РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 651/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 4 юли 2012 година
относно емитирането на евромонети
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 133 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейската централна банка (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Заключенията на Съвета от 23 ноември 1998 г. и от 5 ноември 2002 г. относно колекционерските евромонети, Препоръка 2009/23/ЕО на Комисията от 19 декември 2008 г. относно общи насоки за националните страни и емитирането на разменни евромонети (3), получила подкрепата на Съвета в заключенията му от 10 февруари 2009 г., и Препоръка 2010/191/ЕС на Комисията от 22 март 2010 г. относно обхвата и действието на евробанкнотите и евромонетите като законно платежно средство (4) препоръчват практики във връзка с емитирането на евромонети, предназначени за обращение, включително и възпоменателни евромонети, консултация преди унищожаването на годни евромонети в обращение и използването на колекционерските евромонети.
(2)
Липсата на задължителни разпоредби относно емитирането на евромонети може да доведе до разнородни практики в държавите-членки и не спомага за постигане на достатъчно интегрирана рамка за единната парична единица. Следователно в интерес на прозрачността и правната сигурност е необходимо да се въведат правно обвързващи правила за емитирането на евромонети.
(3)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно въвеждането на еврото (5), монетите, деноминирани в евро и в центове и съответстващи на купюрния строеж и техническите спецификации, определени от Съвета, имат статут на законно платежно средство във всички „държави-членки, чиято парична единица е еврото“. Купюрният строеж и техническите спецификации на евромонетите са установени с Регламент (ЕО) № 975/98 на Съвета от 3 май 1998 г. относно купюрния строеж и техническите спецификации на разменните евромонети (6).
(4)
Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, следва да могат да емитират и възпоменателни монети с купюр 2 EUR, посветени на конкретни теми, в рамките на определен брой емисии за година и за емитираща държава-членка. Необходимо е да се установят определени ограничения за количествата от възпоменателни евромонети, за да се гарантира, че техният дял от общото количество монети в обращение с купюр 2 EUR остава нисък. Тези ограничения в количествата обаче не следва да възпрепятстват емитирането на достатъчно количество монети, с които да се осигури обращението на възпоменателните евромонети.
(5)
Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, следва също да могат също да емитират колекционерски евромонети, които не са предназначени за разплащане и които следва лесно да се отличават от разменните монети. Колекционерските евромонети следва да имат статут на законно платежно средство само в емитиращата държава-членка и не следва да се емитират с цел пускането им в обращение.
(6)
Целесъобразно е емисиите от колекционерски евромонети да се включват в общото количество от монети, одобрявано от Европейската централна банка като цяло, а не за всяка отделна емисия.
(7)
Използването на отделните купюри на евромонетите и на евробанкнотите в настоящия им вид следва периодично да се разглежда внимателно от компетентните институции въз основа на критериите разходи и възприемане от населението. По-специално Комисията следва да извърши оценка на въздействието относно продължаването на емитирането на монети с купюр 1 и 2 цента.
(8)
С оглед избягване на унищожаването на годни евромонети в обращение в една държава-членка, когато е възможно друга държава-членка да се нуждае от тях, държавите-членки следва да се консултират помежду си преди да пристъпят към унищожаването на такива монети,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„монети в обращение“ означава евромонети, предназначени за обращение, чиито купюрен строеж и технически спецификации са определени в Регламент (ЕО) № 975/98;
2)
„възпоменателни монети“ означава монети в обращение, посветени на конкретна тема, както е определено в член 1з от Регламент (ЕО) № 975/98;
3)
„колекционерски монети“ означава евромонети, предназначени за колекциониране, които не са емитирани с оглед навлизането им в обращение.
Член 2
Видове евромонети
1. Държавите-членки могат да емитират два вида евромонети: монети в обращение и колекционерски монети.
2. Комисията извършва оценка на въздействието относно продължаващото емитиране на монети с купюр 1 и 2 цента. Тази оценка на въздействието включва анализ на разходите и ползите, като отчита действителните разходи за емитирането на такива монети спрямо тяхната стойност и свързаните с тях ползи.
Член 3
Емитиране на монети в обращение
1. Монети в обращение се емитират и пускат в обращение по номинална стойност.
2. Малка част от тях - не повече от 5 % от съвкупната обща нетна стойност и количество от монетите в обращение, емитирани от държава-членка, като се вземат предвид само годините с положителни нетни емисии - могат да се пускат в продажба над номиналната им стойност, ако монетите се отличават със специално качество, опаковка или с предоставени допълнителни услуги.
Член 4
Емитиране на възпоменателни монети
1. Всяка държава-членка, чиято парична единица е еврото, може да емитира само две възпоменателни монети годишно, освен когато:
а)
всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, колективно емитират възпоменателни монети; или
б)
възпоменателна монета се емитира по повод временно овакантяване или временно заемане на поста държавен глава.
2. Общият брой на възпоменателните монети, пуснати в обращение при всяка отделна емисия, не може да надвишава по-високата от следните две горни граници:
а)
0,1 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR, пуснати в обращение от всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета; тази горна граница може да бъде увеличена на 2,0 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR на всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, ако монетите са посветени на широко призната и дълбоко символична тема, като в този случай емитиращата държава-членка се въздържа през следващите четири години от емитиране на друга възпоменателна монета при използване на завишението и като следва да посочи причините, поради които е избрала завишението; или
б)
5,0 % от съвкупния общ нетен брой монети с купюр 2 EUR, пуснати в обращение от съответната държава-членка до началото на годината, предхождаща годината на емитиране на възпоменателната монета.
3. Решението за колективно емитиране от всички държави-членки, чиято парична единица е еврото, на възпоменателни монети с общ дизайн се взема от Съвета. Правото на глас на държавите-членки, чиято парична единица не е еврото, се спира за приемането на това решение.
Член 5
Емитиране на колекционерски монети
1. Колекционерските монети имат статута на законно платежно средство само в емитиращата държава-членка.
Емитиращата държава-членка е ясно обозначена и лесно разпознаваема на монетата.
2. С оглед на лесното им отличаване от монетите в обращение, колекционерските монети отговарят на всички изброени по-долу критерии:
а)
тяхната номинална стойност трябва да се различава от номиналната стойност на монетите в обращение;
б)
изображенията върху тях не може да наподобяват тези върху общите страни на монетите в обращение, а ако изображенията върху тях наподобяват тези върху националната страна на монети в обращение, техният цялостен облик да може да бъде лесно различен;
в)
те трябва да се различават значително от монетите в обращение най-малко по две от следните три характеристики - цвят, диаметър и тегло; разликата се смята за съществена, когато стойностите, включително допуските, са извън допустимите отклонения, определени за монетите в обращение; и
г)
те не може да имат релефен гурт с фини фестони или форма „испанско цвете“.
3. Колекционерските монети могат да се пускат в продажба на номиналната им стойност или над нея.
4. Емисиите на колекционерски монети са включени в общото количество от монети, което се одобрява от Европейската централна банка.
5. Държавите-членки вземат всички необходими мерки с цел възпрепятстване използването на колекционерски монети като разплащателно средство.
Член 6
Консултации преди унищожаване на монетите в обращение
Преди унищожаването на разменни монети, които не са негодни за обращение евромонети по смисъла на член 2, буква б) от Регламент (ЕС) № 1210/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 г. относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети (7), държавите-членки се консултират помежду си посредством ресорния подкомитет към Икономическия и финансов комитет и уведомяват директорите на монетните дворове на държави-членки, чиято парична единица е еврото.
Член 7
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той е задължителен в своята цялост и се прилага пряко в държавите-членки в съответствие с Договорите.
Съставено в Страсбург на 4 юли 2012 година
EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (ES) Nr. 651/2012
2012 m. liepos 4 d.
dėl euro monetų leidimo
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 133 straipsnį,
atsižvelgdami į Europos Komisijos pasiūlymą,
teisėkūros procedūra priimamo akto projektą perdavus nacionaliniams parlamentams,
atsižvelgdami į Europos Centrinio Banko nuomonę (1),
laikydamiesi įprastos teisėkūros procedūros (2),
kadangi:
(1)
1998 m. lapkričio 23 d. ir 2002 m. lapkričio 5 d. Tarybos išvadose dėl kolekcionuoti skirtų euro monetų, 2008 m. gruodžio 19 d. Komisijos rekomendacijoje 2009/23/EB dėl apyvartinių eurų monetų nacionalinių pusių ir išleidimo bendrųjų gairių (3), kuri patvirtinta 2009 m. vasario 10 d. Tarybos išvadomis, ir 2010 m. kovo 22 d. Komisijos rekomendacijoje 2010/191/ES dėl eurų banknotų ir monetų, kaip teisėtos mokėjimo priemonės, taikymo srities ir poveikio (4) rekomenduojama praktika, susijusi su apyvartinių euro monetų, įskaitant progines apyvartines monetas, leidimu, konsultavimusi prieš sunaikinant tinkamas apyvartines euro monetas bei kolekcinių euro monetų naudojimu;
(2)
dėl to, kad neturima euro monetų leidimo privalomų nuostatų, gali skirtis atskirų valstybių narių praktika ir neužtikrinama pakankamai integruota bendros valiutos sistema. Todėl siekiant užtikrinti skaidrumą ir teisinį tikrumą būtina nustatyti privalomas euro monetų leidimo taisykles;
(3)
pagal 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 974/98 dėl euro įvedimo (5) euro ir cento monetos, atitinkančios Tarybos nustatytus nominalus ir techninius duomenis, turi teisėtos mokėjimo priemonės statusą visose valstybėse narėse, kurių valiuta yra euro. Euro monetų nominalai ir techniniai duomenys nustatyti 1998 m. gegužės 3 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 975/98 dėl apyvartai skirtų euro monetų nominalų ir techninių duomenų (6);
(4)
valstybės narės, kurių valiuta yra euro, taip pat turėtų turėti galimybę išleisti 2 eurų proginių monetų tam tikriems dalykams paminėti, laikydamosi tokių monetų emisijų skaičiaus ribų, nustatytų vieneriems metams ir monetas išleidžiančiai valstybei narei. Būtina nustatyti tam tikras proginių euro monetų kiekio ribas, siekiant užtikrinti, kad tokios monetos ir toliau sudarytų tik nedidelę visų apyvartoje esančių 2 eurų nominalo monetų dalį. Vis dėlto šios kiekio ribos turėtų sudaryti sąlygas išleisti pakankamą monetų kiekį, kad būtų užtikrinta veiksminga proginių euro monetų apyvarta;
(5)
valstybės narės, kurių valiuta yra euro, taip pat turėtų turėti galimybę išleisti kolekcines euro monetas, kurios nėra skirtos apyvartai ir kurios turėtų būti lengvai atskiriamos nuo apyvartinių monetų. Kolekcinės euro monetos teisėtos mokėjimo priemonės statusą turėtų turėti tik jas išleidusioje valstybėje narėje ir neturėtų būti išleidžiamos tam, kad patektų į apyvartą;
(6)
tikslinga, kad kolekcinių euro monetų emisijos būtų įtraukiamos į Europos Centrinio Banko tvirtintiną monetų tiražą, bet ne pagal kiekvieną atskirą emisiją, o suvestiniu pagrindu;
(7)
kompetentingos institucijos, remdamosi sąnaudų ir visuomenės pritarimo kriterijais, turėtų periodiškai ir išsamiai nagrinėti šiuo metu turimų euro monetų ir banknotų nominalų naudojimą. Visų pirma Komisija turėtų atlikti tolesnio 1 ir 2 centų monetų leidimo poveikio vertinimą;
(8)
siekiant išvengti to, kad tinkamos apyvartinės euro monetos būtų naikinamos vienoje valstybėje narėje, kai kitoje gali trūkti tokių monetų, valstybės narės, prieš sunaikindamos tokias monetas, turėtų pasikonsultuoti viena su kita,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Apibrėžtys
Šiame reglamente vartojamų terminų apibrėžtys:
1) apyvartinės monetos- apyvartai skirtos euro monetos, kurių nominalai ir techniniai duomenys nustatyti Reglamente (EB) Nr. 975/98;
2) proginės monetos- apyvartinės monetos, skirtos konkrečiam dalykui paminėti, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 975/98 1h straipsnyje;
3) kolekcinės monetos- kolekcionavimui skirtos euro monetos, kurios nėra išleidžiamos tam, kad patektų į apyvartą.
2 straipsnis
Euro monetų rūšys
1. Valstybės narės gali išleisti dviejų rūšių euro monetas: apyvartines monetas ir kolekcines monetas.
2. Komisija atlieka tolesnio 1 ir 2 euro centų monetų leidimo poveikio vertinimą. Tas poveikio vertinimas apima sąnaudų ir naudos analizę, kurią atliekant atsižvelgiama į faktines tų monetų leidimo išlaidas ir į jų vertę bei teikiamą naudą.
3 straipsnis
Apyvartinių monetų leidimas
1. Apyvartinės monetos išleidžiamos ir pateikiamos į apyvartą nominaliąja verte.
2. Nedidelė dalis (neviršijant 5 % valstybės narės išleistų apyvartinių monetų kaupiamosios bendros grynosios vertės ir kiekio, atsižvelgiant tik į tuos metus, kuriais grynoji emisija teigiama) gali būti pateikiama rinkai didesne nei nominalioji verte, jei tai pagrįsta ypatinga monetos kokybe, ypatinga pakuote arba papildomomis suteiktomis paslaugomis.
4 straipsnis
Proginių monetų leidimas
1. Kiekviena valstybė narė, kurios valiuta yra euro, gali išleisti tik dvi progines monetas per metus, išskyrus atvejus, kai:
a)
progines monetas kartu išleidžia visos valstybės narės, kurių valiuta yra euro; arba
b)
proginė moneta išleidžiama, kai valstybės vadovo postas laikinai laisvas arba jį užima laikinai šias pareigas einantis asmuo.
2. Bendras kiekvienos emisijos į apyvartą išleistų proginių monetų skaičius negali viršyti aukštesnės iš šių dviejų ribų:
a)
0,1 % 2 eurų nominalo monetų, išleistų į apyvartą visų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, iki metų, buvusių prieš proginės monetos išleidimo metus, pradžios, kaupiamojo bendro grynojo skaičiaus; ši viršutinė riba gali būti padidinta iki 2,0 % visų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, 2 eurų nominalo monetų kaupiamojo bendro grynojo skaičiaus, jei minimas plačiai pripažintas ir labai simboliškas dalykas - tokiu atveju monetas išleidžianti valstybė narė kitus ketverius metus nevykdo kitos proginės monetos emisijos, taikydama didesnę viršutinę ribą, ir išdėsto priežastis, dėl kurių pasirinko didesnę viršutinę ribą; arba
b)
5,0 % 2 eurų nominalo monetų, išleistų į apyvartą atitinkamos valstybės narės iki metų, buvusių prieš proginės monetos išleidimo metus, pradžios, kaupiamojo bendro grynojo skaičiaus.
3. Sprendimą, ar išleisti progines bendro dizaino monetas, kartu išleidžiamas visų valstybių narių, kurių valiuta yra euro, priima Taryba. Priimant tą sprendimą valstybių narių, kurių valiuta nėra euro, balsavimo teisės sustabdomos.
5 straipsnis
Kolekcinių monetų leidimas
1. Kolekcinės monetos teisėtos mokėjimo priemonės statusą turi tik jas išleidusioje valstybėje narėje.
Monetas išleidusios valstybės narės tapatybė aiškiai ir lengvai atpažįstamai nurodoma ant monetos.
2. Kad būtų lengvai atskiriamos nuo apyvartinių monetų, kolekcinės monetos turi atitikti visus šiuos kriterijus:
a)
jų nominalioji vertė turi skirtis nuo apyvartinių monetų nominaliosios vertės;
b)
ant jų neturi būti atvaizdų, kurie būtų panašūs į bendrąsias apyvartinių monetų puses, o jei jų atvaizdai panašūs į nacionalinę apyvartinių monetų pusę, jų bendras vaizdas vis tiek gali būti lengvai atskiriamas;
c)
jos turi reikšmingai skirtis nuo apyvartinių monetų bent dviem iš šių trijų jų požymių: spalva, skersmeniu ir svoriu; skirtumas laikomas reikšmingu, jei vertės, įskaitant paklaidas, didesnės nei paklaidos intervalai, taikomi apyvartinėms monetoms; ir
d)
jų briauna negali būti figūrinė su smulkiais rantais arba „ispaniškos gėlės“ formos.
3. Kolekcinės monetos gali būti pateikiamos rinkai nominaliąja arba didesne verte.
4. Kolekcinių monetų emisijos įtraukiamos į Europos Centrinio Banko tvirtintinų monetų emisijos tiražą suvestiniu pagrindu.
5. Valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių neskatinti, kad kolekcinės monetos būtų naudojamos kaip mokėjimo priemonė.
6 straipsnis
Konsultavimasis prieš sunaikinant apyvartines monetas
Prieš sunaikindamos apyvartines monetas, kurios nėra apyvartai netinkamos euro monetos 2010 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (ES) Nr. 1210/2010 dėl euro monetų autentiškumo tikrinimo ir apyvartai netinkamų euro monetų tvarkymo (7) 2 straipsnio b punkto prasme, valstybės narės konsultuojasi viena su kita atitinkamame Ekonomikos ir finansų komiteto pakomitetyje ir apie tai informuoja valstybių narių, kurių valiuta yra euro, monetų kalyklų direktorius.
7 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas pagal Sutartis privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2012 m. liepos 4 d.