlos koncentravimu ir tiekimu rinkai.
2. Gamintojų grupė gali parduoti gamintojų grupei nepriklausančių gamintojų produktus, su kuriais susijęs jai suteiktas pripažinimas, jei tokios veiklos ekonominė vertė mažesnė už pačios gamintojų grupės narių ir kitų gamintojų grupių narių parduodamos produkcijos vertę.
42 straipsnis
Parduodamos produkcijos vertė
1. 50 straipsnio 1-4 ir 7 dalys ir to straipsnio 6 dalies pirmasis sakinys gamintojų grupėms taikomi mutatis mutandis.
2. Jei dėl priežasčių, kurios tinkamai pagrindžiamos valstybei narei ir už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga bei jų nekontroliuoja, parduodamos produkcijos vertė sumažėjo bent 35 %, laikoma, kad bendra parduodamos produkcijos vertė sudaro 65 % visos vertės, nurodytos ankstesnėje paraiškoje ar pagalbos paraiškose, apimančiose vėliausią metinį laikotarpį, kurią patvirtina valstybė narė, o jei jos nėra - vertės, kuri iš pradžių nurodyta patvirtintame pripažinimo plane.
3. Parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama pagal laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, taikomus teisės aktus.
43 straipsnis
Pripažinimo planų finansavimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalyje nurodytos pagalbos normos sumažinamos perpus, jeigu parduodamos produkcijos vertė viršija 1 000 000 EUR.
2. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos pagalbos kiekvienai gamintojų grupei viršutinė metinė riba yra 100 000 EUR.
3. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba išmokama:
a)
metinėmis ar pusmetinėmis dalimis kiekvieno metinio ar pusmetinio pripažinimo plano įgyvendinimo laikotarpio pabaigoje; arba
b)
dalimis, apimančiomis dalį metinio laikotarpio, jei planas pradedamas įgyvendinti metiniu laikotarpiu arba jei pripažinimas pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnį suteikiamas iki metinio laikotarpio pabaigos. Tuo atveju šio straipsnio 2 dalyje nurodyta viršutinė riba proporcingai sumažinama.
Apskaičiuodamos pagalbos mokėjimo dalis, kai tai privaloma atliekant patikras, valstybės narės gali remtis kitu laikotarpiu nei tas, už kurį mokama pagalbos dalis, parduotos produkcijos verte. Šių laikotarpių skirtumas turi būti mažesnis už faktinį atitinkamą laikotarpį.
4. 1 ir 2 dalyse nurodytoms sumoms taikomas paskutinis prieš pirmąją laikotarpio, kuriam skiriama nurodyta pagalba, dieną Europos centrinio banko paskelbtas valiutų keitimo kursas.
44 straipsnis
Pagalba vykdyti investicijoms, reikalingoms pripažinimui gauti
Šio reglamento 37 straipsnio c punkte nurodytos investicijos, susijusios su pripažinimo planų įgyvendinimu, kurioms vykdyti pagalba teikiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punktą, finansuojamos proporcingai jų naudojimui gamintojų grupės, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, produktams.
Sąjungos pagalba neteikiama vykdyti investicijoms, kurios, kaip tikėtina, gali iškraipyti konkurenciją gamintojų grupės vykdomos kitos ekonominės veiklos srityje.
45 straipsnis
Pagalbos paraiška
1. Gamintojų grupė per tris mėnesius nuo kiekvieno šio reglamento 43 straipsnio 3 dalyje nurodyto metinio ar pusmetinio laikotarpio pabaigos pateikia vieną Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytos pagalbos paraišką. Paraiškoje pateikiama parduodamos produkcijos vertės laikotarpiu, kuriam prašoma suteikti pagalbą, deklaracija.
2. Pagalbos paraiškos, skirtos pusmetiniams laikotarpiams, gali būti teikiamos tik tuo atveju, jei pripažinimo planas yra suskirstytas į pusmetinius laikotarpius, kaip nurodyta 39 straipsnio 1 dalyje. Prie visų pagalbos paraiškų pridedama raštiška gamintojų grupės deklaracija, kuria patvirtinama, kad:
a)
gamintojų grupė laikosi ir laikysis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio reglamento nuostatų; ir
b)
gamintojų grupė nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nesinaudojo, nesinaudoja ir nesinaudos dvigubu veiksmų, įgyvendinamų pagal jos pripažinimo planą, kuriam pagal šį reglamentą skiriamas Sąjungos finansavimas, finansavimu iš Sąjungos arba nacionalinių lėšų.
3. Valstybės narės nustato pagalbos mokėjimo terminą, kuris visais atvejais negali būti ilgesnis kaip šeši mėnesiai nuo paraiškos gavimo dienos.
46 straipsnis
Atitiktis pagalbos skyrimo reikalavimams
Valstybės narės įvertina gamintojų grupių atitiktį pagalbos skyrimo reikalavimams pagal šį reglamentą, siekdamos nustatyti, ar pagalba yra tinkamai pagrįsta, atsižvelgdamos į datą, kada gamintojų organizacijoms ar grupėms, iš kurių kilusios atitinkamos gamintojų grupės nariai, buvo suteikta ankstesnė valstybės pagalba, jos suteikimo sąlygas ir į bet kokį narių judėjimą tarp gamintojų organizacijų ir gamintojų grupių.
47 straipsnis
Sąjungos įnašas
1. Sąjungos įnašas į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą pagalbą yra lygus:
a)
75 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
50 % kituose regionuose.
Likusią pagalbos dalį kaip fiksuoto dydžio išmoką sumoka valstybė narė. Su pagalbos panaudojimu susijusių įrodymų kartu su pagalbos paraiškomis pateikti nebūtina.
2. Sąjungos įnašas į Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytą pagalbą, išreikštą kapitalo dotacija ar kapitalo dotacijos ekvivalentu, kaip reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų procentinė dalis, neturi viršyti:
a)
50 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
30 % kituose regionuose.
Suinteresuotosios valstybės narės įsipareigoja padengti ne mažiau kaip 5 % reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų.
Pagalbos gavėjai padengia bent šią reikalavimus atitinkančių investicinių išlaidų dalį:
a)
25 % regionuose, atitinkančiuose pagalbos skyrimo pagal konvergencijos tikslą reikalavimus; ir
b)
45 % kituose regionuose.
48 straipsnis
Susijungimas
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatyta pagalba gali būti suteikta ar jos teikimas pratęstas gamintojų grupėms, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas ir kurios atsirado susijungus dviem ar daugiau gamintojų grupių, kurioms suteiktas išankstinis pripažinimas.
2. Apskaičiuojant pagal 1 dalį mokėtiną pagalbą, po susijungimo atsiradusi gamintojų grupė pakeičia susijungusias grupes.
3. Jei susijungia dvi ar daugiau gamintojų grupių, naujasis subjektas perima gamintojų grupės, kuriai anksčiausiai suteiktas išankstinis pripažinimas, teises ir pareigas.
4. Jei gamintojų grupė, kuriai suteiktas išankstinis pripažinimas, susijungia su pripažinta gamintojų organizacija, atsiradusiam subjektui nebetaikomas išankstinis pripažinimas kaip gamintojų grupei ir jam nebegali būti suteikta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. Atsiradęs subjektas toliau laikomas pripažinta gamintojų organizacija, jei jis laikosi taikomų reikalavimų. Prireikus gamintojų organizacija prašo leisti pakeisti jos veiklos programą; šiuo tikslu mutatis mutandis taikomas 29 straipsnis.
Tačiau iki susijungimo gamintojų grupių vykdomi veiksmai ir toliau gali atitikti pagalbos skyrimo reikalavimus, jei laikomasi pripažinimo plane numatytų sąlygų.
49 straipsnis
Pripažinimo pasekmės
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalyje numatytos pagalbos mokėjimas nutraukiamas, kai tik suteikiamas pripažinimas.
2. Kai veiklos programa pateikiama pagal šį reglamentą, atitinkama valstybė narė užtikrina, kad pripažinimo plane nustatytoms priemonėms nebūtų skiriamas dvigubas finansavimas.
3. Investicijos, atitinkančios pagalbos skyrimo kriterijus, arba Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies b punkte nurodytos išlaidos gali būti perkeltos į veiklos programas, jei jos atitinka šio reglamento reikalavimus.
4. Valstybės narės nustato laikotarpį, kuris prasideda įgyvendinus pripažinimo planą ir per kurį gamintojų grupė privalo būti pripažinta gamintojų organizacija. Šis laikotarpis neturi būti ilgesnis kaip keturi mėnesiai.
II SKYRIUS
Veiklos fondai ir veiklos programos
1 skirsnis
Parduodamos produkcijos vertė
50 straipsnis
Skaičiavimo pagrindas
1. Gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis pačios gamintojų organizacijos ir jos narių gamintojų produkcija, kuri apima tik vaisių ir daržovių, su kuriais susijęs gamintojų organizacijai suteiktas pripažinimas, produkciją. Parduodamos produkcijos vertė gali apimti vaisių ir daržovių, kurių atitikties prekybos standartams nereikalaujama, vertę, jei tie standartai netaikomi remiantis 4 straipsniu.
2. Parduodamos produkcijos vertė apima narių, kurie išstoja iš gamintojų organizacijos arba prie jos prisijungia, produkciją. Valstybės narės nustato tokias sąlygas, kad būtų išvengta dvigubo tos pačios produkcijos įskaičiavimo.
3. Parduodamos produkcijos vertė neapima perdirbtų vaisių ir daržovių arba bet kurio kito vaisių ir daržovių sektoriui nepriklausančio produkto vertės.
Tačiau parduodamos perdirbti skirtų vaisių ir daržovių produkcijos, kurią gamintojų organizacija, gamintojų organizacijų asociacija arba jų nariai gamintojai ar patronuojamosios įmonės, nurodytos šio straipsnio 9 dalyje, patys arba naudodamiesi užsakomosiomis paslaugomis, perdirbo į vieną iš Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo X dalyje išvardytų perdirbtų vaisių ir daržovių produktų arba į kitą šiame straipsnyje nurodytą ir šio reglamento VI priede aprašytą žemės ūkio produktą, vertė apskaičiuojama kaip fiksuotas procentinis dydis, taikomas sąskaitoje faktūroje nurodytai tų perdirbtų produktų vertei. Tas fiksuotas procentinis dydis yra:
a)
53 % - vaisių sultims;
b)
73 % - koncentruotoms sultims;
c)
77 % - pomidorų koncentratui;
d)
62 % - užšaldytiems vaisiams ir daržovėms;
e)
48 % - konservuotiems vaisiams ir daržovėms;
f)
70 % - konservuotiems Agaricus genties pievagrybiams;
g)
81 % - laikinai sūrymu konservuotiems vaisiams;
h)
81 % - džiovintiems vaisiams;
i)
27 % - kitiems perdirbtiems vaisiams ir daržovėms;
j)
12 % - perdirbtoms aromatinėms žolėms;
k)
41 % - maltai paprikai.
4. Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms į parduodamos produkcijos vertę įskaičiuoti šalutinių produktų vertę.
5. Parduodamos produkcijos vertė apima produktų, kurie pašalinami iš rinkos, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, vertę, apskaičiuojamą pagal vidutinę tokių ankstesniu referenciniu laikotarpiu gamintojų organizacijos parduotų produktų kainą.
6. Tik gamintojų organizacijos ir (arba) jos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda ta gamintojų organizacija, įskaičiuojama į parduodamos produkcijos vertę. Gamintojų organizacijos narių gamintojų produkcija, kurią parduoda kita gamintojų organizacija, paskirta jų pačių organizacijos, pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalies b ir c punktus įskaičiuojama į tos kitos gamintojų organizacijos parduodamos produkcijos vertę.
7. Sąskaita faktūra už parduodamą vaisių ir daržovių produkciją išrašoma paėmimo iš gamintojų organizacijos etape, atitinkamais atvejais - kaip už paruoštą ir supakuotą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 I priedo IX dalyje nurodytą produktą, neįskaičiuojant:
a)
PVM;
b)
vidaus transporto išlaidų, jei atstumas tarp gamintojų organizacijos centralizuotų surinkimo ar pakavimo vietų ir jos paskirstymo vietų yra didelis. Valstybės narės numato sumažinimus, taikomus sąskaitoje faktūroje nurodytai produktų, už kuriuos sąskaitos faktūros išrašomos skirtinguose pristatymo ar pervežimo etapuose, vertei ir tinkamai įrodo savo nacionalinėse strategijose, koks atstumas laikomas dideliu.
8. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijų asociacijos etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje.
9. Parduodamos produkcijos vertė taip pat gali būti apskaičiuojama jos paėmimo iš patronuojamosios įmonės etape tuo pačiu pagrindu, kuris nustatytas 7 dalyje, jei bent 90 % patronuojamosios įmonės kapitalo priklauso:
a)
vienai arba daugiau gamintojų organizacijų arba gamintojų organizacijų asociacijų; ir (arba)
b)
jei valstybė narė sutinka - gamintojų organizacijų ar gamintojų organizacijų asociacijų nariams gamintojams, jei taip padedama siekti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte ir 125b straipsnio 1 dalies a punkte išvardytų tikslų.
10. Naudojantis užsakomosiomis paslaugomis, parduodamos produkcijos vertė apskaičiuojama paėmimo iš gamintojų organizacijos etape ir į ją įskaičiuojama veiklos, kuri vykdoma naudojantis gamintojų organizacijos užsakymu jos narių, trečiųjų valstybių arba bet kurios kitos patronuojamosios įmonės nei nurodytoji 9 dalyje teikiamomis užsakomosiomis paslaugomis, pridėtinė ekonominė vertė.
11. Jei produkcija sumažėja dėl oro sąlygų, gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antplūdžių, bet kokios draudimo išmokos, gautos pagal III skyriaus 6 skirsnyje numatytas derliaus draudimo priemones arba lygiavertes gamintojų organizacijos administruojamas priemones, dėl šių priežasčių gali būti įskaičiuotos į parduodamos produkcijos vertę.
51 straipsnis
Referencinis laikotarpis
1. Viršutinė metinė pagalbos riba, nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 2 dalyje, kiekvienais metais apskaičiuojama remiantis produkcijos, parduotos per 12-os mėnesių referencinį laikotarpį, kurį nustato valstybės narės, verte.
2. Referencinį laikotarpį valstybės narės nustato kiekvienai gamintojų organizacijai kaip:
a)
12-os mėnesių laikotarpį, prasidedantį ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš trejus metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d.; arba
b)
trijų iš eilės einančių 12-os mėnesių laikotarpių, prasidedančių ne anksčiau kaip sausio 1 d. prieš penkerius metus iki metų, kuriems prašoma suteikti pagalbą, ir pasibaigiantį ne vėliau kaip metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma suteikti pagalbą, gruodžio 31 d., vidutinę vertę;
3. Šis 12-os mėnesių laikotarpis yra atitinkamos gamintojų organizacijos ataskaitinis laikotarpis.
Įgyvendinant veiklos programą referencinio laikotarpio nustatymo metodika nekeičiama, išskyrus tinkamai pagrįstomis aplinkybėmis.
4. Jei produkto vertė sumažėjo bent 35 % dėl priežasčių, už kurias gamintojų grupė nėra atsakinga ir jų nekontroliuoja, laikoma, kad tokių parduotų produktų vertė sudaro 65 % jų vertės ankstesniuoju referenciniu laikotarpiu.
Gamintojų organizacija pagrindžia pirmoje pastraipoje nurodytas priežastis kompetentingai atitinkamos valstybės narės institucijai.
5. Jei neseniai pripažintos gamintojų organizacijos neturi pakankamai ankstesnių duomenų apie parduotą produkciją, reikalingų šio straipsnio 2 daliai taikyti, parduodamos produkcijos verte gali būti laikoma tinkamos parduoti produkcijos vertė, gamintojų organizacijos nurodyta prašant pripažinimo.
Pirma pastraipa mutatis mutandis taikoma naujiems gamintojų organizacijų nariams, pirmą kartą įstojantiems į gamintojų organizaciją.
6. Valstybės narės imasi reikiamų priemonių, siekdamos gauti informacijos apie gamintojų organizacijų, kurios nepateikė veiklos programų, parduodamos produkcijos vertę.
7. Nukrypstant nuo 1 ir 6 dalių, parduodamos produkcijos vertė referenciniu laikotarpiu apskaičiuojama pagal teisės aktus, kurie taikomi tuo referenciniu laikotarpiu.
Tačiau, įgyvendinant iki 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, iki 2007 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis referenciniu laikotarpiu taikytais teisės aktais, o nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė - remiantis 2008 m. taikytais teisės aktais.
Įgyvendinant po 2010 m. sausio 20 d. patvirtintas veiklos programas, nuo 2008 m. parduotos produkcijos vertė apskaičiuojama remiantis programos patvirtinimo metu taikytais teisės aktais.
2 skirsnis
Veiklos fondai
52 straipsnis
Valdymas
Valstybės narės užtikrina, kad veiklos fondai būtų valdomi taip, jog išorės auditoriai kiekvienais metais galėtų nustatyti, patikrinti ir patvirtinti tų fondų išlaidas bei pajamas.
53 straipsnis
Veiklos fondų finansavimas
1. Gamintojų organizacija nustato finansinius įnašus į veiklos fondą, nurodytą Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103b straipsnio 1 dalyje.
2. Visiems gamintojams suteikiama galimybė naudotis veiklos fondu ir demokratiškai dalyvauti priimant sprendimus, susijusius su gamintojų organizacijos veiklos fondo naudojimu ir finansiniais įnašais į veiklos fondą.
54 straipsnis
Apskaičiuotos sumos pranešimas
1. Gamintojų organizacijos praneša savo valstybei narei apskaičiuotas kitų metų Sąjungos įnašo ir jos narių bei pačios gamintojų organizacijos įnašų į veiklos fondus sumas ne vėliau kaip rugsėjo 15 d. kartu su veiklos programomis ar prašymais patvirtinti šių veiklos programų pakeitimus.
Valstybės narės gali nustatyti vėlesnę datą nei rugsėjo 15 d.
2. Tokia veiklos fondų suma apskaičiuojama remiantis veiklos programomis ir parduodamos produkcijos verte. Atskirai skaičiuojamos išlaidos krizių prevencijos bei valdymo priemonėms ir kitoms priemonėms.
3 skirsnis
Veiklos programos
55 straipsnis
Nacionalinė strategija
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 2 dalyje nurodytos nacionalinės strategijos bendroji struktūra ir turinys nustatomi pagal VII priede nustatytas gaires. Ją gali sudaryti regioniniai elementai.
Nacionalinė strategija apima visus valstybės narės taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 II dalies II antraštinės dalies II skyriaus I ir Ia skirsnius ir šią antraštinę dalį priimtus sprendimus ir nuostatas.
2. Nacionalinė strategija, įskaitant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalyje nurodytos nacionalinės sistemos įtraukimą, nustatoma prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais. Komisijai pateikta ir, jei reikia, iš dalies pakeista nacionalinė sistema įtraukiama pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antrą pastraipą.
3. Rengiant nacionalinę strategiją atliekama pradinės padėties analizė, už kurios atlikimą atsako valstybė narė. Joje nustatomi ir įvertinami tenkintini poreikiai, jų prioritetiškumas, veiklos programomis siektini tikslai, kad būtų patenkinti šie prioritetiniai poreikiai, prognozuojami rezultatai ir siektini kiekybiniai tikslai, lyginami su pradine padėtimi, taip pat nustatomos tinkamiausios priemonės ir veiksmai šiems tikslams pasiekti.
4. Valstybės narės taip pat užtikrina nacionalinės strategijos stebėseną bei vertinimą ir įgyvendinimą taikant veiklos programas.
Nacionalinę strategiją galima keisti, visų pirma atsižvelgiant į jos stebėseną ir vertinimą. Tokie pakeitimai atliekami prieš pateikiant veiklos programų projektus bet kuriais konkrečiais metais.
5. Valstybės narės, siekdamos užtikrinti tinkamą įvairių priemonių pusiausvyrą, nacionalinėje strategijoje nustato didžiausias procentines fondo dalis, kurias galima išleisti bet kuriai atskirai priemonei, ir (arba) veiksmų rūšiai ir (arba) išlaidoms.
56 straipsnis
Nacionalinė aplinkosaugos veiksmų sistema
1. Kartu su pateikiama siūloma sistema, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, valstybės narės taip pat praneša Komisijai apie bet kokius nacionalinės sistemos pakeitimus, kuriems taikoma toje pastraipoje nustatyta tvarka. Komisija jai priimtinu būdu suteikia galimybę kitoms valstybėms narėms susipažinti su šia sistema.
2. Nacionalinės sistemos atskirame skyriuje nurodomi bendrieji papildomumo, darnos ir atitikties reikalavimai, kuriuos turi atitikti pagal veiklos programą atrinkti aplinkosaugos veiksmai, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos antrajame sakinyje. Komisija valstybėms narėms pateikia to skirsnio pavyzdį.
Nacionalinėje sistemoje taip pat nustatomas nebaigtinis aplinkosaugos veiksmų ir sąlygų, taikytinų valstybėje narėje įgyvendinant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 3 dalį, sąrašas. Nacionalinėje sistemoje nurodoma ši su kiekvienu aplinkosaugos veiksmu susijusi informacija:
a)
veiksmo pagrindimas remiantis jo poveikiu aplinkai; ir
b)
konkretus įsipareigojimas ar susiję įsipareigojimai.
3. Aplinkosaugos veiksmų, kurie panašūs į agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus, remiamus pagal kaimo plėtros programą, trukmė yra tokia pati kaip ir tų įsipareigojimų. Jei panašių agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimų trukmė ilgesnė už pradinės veiklos programos trukmę, tie aplinkosaugos veiksmai toliau įgyvendinami vėlesnėje veiklos programoje. Tačiau valstybės narės gali leisti nustatyti trumpesnę aplinkosaugos veiksmų trukmę arba netgi leisti nutraukti tuos veiksmus tinkamai pagrįstais atvejais, visų pirma remdamosi šio reglamento 126 straipsnio 3 dalyje nurodyto tarpinio vertinimo rezultatais.
Nacionalinėje sistemoje nurodoma 1 pastraipoje nurodytų veiksmų trukmė ir prireikus įpareigojimas toliau įgyvendinti veiksmus vėlesnėje veiklos programoje.
57 straipsnis
Papildomos valstybės narės taisyklės
Valstybės narės gali priimti taisykles, papildančias Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 ir šį reglamentą, susijusias su priemonių, veiksmų ar išlaidų atitiktimi reikalavimams pagal veiklos programas.
58 straipsnis
Ryšys su kaimo plėtros programomis
1. Vadovaujantis 2 dalimi, parama pagal Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1698/2005 (9) patvirtintą valstybės narės kaimo plėtros programą ar programas neteikiama veiksmams, kuriuos apima šiame reglamente nustatytos priemonės.
2. Jei pagal Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 5 straipsnio 6 dalį parama išimtiniu atveju suteikiama priemonėms, kurios galėtų būti finansuojamos pagal šį reglamentą, įgyvendinti, valstybės narės užtikrina, kad paramos gavėjas paramą atitinkamam veiksmui vykdyti gautų tik pagal vieną paramos schemą.
Šiuo tikslu, kai valstybės narės į savo kaimo plėtros programas įtraukia priemones su tokiomis išimtimis, jos užtikrina, kad nacionalinėje strategijoje, nurodytoje šio reglamento 55 straipsnyje, būtų nurodyti kriterijai ir administravimo taisyklės, kuriuos jos taikys kaimo plėtros programose.
3. Atitinkamais atvejais, nepažeidžiant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies, 103d straipsnio 1 bei 3 dalių, 103e straipsnio ir šio reglamento 47 straipsnio nuostatų, paramos priemonėms, kurioms taikomas šis reglamentas, vykdyti dydis neturi viršyti paramos, taikomos atitinkamoms kaimo plėtros programos priemonėms vykdyti.
4. Parama aplinkosaugos veiksmams, išskyrus ilgalaikio turto įsigijimą, neturi viršyti didžiausių agrarinės aplinkosaugos išmokų sumų, nustatytų Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 I priede. Išimtiniais atvejais šias sumas galima padidinti, atsižvelgiant į konkrečias aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos nacionalinėje strategijoje, kaip nurodyta šio reglamento 55 straipsnyje, ir gamintojų organizacijų veiklos programose. Aplinkosaugos veiksmams skirtos sumos taip pat gali būti padidintos siekiant paremti su prioritetais, nustatytais Reglamento (EB) Nr. 1698/2005 16a straipsnyje, susijusią veiklą.
5. 4 dalis netaikoma aplinkosaugos veiksmams, kurie nėra tiesiogiai arba netiesiogiai susiję su konkrečiu žemės sklypu.
59 straipsnis
Veiklos programų turinys
Veiklos programose turi būti pateikta:
a)
pradinės padėties aprašymas, prireikus pagrįstas VIII priede išvardytais bendrais pradiniais rodikliais;
b)
programos tikslai, atsižvelgiant į gamybos ir realizavimo rinkų perspektyvą, paaiškinimas, kaip taikant programą prisidedama prie nacionalinės strategijos, ir patvirtinimas, kad programa atitinka šią strategiją, įskaitant veiklos rūšių pusiausvyrą. Aprašant tikslus nurodomi nacionalinėje strategijoje apibrėžti tikslai ir įvertinami tiksliniai rodikliai, siekiant palengvinti laipsniškos programos įgyvendinimo pažangos stebėseną;
c)
išsamus priemonių aprašas, įskaitant krizių prevencijos ir valdymo priemones, kurias sudaro atskiri numatomi veiksmai, ir būdus tiems tikslams pasiekti kiekvienais programos įgyvendinimo metais. Aprašyme nurodoma, kiek įvairios siūlomos priemonės:
i)
papildo ir atitinka kitas priemones, įskaitant priemones, finansuojamas ar tinkamas paramai gauti iš kitų Sąjungos fondų, ypač paramai kaimo plėtrai gauti. Šiuo atžvilgiu prireikus taip pat turi būti atskirai nurodytos priemonės, įgyvendinamos pagal ankstesnes veiklos programas;
ii)
nekelia jokios dvigubo finansavimo iš Sąjungos fondų rizikos;
d)
programos trukmė; ir
e)
finansiniai aspektai, t. y.:
i)
finansinių įnašų apskaičiavimo metodas ir lygis;
ii)
veiklos fondo finansavimo tvarka;
iii)
informacija, kurios reikia įvairiems įnašų lygiams pagrįsti; ir
iv)
veiklos vykdymo biudžetas ir grafikas kiekvienais programos įgyvendinimo metais.
60 straipsnis
Veiksmų atitiktis reikalavimams pagal veiklos programas
1. Veiklos programose neturi būti IX priedo sąraše nurodytų veiksmų ar išlaidų.
2. Veiklos programų įgyvendinimo išlaidos, atitinkančios pagalbos skyrimo kriterijus, yra tik faktiškai patirtos išlaidos. Tačiau valstybės narės gali iš anksto ir tinkamai pagrįstu būdu nustatyti standartinius fiksuotus dydžius šiais atvejais:
a)
kai tokie standartiniai fiksuoti dydžiai nurodyti IX priede;
b)
papildomoms (palyginti su krovinių vežimo kelių transportu išlaidomis) vienam kilometrui nustatytoms išorės transporto išlaidoms, patirtoms naudojantis geležinkelio ir (arba) jūrų transportu, kai toks transportas naudojamas kaip aplinkosaugos priemonė; ir
c)
dėl aplinkosaugos veiksmų patirtoms papildomoms išlaidoms ir prarastoms pajamoms, apskaičiuotoms pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 1974/2006 (10) 53 straipsnio 2 dalį.
Valstybės narės peržiūri šiuos dydžius ne rečiau kaip kartą per penkerius metus.
3. Kad veiksmas atitiktų paramos reikalavimus, daugiau kaip 50 % produktų, kuriems taikomas šis veiksmas, vertės turi sudaryti produktų, su kuriais susijusią veiklą vykdyti ši gamintojų organizacija pripažinta, vertė. Į šiuos 50 % įskaičiuojami produktai turi būti pagaminti gamintojų organizacijos narių arba kitos gamintojų organizacijos ar gamintojų organizacijų asociacijos narių gamintojų. 50 straipsnis mutatis mutandis taikomas vertės apskaičiavimui.
4. Aplinkosaugos veiksmams taikomos šios taisyklės:
a)
įvairūs aplinkosaugos veiksmai gali būti sujungiami, jei jie papildo vieni kitus ir neprieštarauja vieni kitiems. Sujungiant aplinkosaugos veiksmus, paramos dydis nustatomas atsižvelgiant į konkrečias dėl šių sujungtų veiksmų prarastas pajamas ir patirtas papildomas išlaidas;
b)
įsipareigojimai apriboti trąšų, augalų apsaugos produktų ar kitokių medžiagų naudojimą priimami tik jei tuos apribojimus galima įvertinti tokiu būdu, kad būtų suteikta deramų garantijų dėl tų įsipareigojimų vykdymo;
c)
veiksmai, susiję su ekologišku pakuočių tvarkymu, turi būti tinkamai pagrįsti ir būti griežtesni už valstybės narės reikalavimus, nustatytus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 94/62/EB (11).
Šio reglamento 55 straipsnyje nurodytose nacionalinėse strategijose valstybės narės nustato didžiausią procentinį metinių veiklos programos įgyvendinimo išlaidų, kurias galima skirti su ekologišku pakuočių tvarkymu susijusiems veiksmams, dydį. Tas procentinis dydis neturi viršyti 20 %, išskyrus atvejus, kai reikia atsižvelgti į konkrečias nacionalines ar regiono aplinkybes, kurios turi būti pagrįstos nacionalinėje strategijoje.
5. Investicijos (įskaitant investicijas pagal nuomos sutartis), kurių grąžinimo laikotarpis ilgesnis negu veiklos programos trukmė, dėl deramai pagrįstų ekonominių priežasčių gali būti perkeltos į paskesnę veiklos programą, ypač jei fiskalinio nuvertėjimo laikotarpis yra ilgesnis nei penkeri metai.
Jei investicijos pakeičiamos, pakeistų investicijų likutinė vertė:
a)
pridedama prie gamintojų organizacijos veiklos fondo arba
b)
atimama iš pakeitimo išlaidų.
6. Gali būti investuojama arba veiksmai gali būti įgyvendinami atskiruose gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos narių gamintojų ūkiuose ir (arba) patalpose, taip pat ir tais atvejais, kai užsakoma, kad veiksmus įgyvendintų gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos nariai, su sąlyga, kad šie veiksmai padeda siekti veiklos programos tikslų. Jeigu iš gamintojų organizacijos išstoja jos narys gamintojas, valstybės narės užtikrina, kad investicija arba jos likutinė vertė būtų susigrąžinta. Tačiau deramai pagrįstomis aplinkybėmis valstybės narės gali numatyti, kad iš gamintojų organizacijos nebūtų reikalaujama susigrąžinti investiciją arba jos likutinę vertę.
7. Su vaisių ir daržovių perdirbimu į perdirbtus vaisius ir daržoves susijusios investicijos ir veiksmai gali atitikti paramos skyrimo reikalavimus, jei tokiomis investicijomis ir veiksmais siekiama Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nurodytų tikslų, įskaitant to reglamento 122 straipsnio pirmos pastraipos c punkte nurodytus tikslus, ir jei tos investicijos ir veiksmai yra nustatyti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103f straipsnio 2 dalyje nurodytoje nacionalinėje strategijoje.
61 straipsnis
Pateikiami dokumentai
Veiklos programos visų pirma pateikiamos kartu su:
a)
veiklos fondo steigimo įrodymais;
b)
rašytiniu gamintojų organizacijos pasižadėjimu laikytis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio reglamento; ir
c)
rašytiniu gamintojų organizacijos pasižadėjimu, kad ji nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nėra gavusi ir ateityje negaus jokio kito Sąjungos ar nacionalinio finansavimo veiksmams, kurie atitinka pagalbos teikimo pagal šį reglamentą reikalavimus.
62 straipsnis
Gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programos
1. Valstybė narė gali leisti gamintojų organizacijų asociacijai pateikti visą arba dalinę veiklos programą, sudarytą iš veiksmų, kuriuos savo veiklos programose nustatė, tačiau neįgyvendino dvi ar daugiau asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų.
2. Gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programos svarstomos kartu su asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų veiklos programomis; taip svarstant atsižvelgiama ir į tai, kaip įgyvendinti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnyje nustatyti tikslai ir kaip laikomasi jame nustatytų ribų.
3. Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
veiksmai būtų visiškai finansuojami iš gamintojų organizacijų asociacijų narių, kurie yra gamintojų organizacijos, įnašų, sumokėtų iš tų gamintojų organizacijų veiklos fondų. Tačiau veiksmai gali būti finansuojami iš gamintojų organizacijų asociacijų narių gamintojų, kurie pagal 34 straipsnį nėra gamintojų organizacijos, lėšų, kurių suma proporcinga asociacijai priklausančių gamintojų organizacijų įnašui;
b)
veiksmai ir atitinkamas finansinis dalyvavimas būtų nurodyti kiekvienos dalyvaujančios gamintojų organizacijos veiklos programoje.
c)
nekiltų pavojus dėl dvigubos pagalbos teikimo.
4. 58, 59 ir 60 straipsniai, 61 straipsnio b ir c punktai ir 63-67 straipsniai mutatis mutandis taikomi gamintojų organizacijų asociacijų veiklos programoms. Tačiau nereikalaujama gamintojų organizacijų asociacijų dalinėse veiklos programose užtikrinti veiklos rūšių pusiausvyros, kuri nurodyta 59 straipsnio b punkte.
63 straipsnis
Pateikimo terminas
1. Gamintojų organizacija pateikia veiklos programas tvirtinti tos valstybės narės, kurioje yra gamintojų organizacijos pagrindinė buveinė, kompetentingai institucijai ne vėliau kaip iki metų prieš tuos metus, kuriais programos bus įgyvendinamos, rugsėjo 15 d. Tačiau valstybės narės šią datą gali atidėti.
2. Kai teisinis subjektas arba aiškiai apibrėžta teisinio subjekto dalis, įskaitant gamintojų grupę, pateikia paraišką pripažinti jį (ją) kaip gamintojų organizaciją, jis (ji) kartu gali pateikti patvirtinti 1 dalyje nurodytą veiklos programą. Programa patvirtinama, jei pripažinimas gaunamas ne vėliau kaip 64 straipsnio 2 dalyje nurodytą galutinę dieną.
64 straipsnis
Sprendimas
1. Valstybės narės kompetentinga institucija, kai tinkama:
a)
patvirtina veiklos fondų sumas ir veiklos programas, kurios atitinka Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 ir šio skyriaus reikalavimus;
b)
patvirtina veiklos programas, jei gamintojų organizacija sutinka su tam tikromis pataisomis; arba
c)
atmeta veiklos programas arba jų dalis.
2. Kompetentinga valstybės narės institucija priima sprendimus dėl veiklos programų ir veiklos fondų iki tų metų, kuriais veiklos programos pateiktos, gruodžio 15 d.
Valstybės narės praneša gamintojų organizacijoms apie tokius sprendimus iki gruodžio 15 d.
Tačiau dėl deramai pagrįstų priežasčių kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti sprendimą dėl veiklos programų ir veiklos fondų iki sausio 20 d. po veiklos programų pateikimo dienos. Sprendime dėl patvirtinimo gali būti nurodyta, kad išlaidos atitinka finansavimo reikalavimus nuo kitų metų po veiklos programų pateikimo sausio 1 d.
65 straipsnis
Veiklos programų pakeitimai vėlesniems metams
1. Ne vėliau kaip iki rugsėjo 15 d. gamintojų organizacijos gali prašyti leisti iš dalies pakeisti veiklos programas, įskaitant jų trukmę; šie pakeitimai turi būti pradėti taikyti nuo kitų metų sausio 1 d.
Tačiau valstybės narės gali atidėti prašymų pateikimo terminą.
2. Su prašymais leisti padaryti pakeitimus pateikiami patvirtinamieji dokumentai, kuriuose nurodoma šių pakeitimų priežastis, pobūdis ir pasekmės.
3. Kompetentinga valstybės narės institucija sprendimus dėl prašymų leisti iš dalies pakeisti veiklos programas priima iki tų metų, kuriais pateiktas prašymas, gruodžio 15 d.
Tačiau dėl deramai pagrįstų priežasčių kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti sprendimą dėl veiklos programų pakeitimų iki sausio 20 d. po tų metų, kuriais pateiktas prašymas. Sprendime dėl patvirtinimo gali būti nurodyta, kad išlaidos atitinka finansavimo reikalavimus nuo kitų metų po prašymo pateikimo sausio 1 d.
66 straipsnis
Veiklos programų pakeitimai programų vykdymo metais
1. Valstybės narės savo pačių nustatytomis sąlygomis gali leisti iš dalies pakeisti veiklos programas jų vykdymo metais.
2. Kompetentingos valstybių narių institucijos sprendimus dėl veiklos programų pakeitimų, kuriuos leisti padaryti paprašyta pagal 1 dalį, priima iki metų, kurie eina po metų, kuriems paprašyta padaryti pakeitimus, sausio 20 d.
3. Programos vykdymo metais kompetentinga valstybės narės institucija gali leisti gamintojų organizacijoms:
a)
tik iš dalies įgyvendinti jų veiklos programas;
b)
pakeisti veiklos programos turinį;
c)
ne daugiau kaip 25 % iš pradžių patvirtintos sumos padidinti veiklos fondo sumą arba ją sumažinti valstybės narės nustatyta iš pradžių patvirtintos sumos procentine dalimi, jeigu išlaikomi bendrieji veiklos programos tikslai. Valstybės narės gali padidinti šią procentinę dalį, jeigu gamintojų organizacijos susijungia, kaip nurodyta 29 straipsnio 1 dalyje;
d)
tais atvejais, kai taikomas 93 straipsnis, į veiklos fondą įtraukti nacionalinę finansinę pagalbą.
4. Valstybės narės nustato sąlygas, pagal kurias veiklos programas galima iš dalies keisti jų vykdymo metais, prieš tai negavus išankstinio kompetentingos valstybės narės institucijos patvirtinimo. Tokie pakeitimai atitinka pagalbos skyrimo reikalavimus tik tuo atveju, jei gamintojų organizacija nedelsdama apie juos praneša kompetentingai institucijai.
67 straipsnis
Veiklos programų forma
1. Veiklos programos įgyvendinamos metiniais laikotarpiais nuo sausio 1 d. iki gruodžio 31 d.
2. Veiklos programos, patvirtintos ne vėliau kaip gruodžio 15 d., įgyvendinamos nuo kitų metų sausio 1 d.
Programų, patvirtintų po gruodžio 15 d., įgyvendinimas atidedamas vieneriems metams.
Nukrypstant nuo šios dalies pirmos ir antros pastraipų, kai taikoma 64 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa arba 65 straipsnio 3 dalies antra pastraipa, pagal tas nuostatas patvirtintos veiklos programos pradedamos įgyvendinti ne vėliau kaip sausio 31 d. po jų patvirtinimo.
4 skirsnis
Pagalba
68 straipsnis
Patvirtinta pagalbos suma
1. Valstybės narės praneša gamintojų organizacijoms ir gamintojų organizacijų asociacijoms apie patvirtintą pagalbos sumą, kaip reikalaujama Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103 g straipsnio 3 dalyje, iki metų, einančių prieš metus, kuriems prašoma skirti pagalbą, gruodžio 15 d.
2. Tais atvejais, kai taikoma 64 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa arba 65 straipsnio 3 dalies antra pastraipa, valstybės narės praneša apie patvirtintą pagalbos sumą iki tų metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, sausio 20 d.
69 straipsnis
Pagalbos paraiškos
1. Gamintojų organizacijos kompetentingai valstybės narės institucijai pateikia paraišką gauti pagalbą arba jos likutį pagal kiekvieną veiklos programą, kuriai įgyvendinti prašoma skirti pagalbą, iki kitų metų, einančių po metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, vasario 15 d.
2. Kartu su pagalbos paraiškomis pateikiami patvirtinamieji dokumentai, kuriuose nurodoma:
a)
prašoma pagalba;
b)
parduodamos produkcijos vertė;
c)
narių ir pačios gamintojų organizacijos finansiniai įnašai;
d)
vykdant veiklos programą patirtos išlaidos;
e)
krizių prevencijos ir valdymo išlaidos, suskirstytos pagal atskirus veiksmus;
f)
krizių prevencijai ir valdymui išleista veiklos fondo dalis, suskirstyta pagal atskirus veiksmus;
g)
atitiktis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 daliai, 103c straipsnio 3 dalies pirmai pastraipai ir 103d straipsniui;
h)
rašytinis pasižadėjimas, kad gamintojų organizacija negavo dvigubo Sąjungos ar nacionalinio finansavimo priemonėms ir (arba) operacijoms, kurios atitinka pagalbos skyrimo reikalavimus pagal šį reglamentą, vykdyti; ir
i)
pateikus paraišką gauti išmoką, apskaičiuotą taikant 60 straipsnio 2 dalyje nurodytą standartinį fiksuotą dydį - įrodymai, kad atitinkamas veiksmas įgyvendintas.
3. Į pagalbos paraiškas gali būti įtrauktos suplanuotos, tačiau nepatirtos išlaidos, jei pagrindžiami tokie aspektai:
a)
tų operacijų nebuvo galima atlikti iki veiklos programos įgyvendinimo metų gruodžio 31 d. dėl priežasčių, kurių atitinkama gamintojų organizacija negalėjo kontroliuoti;
b)
tas operacijas galima atlikti iki kitų metų po metų, kuriems prašoma skirti pagalbą, balandžio 30 d.; ir
c)
veiklos fonde lieka lygiavertis gamintojų organizacijos įnašas.
Pagalba išmokama ir pagal 71 straipsnio 3 dalį pateiktas užstatas grąžinamas tik tuo atveju, jei įrodymas, kad pirmos pastraipos b punkte minimos suplanuotos išlaidos patirtos, pateikiamas iki kitų metų po metų, kuriems tos išlaidos buvo suplanuotos, balandžio 30 d. ir remiantis teise gauti faktiškai nustatytą pagalbą.
4. Jei paraiškos pateikiamos po 1 dalyje numatytos dienos, pagalba mažinama 1 % už kiekvieną vėlavimo dieną.
Išimtiniais ir deramai pagrįstais atvejais kompetentinga valstybės narės institucija gali priimti paraiškas po 1 dalyje numatytos dienos, jei atliktos reikiamos patikros ir laikomasi 70 straipsnyje numatyto mokėjimo termino.
5. Gamintojų organizacijų asociacijos gali pateikti 1 dalyje nurodytą pagalbos paraišką savo narių vardu, jei tie nariai yra gamintojų organizacijos ir jei pateikti su kiekvienu nariu susiję patvirtinamieji dokumentai, kurių reikalaujama pagal 2 dalį. Gamintojų organizacijos yra galutinės pagalbos gavėjos.
70 straipsnis
Pagalbos mokėjimas
Valstybės narės išmoka pagalbą iki kitų metų po programos įgyvendinimo metų spalio 15 d.
71 straipsnis
Išankstinės išmokos
1. Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms prašyti iš anksto sumokėti pagalbos dalį, atitinkančią numatomas išlaidas, kurios pagal veiklos programą bus patirtos per trijų ar keturių mėnesių laikotarpį, prasidedantį paraiškos gauti išankstinę išmoką pateikimo mėnesį.
2. Paraiškos gauti išankstines išmokas pateikiamos valstybės narės pasirinkta tvarka: kas tris mėnesius (sausio, balandžio, liepos ir spalio mėnesiais) arba kas keturis mėnesius (sausio, gegužės ir rugsėjo mėnesiais).
Išankstinių išmokų už konkrečius metus bendra suma negali būti didesnė nei 80 % pradinės patvirtintos pagalbos veiklos programai įgyvendinti sumos.
3. Išankstinės išmokos sumokamos, jei pateikiamas užstatas, lygus tos išmokos 110 %, kaip numatyta Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2220/85 (12).
Valstybės narės sudaro sąlygas užtikrinti, kad pagal šio reglamento 52 ir 53 straipsnius veiklos fonde būtų sukaupti finansiniai įnašai ir kad ankstesnės išankstinės išmokos ir atitinkamas gamintojų organizacijos įnašas iš tiesų būtų panaudoti.
4. Paraiškos grąžinti užstatus gali būti pateikiamos einamaisiais programos įgyvendinimo metais ir pagrindžiamos patvirtinamaisiais dokumentais, pavyzdžiui, sąskaitomis faktūromis ir dokumentais, iš kurių matyti, kad mokėjimas atliktas.
Grąžinamas užstatas sudaro ne daugiau kaip 80 % sumokėtos išankstinės išmokos.
5. Pagrindinis reikalavimas, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 2220/85 20 straipsnio 2 dalyje, yra veiklos programose numatytų operacijų įgyvendinimas, laikantis šio reglamento 61 straipsnio b ir c punktuose numatytų pasižadėjimų.
Jei nesilaikoma pagrindinio reikalavimo arba jei iš esmės nevykdomi įsipareigojimai, nustatyti 61 straipsnio b ir c punktuose, užstatas negrąžinamas, nepažeidžiant pagal V skyriaus 3 skirsnį taikytinų kitų sankcijų ir baudų.
Jei nesilaikoma kitų reikalavimų, negrąžinama nustatyto pažeidimo sunkumui proporcinga užstato dalis.
6. Valstybės narės gali nustatyti mažiausią išankstinių išmokų sumą ir galutinius jų mokėjimo terminus.
72 straipsnis
Dalinės išmokos
Valstybės narės gali leisti gamintojų organizacijoms pateikti paraišką sumokėti pagalbos dalį, atitinkančią įgyvendinant veiklos programą jau sumokėtas sumas.
Paraiškos gali būti pateikiamos bet kuriuo metu, bet ne dažniau kaip tris kartus per konkrečius metus. Jos pagrindžiamos patvirtinamaisiais dokumentais, pavyzdžiui, sąskaitomis faktūromis ir dokumentais, iš kurių matyti, kad mokėjimas atliktas.
Pagal paraiškas gauti dalį pagalbos skiriamos išmokos suma negali viršyti 80 % pagalbos dalies, kuri atitinka sumas, jau išleistas įgyvendinant veiklos programą atitinkamu laikotarpiu. Valstybės narės gali nustatyti mažiausią dalinių išmokų sumą ir galutinius paraiškų pateikimo terminus.
III SKYRIUS
Krizių prevencijos ir valdymo priemonės
1 skirsnis
Bendrosios nuostatos
73 straipsnis
Krizių prevencijos ir valdymo priemonių pasirinkimas
Valstybės narės gali numatyti, kad viena ar daugiau Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalyje išvardytų priemonių nebūtų taikomos jų teritorijoje.
74 straipsnis
Krizių prevencijos ir valdymo priemonėms finansuoti skirtos paskolos
Krizių prevencijos ir valdymo priemonėms finansuoti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies trečią pastraipą skirta paskola, kurios grąžinimo terminas yra ilgesnis už veiklos programos trukmę, dėl deramai pagrįstų ekonominių priežasčių gali būti perkelta į vėlesnę veiklos programą.
2 skirsnis
Pašalinimas iš rinkos
75 straipsnis
Apibrėžtis
Šiame skirsnyje nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 2 dalies a punkte nurodyto pašalinimo iš rinkos taisyklės.
Šiame skyriuje „iš rinkos pašalinti produktai“, „pašalinti produktai“ ir „nepateikti parduoti produktai“ yra produktai, kurie tokiu būdu pašalinami iš rinkos.
76 straipsnis
Prekybos standartai
1. Jei konkrečiam produktui taikomas II antraštinėje dalyje nurodytas prekybos standartas, toks iš rinkos pašalintas produktas turi atitikti tą standartą, išskyrus produktų pateikimo ir žymėjimo nuostatas. Produktai gali būti pašalinami nepakuoti, visų dydžių, jei laikomasi būtiniausių II klasės reikalavimų, ypač dėl kokybės ir dydžio.
Tačiau labai maži produktai, kaip apibrėžta atitinkamame standarte, turi atitikti taikomą prekybos standartą, įskaitant produktų pateikimo ir žymėjimo nuostatas.
2. Jei konkrečiam produktui toks prekybos standartas netaikomas, iš rinkos pašalinti produktai turi atitikti X priede nustatytus būtiniausius reikalavimus. Valstybės narės gali nustatyti šiuos būtiniausius reikalavimus papildančias papildomas taisykles.
77 straipsnis
Pašalinimo iš rinkos siekiant nemokamai paskirstyti atveju taikomas trejų metų vidurkis
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytas ribinis 5 % parduodamos produkcijos kiekio dydis apskaičiuojamas remiantis produktų, su kuriais susijusią veiklą vykdyti gamintojų organizacija pripažinta ir kurie per gamintojų organizaciją parduoti per praėjusius trejus metus, bendrų kiekių aritmetiniu vidurkiu.
2. Neseniai pripažintoms gamintojų organizacijoms prekybos metų duomenys iki pripažinimo yra:
a)
jei organizacija buvo gamintojų grupė - lygiaverčiai tos gamintojų grupės duomenys (kai taikytina) arba
b)
pripažinimo paraiškoje nurodytas kiekis.
78 straipsnis
Išankstinis pranešimas apie pašalinimo iš rinkos operacijas
1. Gamintojų organizacijos arba gamintojų organizacijų asociacijos rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu kompetentingoms valstybių narių institucijoms iš anksto praneša apie kiekvieną numatomą pašalinimo iš rinkos operaciją.
Tokiame pranešime visų pirma pateikiamas intervencijai perimtų produktų sąrašas ir jų pagrindinės charakteristikos pagal atitinkamus prekybos standartus, nurodomas kiekvieno atitinkamo produkto apskaičiuotas kiekis, jų numatoma paskirtis ir vieta, kurioje pašalinti produktai gali būti patikrinti, kaip numatyta 108 straipsnyje.
Prie pranešimo pridedama pažyma, kuria patvirtinama, kad pašalinti produktai atitinka taikomus prekybos standartus arba 76 straipsnyje nurodytus būtiniausius reikalavimus.
2. Valstybės narės gamintojų organizacijoms nustato išsamias 1 dalyje numatytų pranešimų teikimo taisykles, visų pirma jų pateikimo terminus.
3. Laikydamosi 2 dalyje nurodytų terminų, valstybės narės:
a)
atlieka 108 straipsnio 1 dalyje nurodytą patikrą, po kurios, jei nerandama pažeidimų, leidžia atlikti pašalinimo iš rinkos operaciją taip, kaip nustatyta per patikrą, arba
b)
108 straipsnio 3 dalyje nurodytais atvejais neatlieka 108 straipsnio 1 dalyje nurodytos patikros; šiuo atveju jos apie tai praneša gamintojų organizacijai rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu ir leidžia atlikti pašalinimo iš rinkos operaciją, apie kurią pranešta.
79 straipsnis
Parama
1. Parama už pašalinamus iš rinkos produktus, apimanti Sąjungos įnašą ir gamintojų organizacijos įnašą, negali viršyti sumų, XI priede nustatytų tame priede išvardytiems produktams. Valstybės narės nustato didžiausias paramos už kitus produktus sumas.
Jeigu gamintojų organizacija už produktus, pašalintus iš rinkos, gavo kompensaciją iš trečiųjų šalių, pirmoje pastraipoje nurodyta parama sumažinama gamintojų organizacijų grynąsias įplaukas, gautas už produktus, pašalintus iš rinkos, atitinkančia suma. Kad atitiktų paramos skyrimo reikalavimus, atitinkami produktai turi būti pašalinami iš komercinės vaisių ir daržovių rinkos.
2. Iš rinkos pašalinti produktai negali sudaryti daugiau kaip 5 % konkrečios gamintojų organizacijos konkretaus produkto parduodamos produkcijos kiekio. Tačiau į tą procentinę dalį neįtraukiami produktai, kurie iš rinkos pašalinami vienu iš būdų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, arba bet kuriuo kitu valstybių narių pagal šio reglamento 80 straipsnio 2 dalį patvirtintu būdu.
Parduodamos produkcijos kiekis apskaičiuojamas kaip per ankstesnius trejus metus parduotos produkcijos kiekio vidurkis. Jei tokios informacijos nėra, naudojamas parduodamos produkcijos, su kuria susijusiai veiklai vykdyti gamintojų organizacija pripažinta, kiekis.
Pirmoje pastraipoje nurodyti procentiniai dydžiai - trejų metų metiniai vidurkiai su 5 procentinių punktų metinio perviršio riba.
3. Iš Sąjungos finansinės pagalbos, kuri teikiama tais atvejais, kai vaisiai ir daržovės iš rinkos pašalinami nemokamai paskirstant juos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytoms labdaros organizacijoms ir įstaigoms, finansuojama tik pagal šio straipsnio 1 dalį skiriama išmoka už pašalintus produktus ir šio reglamento 81 straipsnio 1 dalyje ir 82 straipsnio 1 dalyje nurodytos išlaidos.
80 straipsnis
Pašalintų produktų paskirtys
1. Valstybės narės nustato iš rinkos pašalintų produktų leistinas paskirtis. Jos priima nuostatas, kuriomis užtikrinama, kad dėl produktų pašalinimo ar jų paskirties nebūtų padarytas neigiamas poveikis aplinkai ir nekiltų neigiamų fitosanitarinių pasekmių. Dėl šių nuostatų laikymosi gamintojų organizacijų patirtos išlaidos atitinka paramos skyrimo už pašalinimą iš rinkos pagal veiklos programą reikalavimus.
2. 1 dalyje nurodytos paskirtys apima nemokamą paskirstymą, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, ir visas kitas lygiavertes valstybių narių patvirtintas paskirtis.
Valstybės narės gali leisti Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodytoms labdaros organizacijoms ir įstaigoms prašyti, kad galutiniai iš rinkos pašalintų produktų gavėjai sumokėtų simbolinį įnašą, jei tie produktai buvo perdirbti.
Gali būti leista, kad nemokamai skirstomų produktų gavėjai vaisių ir daržovių perdirbėjams sumokėtų natūra, jeigu tokiu mokėjimu kompensuojamos tik perdirbimo išlaidos ir jei valstybė narė, kurioje mokėjimas atliekamas, numatė taisykles, kuriomis užtikrinama, kad perdirbti produktai iš tikrųjų būtų skirti antroje pastraipoje nurodytiems galutiniams gavėjams vartoti.
Valstybės narės imasi visų reikiamų veiksmų, kad palengvintų gamintojų organizacijų ir labdaros organizacijų bei įstaigų, nurodytų Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje, ryšius ir bendradarbiavimą.
3. Produktai gali būti perduodami perdirbimo pramonei. Valstybės narės priima išsamias nuostatas, kuriomis užtikrina, kad nebūtų iškraipyta atitinkamų pramonės šakų konkurencija Sąjungoje arba konkurencija importuojamų produktų rinkoje ir kad pašalinti produktai vėl nepatektų į komercinę rinką. Distiliavimo būdu gautas alkoholis naudojamas tik pramonės ar energijos gamybos reikmėms.
81 straipsnis
Transporto išlaidos
1. Transporto išlaidos, susijusios su visų iš rinkos pašalintų produktų nemokamu paskirstymu, padengiamos pagal veiklos programą remiantis fiksuoto dydžio sumomis, nustatytomis atsižvelgiant į XII priede nurodytą atstumą nuo produktų pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos.
Jeigu vežama jūrų transportu, valstybės narės nustato atstumą nuo pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos. Jei galima vežti sausumos transportu, kompensacija negali viršyti sausumos transporto išlaidų, kai vežama trumpiausiu atstumu nuo pakrovimo vietos iki teorinio pristatymo punkto. XII priede nurodytoms sumoms taikomas korekcijos koeficientas, lygus 0,6.
2. Transporto išlaidos padengiamos tai šaliai, kuri faktiškai patyrė tos transporto operacijos finansines išlaidas.
Išlaidos padengiamos pateikus patvirtinamuosius dokumentus, kuriais patvirtinama ši informacija:
a)
organizacijų gavėjų pavadinimai;
b)
atitinkamų produktų kiekis;
c)
faktas, kad organizacijos gavėjos produktus priėmė, ir naudotos transporto priemonės; ir
d)
atstumas nuo produktų pašalinimo iš rinkos vietos iki pristatymo vietos.
82 straipsnis
Rūšiavimo ir pakavimo išlaidos
1. Vaisių ir daržovių, kurie pašalinti iš rinkos siekiant juos nemokamai paskirstyti, rūšiavimo ir pakavimo išlaidos padengiamos pagal veiklos programas remiantis XIII priedo A dalyje nurodytomis fiksuoto dydžio sumomis, jei produktai supakuoti pakuotėse, kurių grynasis svoris mažesnis nei 25 kg.
2. Ant nemokamai paskirstyti skirtų produktų pakuočių turi būti Europos emblema su vienu ar keliais XIII priedo B dalyje nurodytais užrašais.
3. Rūšiavimo ir pakavimo išlaidos padengiamos toms gamintojų organizacijoms, kurios atliko šias operacijas.
Išlaidos padengiamos pateikus patvirtinamuosius dokumentus, kuriais patvirtinama ši informacija:
a)
organizacijų gavėjų pavadinimai;
b)
atitinkamų produktų kiekis ir
c)
faktas, kad organizacijos gavėjos produktus priėmė, nurodant pateikimo rūšį.
83 straipsnis
Iš rinkos pašalintų produktų gavėjams taikomos sąlygos
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 4 dalyje nurodyti iš rinkos pašalintų produktų gavėjai įsipareigoja:
a)
laikytis šio reglamento;
b)
atskirai tvarkyti su atitinkamomis operacijomis susijusių atsargų apskaitą ir su tomis operacijomis susijusias finansines sąskaitas;
c)
sutikti, kad būtų atliekamos Sąjungos teisėje numatytos patikros; ir
d)
pateikti galutinės kiekvieno atitinkamo produkto paskirties patvirtinamuosius dokumentus, t. y. perėmimo pažymą (ar lygiavertį dokumentą), kuriuo patvirtinama, kad trečioji šalis perėmė iš rinkos pašalintus produktus, kad juos nemokamai paskirstytų.
Valstybės narės gali nuspręsti, kad gavėjai neprivalo tvarkyti tokios apskaitos ar sąskaitų, nurodytų pirmos pastraipos b punkte, jei jie tegauna mažą produktų kiekį ir jeigu, jų nuomone, rizika yra nedidelė. Toks sprendimas ir jo pagrindimas registruojami.
2. Iš rinkos pašalintų kitos paskirties produktų gavėjai įsipareigoja:
a)
laikytis šio reglamento;
b)
atskirai tvarkyti su atitinkamomis operacijomis susijusių atsargų apskaitą ir su tomis operacijomis susijusias finansines sąskaitas, jei, valstybių narių manymu, tai tikslinga, nors produktas iki pristatymo ir buvo denatūruotas;
c)
sutikti, kad būtų atliekamos Sąjungos teisėje numatytos patikros; ir
d)
neprašyti papildomos pagalbos už alkoholį, pagamintą iš pašalintų iš rinkos distiliuoti skirtų produktų.
3 skirsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
84 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo apibrėžtys
1. Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
a) neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas- viso parduoti netinkamų produktų derliaus nuėmimas konkrečiame plote iki įprastinio derliaus nuėmimo pradžios. Šie produktai iki neprinokusio derliaus nuėmimo neturi būti pažeisti dėl oro sąlygų, ligų ar kitų veiksnių.
b) derliaus nenuėmimas- tokia padėtis, kai atitinkamame plote per įprastą auginimo ciklą nesurenkama parduoti skirta produkcija. Tačiau produktų sunaikinimas dėl oro sąlygų ar ligos nelaikomas derliaus nenuėmimu.
2. Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas papildo įprastus auginimo metodus, tačiau nuo jų skiriasi.
85 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo sąlygos
1. Taikydamos neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo priemones, valstybės narės:
a)
priima išsamias priemonių įgyvendinimo nuostatas, įskaitant nuostatas dėl išankstinių pranešimų apie derliaus nenuėmimą ir neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimą, šių pranešimų turinio ir terminų, mokėtinos kompensacijos sumos ir priemonių taikymo, taip pat produktų, kurie atitinka paramos skyrimo pagal tokias priemones reikalavimus, sąrašą;
b)
priima nuostatas, kuriomis užtikrinama, kad dėl įgyvendinamų priemonių nebūtų padarytas neigiamas poveikis aplinkai ir nekiltų neigiamų fitosanitarinių pasekmių;
c)
tikrina, ar priemonės įgyvendinamos tinkamai, taip pat, kaip laikomasi a ir b punktuose nurodytų nuostatų, o jei priemonės įgyvendinamos netinkamai, nepritaria priemonių taikymui.
2. Gamintojų organizacijos ir gamintojų organizacijų asociacijos rašytiniu telekomunikaciniu arba elektroniniu pranešimu kompetentingoms valstybės narės institucijoms iš anksto praneša apie kiekvieną numatomą neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ar derliaus nenuėmimo operaciją.
Į pirmąjį konkrečių metų pranešimą, skirtą konkrečiam produktui, jos įtraukia rinkoje prognozuojama padėtimi pagrįstą analizę, dėl kurios neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas pateisinamas kaip krizių prevencijos priemonė.
3. Tam pačiam produktui tame pačiame konkrečiame plote tam tikrais metais ar dvejus metus iš eilės negalima taikyti ir neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo, ir derliaus nenuėmimo priemonės.
4. Kompensacijos sumos už neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimą ir derliaus nenuėmimą, apimančios ir Sąjungos įnašą, ir gamintojų organizacijos įnašą, yra valstybės narės pagal 1 dalies a punktą nustatomos išmokos už hektarą:
a)
tokio dydžio, kad būtų padengtos tik papildomos taikant priemonę susidariusios išlaidos, atsižvelgiant į aplinkos ir fitosanitarijos valdymą, būtiną siekiant laikytis pagal 1 dalies b punktą priimtų nuostatų; arba
b)
tokio dydžio, kad būtų padengta ne daugiau kaip 90 % didžiausios 79 straipsnyje nurodytos paramos už pašalinimą iš rinkos sumos.
4 skirsnis
Reklamos ir informavimo veikla
86 straipsnis
Reklamos ir informavimo veiklos priemonių įgyvendinimas
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl reklamos ir informavimo veiklos priemonių įgyvendinimo. Prireikus pagal šias nuostatas turi būti įmanoma skubiai imtis priemonių.
2. Veiksmais pagal reklamos ir informavimo veiklos priemones papildomi bet kokie reklamos ir informavimo veiksmai, kuriuos jau vykdo atitinkama gamintojų organizacija ir kurie nesusiję su krizių prevencija ir valdymu.
5 skirsnis
Mokymas
87 straipsnis
Mokymo veiksmų įgyvendinimas
Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl mokymo veiksmų įgyvendinimo.
6 skirsnis
Derliaus draudimas
88 straipsnis
Derliaus draudimo veiksmų tikslas
Derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimą valdo gamintojų organizacija, kuri padeda užtikrinti gamintojų pajamas ir padengti komercinius nuostolius, gamintojų organizacijos ir (arba) jos narių patirtus dėl stichinių nelaimių, oro sąlygų ir tam tikrais atvejais ligų arba kenkėjų antplūdžio.
89 straipsnis
Derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimas
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl derliaus draudimo veiksmų įgyvendinimo, įskaitant nuostatas, kurios būtinos siekiant užtikrinti, kad derliaus draudimo veiksmais nebūtų iškraipyta konkurencija draudimo rinkoje.
2. Valstybės narės gali skirti papildomą nacionalinį finansavimą, kad paremtų derliaus draudimo veiksmus, kurie finansuojami iš veiklos fondo. Tačiau bendra valstybės parama derliaus draudimui negali viršyti:
a)
80 % išlaidų, susijusių su draudimo įmokomis, kurias gamintojai moka už draudimą nuo nuostolių, patiriamų dėl nepalankių oro sąlygų, kurios gali būti prilyginamos stichinėms nelaimėms;
b)
50 % išlaidų, susijusių su draudimo įmokomis, kurias gamintojai moka už draudimą nuo:
i)
a punkte nurodytų ir kitų nuostolių, patiriamų dėl nepalankių oro sąlygų, ir
ii)
gyvūnų ar augalų ligų arba kenkėjų antplūdžio padarytų nuostolių.
Pirmos pastraipos b punkte nustatyta riba taikoma net tais atvejais, kai veiklos fondui kitu atveju galėtų būti skirta 60 % Sąjungos finansinės pagalbos pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103d straipsnio 3 dalį.
3. Derliaus draudimo veiksmai neapima draudimo išmokų, kuriomis gamintojams kompensuojama daugiau kaip 100 % prarastų pajamų, atsižvelgiant į bet kokią kompensaciją, kurią gamintojai gauna pagal kitas paramos schemas, susijusias su draudžiama rizika.
4. Šiame straipsnyje terminas „nepalankios oro sąlygos, kurios gali būti prilyginamos stichinei nelaimei“ suprantamas taip pat kaip Komisijos reglamento (EB) Nr. 1857/2006 (13) 2 straipsnio 8 dalyje.
7 skirsnis
Parama savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti
90 straipsnis
Paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti sąlygos
1. Valstybės narės priima išsamias nuostatas dėl paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti.
2. Paramą savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti sudaro Sąjungos ir gamintojų organizacijos įnašai. Bendra paramos savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti suma neviršija pirmaisiais, antraisiais ir trečiaisiais savitarpio fondo veiklos metais gamintojų organizacijos įnašo į šį fondą dalies, kuri yra:
a)
atitinkamai 10 %, 8 % ir 4 % valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau;
b)
atitinkamai 5 %, 4 % ir 2 % kitose valstybėse narėse.
3. Gamintojų organizacija gali gauti 2 dalyje nurodytą paramą tik kartą ir tik per pirmuosius trejus fondo veiklos metus. Kai gamintojų organizacija prašo paramos tik antraisiais arba trečiaisiais fondo veiklos metais, parama yra:
a)
atitinkamai 8 % ir 4 % valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau;
b)
atitinkamai 4 % ir 2 % kitose valstybėse narėse.
4. Valstybės narės gali nustatyti didžiausias sumas, kurias gamintojų organizacija gali gauti kaip paramą savitarpio fondų steigimo administracinėms išlaidoms padengti.
IV SKYRIUS
Nacionalinė finansinė pagalba
91 straipsnis
Gamintojų organizacijų steigimosi lygis
1. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalį, apskaičiuojant gamintojų organizacijų steigimosi lygį tam tikrame valstybės narės regione, tame regione pagamintos vaisių ir daržovių produkcijos, kurią pardavė gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ir gamintojų grupės, vertė padalijama iš tame regione pagamintos vaisių ir daržovių produkcijos bendros vertės.
2. Gamintojų organizacijų steigimosi lygis tam tikrame valstybės narės regione laikomas ypač žemu, jei trejų paskutinių metų, kurių duomenys turimi, gamintojų organizacijų steigimosi lygių, apskaičiuotų 1 dalyje nustatytu būdu, vidurkis yra mažesnis nei 20 %.
Nacionalinė finansinė pagalba gali būti skiriama tik už šiame straipsnyje nurodytame regione pagamintą vaisių ir daržovių produkciją. Taikant šį skyrių, regionu laikoma administracinėmis, geografinėmis ar ekonominėmis ypatybėmis pasižyminti atskira valstybės narės teritorijos dalis.
92 straipsnis
Leidimas išmokėti nacionalinę finansinę pagalbą
1. Valstybės narės Komisijai pateikia prašymą leisti pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalį išmokėti nacionalinę finansinę pagalbą už veiklos programas, kurios turi būti įgyvendintos iki konkrečių kalendorinių metų sausio 31 d.
Kartu su prašymu pateikiama įrodymų, kad gamintojų organizacijų steigimosi lygis atitinkamame regione yra ypač žemas, kaip apibrėžta šio reglamento 91 straipsnyje, ir kad pagalba skiriama tik už tame regione pagamintus vaisių ir daržovių sektoriaus produktus, taip pat nurodomi atitinkamų gamintojų organizacijų duomenys, susijusios pagalbos suma ir finansinių įnašų, mokamų pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103b straipsnio 1 dalį, dalis.
2. Komisija patvirtina arba atmeta prašymą per tris mėnesius nuo jo pateikimo. Jei Komisija per šį laikotarpį nepateikia atsakymo, laikoma, kad prašymas patvirtintas.
Jeigu prašymas neišsamus, trijų mėnesių laikotarpio skaičiavimas sustabdomas, o valstybė narė informuojama apie nustatytą neatitiktį reikalavimams. Sustabdymas įsigalioja nuo valstybės narės informavimo apie sustabdymą dienos ir trunka iki tol, kol gaunamas išsamus prašymas.
93 straipsnis
Veiklos programos pakeitimai
Gamintojų organizacija, norinti teikti paraišką gauti nacionalinę finansinę pagalbą, jei reikia, iš dalies pakeičia savo veiklos programą pagal 65 arba 66 straipsnius.
94 straipsnis
Nacionalinės finansinės pagalbos paraiška ir mokėjimas
1. Gamintojų organizacijos pateikia paraiškas gauti nacionalinę finansinę pagalbą, o valstybės narės išmoka pagalbą pagal 69 ir 70 straipsnius.
2. Valstybės narės gali priimti papildomas nacionalinės finansinės pagalbos mokėjimo taisykles, taip pat numatyti galimybę mokėti išankstines ir dalines išmokas.
95 straipsnis
Nacionalinės finansinės pagalbos kompensavimas iš Sąjungos lėšų
1. Valstybės narės prašymą iš Sąjungos lėšų kompensuoti patvirtintą ir faktiškai gamintojų organizacijoms išmokėtą nacionalinę finansinę pagalbą pateikia iki antrų metų, einančių po veiklos programos įgyvendinimo metų, sausio 1 d.
Kartu su prašymu pateikiama įrodymų, kad per trejus iš pastarųjų ketverių metų buvo vykdomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103e straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, taip pat nurodomi atitinkamų gamintojų organizacijų duomenys, faktiškai išmokėta pagalbos suma ir veiklos fondo aprašas, kuriame atskirai nurodoma visa suma, Sąjungos, valstybės narės (nacionalinės finansinės pagalbos) ir gamintojų organizacijų bei narių įnašai.
2. Komisija priima sprendimą dėl prašymo patvirtinimo ar atmetimo. Prašymas atmetamas, jei prašančioji valstybė narė nesilaikė leidimo teikti nacionalinę finansinę pagalbą ir jos kompensavimo taisyklių arba nesilaikė gamintojų organizacijoms, veiklos fondui ir veiklos programoms taikomų taisyklių, kurios nustatytos šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007.
3. Jei patvirtinama, kad pagalbą galima kompensuoti iš Sąjungos lėšų, pagalbos skyrimo kriterijus atitinkančios išlaidos deklaruojamos Komisijai laikantis Komisijos reglamento (EB) Nr. 883/2006 (14) 5 straipsnyje nustatytos tvarkos.
4. Nacionalinės finansinės pagalbos kompensavimo iš Sąjungos lėšų dalis neviršija 60 % gamintojų organizacijai suteiktos nacionalinės finansinės pagalbos.
V SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
1 skirsnis
Ataskaitų teikimas ir pranešimai
96 straipsnis
Gamintojų grupių ir gamintojų organizacijų ataskaitos
1. Valstybės narės kompetentingos institucijos prašymu gamintojų grupės ir gamintojų organizacijos pateikia visą susijusią informaciją, kurios reikia, kad būtų parengta 97 straipsnio b punkte nurodyta metinė ataskaita.
2. Gamintojų organizacijos kartu su pagalbos paraiškomis pateikia metines veiklos programų įgyvendinimo ataskaitas.
Šiose ataskaitose pateikiama informacija apie:
a)
veiklos programas, kurios buvo įgyvendintos per praėjusius metus;
b)
pagrindinius veiklos programų pakeitimus; ir
c)
apskaičiuotos pagalbos ir prašomos pagalbos skirtumus.
3. Metinėje kiekvienos įgyvendintos veiklos programos ataskaitoje pateikiama tokia informacija:
a)
veiklos programos laimėjimai ir rezultatai, remiantis, kai tinka, VIII priede nurodytais bendrais produktyvumo bei rezultatų rodikliais ir, prireikus, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais produktyvumo ir rezultatų rodikliais; ir
b)
didžiausių programos administravimo problemų santrauka ir priemonės, kurių buvo imtasi siekiant užtikrinti programos įgyvendinimo kokybę ir veiksmingumą.
Kai tinka, metinėje ataskaitoje nurodoma, kokios veiksmingos apsaugos priemonės taikomos pagal nacionalinę strategiją ir pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 5 dalį, siekiant apsisaugoti nuo galimo investicijų, remiamų pagal veiklos programą, didesnio neigiamo poveikio aplinkai.
4. Galutinė paskutinių veiklos programos taikymo metų ataskaita pakeičia 1 dalyje nurodytą metinę ataskaitą.
Galutinėse ataskaitose nurodoma, kiek pavyko pasiekti programose iškeltus tikslus. Šiose ataskaitose paaiškinami veiksmų ir (arba) metodų pakeitimai ir nurodomi sėkmingą ar nesėkmingą programos įgyvendinimą lėmę veiksniai, kurie buvo ar bus svarstomi rengiant vėlesnes programas arba iš dalies keičiant esamas veiklos programas.
5. Nepažeidžiant konkrečių šio reglamento nuostatų, jei gamintojų grupė arba gamintojų organizacija nenusiunčia valstybei narei pranešimo, kurio reikalaujama šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, arba jei, remiantis valstybės narės žinomais objektyviais faktais, pranešimas yra klaidingas, valstybė narė sustabdo gamintojų grupės išankstinį pripažinimą arba gamintojų organizacijos pripažinimą, kol bus pateiktas tinkamas pranešimas.
Šio reglamento 97 straipsnio b punkte nurodytoje metinėje ataskaitoje valstybė narė išsamiai apibūdina tokius atvejus.
97 straipsnis
Valstybių narių pranešimai apie gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas ir gamintojų grupes
Valstybės narės Komisijai praneša šią informaciją ir pateikia šiuos dokumentus:
a)
iki konkrečių metų sausio 31 d. - veiklos fondų, tais metais patvirtintų visoms veiklos programoms, bendrą sumą. Šiame pranešime aiškiai nurodoma bendra veiklos fondų suma ir visa tiems fondams skirtos Sąjungos pagalbos suma. Šie duomenys toliau išskaidomi nurodant sumas, skirtas krizių prevencijos bei valdymo priemonėms ir kitoms priemonėms;
b)
iki konkrečių metų lapkričio 15 d. - metinę ataskaitą apie gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas, gamintojų grupes ir veiklos fondus, veiklos programas ir pripažinimo planus, vykdytus praėjusiais metais. Metinėje ataskaitoje visų pirma pateikiama XIV priede nurodyta informacija;
c)
iki konkrečių metų sausio 31 d. - tų metų pripažinimo planų metiniam įgyvendinimui nustatytą sumą. Nurodomos patvirtintos arba apskaičiuotos sumos. Pranešime pateikiama ši informacija apie kiekvieną gamintojų grupę:
i)
metiniam pripažinimo plano įgyvendinimo laikotarpiui nustatyta bendra suma, Sąjungos, valstybių narių ir gamintojų grupių ir (arba) gamintojų grupių narių įnašai;
ii)
atskirai nurodoma atitinkamai Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodyta pagalba.
98 straipsnis
Valstybių narių pranešimai apie vaisių ir daržovių gamintojo kainas vidaus rinkoje
1. Kompetentingos valstybių narių institucijos iki kiekvieno trečiadienio 12 val. (Briuselio laiku) Komisijai praneša apie kiekvieną prekybos dieną užregistruotas XV priedo A dalyje išvardytose reprezentacinėse rinkose parduodamų vaisių ir daržovių vidutines kainas.
Jeigu vaisiams ir daržovėms taikomas bendrasis prekybos standartas, pranešama tik apie tą standartą atitinkančių produktų kainas, o jei produktams taikomas specialusis prekybos standartas, pranešama tik apie I klasės produktų kainas.
Kainos, apie kurias pranešama, yra produktų, išvežtų iš pakavimo punktų, surūšiuotų, supakuotų ir, kai taikytina, sudėtų ant padėklų, kainos, išreikštos eurais už 100 kg grynojo svorio.
Jei esama duomenų, valstybės narės praneša apie kainas, kurios atitinka XV priedo A dalyje nurodytas produktų rūšis ir veisles, dydžius ir (arba) pateikimo būdus. Jei užregistruotos kainos susijusios su kitokiomis nei nurodyta XV priedo A dalyje produktų rūšimis, veislėmis, dydžiais ir (arba) pateikimo būdais, kompetentingos valstybių narių institucijos praneša Komisijai apie produktų rūšis, veisles, dydžius ir (arba) pateikimo būdus, kuriuos atitinka kainos.
2. Valstybės narės, remdamosi sandoriais, sudarytais fiziškai identifikuojamose rinkose (pavyzdžiui, didmeninės prekybos rinkose, aukcionuose ar kitose fizinėse vietose, kur pasiūla tenkina paklausą), arba tiesioginiais gamintojų (įskaitant gamintojų organizacijas) ir atskirų pirkėjų (pavyzdžiui, didmeninės prekybos atstovų, prekiautojų, paskirstymo centrų ar kitų atitinkamų operatorių) sandoriais, atitinkamų vaisių ir daržovių gamybos vietovėje nustato reprezentacines rinkas. Reprezentacinės rinkos taip pat gali būti nustatytos remiantis fiziškai identifikuojamose rinkose sudarytų sandorių ir tiesioginių sandorių deriniu.
3. Kompetentingos valstybių narių institucijos gali savanoriškai pranešti Komisijai apie vaisių bei daržovių ir kitų produktų, išvardytų XV priedo B dalyje, gamintojo kainas.
4. Apie kainas pagal 3 dalį pranešama vadovaujantis gairėmis, kurias Komisija turi priimti ir viešai paskelbti jai priimtinu būdu.
2 skirsnis
Patikros
99 straipsnis
Viena identifikavimo sistema
Valstybės narės užtikrina, kad viena identifikavimo sistema būtų taikoma visoms pagalbos paraiškoms, kurias pateikia ta pati gamintojų organizacija ar gamintojų grupė. Tokia identifikavimo sistema turi būti suderinta su tapatybės įregistravimo sistema, nurodyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 73/2009 (15) 15 straipsnio 1 dalies f punkte.
100 straipsnis
Pateikimo tvarka
Nepažeisdamos šio reglamento konkrečių nuostatų, valstybės narės nustato atitinkamą pagalbos paraiškų, pripažinimo prašymų teikimo ar veiklos programos tvirtinimo bei mokėjimo prašymų teikimo tvarką.
101 straipsnis
Ėminių atranka
Kai tikslinga atlikti patikras atrenkant ėminius, valstybės narės, nustatydamos patikrų pobūdį ir dažnumą bei remdamosi rizikos analize, užtikrina, kad patikros būtų tinkamos susijusiai priemonei.
102 straipsnis
Administracinės patikros
Administracinės patikros taikomos visoms pagalbos paraiškoms ar mokėjimo prašymams ir visiems galimiems bei tinkamiems elementams. Procedūrose numatoma registruoti atliekamas operacijas, tikrinimo rezultatus ir priemones, kurių imamasi nustačius neatitikimus.
103 straipsnis
Patikros vietoje
1. Apie kiekvieną patikrą vietoje rengiama stebėsenos ataskaita, kad būtų įmanoma peržiūrėti išsamią informaciją apie atliktas patikras. Ataskaitoje visų pirma nurodoma:
a)
pagalbos schema ir patikrinta paraiška;
b)
dalyvaujantys asmenys;
c)
patikrinti veiksmai, priemonės ir dokumentai; ir
d)
patikros rezultatai.
2. Gavėjui gali būti suteikta galimybė pasirašyti ataskaitą, kad jis taip patvirtintų savo dalyvavimą patikroje, ir pateikti pastabų. Nustačius pažeidimus, gavėjas gali gauti stebėsenos ataskaitos kopiją.
3. Apie patikras vietoje gali būti pranešama iš anksto, jei tai nekenkia patikros tikslui. Taip iš anksto pranešama iki patikros likus trumpiausiam reikiamam laikotarpiui.
4. Jei įmanoma, šiame reglamente nustatytos patikros vietoje bei kitos su žemės ūkio subsidijomis susijusioje Sąjungos teisėje nustatytos patikros atliekamos tuo pat metu.
104 straipsnis
Pripažinimo suteikimas ir veiklos programų patvirtinimas
1. Prieš suteikdamos gamintojų organizacijai pripažinimą pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 2 dalies a punktą valstybės narės aplanko gamintojų organizaciją, kad patikrintų atitiktį pripažinimo sąlygoms.
2. Prieš patvirtindama veiklos programą pagal 64 straipsnį, kompetentinga valstybės narės institucija visais tinkamais būdais, įskaitant patikras vietoje, patikrina patvirtinti pateiktą veiklos programą ir, jei taikytina, prašymus ją iš dalies pakeisti. Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
59 straipsnio a, b ir e punktuose nurodytos informacijos, kuri įtraukiama į veiklos programos projektą, tikslumu;
b)
programų atitiktimi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsniui, taip pat nacionalinei sistemai ir nacionalinei strategijai;
c)
veiksmų atitiktimi reikalavimams ir siūlomų išlaidų atitiktimi reikalavimams;
d)
programų nuoseklumu ir technine kokybe, apskaičiavimų ir pagalbos plano teisingumu bei jo įgyvendinimo planavimu. Per patikras tikrinama, ar nustatyti išmatuojami tikslai, kad būtų galima stebėti jų įgyvendinimą, taip pat, ar tikslus įmanoma pasiekti įgyvendinant siūlomus veiksmus; ir
e)
operacijų, kurioms atlikti prašoma skirti pagalbą, atitiktimi galiojančiai nacionalinei ir Sąjungos teisei, visų pirma, jei taikytina, viešųjų pirkimų, valstybės pagalbos teisės aktams ir kitiems privalomiems standartams, kurie nustatyti nacionalinės teisės aktuose, nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje.
105 straipsnis
Veiklos programų pagalbos paraiškų administracinės patikros
1. Prieš skirdamos pagalbą valstybės narės atlieka visų pagalbos paraiškų administracines patikras, kurios papildomos ėminių atranka pagrįstomis patikromis vietoje, kaip nurodyta 106 straipsnyje.
2. Atliekant pagalbos paraiškų administracines patikras visų pirma tikrinami šie dalykai (jei tai tikslinga atsižvelgiant į pateiktą paraišką):
a)
veiklos programos įgyvendinimo metinė ataskaita arba, kai taikytina, galutinė ataskaita, pateikta kartu su paraiška;
b)
parduodamos produkcijos vertė, įnašai į veiklos fondą ir patirtos išlaidos;
c)
produktų pristatymas ir paslaugų teikimas bei nurodytų išlaidų tikrumas;
d)
atliktų veiksmų atitiktis patvirtintoje veiklos programoje numatytiems veiksmams;
e)
finansinių ar kitų apribojimų ir didžiausių ribų laikymasis.
3. Pagal veiklos programą patirtos išlaidos pagrindžiamos mokėjimą įrodančiomis sąskaitomis faktūromis ir dokumentais (pavyzdžiui, banko išrašais). Jei to padaryti neįmanoma, mokėjimai pagrindžiami lygiavertę įrodomąją vertę turinčiais dokumentais. Naudojamos sąskaitos faktūros turi būti išrašytos gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar patronuojamosios įmonės, kurios padėtis atitinka nurodytąją 50 straipsnio 9 dalyje, vardu arba, jei valstybė narė sutinka - vieno ar kelių narių gamintojų vardu. Tačiau prireikus dėl IX priedo 2 dalies b punkte nurodytų personalo išlaidų sąskaitos faktūros išrašomos gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar patronuojamosios įmonės, kurios padėtis atitinka nurodytąją 50 straipsnio 9 dalyje, vardu.
106 straipsnis
Veiklos programoms prašomos pagalbos paraiškų patikros vietoje
1. Tikrindamos 69 straipsnio 1 dalyje nurodytą pagalbos paraišką, valstybės narės atlieka patikras vietoje gamintojų organizacijų patalpose, kad įsitikintų, jog atitinkamiems metams prašomos pagalbos ar jos likučio išmokėjimo sąlygos įvykdytos.
Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
atitiktimi pripažinimo kriterijams atitinkamais metais;
b)
veiklos fondo naudojimu konkrečiais metais (įskaitant išlaidas, deklaruotas paraiškose gauti išankstines išmokas arba dalines išmokas), parduodamos produkcijos verte, įnašais į veiklos fondą ir deklaruotomis išlaidomis, pagrįstomis apskaitos arba kitais dokumentais;
c)
pašalinimo iš rinkos, neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo ir derliaus nenuėmimo išlaidų antrojo lygio patikromis.
2. 1 dalyje nurodytos patikros taikomos dideliam kiekvienų metų paraiškų ėminiui. Valstybėse narėse, kuriose yra daugiau nei 10 pripažintų gamintojų organizacijų, ėminys atitinka bent 30 % visos prašomos pagalbos sumos. Kitais atvejais kiekviena gamintojų organizacija aplankoma bent kartą per trejus metus.
Kiekviena gamintojų organizacija patikrinama bent kartą prieš išmokant su paskutiniais tos organizacijos veiklos programos metais susijusią pagalbą ar jos likutį.
3. Vietoje atliekamų patikrų rezultatai įvertinami, siekiant išsiaiškinti, ar nustatytos problemos yra nuolatinės ir ar jos kelia pavojų kitiems panašiems veiksmams, pagalbos gavėjams arba įstaigoms. Vertinant taip pat reikia nustatyti tokios padėties priežastis, tolesnį tyrimą, kurio gali prireikti, ir reikiamus taisomuosius bei prevencinius veiksmus.
Jei per patikras regione, regiono dalyje ar konkrečioje gamintojų organizacijoje nustatoma didelių pažeidimų, valstybė narė per atitinkamus metus atlieka papildomas patikras ir padidina atitinkamų paraiškų, kurias reikia patikrinti ateinančiais metais, procentinę dalį.
4. Valstybė narė, remdamasi rizikos analize, nustato, kurias gamintojų organizacijas reikėtų tikrinti.
Atliekant rizikos analizę, visų pirma atsižvelgiama į:
a)
pagalbos sumą;
b)
ankstesniais metais atliktų patikrų rezultatus;
c)
atsitiktinumo veiksnį; ir
d)
kitus parametrus, kuriuos turi nustatyti valstybės narės.
107 straipsnis
Veiklos programų priemonių patikros vietoje
1. Atlikdamos veiklos programų priemonių patikras vietoje valstybės narės visų pirma tikrina šiuos dalykus:
a)
veiklos programoje numatytų veiksmų įgyvendinimą;
b)
ar veiksmo įgyvendinimas arba ketinimas jį įgyvendinti neprieštarauja patvirtintoje veiklos programoje apibūdintam naudojimui;
c)
ar išlaidų straipsnių skaičius pakankamas, ar atitinkamų išlaidų rūšis ir laikas neprieštarauja Sąjungos teisei ir atitinka patvirtintas specifikacijas;
d)
ar patirtas išlaidas galima pagrįsti apskaitos ar kitais dokumentais; ir
e)
parduodamos produkcijos vertę.
2. Parduodamos produkcijos vertė tikrinama remiantis finansų apskaitos sistema, kuri patvirtinta ir kurios auditas atliktas pagal nacionalinę teisę.
Šiuo tikslu valstybės narės gali nuspręsti, kad parduodamos produkcijos vertės deklaracija būtų patvirtinta tokiu pačiu būdu kaip ir finansų apskaitos duomenys.
Parduodamos produkcijos vertės deklaracijos patikra gali būti atliekama prieš perduodant atitinkamą pagalbos paraišką. Patikra atliekama ne vėliau kaip iki pagalbos išmokėjimo.
3. Išskyrus išimtines aplinkybes, atliekant patikras vietoje aplankoma veiksmo įgyvendinimo vieta arba, jei veiksmas nematerialaus pobūdžio, veiksmo vykdytojo buveinė. Visų pirma su atskirais ūkiais susiję veiksmai, įtraukti į 106 straipsnio 2 dalyje nurodytą ėminį, tikrinami bent kartą apsilankant tuose ūkiuose, kad būtų patikrinta, kaip veiksmai įgyvendinami.
Tačiau valstybės narės gali nuspręsti nerengti tokių apsilankymų, jei veiksmai yra mažesnio masto arba jei jos mano, jog pavojus, kad pagalbai gauti nustatytos sąlygos neįvykdytos arba kad operacija netikra, yra nedidelis. Toks sprendimas ir jo pagrindimas registruojami.
4. Patikros vietoje apima visus gamintojų organizacijos ar jos narių įsipareigojimus ir pareigas, kuriuos galima patikrinti apsilankymo metu.
5. Tik tos patikros, kurios atitinka visus šiame straipsnyje nustatytus reikalavimus, gali būti laikomos patikromis, atliekamomis vykdant 106 straipsnio 2 dalyje nustatytą patikrų normą.
108 straipsnis
Produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikros
1. Laikydamosi II antraštinės dalies II skyriuje nustatytos tvarkos, valstybės narės kiekvienoje gamintojų organizacijoje atlieka produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikras, kurias sudaro dokumentų ir tapatybės patikra bei produktų, kurie yra pašalinami iš rinkos, svorio fizinė patikra, jei tinka - atrenkant ėminius, ir atitikties 76 straipsniui patikra. Patikra atliekama gavus 78 straipsnio 1 dalyje nurodytą pranešimą, per laiką, nustatytą pagal 78 straipsnio 2 dalį.
2. 1 dalyje numatytos pirmojo lygio patikros apima 100 % iš rinkos pašalintų produktų kiekio. Užbaigus šią patikrą, iš rinkos pašalinti produktai, išskyrus tuos, kurie skirti nemokamai paskirstyti, prižiūrint kompetentingoms institucijoms, valstybės narės pagal 80 straipsnį nustatytomis sąlygomis, denatūruojami arba perduodami perdirbimo pramonei.
3. Tačiau, nukrypstant nuo 2 dalies, kai produktai skirti nemokamai paskirstyti, valstybės narės gali tikrinti mažesnę procentinę dalį nei nustatyta toje dalyje, jei ši procentinė dalis ne mažesnė kaip 10 % konkrečios gamintojų organizacijos atitinkamo prekybos metų kiekio. Patikra gali būti atliekama gamintojų organizacijos patalpose ir (arba) produktų gavėjų vietose. Jei per patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės kompetentingos institucijos atlieka papildomas patikras.
109 straipsnis
Produktų pašalinimo iš rinkos operacijų antrojo lygio patikros
1. Atlikdamos 106 straipsnyje nurodytas patikras, valstybės narės atlieka produktų pašalinimo iš rinkos operacijų antrojo lygio patikras.
Valstybės narės nustato kriterijus kiekvienos konkrečios gamintojų organizacijos, kuri atlieka reikalavimų neatitinkančias produktų pašalinimo iš rinkos operacijas, keliamam pavojui tirti ir įvertinti. Šie kriterijai, be kitų dalykų, susiję su anksčiau atliktų pirmojo ir antrojo lygio patikrų rezultatais ir tuo, ar gamintojų organizacija turi kokią nors kokybės užtikrinimo procedūrą. Jos šiuos kriterijus taiko kiekvienai gamintojų organizacijai nustatydamos būtiniausią antrojo lygio patikrų dažnumą.
2. 1 dalyje nurodytas patikras sudaro patikros vietoje gamintojų organizacijų ir iš rinkos pašalintų produktų gavėjų patalpose, siekiant užtikrinti, kad įvykdytos Sąjungos pagalbos išmokėjimo sąlygos. Per šias patikras:
a)
tikrinami konkrečių atsargų ir apskaitos dokumentai, kuriuos turi turėti visos gamintojų organizacijos, atliekančios vieną ar daugiau produktų pašalinimo iš rinkos operacijų per atitinkamus prekybos metus;
b)
tikrinamas pagalbos paraiškose deklaruotas parduotų produktų kiekis, visų pirma tikrinami atsargų ir apskaitos dokumentai, sąskaitos faktūros ir, jei reikia, jų teisingumas, taip pat užtikrinama, kad deklaracijos sutaptų su atitinkamų gamintojų organizacijų apskaitos ir (arba) mokesčių duomenimis;
c)
tikrinama, ar sąskaitos teisingos, visų pirma gamintojų organizacijų grynųjų įplaukų, deklaruotų jų mokėjimo paraiškose, teisingumas, produktų pašalinimo iš rinkos išlaidų proporcingumas, užtikrinant, kad tos sumos būtų teisingos; ir
d)
tikrinama iš rinkos pašalintų produktų paskirtis, deklaruota mokėjimo paraiškoje, ir ar denatūravimas atliktas tinkamai, siekiant užtikrinti, kad gamintojų organizacijos ir produktų gavėjai įvykdė šio reglamento reikalavimus.
3. 2 dalyje nurodytos patikros atliekamos atitinkamų gamintojų organizacijų ir su tomis organizacijomis susijusių gavėjų patalpose. Per kiekvieną patikrą tikrinamas ėminys, atitinkantis bent 5 % produktų, kuriuos prekybos metais gamintojų organizacija pašalino iš rinkos, kiekio.
4. 2 dalies a punkte nurodytuose konkrečių atsargų ir apskaitos dokumentuose kiekvieno iš rinkos pašalinto produkto atveju nurodomas pašalintas kiekis (išreikštas tūriu):
a)
produkcija, kurią pristatė gamintojų organizacijos nariai ir kitų gamintojų organizacijų nariai pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125a straipsnio 2 dalies b ir c punktus;
b)
gamintojų organizacijos parduotų produktų kiekis, išskaidytas pagal šviežių produktų rinkai paruoštus produktus ir kitas produktų rūšis, įskaitant perdirbti skirtas žaliavas; ir
c)
iš rinkos pašalinti produktai.
5. 4 dalies c punkte nurodytos produktų paskirties patikros visų pirma apima:
a)
atskirų sąskaitų, kurias turi tvarkyti gavėjai, atrankinę patikrą ir, jei reikia, tikrinimą, ar jos sutampa su sąskaitomis, kurias reikalaujama tvarkyti pagal nacionalinę teisę; ir
b)
atitikties atitinkamiems aplinkosaugos reikalavimams patikras.
6. Jei per antrojo lygio patikras nustatoma didelių pažeidimų, valstybės narės kompetentingos institucijos atlieka išsamesnes atitinkamų prekybos metų antrojo lygio patikras ir padidina antrojo lygio patikrų gamintojų organizacijų arba atitinkamų jų asociacijų patalpose per ateinančius prekybos metus dažnumą.
110 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
1. Prieš neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo operaciją valstybės narės, atlikdamos patikrą vietoje, patikrina, ar atitinkami produktai nepažeisti ir ar konkretus plotas buvo gerai prižiūrimas. Po neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo valstybės narės patikrina, ar atitinkamame plote nuimtas visas derlius ir surinkti produktai denatūruoti.
Pasibaigus derliaus nuėmimo laikotarpiui, valstybės narės patikrina prognozuojamos padėties rinkoje analizės, nurodytos 85 straipsnio 2 dalyje, patikimumą. Jos taip pat išanalizuoja prognozuojamos ir esamos padėties rinkoje skirtumus.
2. Prieš derliaus nenuėmimo operaciją valstybės narės, atlikdamos patikrą vietoje, patikrina, ar konkretus plotas buvo gerai prižiūrimas, ar derlius nebuvo jau iš dalies nuimtas, ar produktas yra gerai subrendęs ir ar jis iš esmės yra geros ir tinkamos prekinės kokybės.
Valstybės narės užtikrina, kad produkcija būtų denatūruota. Jei tai neįmanoma, per vieną ar kelis apsilankymus vietoje derliaus nuėmimo laikotarpiu jos užtikrina, kad derlius nebūtų nuimamas.
3. 109 straipsnio 1, 2, 3 ir 6 dalys taikomos mutatis mutandis.
111 straipsnis
Prieš gamintojų grupių pripažinimo planų patvirtinimą atliekamos patikros
1. Prieš patvirtindamos gamintojų grupės pripažinimo planą pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125e straipsnio 1 dalį valstybės narės atlieka teisinio subjekto arba aiškiai apibrėžtos teisinio subjekto dalies patikrą vietoje.
2. Valstybė narė visais tinkamais būdais, įskaitant patikrą vietoje, patikrina:
a)
pripažinimo plane pateiktos informacijos tikslumą;
b)
plano komercinį nuoseklumą ir techninę kokybę, apskaičiavimų teisingumą ir jo įgyvendinimo planavimą;
c)
veiksmų atitiktį reikalavimams ir siūlomų išlaidų atitiktį reikalavimams bei racionalumą; ir
d)
operacijų, kurioms prašoma paramos, atitiktį galiojančiai nacionalinei ir Sąjungos teisei, visų pirma, nuostatoms dėl viešųjų pirkimų ir valstybės pagalbos, taip pat kitiems privalomiems standartams, kurie nustatyti nacionalinės teisės aktuose, nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje.
112 straipsnis
Gamintojų grupių pagalbos paraiškų patikros
1. Prieš skirdamos išmokas valstybės narės atlieka visų pagalbos paraiškų, kurias pateikė gamintojų grupės, administracines patikras ir ėminių atranka pagrįstas patikras vietoje.
2. Po to, kai pateikiama 45 straipsnyje nurodyta pagalbos paraiška, valstybės narės, siekdamos užtikrinti atitiktį pagalbos skyrimo atitinkamais metais sąlygoms, atlieka gamintojų grupių patikras vietoje.
Šios patikros visų pirma susijusios su:
a)
atitiktimi pripažinimo kriterijams atitinkamais metais; ir
b)
parduodamos produkcijos verte, pripažinimo plane nurodytų priemonių įgyvendinimu ir patirtomis išlaidomis.
3. 2 dalyje nurodytos patikros taikomos dideliam kiekvienų metų paraiškų ėminiui. Ėminys atitinka bent 30 % visos pagalbos sumos.
Visos gamintojų grupės tikrinamos bent kartą per penkerius metus.
4. 105 ir 107 straipsniai taikomi mutatis mutandis.
113 straipsnis
Tarpvalstybinės gamintojų organizacijos ir tarpvalstybinės gamintojų organizacijų asociacijos
1. Valstybei narei, kurioje tarpvalstybinė gamintojų organizacija ar tarpvalstybinė gamintojų organizacijų asociacija turi savo pagrindinę buveinę, tenka bendra atsakomybė už tos organizacijos ar asociacijos patikrų, visų pirma su veiklos programa ir veiklos fondu susijusių patikrų, organizavimą ir valstybė narė prireikus taiko jai sankcijas.
2. Kitos valstybės narės, kurios turi užtikrinti 28 straipsnio 2 dalies c punkte ir 35 straipsnio 2 dalies c punkte nurodytą administracinį bendradarbiavimą, tokias administracines patikras ir patikras vietoje atlieka, kai to reikalauja šio straipsnio 1 dalyje nurodyta valstybė narė, ir praneša tai valstybei narei rezultatus. Jos laikosi visų terminų, kuriuos nustato 1 dalyje nurodyta valstybė narė.
3. 1 dalyje nurodytoje valstybėje narėje galiojančios taisyklės taikomos gamintojų organizacijai, veiklos programai ir veiklos fondui. Tačiau sprendžiant aplinkosaugos bei fitosanitarijos klausimus ir šalinant iš rinkos produktus, taikoma valstybės narės, kurioje produktai pagaminti, teisė.
3 skirsnis
Sankcijos
114 straipsnis
Pripažinimo kriterijų nepaisymas
1. Valstybės narės panaikina gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisoma iš esmės, ir jei tokį kriterijų nepaisymą lėmė tyčiniai arba labai aplaidūs gamintojų organizacijos veiksmai.
Valstybės narės visų pirma panaikina gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisymas susijęs su:
a)
21 straipsnio, 23 straipsnio, 26 straipsnio 1 ir 2 dalių ar 31 straipsnio reikalavimų pažeidimu; arba
b)
aplinkybėmis, kai parduodamos produkcijos vertė per dvejus iš eilės metus taip sumažėja, kad nesiekia valstybės narės pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125b straipsnio 1 dalies b punktą nustatytos ribos.
Pagal šią dalį pripažinimo panaikinimas įsigalioja tą dieną, nuo kurios nebebuvo tenkinamos pripažinimo sąlygos, laikantis bet kokių nacionaliniu lygmeniu taikomų horizontaliųjų teisės aktų dėl apribojimo laikotarpių.
2. Kai 1 dalis netaikoma, valstybės narės sustabdo gamintojų organizacijos pripažinimą, jei pripažinimo kriterijų nepaisoma iš esmės, bet tik laikinai.
Sustabdymo laikotarpiu pagalba nemokama. Sustabdymas įsigalioja tą dieną, kurią atlikta patikra, ir baigiasi patikros, per kurią nustatyta, kad atitinkamų kriterijų laikomasi, dieną.
Sustabdymo laikotarpis neviršija 12 mėnesių. Jei praėjus 12 mėnesių atitinkamų kriterijų nesilaikoma, pripažinimas panaikinamas.
Valstybės narės gali atlikti mokėjimus po 70 straipsnyje nustatyto termino, kai tai būtina siekiant taikyti šią straipsnio dalį. Tačiau šie vėlesni mokėjimai negali būti atlikti vėliau nei antrų metų, einančių po programos įgyvendinimo metų, spalio 15 d.
3. Kitais pripažinimo kriterijų nepaisymo atvejais, kai 1 ir 2 dalys netaikomos, valstybės narės siunčia įspėjamąjį raštą, kuriame nurodomos taikytinos taisomosios priemonės. Valstybės narės gali atidėti pagalbos mokėjimą, kol bus imtasi taisomųjų priemonių.
Valstybės narės gali atlikti mokėjimus po 70 straipsnyje nustatyto termino, kai tai būtina siekiant taikyti šią straipsnio dalį. Tačiau šie vėlesni mokėjimai negali būti atlikti vėliau nei antrų metų, einančių po programos įgyvendinimo metų, spalio 15 d.
Jei taisomųjų priemonių nesiimama per 12 mėnesių laikotarpį, tai laikoma esminiu kriterijų nesilaikymu, todėl tuo atveju taikoma 2 dalis.
115 straipsnis
Sukčiavimas
1. Jeigu nustatomas su pagalba, kuriai taikomas Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007, susijęs gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos arba gamintojų grupės sukčiavimo faktas, nepažeisdamos pagal Sąjungos ir nacionalinės teisės aktus taikomų kitų sankcijų ir baudų valstybės narės:
a)
panaikina gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar gamintojų grupės pripažinimą;
b)
atitinkamiems veiksmams ar operacijoms neskiria paramos pagal veiklos programą ar pripažinimo planą ir susigrąžina už tą operaciją jau išmokėtą pagalbą; ir
c)
kitais metais neskiria gamintojų organizacijai, gamintojų organizacijų asociacijai ar gamintojų grupei paramos pagal atitinkamą veiklos programą arba pripažinimo planą.
2. Valstybės narės gali sustabdyti gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos ar gamintojų grupės pripažinimą arba sustabdyti išmokų joms mokėjimą, jei įtariama, kad jos sukčiavo dėl pagalbos, kuriai taikomas Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007.
116 straipsnis
Gamintojų grupės
1. Valstybės narės pripažinimo planams mutatis mutandis taiko 114 straipsnyje ir (arba) 117 straipsnyje numatytas sankcijas ir baudas.
2. Be to, kad taikoma 1 dalis, jei pasibaigus valstybės narės pagal 49 straipsnio 4 dalį nustatytam laikotarpiui, gamintojų grupė nepripažįstama gamintojų organizacija, valstybė narė susigrąžina:
a)
100 % gamintojų grupei išmokėtos pagalbos, jei pripažinimas nebuvo gautas dėl gamintojų grupės tyčinių ar labai aplaidžių veiksmų; arba
b)
visais kitais atvejais - 50 % gamintojų grupei sumokėtos pagalbos.
117 straipsnis
Veiklos programa
1. Išmokos apskaičiuojamos remiantis tuo, kas, kaip nustatyta, atitinka finansavimo reikalavimus.
2. Valstybė narė nagrinėja pagalbos gavėjo pateiktą pagalbos paraišką ir nustato sumas, kurios atitinka paramos reikalavimus. Ji nustato:
a)
sumą, kuri gavėjui mokėtina vien tik pagal paraišką;
b)
sumą, kuri gavėjui mokėtina išnagrinėjus paraiškos atitiktį reikalavimams.
3. Jei pagal 2 dalies a punktą apskaičiuota suma viršija pagal 2 dalies b punktą nustatytą sumą daugiau nei 3 %, skiriama bauda. Baudos suma lygi 2 dalies a ir b punktuose apskaičiuotų sumų skirtumui.
Tačiau bauda netaikoma, jei gamintojų organizacija arba gamintojų grupė gali įrodyti, kad ji nėra atsakinga už tai, kad buvo įtraukta reikalavimų neatitinkanti suma.
4. Per patikras vietoje ar vėlesnes patikras nustatytoms reikalavimų neatitinkančioms išlaidoms mutatis mutandis taikomos 2 ir 3 dalys.
5. Jei parduodamos produkcijos vertė deklaruojama ir patikrinama prieš pateikiant pagalbos paraišką, deklaruota ir patvirtinta vertės naudojamos nustatant sumas pagal atitinkamai 2 straipsnio a ir b punktus.
118 straipsnis
Po produktų pašalinimo iš rinkos operacijų pirmojo lygio patikrų taikomos sankcijos
Jei atlikus 108 straipsnyje nurodytą patikrą nustatoma pažeidimų, susijusių su 76 straipsnyje nurodytais prekybos standartais arba būtiniausiais reikalavimais, reikalaujama, kad gavėjas:
a)
sumokėtų Sąjungos įnašo dydžio baudą, apskaičiuotą remiantis iš rinkos pašalintų produktų, kurie neatitinka prekybos standartų arba būtiniausių reikalavimų, kiekiu, jei tas kiekis yra mažesnis kaip 10 % su atitinkama pašalinimo iš rinkos operacija susijusio produktų kiekio, apie kurį pranešta pagal 78 straipsnį;
b)
sumokėtų dvigubo Sąjungos įnašo dydžio baudą, jei tas kiekis sudaro 10-25 % kiekio, apie kurį pranešta; arba
c)
sumokėtų Sąjungos įnašo dydžio baudą už visą kiekį, apie kurį pranešta pagal 78 straipsnį, jei tas kiekis viršija 25 % kiekio, apie kurį pranešta.
119 straipsnis
Kitos gamintojų organizacijoms taikomos sankcijos dėl produktų pašalinimo iš rinkos operacijų
1. 117 straipsnyje nurodytos baudos susijusios su pagalba, kurios prašoma produktų pašalinimo iš rinkos operacijų išlaidoms, kurios yra sudėtinė veiklos programos išlaidų dalis, padengti.
2. Pašalinimo iš rinkos operacijos išlaidos laikomos neatitinkančiomis reikalavimų, jei nepateikti parduoti produktai nebuvo perduoti pagal 80 straipsnio 1 dalį valstybės narės nustatyta tvarka arba jei dėl pašalinimo iš rinkos arba jo paskirties padarytas neigiamas poveikis aplinkai ar kilo neigiamų fitosanitarinių pasekmių ir taip pažeistos pagal 80 straipsnio 1 dalį priimtos nuostatos.
120 straipsnis
Iš rinkos pašalintų produktų gavėjams taikomos sankcijos
Jei per patikras, atliekamas pagal 108 ir 109 straipsnius, nustatoma iš rinkos pašalintų produktų gavėjams priskirtinų pažeidimų, taikomos tokios sankcijos:
a)
gavėjai nebetenka teisės gauti iš rinkos pašalintus produktus; ir
b)
iš rinkos pašalintų produktų gavėjai įpareigojami grąžinti gautų produktų vertės ir susijusių rūšiavimo, pakavimo bei transporto išlaidų dydžio sumą pagal valstybių narių nustatytas taisykles.
Sankcija, numatyta a punkte, įsigalioja nedelsiant ir taikoma bent vienerius prekybos metus. Jos galiojimo laikas gali būti pratęstas atsižvelgiant į pažeidimų sunkumą.
121 straipsnis
Neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimas ir derliaus nenuėmimas
1. Jei nustatoma, kad gamintojų organizacija neįvykdė su neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimu susijusių įsipareigojimų, ji kaip baudą sumoka kompensaciją už plotus, kuriuose neįvykdytas šis įsipareigojimas. Įsipareigojimų nevykdymas apima atvejus, kai:
a)
per tikrinimą, nurodytą 110 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje, valstybė narė nustato, kad neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo priemonė nebuvo grindžiama tuometinės prognozuojamos padėties rinkoje analize;
b)
plotas, kuriame, kaip pranešta, numatoma nuimti neprinokusių vaisių ir daržovių derlių, neatitinka neprinokusių vaisių ir daržovių derliaus nuėmimo reikalavimų; arba
c)
tame plote derlius nėra visiškai nuimtas arba produkcija nėra denatūruota.
2. Jei nustatoma, kad gamintojų organizacija neįvykdė su derliaus nenuėmimu susijusių įsipareigojimų, ji kaip baudą sumoka kompensaciją už plotus, kuriuose neįvykdytas šis įsipareigojimas. Įsipareigojimų nevykdymas apima atvejus, kai:
a)
plotas, kuriame, kaip pranešta, derlius nebus nuimamas, neatitinka derliaus nenuėmimo reikalavimų;
b)
vis dėlto derlius buvo visiškai arba iš dalies nuimtas; arba
c)
aplinkai padarytas neigiamas poveikis arba kilo neigiamų fitosanitarinių pasekmių, už kuriuos atsakinga gamintojų organizacija.
3. 1 ir 2 dalyje nurodytos baudos papildo pagal 117 straipsnį taikomas baudas.
122 straipsnis
Trukdymas atlikti patikrą vietoje
Pagalbos paraiška dėl atitinkamų išlaidų dalies atmetama, jei gamintojų organizacija, narys ar atitinkamas atstovas trukdo atlikti patikrą vietoje.
123 straipsnis
Susigrąžintos pagalbos mokėjimas ir baudos
1. Gamintojų organizacijos, gamintojų organizacijų asociacijos, gamintojų grupės ar kiti atitinkami ūkio subjektai grąžina netinkamai išmokėtą pagalbą su palūkanomis ir sumoka šiame skirsnyje numatytas baudas.
Palūkanos apskaičiuojamos:
a)
atsižvelgiant į laikotarpį, praėjusį nuo sumos išmokėjimo iki dienos, kai pagalbos gavėjas grąžina šią sumą,
b)
remiantis Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje paskelbta, netinkamai paskirtos išmokos mokėjimo dieną galiojančia Europos centrinio banko pagrindinėms refinansavimo operacijoms taikoma norma, padidinta trimis procentiniais punktais.
2. Susigrąžinta pagalba, palūkanos ir skirtos baudos sumokamos Europos žemės ūkio garantijų fondui.
124 straipsnis
Pranešimas apie pažeidimus
Šiame skirsnyje nustatyta tvarka taikant administracines sankcijas bei baudas ir susigrąžinant netinkamai išmokėtas sumas nepažeidžiami Komisijos informavimo apie pažeidimus reikalavimai, nustatyti Komisijos reglamente (EB) Nr. 1848/2006 (16).
4 skirsnis
Veiklos programų ir nacionalinių strategijų stebėsena ir vertinimas
125 straipsnis
Bendri vykdymo rodikliai
1. Nacionalinės strategijos ir veiklos programos stebimos ir vertinamos, siekiant įvertinti veiklos programoms nustatytų tikslų įgyvendinimo pažangą ir tų tikslų įgyvendinimo ekonomiškumą ir veiksmingumą.
2. Pažanga, ekonomiškumas ir veiksmingumas vertinami taikant VIII priede nurodytus bendrus vykdymo rodiklius, susijusius su įgyvendinamų veiklos programų pradine padėtimi, finansiniu vykdymu, produktyvumu, rezultatais ir poveikiu.
3. Jei valstybei narei atrodo tikslinga, nacionalinėje strategijoje nurodomas ribotas papildomų tai strategijai taikomų rodiklių rinkinys, pagrįstas nacionaliniais ir (arba) regiono poreikiais, sąlygomis ir tikslais, kurie susiję su gamintojų organizacijų vykdomomis veiklos programoms. Jei taikomi, įtraukiami su aplinkosaugos tikslais susiję papildomi rodikliai, kurie neįtraukti į bendrus vykdymo rodiklius.
126 straipsnis
Veiklos programų stebėsenos ir vertinimo procedūros
1. Gamintojų organizacijos užtikrina savo veiklos programų stebėseną ir vertinimą naudodamosi atitinkamais rodikliais iš 125 straipsnyje nurodytų bendrų vykdymo rodiklių ir, jei tinkama, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais rodikliais.
Šiuo tikslu jos sukuria informacijos, kuri būtų naudinga šiems rodikliams rinkti, rinkimo, įrašymo ir tvarkymo sistemą.
2. Stebėsenos tikslas - įvertinti pažangą, padarytą siekiant veiklos programai nustatytų konkrečių tikslų. Ji vykdoma naudojantis finansiniais, produktyvumo ir rezultatų rodikliais. Tokios veiklos rezultatai turi padėti:
a)
patikrinti programos įgyvendinimo kokybę;
b)
nustatyti poreikį pakoreguoti ar peržiūrėti veiklos programą, kad būtų įvykdyti programai nustatyti tikslai arba pagerintas programos administravimas, įskaitant finansinį valdymą;
c)
vykdyti veiklos programos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
Informacija apie stebėsenos rezultatus pateikiama kiekvienoje 96 straipsnio 1 dalyje nurodytoje metinėje ataskaitoje, kurią gamintojų organizacija turi pateikti už nacionalinės strategijos administravimą atsakingai nacionalinei valdžios institucijai.
3. Vertinimas pateikiamas kaip atskira tarpinio vertinimo ataskaita.
Tarpiniu vertinimu, kurį atlikti gali padėti specializuota konsultacinė tarnyba, siekiama išnagrinėti finansinių išteklių panaudojimo lygį, veiklos programos ekonomiškumą ir veiksmingumą, taip pat įvertinti pažangą, padarytą įgyvendinant bendruosius programos tikslus. Šiuo tikslu naudojamasi bendrais vykdymo rodikliais, kurie susiję su pradine padėtimi, rezultatais ir, kai taikytina, poveikiu.
Jei reikia, į tarpinį vertinimą įtraukiamas aplinkosaugos veiksmų rezultatų ir poveikio kokybinis vertinimas, kai šiais veiksmais siekiama:
a)
užkirsti kelią dirvožemio erozijai;
b)
sumažinti ir (arba) geriau valdyti augalų apsaugos produktų naudojimą;
c)
apsaugoti buveines ir biologinę įvairovę; arba
d)
išsaugoti kraštovaizdį.
Tokio vertinimo rezultatai naudojami:
a)
gerinti gamintojų organizacijos administruojamų veiklos programų kokybę;
b)
nustatyti poreikį iš esmės keisti veiklos programą;
c)
padėti vykdyti veiklos programų įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus; ir
d)
įgyti patirties, kuri praverstų gerinant veiklos programų, kurias gamintojų organizacijos administruos ateityje, kokybę, ekonomiškumą ir veiksmingumą.
Tarpinis vertinimas atliekamas tokiu veiklos programos įgyvendinimo laikotarpio metu, kad būtų spėta atsižvelgti į vertinimo rezultatus rengiant vėlesnę veiklos programą.
Tarpinio vertinimo ataskaita pridedama prie atitinkamos 96 straipsnio 1 dalyje nurodytos metinės ataskaitos.
127 straipsnis
Nacionalinės strategijos stebėsenos ir vertinimo procedūros
1. Nacionalinės strategijos stebėsena ir vertinimas atliekami naudojantis atitinkamais rodikliais iš 125 straipsnyje nurodytų bendrų vykdymo rodiklių ir, kai taikytina, papildomais nacionalinėje strategijoje nurodytais rodikliais.
2. 125 straipsnyje nurodytiems rodikliams rinkti valstybės narės sukuria kompiuterizuotą informacijos rinkimo, įrašymo ir tvarkymo sistemą. Šiuo tikslu jos remiasi gamintojų organizacijos perduodama informacija apie šios organizacijos veiklos programų stebėseną ir vertinimą.
3. Stebėsena yra nuolatinė ir ja siekiama įvertinti pažangą, padarytą įgyvendinant veiklos programoms nustatytus tikslus ir tikslinius rodiklius. Ji vykdoma naudojantis finansiniais, produktyvumo ir rezultatų rodikliais. Šiuo tikslu naudojamasi gamintojų organizacijų perduodamose metinėse pažangos ataskaitose pateikta informacija apie tų organizacijų veiklos programų stebėseną. Šios stebėsenos rezultatai naudojami:
a)
tikrinti veiklos programų įgyvendinimo kokybę;
b)
nustatyti poreikį pakoreguoti ar peržiūrėti nacionalinę strategiją, kad būtų įvykdyti strategijai nustatyti tikslai arba pagerintas strategijos įgyvendinimo valdymas, įskaitant veiklos programų finansinį valdymą; ir
c)
padėti vykdyti nacionalinės strategijos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
4. Vertinimo tikslas - įvertinti bendrųjų strategijos tikslų įgyvendinimo pažangą. Jis atliekamas naudojantis rodikliais, susijusiais su pradine padėtimi, rezultatais ir, kai taikytina, poveikiu. Šiuo tikslu naudojamasi veiklos programų stebėsenos ir tarpinio vertinimo rezultatais, nurodytais gamintojų organizacijų perduotose metinėse pažangos ir galutinėse ataskaitose. Šio vertinimo rezultatai naudojami:
a)
gerinti strategijos kokybę;
b)
nustatyti poreikį iš esmės keisti strategiją; ir
c)
padėti vykdyti nacionalinės strategijos įgyvendinimo ataskaitų teikimo reikalavimus.
Į šį vertinimą įtraukiamas 2012 m. atliekamas vertinimas, tačiau tai turi būti padaryta laiku, kad jo rezultatus būtų galima įtraukti į atskirą vertinimo ataskaitą, kuri tais pačiais metais bus pridėta prie metinės nacionalinės ataskaitos, nurodytos 97 straipsnio b punkte. Šioje ataskaitoje nagrinėjamas finansinių išteklių panaudojimo lygis, įgyvendintų veiklos programų ekonomiškumas ir veiksmingumas, įvertinami šių programų padariniai ir poveikis, atsižvelgiant į strategijoje nustatytus tikslus, tikslinius rodiklius, ir, kai tinka, kitus Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103c straipsnio 1 dalyje nustatytus tikslus. Ja siekiama įgyti patirties, kuri praverstų gerinant būsimų nacionalinių strategijų kokybę, ypač nustatyti galimus tikslų, tikslinių rodiklių arba paramos reikalavimus atitinkančių priemonių apibrėžties trūkumus ar nustatyti naujų priemonių poreikius.
VI SKYRIUS
Taisyklių taikymo išplėtimas ekonominės zonos gamintojams
128 straipsnis
Pranešimas apie ekonominių zonų sąrašą
Pranešime apie Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nurodytą ekonominių zonų sąrašą pateikiama visa informacija, reikalinga įvertinti, ar įvykdytos to reglamento 125f straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nustatytos sąlygos.
129 straipsnis
Pranešimas apie privalomas taisykles; atstovavimas
1. Kai valstybė narė praneša apie taisykles, kurias pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125 g straipsnį nustatė privalomomis konkrečiam produktui ir ekonominei zonai, ji tuo pat metu praneša Komisijai apie:
a)
gamintojų organizaciją arba gamintojų organizacijų asociaciją, kuri paprašė išplėsti taisyklių taikymo sritį;
b)
gamintojų, kurie priklauso tai gamintojų organizacijai ar gamintojų organizacijų asociacijai, skaičių ir bendrą gamintojų atitinkamoje ekonominėje zonoje skaičių; tokia informacija pateikiama atsižvelgiant į padėtį, kuri yra prašymo išplėsti taisyklių taikymo sritį pateikimo metu;
c)
bendrą ekonominės zonos gamybą ir produkciją, kurią pardavė gamintojų organizacija ar gamintojų organizacijų asociacija per paskutinius prekybos metus, apie kuriuos yra duomenų;
d)
dieną, nuo kurios taisyklės, kurių taikymo sritį prašoma išplėsti, pradėtos taikyti atitinkamai gamintojų organizacijai ar gamintojų organizacijų asociacijai; ir
e)
dieną, nuo kurios turi įsigalioti taisyklių taikymo srities išplėtimas, ir šio išplėtimo taikymo trukmę.
2. Kad nustatytų atstovavimą tokia prasme, kokia apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 3 dalyje, valstybės narės nustato taisykles, išskyrus susijusias su:
a)
gamintojais, kurių produkcija yra iš esmės skirta tiesioginiam pardavimui vartotojams ūkyje arba gamybos vietovėje;
b)
tiesioginiu pardavimu, kaip nurodyta a punkte;
c)
pristatytais perdirbti produktais, nurodytais Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 4 dalies b punkte, išskyrus atvejus, kai atitinkamos taisyklės tokiems produktams taikomos visiškai ar iš dalies.
130 straipsnis
Finansiniai įnašai
Jei valstybė narė pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125i straipsnį nusprendžia, kad gamintojų organizacijoms nepriklausantys gamintojai privalo sumokėti finansinį įnašą, ji pateikia Komisijai informaciją, reikalingą atitikčiai tame straipsnyje nustatytoms sąlygoms įvertinti.
Pateikiant tokią informaciją visų pirma nurodomas pagrindas, kuriuo remiantis apskaičiuojamas įnašas ir kiekvieno gavėjo mokėtina suma, gavėjas ar gavėjai ir Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125i straipsnyje nurodytų įvairių išlaidų rūšis.
131 straipsnis
Taisyklių taikymo išplėtimas daugiau negu vieneriems prekybos metams
Jei nusprendžiama taisyklių taikymą išplėsti ilgesniam nei vienerių prekybos metų laikotarpiui, valstybės narės patikrina, ar kiekvienais prekybos metais laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 125f straipsnio 3 dalyje atstovavimui nustatytų sąlygų per visą taisyklių taikymo išplėtimo laikotarpį.
Nustačiusios, kad sąlygų nebesilaikoma, jos nedelsdamos panaikina taisyklių taikymo išplėtimą nuo ateinančių prekybos metų pradžios.
Jos nedelsdamos praneša Komisijai apie bet kokį panaikinimą, ir Komisija viešai paskelbia tokią informaciją jai priimtinu būdu.
132 straipsnis
Nenuskintų produktų pardavimas; pirkėjai
1. Kai gamintojų organizacijai nepriklausantys gamintojai parduoda savo nenuskintus produktus, laikantis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVIa priedo 1 punkto e ir f papunkčiuose ir 3 punkte nurodytų taisyklių, laikoma, kad pirkėjas tą produkciją pagamino.
2. Atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 XVIa priede išvardytos taisyklės, išskyrus nurodytąsias 1 dalyje, gali būti nustatytos privalomomis pirkėjams, kai pastarieji yra atsakingi už atitinkamos produkcijos tvarkymą.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBA SU TREČIOSIOMIS VALSTYBĖMIS
I SKYRIUS
Importo mokesčiai ir įvežimo kainų sistema
1 skirsnis
Įvežimo kainų sistema
133 straipsnis
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1. Šiame skirsnyje nustatomos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 140a straipsnio taikymo taisyklės.
2. Šiame skirsnyje:
a) partija- pagal išleidimo į laisvą apyvartą deklaraciją pateikiamos prekės, kurios yra tik tos pačios kilmės prekės, žymimos vienu kombinuotosios nomenklatūros kodu; ir
b) importuotojas- deklarantas, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92 (17) 4 straipsnio 18 dalyje.
134 straipsnis
Pranešimas apie kainas ir importuotų produktų kiekį
1. Apie kiekvieną kiekvienos kilmės šalies produktą, importuotą kiekvieną prekybos dieną visais XVI priedo A dalyje nurodytais laikotarpiais, iki kitos darbo dienos 12 val. (Briuselio laiku) Komisijai siunčia pranešimą, kuriame nurodo:
a)
vidutines reprezentacines iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų 135 straipsnyje nurodytose reprezentacinėse importo rinkose, kainas ir svarbias kitose rinkose užregistruotas didelio importuotų produktų kiekio kainas arba, jei reprezentacinių rinkų kainos nežinomos, svarbias importuotų produktų kainas, užregistruotas kitose rinkose; ir
b)
bendrą kiekį, susijusį su a punkte nurodytomis kainomis.
Kai b punkte nurodytas bendras kiekis yra mažesnis už vieną toną, apie atitinkamas kainas Komisijai nepranešama.
2. Registruojamos 1 dalies a punkte nurodytos kainos:
a)
kiekvieno XVI priedo A dalyje nurodyto produkto,
b)
visų esamų veislių ir dydžių produktų; ir
c)
importuotojo (didmeninės prekybos atstovo) etape arba didmeninės prekybos atstovo (mažmeninės prekybos atstovo) etape, kai importuotojo (didmeninės prekybos atstovo) kainos nežinomos.
Iš tų kainų išskaičiuojamos tokios sumos:
a)
Londono, Milano ir Renžiso prekybos centrams - 15 % prekybos maržos, o kitiems prekybos centrams - 8 %; ir
b)
transporto ir draudimo išlaidos Sąjungos muitų teritorijoje.
Valstybės narės gali nustatyti standartines pagal antrą pastraipą išskaitytinas vežimo ir draudimo išlaidų sumas. Komisijai nedelsiant pranešama apie tokias standartines sumas ir jų apskaičiavimo metodus.
3. Jei pagal 2 dalį užregistruotos kainos nustatomos didmeninės prekybos atstovo (mažmeninės prekybos atstovo) etape, iš pradžių jos sumažinamos 9 % atitinkančia suma, kad būtų atsižvelgta į didmeninės prekybos atstovo prekybos maržą, vėliau - 0,7245 EUR už 100 kg suma, kad būtų atsižvelgta į tvarkymo išlaidas ir rinkos mokesčius bei rinkliavas.
4. XVI priedo A dalyje išvardytų produktų, kuriems taikomas specialusis prekybos standartas, reprezentacinėmis kainomis laikomos tokios kainos:
a)
I klasės produktų kainos, jei tos klasės produktų kiekis sudaro bent 50 % viso parduotų produktų kiekio;
b)
I klasės produktų kainos ir, jei šios klasės produktai sudaro mažiau kaip 50 % viso kiekio, II klasės produktų kainos, kai tokių produktų kiekis atitinka 50 % visų parduotų produktų kiekio;
c)
nustatytos II klasės produktų kainos, kai I klasės produktų nėra, išskyrus atvejus, kai dėl tam tikros kilmės produktams taikomų gamybos sąlygų ir dėl tų produktų kokybės charakteristikų šie produktai paprastai ir tradiciškai neparduodami kaip I klasės produktai ir todėl tiems produktams nusprendžiama taikyti kainų koregavimo koeficientus.
Pirmos pastraipos c punkte nurodytas koregavimo koeficientas taikomas kainoms iš jų išskaičius 2 dalyje nurodytas sumas.
XVI priedo A dalyje išvardytų produktų, kuriems netaikomas specialusis prekybos standartas, reprezentacinėmis kainomis laikomos produktų, atitinkančių bendrąjį prekybos standartą, kainos.
135 straipsnis
Reprezentacinės rinkos
Valstybės narės praneša Komisijai apie įprastas prekybos dienas XVII priede išvardytose rinkose, kurios laikomos reprezentacinėmis rinkomis.
136 straipsnis
Standartinės importo vertės
1. Kiekvieną darbo dieną kiekvienam kiekvienos kilmės šalies produktui XVI priedo A dalyje nustatytiems laikotarpiams Komisija nustato standartinę importo vertę, lygią 134 straipsnyje nurodytų reprezentacinių kainų svertiniam vidurkiui atskaičiavus standartinę 5 EUR už 100 kg sumą ir vertybinius muitus.
2. Kai pagal šį skirsnį nustatoma standartinė importo vertė produktams ir taikymo laikotarpiams, išvardytiems XVI priedo A dalyje, Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (18) 152 straipsnio 1 dalies a punkte nurodyta vieneto kaina netaikoma. Ji pakeičiama šio straipsnio 1 dalyje nurodyta standartine importo verte.
3. Kai tam tikros kilmės šalies produktui nėra taikoma jokia standartinė importo vertė, taikomas standartinių importo verčių, taikomų tam produktui, vidurkis.
4. XVI priedo A dalyje nustatytais taikymo laikotarpiais lieka galioti standartinės importo vertės iki jos bus pakeistos. Tačiau jos nustoja galioti, kai septynias prekybos dienas iš eilės Komisijai nėra pranešama apie vidutinę reprezentacinę kainą.
Kai pagal pirmą pastraipą konkrečiam produktui standartinė importo vertė netaikoma, tam produktui taikytina standartinė importo vertė lygi paskutinei vidutinei standartinei importo vertei.
5. Nukrypstant nuo 1 dalies, tuo atveju, kai standartinės importo vertės apskaičiuoti neįmanoma, standartinė importo vertė netaikoma nuo pirmosios XVI priedo A dalyje nustatytų taikymo laikotarpių dienos.
6. Eurais išreikštos reprezentacinės kainos perskaičiuojamos į kitas valiutas pagal reprezentatyvų rinkos kursą, apskaičiuotą atitinkamai dienai.
7. Eurais išreikštas standartines importo vertes Komisija viešai paskelbia jai priimtinu būdu.
137 straipsnis
Įvežimo kainos pagrindas
1. Įvežimo kaina, pagal kurią Bendrajame muitų tarife klasifikuojami XVI priedo A dalyje išvardyti produktai, importuotojo pasirinkimu turi atitikti:
a)
produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, prie jos pridedant draudimo ir gabenimo iki Sąjungos muitų teritorijos sienų išlaidas, jei minėta kaina ir išlaidos yra žinomos, kai pateikiama produktų išleidimo į laisvą apyvartą deklaracija. Kai minėtos kainos daugiau nei 8 % viršija konkrečiam produktui taikomą standartinę vertę, pateikdamas išleidimo į laisvą apyvartą deklaraciją, importuotojas turi sumokėti užstatą, nurodytą Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje. Šiuo tikslu importo muito, kuris galiausiai gali būti taikomas produktams, dydis lygus muito, kurį importuotojas būtų mokėjęs, jei atitinkamas produktas būtų buvęs klasifikuojamas pagal atitinkamą standartinę vertę, dydžiui; arba
b)
pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą apskaičiuotą muito vertę, taikomą tik atitinkamiems importuojamiems produktams. Tuomet muitas atimamas taip, kaip numatyta šio reglamento 136 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas pateikia Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnio 1 dalyje nurodytą užstatą, lygų muito, kurį jis būtų sumokėjęs, jei produktai būtų buvę klasifikuojami pagal atitinkamai partijai taikomą standartinę importo vertę, dydžiui; arba
c)
standartinę importo vertę, apskaičiuotą pagal šio reglamento 136 straipsnį.
2. Įvežimo kaina, kuria remiantis Bendrajame muitų tarife klasifikuojami XVI priedo B dalyje išvardyti produktai, importuotojo pasirinkimu turi atitikti:
a)
produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, prie jos pridedant draudimo ir gabenimo iki Sąjungos muitų teritorijos sienų išlaidas, jei minėta kaina ir išlaidos yra žinomos pateikiant muitinės deklaraciją. Kai muitinė mano, jog reikalingas Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnyje numatytas užstatas, importuotojas privalo pateikti užstatą, lygų didžiausio dydžio muitui, kuris taikomas šiam produktui; arba
b)
pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 30 straipsnio 2 dalies c punktą apskaičiuotą muito vertę, taikomą tik atitinkamiems importuojamiems produktams. Tuomet muitas atimamas taip, kaip numatyta šio reglamento 136 straipsnio 1 dalyje. Tokiu atveju importuotojas turi pateikti Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 248 straipsnyje nurodytą užstatą, lygų didžiausio dydžio muitui, kuris taikomas šiam produktui.
3. Kai įvežimo kaina apskaičiuojama pagal produktų kilmės šalyje galiojančią jų FOB kainą, muito vertė apskaičiuojama pagal atitinkamą pardavimą tokia kaina.
Kai įvežimo kaina apskaičiuojama pagal vieną iš 1 dalies b ar c punktuose arba 2 dalies b punkte nurodytų procedūrų, muito vertė apskaičiuojama tokiu pat pagrindu kaip ir įvežimo kaina.
4. Importuotojas per vieną mėnesį nuo šių produktų pardavimo, bet ne vėliau kaip po keturių mėnesių nuo išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijos priėmimo, turi įrodyti, kad partija buvo parduota sąlygomis, patvirtinančiomis 1 dalies a punkte arba 2 dalies a punkte nurodytų kainų teisingumą, arba nustatyti 1 dalies b punkte ir 2 dalies b punkte nurodytą muito vertę. Nesilaikant vieno iš šių terminų, sumokėtas užstatas negrąžinamas, nepažeidžiant 5 dalies taikymo.
Sumokėtas užstatas grąžinamas, jei pateikiami muitinę tenkinantys įrodymai apie produktų pardavimo sąlygas.
Priešingu atveju užstatas prarandamas ir panaudojamas importo mokesčiams sumokėti.
5. Deramai pagrįstu importuotojo prašymu keturių mėnesių laikotarpis, nurodytas 4 dalyje, gali būti kompetentingų valstybės narės institucijų pratęstas daugiausia dar trims mėnesiams.
6. Jeigu patikros metu kompetentingos institucijos nustato, kad šio straipsnio reikalavimų nebuvo laikomasi, jos susigrąžina mokėtiną muitą pagal Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 220 straipsnį. Į muito sumą, kurią reikia susigrąžinti arba kurią liko susigrąžinti, įskaičiuojamos palūkanos nuo tos dienos, kai prekės buvo išleistos į laisvą apyvartą, iki susigrąžinimo dienos. Taikoma tokia palūkanų norma, kuri pagal nacionalinę teisę taikoma susigrąžinimo operacijoms.
2 skirsnis
Papildomi importo muitai
138 straipsnis
Taikymo sritis ir apibrėžtys
1. Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 141 straipsnio 1 dalyje nurodytas papildomas importo muitas (toliau - papildomas muitas), gali būti taikomas produktams XVIII priede nurodytais laikotarpiais pagal šiame skirsnyje nustatytas sąlygas.
2. Papildomų muitų taikymo ribiniai kiekiai nurodyti XVIII priede.
139 straipsnis
Pranešimas apie kiekius
1. Nurodytais laikotarpiais valstybės narės praneša Komisijai informaciją apie kiekvieno iš XVIII priede išvardytų produktų, išleistų į laisvą apyvartą, kiekius, taikydamos Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 308d straipsnyje nustatytą lengvatinio importo priežiūros metodą.
Toks pranešimas pateikiamas kiekvieną trečiadienį ne vėliau kaip iki 12 val. (Briuselio laiku) nurodant kiekius, išleistus į laisvą apyvartą ankstesnę savaitę.
2. Produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, išleidimo į laisvą apyvartą deklaracijose, kurias importuotojo prašymu muitinė gali priimti nepateikus tam tikrų Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 37 priede nurodytų duomenų, be to reglamento 254 straipsnyje minimos informacijos, nurodomas ir atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Jeigu išleidžiant į laisvą apyvartą produktus, kuriems taikomas šis skirsnis, taikoma Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 260 straipsnyje nurodyta supaprastinta deklaravimo tvarka, supaprastintose deklaracijose, be kitos reikalaujamos informacijos, nurodomas ir atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Jeigu, išleidžiant į laisvą apyvartą produktus, kuriems taikomas šis skirsnis, taikoma Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 263 straipsnyje nurodyta vietos muitinio įforminimo procedūra, to reglamento 266 straipsnio 1 dalyje minimame muitinei pateikiamame pranešime turi būti visi būtini duomenys, leidžiantys identifikuoti prekes, taip pat nurodomas atitinkamų produktų grynasis svoris (kg).
Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 226 straipsnio 2 dalies b punktas netaikomas produktų, kuriems taikomas šis skirsnis, importui.
140 straipsnis
Papildomo muito taikymas
1. Jei nustatoma, kad vienu XVIII priede nustatytu laikotarpiu vieno iš tame priede išvardytų produktų, išleistų į laisvą apyvartą, kiekis viršija atitinkamą ribinį kiekį, Komisija nustato papildomą muitą, išskyrus atvejus, kai mažai tikėtina, kad dėl importo bus sutrikdyta Sąjungos rinka, arba kai poveikis būtų neproporcingas siekiamam tikslui.
2. Papildomas muitas nustatomas produktų, kurie buvo išleisti į laisvą apyvartą jau pradėjus taikyti minėtą muitą, kiekiui, jei:
a)
jų tarifinėje klasifikacijoje, nustatytoje pagal 137 straipsnį, numatytas didžiausių specifinių muitų taikymas šios kilmės importui;
b)
importuojama papildomo muito taikymo laikotarpiu.
141 straipsnis
Papildomo muito dydis
Pagal 140 straipsnį taikomas papildomas muitas lygus vienai trečiajai muito, taikomo atitinkamam produktui pagal Bendrąjį muitų tarifą.
Tačiau importo, kuriam taikoma su vertybiniu (ad valorem) muitu susijusi tarifų lengvata, papildomas muitas lygus vienai trečiajai produktui taikomo specifinio muito, kai taikoma 140 straipsnio 2 dalis.
142 straipsnis
Papildomo muito taikymo išimtys
1. Papildomas muitas netaikomas šioms prekėms:
a)
prekėms, importuojamoms pagal tarifines kvotas, išvardytas Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 (19) 7 priede (toliau - Kombinuotoji nomenklatūra);
b)
vežamoms į Sąjungą prekėms, apibrėžtoms 2 dalyje.
2. Laikoma, kad prekės vežamos į Sąjungą, jei:
a)
jos buvo išvežtos iš jų kilmės šalies prieš priimant sprendimą taikyti papildomą muitą; ir
b)
yra vežamos kartu su vežimo dokumentu, galiojančiu nuo kilmės šalyje esančios pakrovimo vietos iki iškrovimo vietos Sąjungoje, parengtu prieš pradedant taikyti papildomą muitą.
3. Suinteresuotosios šalys pateikia muitinei pakankamų įrodymų, kad laikomasi 2 dalies reikalavimų.
Tačiau muitinė gali laikyti, kad prekės išvežtos iš jų kilmės šalies iki tos dienos, kurią pradėtas taikyti papildomas muitas, jei pateikiamas vienas iš šių dokumentų:
a) jūrų transporto atveju- važtaraštis, kuriame nurodyta, kad prekės buvo pakrautos iki tos dienos;
b) geležinkelių transporto atveju- transporto važtaraštis, kurį kilmės šalies geležinkelių institucijos priėmė iki tos dienos;
c) kelių transporto atveju- vežimo keliais sutartis (angl. road carriage contract, CMR) arba kitas tranzito dokumentas, parengtas kilmės šalyje iki tos dienos, jei laikomasi dvišaliuose arba daugiašaliuose susitarimuose dėl Sąjungos arba bendro tranzito nustatytų sąlygų;
d) oro transporto atveju- oro transporto važtaraštis, kuriame nurodyta, kad oro transporto bendrovė priėmė prekes iki tos dienos.
V SKYRIUS
BENDROSIOS, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR GALUTINĖS NUOSTATOS
143 straipsnis
Patikros
Nepažeisdamos šio reglamento ar kitų Sąjungos teisės aktų konkrečių nuostatų, valstybės narės atlieka patikras ir taiko priemonių, jei jos būtinos užtikrinti, kad Reglamentas (EB) Nr. 1234/2007 ir šis reglamentas būtų tinkamai taikomi. Patikros ir priemonės turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos, kad būtų tinkamai apsaugoti Sąjungos finansiniai interesai.
Jomis visų pirma turi būti užtikrinta, kad:
a)
būtų galima patikrinti visus atitikties reikalavimams kriterijus, nustatytus Sąjungos ar nacionalinės teisės aktuose arba nacionalinėje sistemoje ar nacionalinėje strategijoje;
b)
už patikras atsakingos valstybės narės kompetentingos institucijos turėtų pakankamai kvalifikuotų ir patyrusių darbuotojų, kad galėtų veiksmingai atlikti patikras; ir
c)
būtų atliekamos patikros, kurios padėtų išvengti neteisėto dvigubo priemonių finansavimo pagal šį reglamentą ir kitas Sąjungos ar nacionalines schemas.
144 straipsnis
Nacionalinės sankcijos
Nepažeisdamos šiame reglamente ar Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų sankcijų, valstybės narės pasirūpina, kad už padarytus šiame reglamente ir Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų reikalavimų pažeidimus nacionaliniu lygmeniu būtų taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasomos sankcijos, užtikrinančios tinkamą Sąjungos finansinių interesų apsaugą.
145 straipsnis
Dirbtinai sudarytos aplinkybės
Nepažeidžiant šiame reglamente ar Reglamente (EB) Nr. 1234/2007 nustatytų konkrečių priemonių, išmokos nemokamos gavėjams, jei nustatyta, kad jie dirbtinai sudarė sąlygas, kurių reikia tokioms išmokoms gauti, siekdami įgyti pranašumą, kuris prieštarauja atitinkamos paramos schemos tikslams.
146 straipsnis
Pranešimai
1. Valstybės narės paskiria vieną kompetentingą instituciją ar įstaigą, kuri vykdo įpareigojimą pranešti apie kiekvieną iš toliau nurodytų dalykų:
a)
gamintojų organizacijas, gamintojų organizacijų asociacijas ir gamintojų grupes, kaip numatyta šio reglamento 97 straipsnyje;
b)
vaisių ir daržovių gamintojo kainas vidaus rinkoje, kaip numatyta šio reglamento 98 straipsnyje;
c)
iš trečiųjų valstybių importuotų produktų, parduotų reprezentacinėse importo rinkose, kainas ir kiekius, kaip numatyta šio reglamento 134 straipsnyje;
d)
į laisvą apyvartą išleistų importuotų produktų kiekį, kaip numatyta šio reglamento 139 straipsnyje.
2. Valstybės narės praneša Komisijai apie paskirtį ir perduoda jai atitinkamos institucijos ar įstaigos duomenis ryšiams palaikyti, taip pat praneša apie bet kokius šios informacijos pokyčius.
Paskirtų institucijų ar įstaigų sąrašas, kuriame nurodyti jų pavadinimai ir adresai, valstybėms narėms ir visuomenei pateikiami visais tinkamais būdais per Komisijos įdiegtas informacines sistemas, įskaitant paskelbimą internete.
3. Nepažeidžiant konkrečių šio reglamento nuostatų, visi pranešimai, kuriuos valstybės narės turi pateikti Komisijai pagal šį reglamentą, pateikiami Komisijos nustatyta forma elektroniniu būdu, naudojant informacinę sistemą, kuria Komisija suteikia galimybę naudotis kompetentingoms valstybių narių institucijoms ar įstaigoms.
Nepažeidžiant 5 dalies, jei pranešimai pateikti kitokiu nei pirmoje pastraipoje nurodytas būdas ir yra kitokios nei toje pastraipoje nurodyta formos, gali būti laikoma, kad jie nepateikti.
4. Nepažeisdamos konkrečių šio reglamento nuostatų, valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų šiame reglamente pranešimams pateikti nustatytų terminų laikymąsi.
5. Jei valstybė narė nepateikia pranešimo, kurio reikalaujama šiame reglamente arba Reglamente (EB) Nr. 1234/2007, arba, vertinant pagal Komisijos turimus objektyvius faktus, paaiškėja, kad pranešimas yra neteisingas, Komisija gali sustabdyti dalies ar visų Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 (20) 14 straipsnyje nurodytų vaisių ir daržovių sektoriui skirtų mėnesinių išmokų mokėjimą tol, kol pranešimas bus tinkamai parengtas.
147 straipsnis
Akivaizdžios klaidos
Pranešimas, pretenzija ar prašymas, pateiktas valstybei narei pagal šį reglamentą ar Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007, įskaitant pagalbos paraišką, gali būti pakoreguotas bet kada po jo pateikimo, jei kompetentinga valstybės narės institucija pripažįsta akivaizdžias klaidas.
148 straipsnis
Force majeure ir išskirtinės aplinkybės
Kai pagal šį reglamentą ar Reglamentą (EB) Nr. 1234/2007 turi būti taikoma sankcija ar bauda, arba panaikinta lengvata ar pripažinimas, sankcija arba bauda ar panaikinimas netaikomi esant force majeure ar išskirtinėmis aplinkybėms, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 73/2009 31 straipsnyje.
Tačiau apie force majeure atvejį pranešama kompetentingai valstybės narės institucijai ir pateikiami tą instituciją tenkinantys atitinkami įrodymai per 10 darbo dienų nuo dienos, kurią susijęs asmuo gali tai padaryti.
149 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1580/2007 panaikinamas.
Tačiau Reglamento (EB) Nr. 1580/2007 134 straipsnis ir toliau taikomas iki 2011 m. rugpjūčio 31 d.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir prireikus skaitomos pagal XIX priede pateiktą atitikmenų lentelę.
150 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
1. Veiklos programos, kurioms taikomas Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 3 dalies a punktas, gali būti toliau vykdomos iki jų užbaigimo, jei jos atitinka taisykles, galiojusias iki 2008 m. sausio 1 d.
2. Taikant Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 6 dalį, perdirbti pristatytų žaliavų būtiniausių savybių ir gatavų produktų būtiniausių kokybės reikalavimų taisyklės, kurios ir toliau taikomos žaliavoms, kurių derlius nuimtas valstybių narių, taikančių toje straipsnio dalyje nurodytas pereinamojo laikotarpio priemones, teritorijoje, be kitų atitinkamų šio reglamento II antraštinėje dalyje nurodytų prekybos standartų, yra taisyklės, pateikiamos XX priede išvardytuose Komisijos reglamentuose.
3. Pagal Reglamentą (EB) Nr. 2200/96 priimti pripažinimo planai, kurie pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 4 dalį tebelaikomi priimtais gamintojų grupėms, įsisteigusioms ne valstybėse narėse, įstojusiose į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau, ne atokiausiuose Sąjungos regionuose, kaip nurodyta Sutarties 349 straipsnio 2 dalyje, ir ne mažosiose Egėjo jūros salose, kaip nurodyta Tarybos reglamento (EB) Nr. 1405/2006 (21) 1 straipsnio 2 dalyje, finansuojami remiantis normomis, nustatytomis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies b punkte.
Pagal Reglamentą (EB) Nr. 2200/96 priimti pripažinimo planai, kuriems buvo taikoma to reglamento 14 straipsnio 7 dalis ir kurie pagal Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 203a straipsnio 4 dalį tebelaikomi priimtais, finansuojami remiantis normomis, nustatytomis Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 103a straipsnio 3 dalies a punkte.
4. Jei būtina, valstybės narės savo nacionalines strategijas pataiso ne vėliau kaip iki 2011 m. rugsėjo 15 d., kad:
a)
deramai pagrįstų, koks atstumas turi būti laikomas dideliu, kaip nurodyta 50 straipsnio 7 dalies b punkte;
b)
nustatytų didžiausią procentinį metinių veiklos programos įgyvendinimo išlaidų, kurios turi būti skirtos su ekologišku pakuočių tvarkymu susijusiems veiksmams dydį, kaip nurodyta 60 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje.
5. Veiklos programos, kurios patvirtintos iki šio reglamento įsigaliojimo dienos, gali būti toliau vykdomos iki jų užbaigimo net jei neatitinka reikalavimo dėl 60 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje numatyto didžiausio procentinio dydžio.
151 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2011 m. birželio 7 d.