РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 12 юни 2012 година
относно мерките SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009), прилагани от Финландия за Osuuskunta Karjaportti
(нотифицирано под номер C(2012) 3249)
(Само версиите на финландски и шведски език са автентични)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/8/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
Като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално първата алинея от член 108, параграф 2 от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 15 януари 2009 г. Финландия уведоми Комисията за помощ за оздравяване, състояща се от гаранция и разсрочване на дълг в полза на Osuuskunta Karjaportti (наричано по-нататък „Karjaportti“; чието дружествено наименование към момента на уведомяването беше Järvi-Suomen Portti Osuuskunta). С писма от 5 февруари 2009 г., 11 февруари 2009 г., 16 февруари 2009 г. и 20 февруари 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация на Комисията.
(2)
С писмо от 8 април 2009 г. Комисията уведоми Финландия за решението си да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (2) по отношение на мерките, предмет на уведомлението, и няколко мерки, предоставени в миналото. След това решение за откриване на процедурата, Финландия предостави допълнителна информация на Комисията с писмо от 13 май 2009 г.
(3)
Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ.
(4)
Комисията получи мнения от една заинтересована страна. Тя ги препрати на Финландия, на която бе дадена възможност да изрази мнението си. Това мнение беше получено с писмо от 28 август 2009 г. Финландия предостави допълнителна информация по електронна поща на 3 ноември 2009 г.
(5)
С писмо от 15 декември 2009 г., Комисията уведоми Финландия за решението си да разшири обхвата на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС по отношение на допълнителни мерки за помощ, предоставени в миналото. Финландия представи допълнителна информация с писмо от 12 февруари 2010 г.
(6)
Решението на Комисията за разширяване на обхвата на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мерките за помощ. Комисията не получи допълнителни мнения от заинтересованите страни.
(7)
На 1 март 2010 г. Финландия уведоми службите на Комисията, че е оттеглила уведомлението относно гаранцията в полза на Karjaportti. С писмо от 26 март 2010 г. Комисията уведоми Финландия, че ще разгледа оттеглянето на уведомлението относно гаранцията в окончателното решение, заедно с другите мерки, които са предмет на оценката. Освен това Комисията отправи въпроси във Финландия, на които Финландия отговори с писмо от 22 април 2010 г. Комисията изпрати искане за информация до Финландия на 15 юли 2010 г., на което Финландия отговори на 20 август 2010 г. Друго искане за информация бе изпратено от Комисията на 28 септември 2010 г., на което Финландия отговори на 29 ноември 2010 г. На последно място, Комисията поиска допълнителна информация с писмо от 16 ноември 2011 г. Финландия представи тази информация на 16 декември 2011 г.
2. БЕНЕФИЦИЕР
2.1. Кооперацията Karjaportti
(8)
Karjaportti е кооперативно дружество, разположено в Mikkeli, с производствени мощности в Mikkeli и Kouvola, които се намират в Източна Финландия (Itä-Suomi) - регион, който отговаря на условията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Кооперативът първоначално е бил създаден през 1914 г. През 1950 г. той е бил наречен Osuusteurastamo Karjaportti, от 31 декември 2002 г. дружественото му наименование е било като Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, а от 14 декември 2010 г. насам наименованието му е Karjaportti. Към днешна дата в Karjaportti работят 300 постоянни работници, както и допълнителни 100 -120 сезонни работници през пролетта и лятото.
(9)
Karjaportti осъществява дейност в сектора на производство на храни, а именно в областта на преработката на месо в продукти, като кюфтета и колбаси. Освен това кооперативът продава пакетирано месо, парчета месо и кланични трупове. Karjaportti изнася малки количества в други държави членки.
2.2. Финансово състояние на Karjaportti
(10)
От 1 декември 2004 г. Karjaportti е предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993 (5) (наричана по-нататък „процедура по преструктуриране, надзиравана от съд“. За по-подробна информация относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд вж. съображения 31-43).
(11)
Подробна информация относно финансовото състояние на Karjaportti преди и по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е представена в следната таблица:
Таблица I
Основни финансови данни на Karjaportti в ЕВРО
Година
Оборот
Оперативен резултат
Нетен резултат (печалба/загуба)
Дефицит за предишни отчетни периоди
Акционерен капитал/резерви и непредвидени разходи
Баланс на собствения капитал
2000 г.
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001 г.
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002 г.
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003 г.
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004 г.
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005 г.
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006 г.
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007 г.
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008 г.
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009 г.
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
През 2008 г. финландските данъчни органи на два пъти започват процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. При първата процедура на 7 октомври 2008 г. те са представили разпореждане за изплащане на 461 579 EUR. Заявлението за започване на процедура бе оттеглено след това от данъчните органи. На 1 декември 2008 г. за втори път е започнала процедура с разпореждане за изплащане на 981 658 EUR. Процедурата по несъстоятелност срещу Karjaportti е била прекратена през юни 2009 г., тъй като кооперативът е изплатил непогасения дълг на данъчните органи.
3. ОПИСАНИЕ НА МЕРКИТЕ
(13)
Разглежданите мерки се състоят от мерки, предоставени от община Mikkeli, в която е разположен Karjaportti, и мерки, предоставени от Finnvera Oyj (наричано по-нататък „Finnvera“). Finnvera е специализирано финансиращо дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия (6). Предоставените от община Mikkeli мерки първо са описани по-долу (раздел 3.1.), след което са описани мерките, предоставени от Finnvera (раздел 3.2.).
3.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
3.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(14)
Мярка 1: С решение от 12 юни 2000 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция („takaus“) на Karjaportti, която покрива 100 % от бъдещия заем, възлизащ на 25 млн. FIM (приблизително 4,2 млн. EUR (7)). Заемът е бил предоставен на Karjaportti през септември 2000 г. при фиксиран лихвен процент от 5,35 % и за срок от 10 години от банката Tapiola Pankki Oy („Tapiola“). В същото време гаранцията е била приведена в действие от изпълнителния орган на община Mikkeli, с подписването на гаранционното споразумение. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция, при която гарантът носи отговорност за главницата като за свой собствен дълг, което означава, че кредиторът може да поиска възстановяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима. Гарантираният заем е бил предоставен за финансиране на изграждането на производствени съоръжения в окръг Tikkala в Mikkeli (8).
(15)
Гаранцията е била обезпечена посредством вече съществуващите ипотеки върху недвижими имоти с регистрирана стойност в размер на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) (9). При предоставянето на мярка 1 около 3 млн. FIM от ипотеките върху недвижими имоти са били в наличност като обезпечение. Освен това гаранцията е била обезпечена с ипотеки върху активи на дружеството (10) с регистрирана стойност съответно в размер на 25 млн. FIM и 30,5 млн. FIM за движими активи на Karjaportti.
(16)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания към Tapiola, община Mikkeli е заела позицията на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
(17)
Мярка 2: Освен това през 2000 г. от селската област Mikkeli на Karjaportti е бил прехвърлен парцел за построяването на производствено съоръжение в Tikkala (11). Размерът на парцела е бил 152 366 m2 и община Mikkeli е предоставила този парцел безвъзмездно на Karjaportti, т.е. не е била платена никаква покупна цена. Освен това община Mikkeli е поела ангажимент за прехвърлянето на земята, подготвена за застрояване. За тази цел община Mikkeli е възстановила на Karjaportti разходите за изравняването на земята, в размер на 2 000 000 FIM (приблизително 336 376 EUR) (12).
(18)
На Karjaportti са били предоставени и други мерки за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala. Finnvera е предоставило заеми и гаранции в размер на 20 000 000 FIM (приблизително 3 363 759 EUR), а Министерство на заетостта и икономиката (тогава: Министерство на търговията и промишлеността) е предоставило преки безвъзмездни средства, които възлизат на 15 000 000 FIM (приблизително 2 552 819 EUR).
(19)
Като цяло мерките, описани в съображения 14-18, които е трябвало да бъдат предоставени за изграждането на производственото съоръжение в Tikkala, са имали номинална стойност от 63 783 719 FIM (приблизително 10 757 652 EUR). Брутният еквивалент на помощта по предоставените мерки е възлизал на 3 617 143 EUR, съгласно информацията, предоставена в следната таблица:
Таблица II
Брутен еквивалент на помощта по предоставените мерки в евро
Мярка
Сума
Брутен еквивалент на помощта
Гаранция от община Mikkeli
4 204 698
345 786
Прехвърляне на земя от община Mikkeli
300 000
300 000
Изравняване на парцела, платено от община Mikkeli
336 376
336 376
Заем от Finnvera
1 681 879
82 162
Преки безвъзмездни средства от Министерство на търговията и промишлеността
2 552 819
2 552 819
ОБЩО
10 757 652
3 617 143
(20)
Брутният еквивалент на помощта на гаранцията, предоставена от община Mikkeli е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила пазарният лихвен процент за сходна гаранция (1,75 %) с гаранционната премия, която действително е начислена от община Mikkeli (0 %). Елементът на помощ при гаранцията е равен на разликата между двете премии, тоест на 1,75 %. Ако община Mikkeli е начислила премия при този лихвен процент, тя би събрала 2 406 250 FIM като премии по време на срока на валидност на гаранцията от десет години, което - сконтирано с лихвен процент от 5,7 % от датата, на която е била предоставена гаранцията, би възлизало на 1 055 949 FIM (около 345 786 EUR).
(21)
Брутният еквивалент на помощта за заема от Finnvera е бил изчислен от Финландия по следния начин: тя е сравнила лихвата, която Finnvera е начислила за заема (шестмесечен Euribor плюс 1,75 %) с референтния лихвен процент в съответствие с Известието на Комисията относно метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (13), който е бил валиден към момента на предоставяне на заема. Елементът на помощ е равен на разликата между двата лихвени процента през периода на продължителност на заема (10 години). Комисионната, която Karjaportti е трябвало да плати за заема (0,5 %), е била приспадната от резултата от изчислението. Сконтиран с лихвен процент от 5,7 % на датата, на която е била предоставена гаранцията, елементът на помощта е възлизал на 82 162 EUR.
(22)
Инвестиционни разходи, които отговарят на условията за допустимост, са били изчислени въз основа на разходите, свързани с цените на придобиване, съгласно разбивката, предоставена в следната таблица:
Таблица III
Разбивка на разходите по проекта, свързани с цените на придобиване, в евро
Земя и сгради
14 208 192
Машини и оборудване
11 155 379
Офис оборудване / софтуер
572 356
ОБЩО
25 935 928
(23)
Елементът на помощ в размер на 3 617 143 EUR съответства на интензитет на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи в размер на 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti е кандидатствало за предоставените от община Mikkeli мерки преди започването на работата по инвестиционния проект (14). Мерките са били предприети от Финландия за насърчаване на регионалното развитие. С новия производствен обект броят на работните места в региона следва да се повиши от около 400 до 550 или 600.
3.1.2. Покупка на земя (мярка 3)
(25)
На 28 февруари 2002 г. община Mikkeli е закупила шест имота и една сграда от Karjaportti, като съответните договори за наем са останали в сила спрямо нея. Заплатената покупна цена е била в размер на 6 646 787 EUR (15). Към датата на приключване на покупката на имоти от община Mikkeli, и - в случая на един имот - към датата, на която собствеността му е била прехвърлена на община Mikkeli, имотите са били освободени от ипотеки.
3.1.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(26)
С решение от 8 март 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 607 054 EUR, който се отпуска от Tapiola. На 14 април 2004 г. заемът е бил отпуснат при фиксиран лихвен процент от 4 % с продължителност от 10 години. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Заемът и гаранцията съответно са били дадени, за да заменят отпуснат от Tapiola заем, за който община Mikkeli първоначално е предоставила гаранция с решение от 2 ноември 1992 г. Първоначалният заем е възлизал на 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) и е бил предоставен при лихвен процент от 4,5 % за срок от 10 години
(27)
Гаранцията е била обезпечена посредством ипотеки върху недвижимостите, съставляващи производствения обект в Tikkala, които вече са били използвани като обезпечение по мярка 1. Освен това община Mikkeli е имала ипотека върху активи на дружеството на стойност от 25 млн. FIM, регистрирана в регистъра за ипотеки върху активи на дружеството. Тази ипотека върху активи на дружеството също е била вече използвана като обезпечение за мярка 1.
(28)
Когато през декември 2004 г. е започнала процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискала изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След като е извършила тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(29)
С решение от 10 май 2004 г. общинският съвет на Mikkeli е предоставил абсолютна гаранция, която покрива 100 % от заема в размер на 1,7 млн. EUR, който се отпуска от Tapiola. Впоследствие на 8 юни 2004 г. Tapiola е решило да отпусне 3-годишен инвестиционен заем в размер на 1,7 млн. EUR при променлив лихвен процент от 12-месечен Euribor плюс фиксиран марж от 0,3 %. Гаранцията е била предоставена без гаранционна такса и като абсолютна гаранция. Гаранцията е била обезпечена посредством същата ипотека върху недвижимости, съставляващи производствения обект в Tikkala като мярка 1 и мярка 4 и същата ипотека върху активи на дружеството (16), притежавана от община Mikkeli. Освен това община Mikkeli е получила нов инструмент за ипотечно обезпечение с регистрирана стойност в размер на 1 135 268 EUR за производствения обект в Tikkala като особен залог.
(30)
При започването през декември 2004 г. на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало изплащане на непогасените дългове на Karjaportti от община Mikkeli в рамките на гаранцията. След извършването на тези плащания, община Mikkeli е встъпила в правата на кредитор на Karjaportti на мястото на Tapiola (вж. съображение 34).
3.1.5. Мерки, предприети при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(31)
На 17 ноември 2004 г. Karjaportti, заедно с кредиторите Nordea Bank Finland Abp (наричано по-нататък „Nordea Bank“), Nordea Rahoitus Suomi Oy (наричано по-нататък „Nordea Financing“) и OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (от 1 март 2008 г. това дружество се нарича Pohjola Pankki Oyj; наричано по-нататък „OKO/Pohjola Bank“), са започнали процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в окръжния съд на Mikkeli. В съответствие с финландското право, такава процедура по преструктуриране може да бъде предприета с цел да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга (17). Процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, по отношение на Karjaportti е започнала с решение на Окръжния съд на Mikkeli на 1 декември 2004 г. По закон - от започването на процедурата длъжникът няма право да погасява дълговете, подлежащи на преструктуриране, или да предоставя гаранции за такива дългове (18). Дълговете, подлежащи на преструктуриране, са всички дългове, натрупани преди датата на започване на процедурата.
(32)
Впоследствие, на 23 юни 2005 г. пред окръжния съд е била представена програма за преструктуриране, а на 30 ноември 2005 г. - преразгледана програма за преструктуриране. Продължителността на програмата за преструктуриране, която е била одобрена от окръжния съд на 30 януари 2006 г., е десет години (до 1 юли 2015 г.). В периода между 2004 г. и 2008 г. Karjaportti е прекратило 372 трудови договора и е прехвърлило към подизпълнители някои свои дейности, като например дейности по закупуване, клане и транжиране.
(33)
Като цяло около [30-70] (19) C(2012)3249- % от дълговете, подлежащи на преструктуриране, които са предмет на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били дължими на частни кредитори. Частните кредитори, които имат най-големи дялове от тези дългове, са били горепосочените банки Nordea Bank и OKO/Pohjola Bank, както и Nordea Financing.
(34)
На 16 декември 2004 г. във връзка с тази процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, Tapiola е поискало от община Mikkeli изплащане на неизплатените суми по трите заема, гарантирани от община Mikkeli, описани в горепосочените точки 3.1.1, 3.1.3 и 3.1.4. След изплащането на сумите на Tapiola, община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti по отношение на общата сума от трите непогасени заема, която е била в размер на 5 356 895 EUR. Заемите са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения 15, 27 и 29.
(35)
Освен това община Mikkeli е предявила иск за вземания в размер на 682 087 EUR в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, относно неплатените такси към службата за общинските имоти, отдела за управление на водите на Mikkeli и отдела за управление на отпадъците на Mikkeli. Тези вземания също са били гарантирани от обезпечението, описано в съображения15, 27 и 29.
(36)
Заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli са били отчетени като големи обезпечени дългове (20) при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Другите големи обезпечени вземания са били притежавани от частни кредитори (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank), както и от Finnvera (21).
Таблица IV
Големи обезпечени дългове в евро
Кредитор на обезпечените големи дългове
Сума
Дял в %
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[10-40] %
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
[0-20] %
ОБЩО
24 579 150
100 %
(37)
По отношение на заемите и другите дългове (неплатени такси) към община Mikkeli в програмата за преструктуриране са предвидени следните мерки:
(38)
Заемът от община Mikkeli в размер на 5 356 895 EUR е бил разглеждан като „обезпечен дълг“ и бе разделен на две части. Лихвените проценти и за двете части са били намалени в съответствие с програмата за преструктуриране: За част в размер на 4,0 млн. EUR лихвеният процент е възлизал на […] Euribor минус […] % (процентът обаче е трябвало да бъде не повече от […] % или не по-малко от […] %) до 31 декември 2010 г. След тази дата е бил начислен лихвен процент от […] Euribor. За останалата част в размер на 1 356 895 млн. EUR е бил начислен лихвен процент от […] Euribor (22). Както при заемите, неплатените такси в размер на 682 087 EUR са били разглеждани като „обезпечен дълг“ и лихвеният процент е бил намален до процент от […] Euribor (23).
(39)
Също така за обезпечените дългове на частните кредитори в програмата за преструктуриране е предвиден лихвен процент, която се равнява на […] Euribor. За определена сума за всеки кредитор с изключение на […] до 31 декември 2010 г. е бил предвиден намален лихвен процент, който се равнява на […] Euribor минус […] %; минимална лихва […] % и максимална лихва […] %. След 31 декември 2010 г. лихвеният процент за всички обезпечени дългове е бил […] Euribor.
Таблица V
Размер на лихвите за големи обезпечените дългове в евро
Кредитор по обезпечени големи дългове
Лихвен процент от […] Euribor минус […] % до 31 декември 2010 г.; след тази дата - лихвен процент от […] Euribor ще бъде начислен за сума в размер на
Лихвен процент от […] Euribor за сума в размер на
Nordea Bank and Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Община Mikkeli - заеми, дължими за задействани гаранции
[…]
[…]
Община Mikkeli - други дългове (неплатени такси)
[…]
(40)
Община Mikkeli се е съгласила да отсрочи плащанията по дълговете, споменати по-горе. Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на обезпечените дългове на община Mikkeli е предвидено за 2015 г. Първият транш е трябвало да бъде платен на 1 юли 2009 г., от 2010 г. нататък са предвидени два транша годишно, а през 2015 г. трябва да бъде платена останалата по-голяма част от обезпечените дългове, което представлява съответно […] EUR за заеми, дължими за задействани гаранции и […] EUR за други дългове (неплатени такси).
(41)
Частните кредитори също са се съгласили да отсрочат плащанията на обезпечените дългове.
Таблица VI
Отсрочване на плащането в евро
Кредитор по обезпечените големи дългове
Дълг
Транш, дължим на 1.7.2009 г., 2.1.2010 г. и 1.7.2010 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 2.1.2011 г. и 1.7.2011 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на всеки шест месеца, считано от 2.1.2012 г. до 2.1.2015 г.
% от общата сума на дълговете
Транш, дължим на 1.7.2015
% от общата сума на дълговете
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Община Mikkeli
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Общо
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Съгласно програмата за преструктуриране, възстановяването на заемите и неплатените такси на община Mikkeli следва да бъде осъществено до 2015 г., като основната част от неизплатената сума е дължима през 2015 г. Ако през 2015 г. Karjaportti не отговаря на определени икономически изисквания в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (съотношението между пасивите и оперативния марж следва да е по-голямо от 4), община Mikkeli ще се опрости максимум [0 - 3] млн. EUR от непогасените дългове.
(43)
Също така вземанията на другите кредитори, ще бъдат намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Nordea Bank ще се откаже от максимум [0 - 3] млн. EUR, а Nordea Financing ще се откаже от максимум [0 - 2] млн.EUR. Вземанията на Finnvera ще бъдат намалени с максимум [0 - 2] млн. EUR. Вземанията на […] няма да бъдат намалени. Съгласно програмата за преструктуриране, сумите, с които се намаляват обезпечените дългове, се базират на стойността на обезпеченията за обезпечени заеми в рамките на два различни сценария: при първия сценарий Karjaportti продължава своята дейност, а при втория - Karjaportti променя или прекратява своята дейност, което означава, че обезпеченията трябва да бъдат реализирани. Двете стойности са били определени от две независими оценки (24). Конкретната стойност, с която е бил намален обезпечения дълг, след това е била определена за всеки кредитор поотделно, като е бил отчетен редът на кредитора и са били сравнени стойностите в двата различни сценария.
3.1.6. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(44)
На 2 септември 2005 г. Karjaportti е продало 50 % от акциите на компанията за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki на дружество, притежавано от община Mikkeli, за покупната цена от 860 000 EUR.
3.1.7. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(45)
Karjaportti не е платило дължимата лихва за обезпечените дългове на община Mikkeli, натрупана между 16 декември 2004 г. и 19 декември 2005 г. (25) Тези лихви са възлизали на 281 982 EUR и са били преобразувани в заем за заемен период до края на 2010 г. с решение на общинският съвет на Mikkeli от 19 декември 2005 г. Лихвеният процент на заема е тримесечен Euribor плюс 0,3 %. Погасяването е трябвало да започне през март 2009 г. и е включвало четири еднакви транша, които е трябвало да бъдат изплащани два пъти годишно, т.е. сумата от 144 991 EUR е следвало да бъде изплатена през 2009 г., а сумата от 144 991 EUR - през 2010 г. (26) Погасяването на дължимите суми е било поне частично отложено (вж. мярка 12).
(46)
Преобразуването на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. по принцип е било посочено в програмата за преструктуриране. Съгласно програмата не само община Mikkeli, но и всички обезпечени кредитори в този контекст е трябвало да бъдат третирани по подобен начин. В съответствие с това, на 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г. На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.1.8. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2006 г. (мярка 9)
(47)
С решение от 5 февруари 2007 г. изпълнителният орган на община Mikkeli е постигнал съгласие по отписването на вземане от Karjaportti в размер на 274 023 EUR от отчетите за 2006 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.9. Отписване на дългове във финансовите отчети за 2008 г. (мярка 10)
(48)
Община Mikkeli е отписала несъбираемо вземане от Karjaportti в размер на 5,7 млн. EUR от финансовите отчети за 2008 г. Отписването на дълга в отчетите не е имало отражение върху правните взаимоотношения между кредитора и длъжника, и, следователно, община Mikkeli е продължила събирането на дълговете.
3.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(49)
На 8 декември 2008 г. общинският съвет на Mikkeli е решил да предостави абсолютна гаранция, възлизаща на 2,75 млн. EUR, за покриване на бъдещ заем от страна на Tapiola към Karjaportti. Общинският съвет е упълномощил изпълнителния орган на общината да вземе решение относно подробните условия, свързани с абсолютната гаранция, за да бъде изпълнена гаранцията. Съгласно уведомлението заемът е трябвало да възлиза на 5 819 807 EUR при лихвен процент от 3,65 %. Като възнаграждение за гаранцията, в мярката, която е предмет на уведомлението, се предвижда еднократна такса в размер на 4 %, а гаранцията ще бъде предоставена за срок от 10 години (27).
(50)
Решението на общинския съвет на Mikkeli не е влязло в сила, тъй като в административния съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е била подадена жалба. Вследствие на тази жалба съдът е постановил на община Mikkeli да спре изпълнението на гаранцията и да потърси одобрение на помощта от страна на Комисията.
(51)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli за предоставяне на гаранция не е влязло в сила, Tapiola се е въздържала от отпускането на заема на Karjaportti. Накрая Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г., тъй като Karjaportti е оттеглило заявлението си за гаранцията и на 22 февруари 2010 г. изпълнителният орган на общината е взел решение да не изпълни решението на общинския съвет.
3.1.11. Разсрочване на дългове след 2009 г. (мярка 12)
(52)
Отсрочване на изплащането на обезпечените дългове: Съгласно програмата за преструктуриране, одобрена от съда, Karjaportti е трябвало да възстанови […] EUR през 2009 г. и […] EUR през 2010 г. от неизплатената сума от обезпечените дългове (вж. таблица VI). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъде отложено най-късно до 1 юли 2015 г.
(53)
Отсрочване на изплащането на заема, отпуснат през 2005 г. (преобразуване на неизплатените лихви): Karjaportti е трябвало да възстанови 140 991 EUR през 2009 г. и същата сума през 2010 г. от неизплатената сума от лихвите, превърнати в заем (вж. съображение 40). Съгласно уведомлението, възстановяването на тези суми е трябвало да бъдат отложено за периода 2011-2013 г. (28)
(54)
На 4 февруари 2009 г. административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е забранил изпълнението на решението на общинския съвет относно разсрочването на дълга. Изглежда обаче, че въпреки това е било извършено разсрочване на дългове. От май 2009 г. Karjaportti редовно е предлагало на община Mikkeli и други негови кредитори да отложи плащанията на дължимите дългове, за да се гарантира продължаването на дейността на кооперацията. (29) Тези предложения са били одобрени от изпълнителния орган на община Mikkeli.
3.2. Мерки, предоставени от Finnvera
(55)
Съгласно информацията, представена от Финландия, Finnvera е предоставило няколко заема и гаранции на Karjaportti за периода от 2004 г. до 2008 г.
(56)
Finnvera е специализирано финансово дружество, собственост на Финландия, което е официалната агенция за експортно кредитиране на Финландия. Дейността на Finnvera се определя от целите на политиката в областта на промишлеността и собствеността, определени от държавата. Тези цели включват: увеличаване на броя на новосъздадените предприятия; възможности за финансиране на МСП в процес на промени и насърчаване на растежа, интернационализацията и износа на предприятията. При изпълнението на своята дейност от Finnvera се очаква да се придържа към принципа на икономическата устойчивост. Финландия обаче покрива част от кредитните и гаранционните загуби на Finnvera. Държавата е пряко отговорна за националните гаранции и за гаранции за експортни кредити, предоставени от Finnvera, както и гаранциите за държавна безвъзмездна помощ за придобиването на средства от Finnvera. Тези държавни мерки, свързани с Finnvera, не попадат в обхвата на настоящото решение. Комисията си запазва правото те да бъдат оценени на по-късен етап. Finnvera е регулирано от Закона за административното производство 434/2003.
(57)
Що се отнася до корпоративното управление на Finnvera, Надзорният съвет, който осъществява надзор на управлението на дружеството от страна на Борда на директорите и генералния директор, представлява собственика на дружеството, който в случая на Finnvera е държавата. Членовете на Надзорния съвет се избират от парламентарните групи на политическите партии въз основа на тяхното представителство във финландския парламент. Освен това Надзорният съвет на Finnvera включва представители на организации в съответствие с целите на политиката в областта на индустрията. Бордът на директорите, който е съставен от 6-9 членове и 2 заместник-членове, утвърждава стратегията на дружеството, одобрява финансовите отчети и междинния доклад, насърчава развитието на дружеството и гарантира, че дейностите са в съответствие със закона и с поставените от собственика цели. Четирима от членовете на борда и двамата заместник-членове се избират измежду кандидатите, посочени от различни министерства. Генералният директор отговаря за управлението на дружеството.
(58)
Finnvera е освободено от плащане на данък върху дохода от 25 септември 2007 г. Комисията е одобрила това освобождаване. Решението за одобрение се основава на факта, че финландските власти са поели ангажимент, че Finnvera ще ограничи своите дейности само до управление на схемите за държавна помощ (30).
3.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(59)
На 17 март 2004 г. Finnvera е предоставило 100 % гаранция за заем в размер на 91 000 EUR, с гаранционна такса от 3 % годишно. Заемът с продължителност от 3 години е бил отпуснат от Tapiola при фиксиран лихвен процент от [2 - 5] % годишно. Заемът и гаранцията съответно са били предоставени, за да заменят заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г.
3.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(60)
На 12 януари 2006 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 180 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2 % годишно. Заемът е свързан лихви, натрупани по време на процеса на преструктуриране между 2 декември 2004 г. и 28 февруари 2008 г., които са били преобразувани в нов кредитен инструмент. Заемът е бил обезпечен с ипотеки на недвижими имоти, разположени в Tikkala, Lappeenranta и Kouvolаи, както и с акции в […]. Продължителността на заема е била до края на 2010 г. и възстановяването е трябвало да започне през 2009 г. На 23 ноември 2011 г. […] EUR от капитала все още не са били изплатени. В същото време частните кредитори […] и […] са преобразували лихвите в заеми.
(61)
На 28 декември 2005 г. [един частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 623 000 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 1,5 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
(62)
На 29 декември 2005 г. [друг частен кредитор] е преобразувал лихвите в заем в размер на приблизително 1 532 500 EUR, като периодът на заема е бил до края на 2010 г. Лихвеният процент е бил тримесечен Euribor плюс 2 %. Погасяването е трябвало да започне през 2009 г.
3.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(63)
На 14 септември 2006 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 300 000 EUR с гаранционна такса от 1,65 % годишно, платени от Karjaportti. […] от своя страна е предоставил гаранция на Karjaportti за същата сума при лихвен процент в размер на 1,25 %. Тази гаранция, както и насрещната гаранция, е покрила 16,7 % от 1,8 млн. EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и Karjaportti. Продължителността на гаранцията на Finnvera е била 8 месеца. Останалата част от споразумението за подизпълнение е била покрита от гаранции от […] и […] (съответно 825 000 EUR и 675 000 EUR), които са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 %. Finnvera не е участвало в предоставянето на тези гаранции, т.е. по тях не е имало насрещна гаранция. Срокът на насрещната гаранция на Finnvera е изтекъл на 30 юни 2007 г., без тя да е била използвана. В съответствие с това за Finnvera не са възникнали никакви задължения за плащане въз основа на тази гаранция.
3.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(64)
На 6 юли 2007 г. Finnvera е отпуснало заем в размер на 250 000 EUR при лихвен процент шестмесечен Euribor плюс 2,5 % годишно. Заемът е бил с продължителност от шест месеца и е трябвало да бъде възстановен до 15 януари 2008 г. Досега само част от заема е била възстановена (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […]).
(65)
Същевременно частните кредитори […] и […] са отпуснали заеми на стойност съответно на 800 000 EUR и 650 000 EUR също за срок от шест месеца. Лихвеният процент за тези заеми е бил едномесечен Euribor плюс 2 %. Възстановяването на техните заеми също е било забавено (неизплатени суми на 23 ноември 2011 г.: […] EUR и […] EUR).
(66)
За тези два заема и за заема, отпуснат от Finnvera, Karjaportti е предоставило следното обезпечение: ипотека върху активи на дружеството с регистрираната стойност в размер на 1 850 067 EUR, акции в дружеството […] и банкова сметка. Тези обезпечения са били разпределени между Finnvera, […] и […] в зависимост от техните рискове,свързани със заемите. В действителност тримата кредитори са били от един и същ ред и са разделили обезпечението под формата на дял от проценти (Finnvera: [0-30] %; [първият частен кредитор]: [10-50] %; [вторият частен кредитор]: [10-50] %).
3.2.5. Гаранция, предоставена на 9 март 2008 г. (мярка 17)
(67)
На 9 януари 2008 г. Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […] в размер на 280 000 EUR с гаранционна такса от 2,5 % годишно, платени от Karjaportti. Насрещната гаранция е покрила 80 % от гаранцията, предоставена от […] на Karjaportti на 11 януари 2008 г. в размер на 350 000 EUR, свързани със споразумението за подизпълнение между […] и […]. […] е начислил гаранционна такса в размер на [0-3] %. Finnvera е имало достъп до обезпечение под формата на дялово участие в Karjaportti в […]. Според оценките, извършени от Finnvera на 8 януари 2008 г., в момента на предоставяне на насрещната гаранция за Finnvera тези акции са имали гаранционна стойност в размер на […] EUR. Срокът на насрещната гаранция е изтекъл на 28 февруари 2011 г. и по нея не са извършени никакви плащания.
4. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(68)
Както е описано в съображения 2, 3 и 6, на 8 април 2009 г. Комисията реши да открие процедура по официално разследване (наричана по-нататък „първото решение за откриване на процедурата“). На 15 декември 2009 г. обхватът на тази официална процедура по разследване бе разширен, за да включи няколко допълнителни мерки (наричана по-долу „второто решение за откриване на процедурата“).
4.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
4.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(69)
В първото си решение за откриване на процедурата Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (31) („Известие за гаранциите от 2000 г.“), което е било в сила по времето, когато мярката е била предоставена, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като гаранцията покрива 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем (32). Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведениe на пазарен участник.
(70)
По отношение на съвместимостта на мярката, Комисията има съмнения, че гаранцията би могла да отговаря на изискванията за изключение съгласно член 107, параграф 3 от ДФЕС. Според предварителна оценка условията от Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднено положение (33) (наричани по-нататък „Насоките за О&П от 1999 г.“) изглежда не са били изпълнени.
4.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(71)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че продажбата е била извършена в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като изискванията от Съобщението на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (34) не са били спазени. Беше отчетено, че не е била платена никаква пазарна цена, тъй като земята е била прехвърлена на Karjaportti безвъзмездно. Освен това, Karjaportti не е трябвало да поеме разходите за изравняване на парцела.
4.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(72)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнения, че условията на покупка са били в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е представила доказателства, че закупуването на имоти е било извършено при пазарни условия, като например оценка на имотите от независим експерт.
4.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(73)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика. На първо място, в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г., което е било в сила към момента на предоставянето, мярката може да представлява държавна помощ, тъй като на гаранцията е покрила 100 % от въпросния заем. Това заключение няма да бъде променено с Известието относно гаранциите от 2008 г., което е в сила понастоящем. Освен това предоставянето на гаранцията без комисионна такса, което представлява поемане на финансов риск без quid-pro-quo, не може да бъде определено като поведение на пазарен участник, особено когато дружеството вече е било в затруднено положение.
(74)
По отношение на съвместимостта на мярката, на Комисията не е била предоставена достатъчно информация, която да ѝ позволи да определи дали изискванията, посочени в Насоките за О&П от 1999 г., са били изпълнени.
4.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(75)
Комисията имаше подобни съмнения за гаранцията, предоставена на 8 март 2004 г.
4.1.6. Споразумение относно процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(76)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че мерките, предприети по време на преструктурирането, са в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика.
(77)
На първо място, община Mikkeli се е съгласила да намали лихвените проценти за обезпечените дългове, което е довело до начислени лихвени проценти значително под референтната ставка за Финландия по това време. Тъй като референтният лихвен процент се счита за пазарният лихвен процент за предприятия в добро състояние, и тъй като Karjaportti е било в затруднено положение по това време, Комисията установи, че е малко вероятно частен кредитор да отпусне заеми при такъв нисък лихвен процент.
(78)
По отношение на съвместимостта на мерките, в момента на откриването на процедурата Комисията имаше само ограничена информация относно мерките за преструктуриране, предприети от Karjaportti от 2004 г. насам. Беше счетено, че непрекъснатото преструктуриране не е било успешно, тъй като през декември 2008 г.данъчните органи са започнали процедура по несъстоятелност срещу Karjaportti. Поради това Комисията изрази съмнения, че дългосрочната жизнеспособност на дружеството би могла да бъде постигната чрез предприетите мерки за преструктуриране. Що се отнася до останалите критерии за помощ за преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г. (35), при липсата на уведомление и на план за преструктуриране Комисията не би могла да прецени дали другите изисквания от Насоките за О&П от 2004 г., са били изпълнени.
4.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(79)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че въпросната мярка е в съответствие с принципа на частния инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като Финландия не е предоставила доказателства, че покупката на акции е била извършена при пазарни условия.
4.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(80)
По отношение на преобразуването на неплатените лихви в заем, община Mikkeli се е съгласила да начислява много нисък лихвен процент за заема. В действителност частните кредитори, които са преобразували своите неизплатени лихви, са договорили по-високи лихвени проценти, поради което Комисията се съмнява дали подобен подход би могъл да бъде в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
4.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(81)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че ако отписването на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и 2008 г. е включвало също така правно задължение, което е отпаднало, отписването е предоставило предимство на Karjaportti. Според Комисията е спорно дали един частен пазарен инвеститор би действал по същия начин.
4.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(82)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика при предоставянето на гаранцията и изказа предварително становище, че гаранцията е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали гаранцията е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това гаранционната такса и лихвеният процент за заема са били твърде ниски, за да отговарят на точка 25, буква а) от Насоките, а гаранцията не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките, тъй като не е била ограничена до шест месеца.
4.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(83)
В първото решение за откриване на процедура Комисията изрази съмнение, че община Mikkeli е действала като частен кредитор, когато е дала съгласие за разсрочване на дълговете, и изказа предварително становище, че мярката е включвала държавна помощ. По отношение на съвместимостта на мярката Комисията имаше съмнения дали разсрочването на дълга е в съответствие с Насоките за О&П от 2004 г., тъй като принципът за еднократната помощ изглежда не е бил спазен. Освен това разсрочването на дълга не е отговаряло на условията за помощ за оздравяване. Мярката не е била ограничена до шест месеца и следователно не е била в съответствие с точка 25, буква в) от Насоките.
4.2. Мерки, предоставени от Finnvera (мерки 13-17)
(84)
Във второто решение за откриване на процедура Комисията счете, че мерките са били предоставени чрез държавни ресурси и могат да бъдат приписани на държавата, тъй като Финландия притежава 100 % от Finnvera. По отношение на заемите Комисията изрази съмнение, че начисленият лихвеният процент е превишил съответните референтни лихвени проценти. Освен това тя не е разполагала с достатъчно информация, за да прецени дали мерките са били предоставени заедно с частните инвеститори и при равни условия с тях. По отношение на гаранциите Комисията изрази съмнение дали те са били предоставени в рамките на съществуващите схеми, тъй като гаранциите, предоставени на голямо предприятие в затруднено положение, не попадат в обхвата на тези схеми. Ако мерките са били предоставени извън рамките на съществуваща схема за помощ, Комисията изрази съмнение, че те са в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика.
5. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ФИНЛАНДИЯ
5.1. Мерки, предоставени от община Mikkeli
5.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(85)
Финландия твърди, че гаранцията не следва да бъде разглеждана като държавна помощ, тъй като Karjaportti вероятно е могла да получи гаранция от частните капиталови пазари. Финландия се позовава на факта, че Tapiola е отпуснало заема, който е бил гарантиран от въпросната гаранция като част от финансов пакет в размер на 25 млн. EUR за инвестиции в производствения обект в Tikkala. Във финансирането са участвали и други икономически оператори. Държавната подкрепа за инвестицията е включвала прехвърляне на земя и поемане на разходите за изравняването на парцела от община Mikkeli (вж. съображения 89 и 90), заеми и гаранции, предоставени от Finnvera, както и пряка безвъзмездна помощ, отпусната от Министерството на търговията и промишлеността.
(86)
Освен това Финландия твърди, че община Mikkeli е прилагала равни условия по отношение на всички дружества, които са кандидатствали за гаранции.
(87)
Ако мярката следва да бъде разглеждана като държавна помощ, Финландия е на мнение, че такава помощ би била съвместима с вътрешния пазар, тъй като е била предоставена в съответствие с Насоките за националната регионална помощ (36) („ННРП от 1998 г.“). Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били изпълнени. По-специално, Финландия представи изчисление, съгласно което брутният еквивалент на помощта ще продължи да бъде под 24 %, ако се отчете цялата държавна подкрепа за инвестициите.
5.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(88)
Финландия твърди, че текущата балансова стойност на участъка не е съпоставим показател за определяне на стойността на участъка по времето на прехвърлянето. Община Mikkeli оценява пазарната стойност на земята в момента на прехвърлянето на 300 000 EUR. Според Финландия разходите за изравняване на парцела са възлизали на 2 млн. FIM (336 376 EUR)
(89)
Финландия смята, че прехвърлянето на парцела и поемането на разходите за изравняване е било в съответствие с ННРП от 1998 г. (вж. съображение 87).
5.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(90)
Според Финландия закупуването на имоти през 2002 г.е било свързано със строителния проект на производственото съоръжение в Tikkala, за което Karjaportti е имало нужда от финансиране. Финландия твърди, че имотите са били закупени на пазарна цена. В оценката се отчита, че имотите са били закупени, за да бъдат използвани предимно за жилищни цели чрез промяна на плановете, като част от площта все пак е била използвана за бизнес цели. Освен това имотите са имали ипотеки, дадени на частните кредитори, и само един от шестте имота е имал ипотека в размер на приблизително 9,6 млн. EUR, което потвърждава, че стойността на собствеността е била по-висока от покупната цена. От това следва, че община Mikkeli е спазила принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика и закупуването не е включвало държавна помощ.
5.1.4. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(91)
Финландия посочва, че гарантираният заем е бил предоставен, за да се компенсира старият пенсионен заем, което е бил отпуснат през 1992 г. Като насрещно обезпечение община Mikkeli е получила ипотека на стойност от 7,5 млн. FIM (1 261 409 EUR) върху имот на Karjaportti. При издаването на гаранцията на 8 март 2004 г. община Mikkeli е запазила това обезпечение.
(92)
Финландия твърди, че първоначалната гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия към ЕС. Когато община Mikkeli е предоставила новата гаранция на 8 март 2004 г., не е била предоставена нова помощ, тъй като съществуващата първоначална гаранция е била преобразувана в нова гаранция, като са били запазени достатъчно насрещни обезпечения. Освен това по същото време и други гаранти на първоначалния пенсионен заем от 1992 г. са отпуснали заеми на Karjaportti.
(93)
И накрая, Финландия оспорва това, че Karjaportti е било в затруднено положение през пролетта на 2004 г. по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. Според Финландия пазарните прогнози са били задоволителни през първата половина на 2004 г. и Karjaportti е реализирал печалба в размер на 3 млн. EUR за 2004 г. Освен това Karjaportti е получил заеми от частни заемодатели при относително ниски лихвени проценти през пролетта и лятото на 2004 г. И накрая, през декември 2004 г. Karjaportti е било определено като жизнеспособно предприятие, когато кредиторите му са одобрили преструктурирането, въпреки неговите продължителни финансови затруднения. В противен случай Karjaportti щеше да бъде обявено в несъстоятелност.
5.1.5. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(94)
Финландия смята, че гаранцията е продължение на финансирането, предоставено от община Mikkeli за инвестиции в производственото съоръжение в Tikkala през 2000 г. Гаранцията е била предоставена, за да се завърши първоначалния инвестиционен план, започнал през 2000 г. В момента на предоставяне на гаранцията Karjaportti не е било в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г., тъй както вече е била определена гаранция, предоставена през март 2004 г. (вж. съображение 93 по-горе).
(95)
Според Финландия, ако гаранцията е включвала държавна помощ, тя е била съвместима, защото е била в съответствие с Насоките за регионална помощ от 1998 г. Големите дружества са отговаряли на условията за допустимост относно мерките за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС, ако не са надвишили сумата от 24 % от допустимите нетни разходи. Тези условия са били спазени, тъй като елементът на помощ при гаранцията е бил само в размер на 57 835 EUR, докато общите инвестиции на Karjaportti в Tikkala са възлизали на […] EUR.
5.1.6. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(96)
Финландия твърди, че всички предприети мерки са били свързани със започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. В съответствие със съдебната практика на Съда на Европейските общности законодателството, свързано със схемите за възстановяване и несъстоятелността, надзиравани от съда, само по себе си не обосновава определянето на това законодателство като помощ (37).
(97)
На второ място, не са били отпуснати нови заеми по време на процедурата, но изплащането на дългове, предоставено преди преструктурирането, е било разсрочено в съответствие с националното законодателство за преструктуриране на предприятия, в което към кредиторите се прилагат равни условия. В допълнение към вземанията на община Mikkeli, вземанията от частни дружества също са били прегрупирани по време на процедурата. Кредиторите на Karjaportti са били разделени на няколко групи. Вземанията на всяка група кредитори са били предмет на взаимно равнопоставени сходни условия. Финландия посочва, че това важи особено по отношение на обезпечените дългове на община Mikkeli. Следователно изглежда, че община Mikkeli е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика като се е съгласила на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд,.
(98)
Освен това Финландия посочва, че община Mikkeli е отчела, че ще бъде по-печелившо да се разсрочат дълговете, отколкото да се позволи Karjaportti да изпадне в несъстоятелност и да бъде затворено окончателно, което е посочено също в баланса за ликвидация, приложен към програмата за преструктуриране.
(99)
По отношение на съвместимостта на мерките, включени в Насоките за О&П от 1999 г., Финландия твърди, че дружество, подлежащо на процедура по преструктуриране, по принцип следва да се счита за предприятие в затруднено положение по смисъла на Насоките. Финландия повтаря, че процедурата по преструктуриране не е включвала държавна помощ и че община Mikkeli не е осъществила подкрепящи мерки по време на процедурата по преструктуриране.
(100)
След това Финландия излага аргументи, свързани с всяка от предоставените мерки: По отношение на задействането на предоставената през 2000 г. гаранция за заем на община Mikkeli, Финландия твърди, че Mikkeli не е предоставила никакви нови заеми на Karjaportti, а просто е встъпила в правата на кредитор по искане на Tapiola в началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, което е било обикновена мярка в рамките на такава процедура по преструктуриране. По отношение на условията за изплащането на заема, Финландия посочва, че те са били определени в програмата за преструктуриране и че са били еднакви за всички кредитори в рамките на една и съща група кредитори.
(101)
По отношение на неизплатените такси, Финландия уточнява, че вземанията са дължими на службата за общинските имоти, отдела за управление на водите и отдела за управление на отпадъците на града. Вземанията включват неплатени такси преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. От община Mikkeli не е била предоставена никаква гаранция за тези неизплатени суми, тъй като те са били вземания, дължими на общината. Следователно, при започването на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, те са били въведени в програмата за преструктуриране като една обща сума.
5.1.7. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(102)
Финландия твърди, че акциите на дружеството за недвижими имоти Kiinteistö Oy Suksimäki са били закупени на пазарна цена от Karjaportti. Финландия е представила отчет на независим оценител, според който стойността на акциите е възлизала на приблизително 1 млн. EUR въз основа на размера наемите към този момент. Тази стойност е била коригирана по отношение на действителния размер на наемите и акциите са били съответно закупени на цена от 860 000 EUR. Следователно прехвърлянето на собствеността не е включвало никакъв елемент на помощ.
5.1.8. Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8)
(103)
Относно превръщането на неизплатените лихви в заем, на първо място Финландия твърди, че неплащането на лихви е типична мярка при процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Превръщането на тези неплатени лихви в заеми, които ще получат по-добро класиране в сравнение с други заеми, е предвидено във финландското законодателство. Освен това Финландия смята, че превръщането на неизплатените лихви в заем е било извършено в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните кредитори са преобразували неизплатените лихви по вземанията в заеми заедно с община Mikkeli.
5.1.9. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(104)
Финландия потвърждава, че вписването на дълговете като загуби е просто счетоводна операция от страна на кредитора, извършена в съответствие с принципа на предпазливост и съответните разпоредби от Закона за счетоводството 1336/1997. Финландия твърди, че отписването на дълга не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, т.е. дългове не са били опростени. Община Mikkeli потвърди, че не е опростила дълговете, вписани като загуби, и че продължава процедурата по събиране на вземането. Дългът е част от обезпечения дълг по силата на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
5.1.10. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(105)
Преди оттеглянето на уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Финландия твърди, че гаранцията е била съвместима съгласно Насоките за О&П от 2004 г. По отношение на оттеглянето на уведомлението, Финландия не е представила по-подробни аргументи.
5.1.11. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(106)
Финландия твърди, че разсрочването на дълговете е мярка, присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че то не включва държавна помощ. Според Финландия, кредиторите на Karjaportti са били единодушни относно това, че разсрочването на дълга е подходяща алтернатива с цел защита на техните вземания. Тя уведоми Комисията, че разсрочването, което е предмет на уведомлението, никога не е било осъществено, тъй като административният съд на Kuopio (Kuopion Hallinto-Oikeus) е спрял извършването на разсрочването на дълга. Финландия обяснява, че дълговете на Karjaportti все пак са били разсрочени след няколко предложения от страна на Karjaportti през периода 2009-2011 г., които са били приети от община Mikkeli. Финландия твърди, че следващото разсрочване е било в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, тъй като община Mikkeli и всички други кредитори са извършили разсрочването при равни условия.
5.2. Мерки, предоставени от Finnvera
5.2.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(107)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не представлява държавна помощ. На първо място, рискът на Finnvera не се е увеличил, тъй като гаранцията е заменила предоставената от Finnvera по-рано (през 1992 г.) гаранция за пенсионен заем. Този заем е бил заменен с нов пенсионен заем през 2004 г., за който Finnvera е предоставило въпросната гаранция. Освен това двама частни кредитори са отпуснали кредитни инструменти на Karjaportti по същото време, за да се даде възможност за финансиране на отложените плащания от 2004 г. Освен това гаранцията е била подложена на висока такса и елементът на помощ при гаранцията е бил под минималния праг. И накрая, прогнозите за Karjaportti са били добри при предоставянето на гаранцията.
5.2.2. Заем, отпуснат на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(108)
Финландия смята, че отпуснатият през 2006 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действала като частен пазарен кредитор при превръщането на неизплатените лихви в нов заем в съответствие с програмата за преструктуриране. Освен това частните кредитори са превърнали своите неизплатени лихви в нови заеми малко преди Finnvera и са направили това при подобни условия.
5.2.3. Гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(109)
Финландия смята, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, гаранцията не включва държавна помощ, тъй като тя покрива само 16,7 % от 1,8 млн. EUR и частните кредитори са покрили останалата част от тази сума под формата на гаранции.
5.2.4. Заем, отпуснат на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(110)
Финландия смята, че отпуснатият през 2007 г. заем не представлява държавна помощ, тъй като Finnvera е действало заедно с двама частни кредитори, които са отпуснали нови заеми по едно и също време и при сходни условия. Освен това заемът е бил обезпечен чрез ценни ипотеки и ипотеки върху активи на дружеството.
5.2.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(111)
Финландия смята, че насрещната гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите от 2000 г. Във всеки случай, тя не включва държавна помощ, тъй като другата участваща страна е била частен заемодател и гаранционната такса, наложена от Finnvera е била значително по-висока от гаранционната такса, наложена от частния заемодател.
6. МНЕНИЯ, ИЗРАЗЕНИ ОТ ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(112)
Заинтересованата страна е изразила мнения единствено по мерки 1, 2, 3, 5, 7, 9 и 10.
6.1.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1)
(113)
Заинтересованата страна посочва, че гаранцията е била предоставена с цел обезпечаване на заем в размер на 25 млн. FIM за инвестиция в нов производствен обект.
6.1.2. Прехвърляне на земя (мярка 2)
(114)
Заинтересованата страна твърди, че парцел земя е бил заделен за Karjaportti и община Mikkeli се е ангажирала да предостави услуги в областта на строителното инженерство и други необходими технически услуги, чиито разходи са в размер на 2,5 млн. FIM. Karjaportti е платило 1,2 млн. FIM за парцела. В счетоводните книги на Karjaportti парцелът е оценен на 403 000 EUR и заинтересованата страна иска да установи дали заделянето на земята не е могло да бъде държавна помощ.
6.1.3. Покупка на земя (мярка 3)
(115)
Заинтересованата страна твърди, че община Mikkeli е закупила шест изоставени производствени сгради в Mikkeli и е заплатила общо 6,7 млн. EUR за тях. Инвеститор, който действа в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, не би закупил имоти на дадено дружество в голямо финансово затруднение на такава цена.
6.1.4. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(116)
Заинтересованата страна твърди, че Karjaportti е било в сериозни затруднения в момента на предоставяне на гаранцията. Дружеството е имало значителни дългове към община Mikkeli и групата дружества, собственост на община Mikkeli.
6.1.5. Закупуване на акции от Karjaportti (мярка 7)
(117)
Заинтересованата страна твърди, че цената, заплатена за акциите в дружеството за недвижими имоти, е била над балансовата стойност на акциите.
6.1.6. Отписване на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(118)
Заинтересованата страна е представила копие на протокол от заседание на изпълнителния орган на Mikkeli от 5 февруари 2007 г., на което е било взето решение за отписването на дълговете във финансовите отчети за 2006 г. Освен това заинтересованата страна изтъква, че е било най-малкото необичайно, че община Mikkeli е отписала милиони евро от дълговете на Karjaportti от финансовите си отчети през 2008 г. и иска да установи по-специално защо община Mikkeli същевременно е била готова да предостави допълнителни гаранции на Karjaportti.
7. ОЦЕНКА
(119)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се постановява, че всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на определени стоки и засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(120)
Условията, определени в член 107, параграф 1 от ДФЕС, са кумулативни и поради това, за да бъде квалифицирана дадена мярка като държавна помощ, всички условия трябва да бъдат изпълнени едновременно.
(121)
Докато в член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда обща забрана на държавната помощ в рамките на Съюза, в член 107, параграф 2 и член 107, параграф 3 от ДФЕС се предвиждат изключения от общото правило, че такава помощ е несъвместима с общия пазар, както е постановено в член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(122)
В следващите раздели Комисията оценява наличието на държавна помощ поотделно за всяка една от описаните мерки. Ако дадена мярка включва държавна помощ, Комисията оценява съвместимостта на мярката за помощ. Комисията прави разграничение между мерките, които са оттеглени, мерките, които са били предоставени от община Mikkeli, и мерките, които са били предоставени от Finnvera. На първо място се определя точно в кой момент Karjaportti е могло да се счита за дружество в затруднено положение.
7.1. Дружество в затруднено положение
(123)
Както по отношение на наличието на държавна помощ, така и по отношение на съвместимостта на въпросните мерки е от значение дали бенефициерът е бил в затруднено положение към момента на предоставяне на мерките. Това дали Karjaportti може да се счита за дружество в затруднено положение трябва да бъде оценено съгласно Насоките за О&П от 1999 г. до 9 октомври 2004 г., датата на изтичане на срока на действие на Насоките за О&П от 1999 г. (38) Насоките за О&П от 2004 г.се прилагат от 10 октомври 2004 г. (39)
(124)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г., едно дружество може да се счита в затруднено положение, когато отговаря на така наречените задължителни критерии, посочени в точка 5 от тези насоки, т.е. когато то е изгубило повече от половината от записания капитал или би могло да бъде обект на процедури по обявяване в несъстоятелност съгласно националното законодателство. Ако задължителните критерии не са спазени, дадено дружество все пак може да покаже „обичайните признаци на дружество, което е в затруднено положение“, съгласно точка 6 от Насоките за О&П от 1999 г., такива като нарастващи загуби, намаляващ оборот, увеличаваща се нереализирана продукция, свръхпроизводство, намаляващ паричен поток, нарастващи дългове, нарастващи лихвени проценти и намаляващи или нулеви нетни стойности на активите (така наречените незадължителни критерии). Насоките за О&П от 2004 г. включват подобни задължителни и незадължителни критерии в точки 10 и 11.
(125)
В този контекст Комисията отбелязва, че през 2000 г. Karjaportti не е загубило капитал, нито е показало „обичайните признаци“ на дружество, което е в затруднено положение. В действителност изглежда, че Karjaportti е било жизнеспособно дружество, което е записало голям оборот, положителен оперативен резултат, стабилен капиталов дял и резерви на сравнително високо равнище за периода между 2000 г. и 2002 г. (вж. също таблица I).
(126)
Ситуацията се е влошила през следващите години. Оборотът е намалявал и загубите са се увеличили значително в периода от 2003 г. до 2004 г. Дългът е нараствал и още в началото на 2004 г. бенефициерът е започнал да разсрочва дългове и е трябвало да поиска от кредиторите отлагане на дължими плащания (40). Също така изглежда, че Karjaportti е имало известен свръхкапацитет. Освен това трябва да се вземе предвид, че още през 2004 г. загубите на Karjaportti вече не са били покрити от Фонда за извънредни обстоятелства (вж. таблица I)
(127)
Според финансовите отчети на Karjaportti дружественият капитал на Karjaportti почти е изчезнал през 2004 г., тъй като е отбелязал рязък спад до по-малко от една десета от стойността си в сравнение с 2003 г. Впоследствие дружеството регистрира отрицателен собствен капитал, който има тенденции към увеличаване през последните години. С изключение на 2006 г., от 2003 г. насам Karjaportti натрупва загуби. Реализираната през 2006 г. печалба не може да се възприеме като признак за възстановяване на дружеството, тъй като тя не е била в резултат на основната дейност на дружеството. Оперативната печалба на Karjaportti е останала отрицателна, подобно на предходните и следващите години. Печалбата през 2006 г. не е била достатъчна, за да се компенсира размерът на дефицита, натрупан през последните отчетни периоди, нито за да се компенсира отрицателният капитал. Като цяло финансовото състояние на Karjaportti е останало доста неблагоприятно. През 2008 г. срещу Karjaportti два пъти е било обявявано производство по несъстоятелност от страна на данъчните органи.
(128)
С оглед на фактите, представени в съображения 125-127, може да се заключи, че Karjaportti отговаря на критериите за дружество в затруднено положение съгласно точка 5 от Насоките за О&П от 1999 г. и точка 11 от Насоките за О&П от 2004 г. от началото на 2004 г. През 2008 г., когато Karjaportti е било предмет на производство по несъстоятелност, то е било определено и като предприятие в затруднено положение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.
7.2. Мерки, които са оттеглени
7.2.1. Неизпълнена гаранция, планирана за 2009 г. (мярка 11)
(129)
В съответствие с член 8 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (41) („Процедурен регламент“), държава членка може да оттегли уведомлението след откриването на официалната процедура по разследване в разумен срок преди Комисията да е взела решение относно естеството на помощта на мярката, предмет на уведомлението. В такъв случай Комисията решава да прекрати тази процедура поради нейната безпредметност.
(130)
Тъй като решението на общинския съвет на Mikkeli да предостави гаранция на Karjaportti не е влязло в сила и през февруари 2010 г. изпълнителният орган е решил да не изпълни гаранцията, Финландия е оттеглила уведомлението за гаранцията през март 2010 г. Поради това, що се отнася до гаранцията, разследването е безпредметно.
7.3. Мерки, предоставени от община Mikkeli
7.3.1. Гаранция, предоставена на 12 юни 2000 г. (мярка 1), и прехвърляне на земя (мярка 2)
(131)
Гаранция (мярка 1): Както е посочено в съображения (14)-(16), община Mikkeli е предоставила гаранция през юни 2000 г. и е извършила плащания в рамките на гаранцията през декември 2004 г. След като община Mikkeli е станала кредитор на Karjaportti, условията за заема са били променяни в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (за подробности вж. съображения 34-39).
(132)
В съответствие с това трябва да бъдат разграничени няколко етапа. Въпреки че помощта е отпусната в момента на предоставяне на държавна гаранция, плащанията от държавата, съгласно условията на гаранцията, не се считат за държавна помощ (42). От друга страна, промяната на условията на заема, след като държавата гарант е станала кредитор, може да включва държавна помощ. По-долу се проверява дали гаранцията, предоставена през юни 2000 г., представлява държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема могат да включват държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(133)
Гаранцията е била предоставена от община Mikkeli и съответно включва държавни средства и може да бъде вменена в отговорност на държавата.
(134)
За да включва държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, мярката трябва да предоставя предимство, което предприятието не би получило при нормални пазарни условия. За да извърши тази оценка, Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2000 г. Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила в момента на предоставяне на мярката. Въпреки това, както ясно се посочва от съдебната практика на Съда на Европейските общности, „въпросът дали определена помощ представлява държавна помощ по смисъла на Договора трябва да се разреши въз основа на обективни дадености, които се преценяват към момента, в който Комисията приема своето решение.“ (43) В съответствие с това, относно оценката в конкретния случай Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г.
(135)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия.(вж. съображение 135): "а) заемополучателят не е във финансово затруднение […]; б), размерът на гаранцията може да бъде надлежно изчислен в момента на предоставянето, […]; в), гаранцията не покрива повече от 80 % от непогасения заем или от друго финансово задължение […]; г) за гаранцията е платена цена, ориентирана спрямо пазара. […].“
(136)
В конкретния случай заемополучателят не е бил във финансово затруднение в момента на предоставянето (вж. съображения 123-128). Въпреки това, гаранцията, която е предмет на оценката, покрива 100 % от заема.
(137)
Освен това гаранцията е била предоставена без гаранционна такса, въпреки че самият предоставящ орган е отчел това за голям риск (44). Въпреки че Финландия твърди, че Karjaportti е можело да получи подобна гаранция на пазара, Комисията е на мнение, че гаранционна премия с нулева стойност не може да се разглежда като близка до пазарната премия, приложима към момента на предоставянето. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение от страна на бенефициера и гаранцията е била предоставена като абсолютна гаранция, т.е. гарантът е носил отговорност за главницата като за свой собствен дълг и кредиторът е могъл да поиска погасяване на главницата от гаранта, когато главницата стане дължима.
(138)
В съответствие с това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ.
(139)
Аргументът на Финландия, че тази мярка е била предоставена заедно с други страни може да бъде отхвърлен, тъй като според предоставената от Финландия информация другите страни, които участват в инвестицията, също са били собственост на държавата. В съответствие с това, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(140)
За да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярката, която е предмет на оценката, е предоставена на Karjaportti - едно конкретно дружество. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка представлява избирателно предимство за бенефициера.
(141)
На последно място, Комисията трябва да прецени дали мярката, предприета от община Mikkeli в полза на Karjaportti има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки, чрез предоставянето на това дружество на предимство спрямо (потенциалните) конкуренти, които не получават държавна подкрепа. Осъществява се търговия с месни продукти между държави членки - секторът на дейност на бенефициера. Според Финландия, Karjaportti изнася своите продукти главно в Русия, но също така и в държавите членки. Поради това Комисията счита, че предприетата мярка има вероятност да наруши конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
(142)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(143)
Прехвърляне на земя (мярка 2) Финландия не отрича, че мярката може да представлява държавна помощ. На бенефициера определено е било предоставено предимство, тъй като той не е трябвало да плаща нищо за прехвърлянето на земята. Освен това община Mikkeli е възстановила разходите на бенефициера за изравняване на парцела. В съответствие с това, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti, което то не би получило на пазара.
(144)
Освен това мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, прехвърлянето на земя също включва държавни средства, за него носи отговорност държавата, то е избирателно, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите членки.
(145)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(146)
Финландия твърди, че гаранцията, заедно с прехвърлянето на земя за строеж на производствен обект в Tikkala, е съвместима като регионална помощ. По времето, когато мерки 1 и 2 са били отпуснати, това е през 2000 г., ННРП от 1998 г. са били в сила (45). Разглежданите мерки не са били отпуснати съгласно схема, а като индивидуално ad hoc плащане. Тъй като мерките са били отпуснати в сектор, към който се прилагат ННРП от 1998 г., те попадат по принцип в обхвата на ННРП от 1998 Г. По времето на предоставяне на мерките бенефициерът не е бил в затруднение, както се посочва в съображения 123 - 128 по-горе, и се е намирал в Itä-Suomen, регион, отговарящ на изискванията за регионална помощ съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС. Ето защо Комисията е оценила проекта съгласно ННРП от 1998 г. Тази оценка е довела до следните наблюдения:
(147)
Съгласно раздел 2 от ННРП от 1998 г. регионална помощ може да е съвместима само ако има баланс между нейното нарушаващо въздействие и нейното предимство относно развитието на по-малко облагодетелстван регион. В този контекст Комисията отбелязва, че от въпросния инвестиционен проект се е очаквало да има положително въздействие върху регионалното развитие. Той е допринесъл за по-нататъшното развитие на икономическата дейност и за създаването на нови и непреки работни места. Всъщност, както се посочва в съображение 24, новият производствен обект следва да увеличи броя на работните места в региона от 400 на 550-600.
(148)
Раздел 4 от ННРП от 1998 г. определя условията за предоставяне на съвместима регионална помощ.
(149)
Първо, съгласно точка 4.1 от ННРП от 1998 г., целта на регионалната помощ е да осигури или продуктивна инвестиция (първоначална инвестиция), или създаване на работни места, свързано с инвестицията. Първоначална инвестиция означава съгласно точка 4.4 от ННРП от 1998 г. инвестиция в дълготрайни активи, свързани със създаването на нов обект, разширяването на съществуващ обект, или започването на дейност, изискваща основна промяна на продукта или производствения процес на съществуващ обект. Разглежданите мерки са били използвани за строеж на нов производствен обект, което е първоначална инвестиция по смисъла на точка 4.4 от ННРП от 1998 г.
(150)
Второ, интензитетът на помощта трябва да бъде под тавана на регионална помощ от 24 % (46). С цел да бъде изчислен интензитета на помощта, трябва се определи стойността на елемента на инвестицията и елемента на помощта, включени в разглежданите мерки.
а)
Относно стойността на инвестицията съгласно точка 4.5 от ННРП от 1998 г. допустимите разходи в този контекст могат да включват разходи за земя, за строеж на предприятия и за машини. В случай на покупка се вземат предвид само разходите за закупуване на тези активи. Всъщност Финландия е изчислила допустимите разходи съгласно тези разпоредби като възлизащи на 25 935 928 EUR (вж. съображение 22 и таблица III).
б)
Относно елемента на помощ Финландия е предоставила изчисление, чиято правдоподобност е проверена от Комисията. За мярка 1, гаранцията, предоставена от община Mikkeli, може да се използва Известието относно гаранциите от 2000 г. за определяне на количеството на елемента на помощ. Предвидени са три метода за определяне количеството на елемента на помощ, единият от които е то да се изчислява "по всеки друг обективно оправдан и общоприет метод" (раздел 3.2 от Известието относно гаранциите от 2000 г.). Финландия е сравнила пазарната цена за сравнима гаранция с платената на община Mikkeli действителна премия за гаранцията, което изглежда фактически като обективно оправдан и общоприет метод. За мярка 2 елемента на помощта се състои от стойността на земята плюс разходите за изравняване на парцела, което също е допустимо. Що се отнася до финансирането от Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, което не е предмет на настоящето решение, ако бъде счетено, че то включва държавна помощ, елементът на помощ също трябва да бъде взет предвид. Финландия е предоставила изчисление за елемента на помощ, включен във заема от Finnvera, което се счита за правдободобно. За преките безвъзмездни средства от Министерството на търговията и промишлеността цялата сума е била взета предвид. Като цяло взимайки предвид елемента на помощ, включен в мерките, отпуснати от община Mikkeli, Finnvera и Министерството на търговията и промишлеността, елементът на помощ (изчислен като брутен еквивалент на безвъзмездните средства) е 3 617 143 EUR (вж. таблица II).
(151)
Елементът на помощ от 3 617 143 EUR съответства на интензитета на помощ от 13,95 % от общите допустими разходи от 25 935 928 EUR. Интензитетът на помощ е следователно под прага от 24 %.
(152)
Трето, съгласно точка 4.10 от ННРП от 1998 г., помощта за първоначалната инвестиция трябва да бъде поставена в зависимост от поддържането на въпросната инвестиция за минимален период от пет години. Финландия е потвърдила, че въпросната инвестиция ще бъде поддържана за минимален период от пет години.
(153)
Четвърто, съгласно точка 4.2 от ННРП от 1998 г., приносът на бенефициера към финансирането на инвестицията трябва да бъде най-малко 25 %. Финландия е потвърдила, че това е случаят.
(154)
Пето, Комисията отбелязва, че в съответствие с точка 4.2 от ННРП от 1998 г. заявлението за помощ е било подадено преди да бъде започната работа по проекта, правилата за кумулиране на помощта са спазени, както е предвидено в точка 4.18 от ННРП от 1998 г., и таванът на регионалната помощ не е превишен.
(155)
С оглед на изложените по-горе съображения Комисията стига до заключението, че мерки 1 и 2 спазват условията на ННРП от 1998 г. и следователно са съвместими.
7.3.2. Покупка на земя (мярка 3)
(156)
Поначало принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е също приложим за покупка на земя или други активи от държавата. Такава покупка би могла да включва държавна помощ, ако не може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. Дори ако държавен орган купува стоки и услуги на пазарна цена, независимо от това може да е налице държавна помощ, ако се окаже, че държавата не е имала действителна нужда от въпросните земи или активи (47).
(157)
Съответно Комисията трябва да оцени дали покупката на земя може да се разглежда като обичайна търговска трансакция. За тази цел трябва да се разгледа дали цената, платена от община Mikkeli отразява стойността на купените имоти и сграда.
(158)
Според заинтересованата страна един частен пазарен инвеститор не би искал да плати 6,7 милиона евро за промишлени сгради, които община Mikkeli е закупила на тази цена.
(159)
Финландия, от друга страна, е предоставила на Комисията индикация за стойността на имотите. Според Финландия частна банка […] e имала ипотека на стойност 7,5 милиона евро върху един от продадените имоти по време на покупката (48).
(160)
Финландия е уведомила Комисията, че не съществува оценка на земята. Комисията счита, че стойността на ипотеката, притежавана от една частна банка би могла да даде индикация за стойността на имота. Всъщност преди да приеме обезпечения една банка оценява стойността на въпросния имот, така че ако длъжникът не може да изплати своя дълг банката да може да се удовлетвори от цената на ипотекирания имот.
(161)
За въросните имоти община Mikkeli e платила покупна цена от 6 646 787 EUR, което е под регистрирания размер на ипотеката, която един частен субект е имал върху един от имотите преди приключването на процедурата по продажбата. Освен този имот още пет други имота и една сграда са били продадени на община Mikkeli. В допълнение Комисията отбелязва, че община Mikkeli е купила имотите с оглед превръщане на земята в жилищен район чрез извършване на промени в местните планове; имотите са били разположени близо до градския център и в привлекателен жилищен район.
(162)
На основание на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата относно цената платена за имотите и сградите, се разсейват. Счита се, че община Mikkeli купи имотите и сградата на цена, която отразява тяхната стойност, и че тестът за пазарния инвеститор е издържан. Поради тази причина Комисията стига до заключението, че тази мярка не включва държавна помощ.
7.3.3. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4) и гаранция, предоставена на 10 май (мярка 5)
(163)
Що се касае до гаранцията, предоставена през юни 200 г., няколко етапа трябва да бъдат разграничени (предоставяне на гаранцията; плащане съгласно гаранцията; промяна на условията по заема сравни съображение 132. Следователно по-долу се проверява дали гаранциите, предоставени през март 2004 г. и май 2004 г. представляват държавна помощ. Въпросът дали промените в условията по заема биха довели до държавна помощ се разглежда като част от мярка 6 (вж. съображения 188-195).
(164)
Мярка 4: Противно на доводите на Финландия, представени в съображение (92), Комисията счита, че, преобразуването на съществуващи задължения в нова гаранция може да представлява държавна помощ. В този контекст трябва да се прави разграничение между съществуваща и нова помощ. Определението за съществуваща помощ изисква индивидуалните мерки на помощ да са били приложени преди влизането в сила на Договора (член 1, буква б) от Процедурния регламент). Нова помощ, обратното, е "всяка помощ […]която не е съществуваща помощ, включително измененията на съществуваща помощ" (член 1, буква в) от Процедурния регламент). Съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагане на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (49), промяна е "всяко изменение, различно от промени от чисто формален или административен характер, което не оказва влияние върху оценката на съвместимостта на мярката за помощ с общия пазар".
(165)
Всъщност община Mikkeli е предоставила държавна помощ на 8 март 2004 г., която е обезпечавала нов заем, предоставен от Tapiola на 14 април 2004 г. Новата гаранция не може да бъде разглеждана като продължение на старата гаранция, защото тя е дадена за нов заем с нови условия. Обстоятелството, че този заем е заменил заем, предоставен през 1992 г. от Tapiola, който вече е бил гарантиран от община Mikkeli, не променя становището на Комисията. Докато е вярно, че новият заем е бил в размер на дължимата главница по стария заем, и лихвеният процент е бил по-изгоден за Karjaportti (4,5 % годишно за стария заем; 4 % годишно за новия заем), имало е промяна в периода на заема (старият заем е следвало да бъде погасен десет години след предоставянето му, тоест през ноември 2002 г.; новият заем е позволявал погасяване до 2014 г). Като цяло размерът на новия заем (главница плюс лихва за периода 2004 г. - 2014 г.) е по-висок от размера на стария заем. Следователно с предоставянето на новата гаранция рискът за община Mikkeli, а оттам и размерът на мярката, се е увеличил в сравнение със старата гаранция. Предоставянето на новата гаранция трябва да се разглежда като промяна на старата гаранция, която позволява класифицирането на новата гаранция като нова помощ. Следователно доводът на Финландия, че старата гаранция е била предоставена преди присъединяването на Финландия и по тази причина може да се разглежда като съществуваща помощ, и че новата гаранция не може да се разглежда като включваща предоставяне на нова помощ, може да бъде отхвърлен.
(166)
Въпросът дали гаранцията дава предимство на бенефициера може да бъде оценен на базата на Известието относно гаранциите от 2008 г. По времето на предоставяне на мярката Известието относно гаранциите от 2000 г. е било в сила. Обаче, както е обяснено в съображение (134), Комисията ще се позовава на Известието относно гаранциите от 2008 г. при оценката на мярката. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Гаранцията, която се оценява, покрива 100 % от заема. Това е достатъчно, за да се каже, че съществуването на държавна помощ не може да бъде изключено на основание на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. В допълнение и противно на доводите на Финландия, Комисията счита,че Karjaportti е бил в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. още през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), което е още една причина гаранцията да не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(167)
В допълнение гаранцията е била предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е покривала 100 % от въпросния заем, т.е. че предоставящият орган е носел сам риска от неизпълнение на бенефициера и че гаранцията се предоставя като абсолютна гаранция, тоест гарантът отговаря за основния дълг, като че ли той би бил негов собствен и кредиторът може да иска погасяване на основния дълг от гаранта, когато основният дълг е станал изискуем.
(168)
В допълнение Финландия вярва, че мярката е в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика, по-специално поради участието на частни кредитори. Този довод може да бъде отхвърлен. Съгласно информацията, предоставена от Финландия, първо, частните кредитори не са предоставили гаранции, а заеми на бенефициера. Второ, заемите от частни кредитори не са били предоставени по същото време като гарантираните пенсионни заеми. Трето, лихвеният процент, искан от поне един от частните кредитори за заем е бил по-висок от лихвения процент за пенсионния заем. Нещо повече, частните кредитори са се съгласили само за краткосрочни заеми за период от няколко месеца, докато гаранцията предоставена от община Mikkeli е обезпечавала заем за период от десет години.
(169)
С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. В допълнение, мярка 4 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни ресурси, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(170)
Мярка 5: Доводът на Финландия, че мярката е била предоставена, за да се продължи инвестицията, започната през 2000 г., може да се отхвърли, защото гаранцията очевидно е нова мярка.
(171)
Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г. съществуването на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако са изпълнени четири кумулативни условия (вж. съображение 135). Както мярка 4, оценяваната мярка обезпечава 100 % от заема и Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (вж. съображения 123-128). Съответно гаранцията не може да попадне в приложното поле на точка 3.2 от Известието относно гаранциите от 2008 г.
(172)
В допълнение, и подобно на мярка 4, гаранцията беше предоставена без каквато и да била такса за гаранция, независимо че дружеството е изпитвало затруднение и риска за община Mikkeli е можел да се разглежда като значителен. Гаранцията е обезпечавала 100 % от въпросния заем и е била предоставена като абсолютна гаранция. Съответно в конкретния случай, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(173)
В допълнение, мярка 5 отговаря на всички изисквания за съществуването на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, тази гаранция също се състои от държавни средства, за нея носи отговорност държавата, тя е избирателна, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(174)
На основание на гореизложеното Комисията прави заключението, че мерки 4 и 5 представляват държавна помощ.
(175)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 4. За мярка 5 Финландия се позовава на член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС и ННРП от 1998 г. (вж. съображение 95). ННРП от 1998 г. не могат обаче да служат като основание за съвместимост, защото Karjaportti е била в затруднение към момента на предоставяне на двете гаранции (вж. съображения 123-128). Съгласно ННРП от 1998 г. помощта за предприятия в затруднение трябва да се оценява в съответствие с Насоките за оздравяване и преструктуриране (50). Поради това Комисията първо оценява дали мерки 4 и 5 са съвместими като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 1999 г. (51)
(176)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на гаранция (точка 23, буква а) от Насоките за О&П от 1999 г.), заемите, обезпечени със съответните гаранции, не са били предоставени при лихвен процент, най-малкото сравним с тези, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през март 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта; референтен лихвен процент за Финландия през май 2004 г.: 4,43 % плюс 100 базисни пункта).
б)
Второ, гаранциите не са били свързани със заем, който е следвало да бъде върнат за период от не повече от 12 месеца след изплащането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е била оправдана на основание сериозни социални затруднения и не е имало прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
Четвърто, нито гаранциите са били върнати в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
д)
Последно, няма индикации, че гаранциите са били ограничени до размер, необходим да се запази дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(177)
Мерки 4 и 5 не изпълняват също изискванията за помощ за преструктуриране, установени в Насоките за О&П от 1999 г.
а)
Първо, мерките не са били в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 31 от Насоките за О&П от 1999 г.). Отбелязва се, че не е съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 32 и следващите от Насоките за О&П от 1999 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 40 от Насоките за О&П от 1999 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получятеля.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 37 от Насоките за О&П от 1999 г.). Такива мерки не са били предвидени.
(178)
Съответно Комисията счита, че мерките не са предоставени с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(179)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 4 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание на някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(180)
Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като въпросните мерки нямат социален характер, не са предоставени на отделни потребители, не са предназначени за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не са предоставени на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(181)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(182)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(183)
Към момента, когато мерки 4 и 5 бяха предоставени, съвместимостта на държавната помощ за региони, които получават подпомагане, беше уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези Насоки предприятия в затруднения не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно, с оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(184)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогация, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(185)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(186)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(187)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мерки 4 и 5, включват държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.4. Процедура по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6)
(188)
Основният довод на Финландия, както е посочено в съображения 96-98, е, че община Mikkeli не е била по-щедра отколкото други кредитори на дружеството, но че община Mikkeli е действала заедно с частни кредитори на бенефициера и при същите условия. Съответно, когато тя е дала съгласието си за програмата за преструктуриране, тя е действала като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(189)
Първият въпрос, по който трябва да се направи проверка в този контекст, е дали тестът за оператор в условията на пазарна икономика е приложим, когато един или няколко публични организации, за чието поведение отговаря държавата, провеждат множество мерки по отношение на едно предприятие. Общият съд е разгледал този въпрос в BP Chemicals срещу Комисията (52). Според Съда самият факт, че публично предприятие, което е извършило вливания на капитал в дъщерно дружество, които са класифицирани като "помощ" не означава автоматично, че по-нататъшно вливане на капитал не може да бъде класифицирано като инвестиция, която издържа теста за частен инвеститор в условията на пазарна икономика. Комисията обаче трябва да определи дали множество мерки относно едно предприятие могат разумно да бъдат отделени една от друга и разгледани като независими мерки. В този контекст според Съда трябва да бъдат разгледани хронологията на въпросните мерки, тяхната цел и положението на дъщерното дружество към момента на вземане на всяко решение за вливане (53).
(190)
В конкретния случай комисията трябва да определи дали гаранциите, предоставени през март и май 2004 г. (мерки 4 и 5) могат да бъдат разделени от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6). Докато е вярно, че решенията относно всичките три мерки са били взети в рамките на една година, Комисията отбелязва, че те са били предприети в различен контекст. Междувременно беше започната процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, в която са участвали всички кредитори на дружеството. Целта на мярка 6 следователно не е била вече да се даде възможност на дружеството да се върне към жизнеспособност без несъстоятелност като получи нови финансови средства от частни банки. По-скоро община Mikkeli, като всички други кредитори, е целяла в своята роля на кредитор да максимизира удовлетворяването на своите несъбрани вземания в съответствие с ограниченията на националното право в областта на несъстоятелността. Поради тази причина Комисията счита, че мярка 6 може да бъде отделена от мерки 4 и 5.
(191)
Както е посочено в съображение 31, Karjaportti, заедно със своите частни кредитори, е поискало от Районен съд Mikkeli откриване на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, съгласно Закона за преструктуриране на предприятия 47/1993. На Съда е била представена програма за преструктуриране, включваща подробности относно оценяваните към днешна дата мерки. След като е проверил подробностите, Съдът е одобрил програмата за преструктуриране. Комисията отбелязва, че Karjaportti е било предмет на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд съгласно финландското право. Всъщност целта на такава процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, е да се възстанови жизнеспособната дейност на длъжник в затруднение, да се осигури неговата трайна жизнеспособност и да се постигне уреждане на дълга. Поради тази причина комисията счита, че мерките, предприети от община Mikkeli по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да бъдат оценени съгласно принципа на инвеститор в условията пазарна икономика.
(192)
Съгласно съдебната практика след решението по делото Magefesa (54), ако държавата е по-щедра към дружеството, отколкото други кредитори, мерки по процедура по преструктуриране, надзиравана от съд, могат да представляват държавна помощ. Съответно Комисията проверява дали наистина частните и публичните кредитори са били третирани еднакво по време на процедурата по преструктуриране.
(193)
Първо, отбелязва се като цяло, че […] от преструктуриране на дългове (приблизително [30-70]% се дължи на частни кредитори. Основните частни кредитори са Nordea Bank, Pohjola Bank and Nordea Financing. Второ, трябва да се вземе предвид, че кредиторите на Karjaportti са били разделени на различни групи съгласно реда им. Заедно с частните кредитори Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank и Nordea Financing, както и притежаваното от държавата специализирано финансово дружество Finnvera, община Mikkeli е принадлежала към групата кредитори по големи обезпечени дългове. Както може да бъде видяно в таблица IV, община Mikkeli има дял от [10-40]% по тези големи обезпечени дългове, докато частните кредитори заедно имат дял от [30-70]%. Finnvera има дял от [10-40]%.
(194)
По-надолу всяка от мерките, взети от община Mikkeli се оценява по-подробно.
(195)
Намаление на лихвените проценти за обезпечени дългове: Както може да бъде видяно в таблица V, лихвените проценти за заемите и други дългове (неизплатени такси), които са се считали за "големи обезпечени дългове, са били същите за частни и публични кредитори, с изключение на […]. Този кредитор получи лихвен процент от […] EURIBOR за всички неизплатени суми от започването на процедурата по преструктуриране, докато другите кредитори са получили за част от несъбраните суми само […] EURIBOR минус […]% до 2010 г. Разликата се е дължала на факта, че […] е бил пръв в реда на кредиторите по отношение на обезпеченията, предоставени от Karjaportti като гаранция. Счита се, че по-високият ред оправдава разликата в прилаганите лихвени проценти.
(196)
Разсрочване на заеми Вземанията на община Mikkeli са били отсрочени в същата степен както и вземанията на другите обезпечени длъжници. Както може да се види в таблица VI, Karjaportti трябва да плаща вноски на всички обезпечени кредитори от юли 2009 г. до 2015 г., когато най-голямата част от вноските става изискуема (43 % от главницата на всеки от обезпечените дългове). Всички вноски платими на всеки кредитор се намират в същата пропорция по отношение на цялата сума по вземането на съответния кредитор (2 % от неизплатената сума за първите три вноски). 4 % за следващите две вноски; 6 % за оставащата вноска). Последната вноска възлиза на 43 % от главницата за всеки от обезпечените кредитори. Следователно община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно отколкото частните кредитори в подобна ситуация.
(197)
Опрощаване на дълг под условие Съгласно програмата за преструктуриране, както е посочено в съображения 42 и 45, сумите, които следва да бъдат опростени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, ако определени икономически условия не са изпълнени, се основавават на сравнение между стойността на обезпечението, ако Karjaportti продължи своята дейност, и стойността на обезпечението в случай на неговото реализиране, определена за всеки от съответните кредитори, като се взима предвид техния съответен ред. Стойността на обезпечението в двата случая беше определена от двама независими оценители към момента на започване на програмата за преструктуриране въз основа на сравними цени и информация за наемите. В този контекст, […] не трябва да опрощава дългове в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, тъй като той е първият кредитор в реда за предпочтително удовлетворение. Сумите за другите кредитори са били също определени съгласно посочената методология, в резултат на което се е стигнало до сумите, посочени в съображение 43. Методологията, използвана за определяне на съответните суми може де се счита за достоверна, особено тъй като тя свързва съответния ред със стойността на съответното обезпечение в двата случая. На практика изчислението се е основавало на оценките на независим експерт и същите принципи са били приложени към всички кредитори при определянето на сумите, с които подлежащите на реструктуриране дългове могат да бъдат пределно намалени в края на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. С оглед на това може да се счита, че всички кредитори са били третирани равноправно.
(198)
Като цяло, Комисията счита, че община Mikkeli не е била третирана по-малко благоприятно, отколкото частните кредитори по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Когато се е стигнало до различия в третирането на другите кредитори, те са били обосновани с различно качество на обезпеченията, с които разполагат съответните кредитори. Следователно, в светлината на гореизложеното следва да се заключи, че бенефициерът не е бил поставен в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС посредством процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и мерките, описани в съображения 31-43, не представляват държавна помощ.
7.3.5. Покупка на акции (мярка 7)
(199)
Първо, Комисията отбелязва, че покупката на дялове не е част от процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд.
(200)
Финландия твърди, че община Mikkeli действала в съответствие с принципа на инвеститор в условията на пазарна икономика при закупуването на дяловете. Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 7, тъй като община Mikkeli вече е отпускала помощи на Кarjaportti в миналото. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4 и 5 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато покупката на дялове е била направена едва след това. В допълнение докато целта на мерки 4 и 5 беше да се позволи на бенефициера да продължи да има достъп до ликвидни средства, след началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, е било ясно, че тези нужди ще бъдат посрещнати в рамките на тази процедура. Поради това се счита, че мярка 7 може да бъде отделена от мерки 4 и 5, и че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е по принцип приложим за мярка 7.
(201)
Както е посочено в съображение 156, принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е приложим за покупката на земя или други активи, извършена от държава. Финландия е представила оценка на стойността на дяловете, извършена от […] (55), агенция за управление на недвижими имоти със седалище в Хелзинки. Оценката от 29 март 2005 г. е оценила дяловете на дружеството за недвижими имоти на възлизащи в размер между 1 милион EUR и 1,1 млн. EUR. Оценката се е основавала на стойността на имуществото, притежавано от дружеството. Два метода са били приложени за определяне на стойността: Стойност на капитала при отдаване под наем на пазарни цени (след събиране на жилищна статистиката от Statistics Finland) и препродажната стойността (след запитване относно цените).
(202)
В момента, в който дяловете са били продадени, имуществото е било отдадено под наем под нивото на пазарните наемни цени. Съгласно оценката нивото на пазарните наемни цени може да бъде достигнато за две години с максималното годишно увеличение на наемните цени. Следователно стойността на имуществото е била коригирана в момента на покупката и накрая община Mikkeli е купила дялове на цена 860 000 EUR.
(203)
Оценката е била извършена от независим експерт. Използваната методология, както е описано по-горе, първо е трябвало да провери стойността на капитала при отдаване под наем на пазарни цени и след това препродажната стойност. И двете стойности са се основавали на данни за пазара, и двете стойности бяха използвани за определяне на стойността на дяловете, която също е била коригирана до нивото на наемните цени, преобладаващи към момента на покупката. Тази методология се счита за достоверна. Комисията стига до заключението, че дяловете на Kiinteistö Oy Suksimäki са закупени на пазарна цена и че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(204)
Въз основа на гореизложеното съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, се разсейват и се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.3.6. Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(205)
Финландия твърди, че превръщането на неизплатените лихви в заеми е типичен мярка за процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. Вярно е, че подобна мярка може да бъде разглеждана като присъща на процедура по преструктуриране, надзиравана от съд. В конкретния случай, превръщането на неизплатените лихви в заеми през 2005 г. е било по принцип вече предвидено в програмата за преструктуриране за всички кредитори по големи обезпечени дългове ([двама частни кредитори] и Finnvera). С оглед на това Комисията не счита, че сам по себе си фактът на преобразуване на неизплатените лихви в заем означава държавна помощ. Трябва обаче е да се провери дали лихвеният процент, който община Mikkeli e начислила на Karjaportti, предоставя предимство на последното.
(206)
В този контекст Финландия счита, че община Mikkeli е действала в съответствие с принципа на частния пазарен инвеститор, тъй като частните инвеститори заедно с община Mikkeli са преобразували неизплатените лихви в заеми. На първо място, по същия начин, както за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, се счита, че по принцип принципа на частния пазарен инвеститор е приложим към мярка 8, тъй като тази мярка може да бъде отделена от мерки 4 и 5 (вж. съображения 189-191). Прилагайки принципа на частния пазарен инвеститор към конкретния случай, Комисията отбелязва следното: Докато е вярно, че не само община Mikkeli, но също и [частните кредитори] извършиха преобразуване на неизплатени лихви в заеми, лихвеният марж, начислен за заемите, не беше един и същ. Всъщност [един частен кредитор] поиска 3-месечния EURIBOR плюс 1,5 % и [друг частен кредитор] - 3-месечния EURIBOR плюс 2 %, докато община Mikkeli поиска само 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %. Следователно лихвеният процент, който община Mikkeli се е съгласила да начисли за заема е 1,2 % под лихвения процент, начислен от [един частен кредитор] и 1,7 % под лихвения процент, начислен от [други частен кредитор]. Следователно аргументът, че община Mikkeli е действала при равни условия с частните кредитори, може да се отхвърли. С оглед на разликата в лихвените проценти може да се изключи, че община Mikkeli е начислила за заема лихва на пазарно равнище. Следователно заемът, в който община Mikkeli е преобразувала неизплатените лихви, предоставя предимство на Karjaportti.
(207)
В допълнение, мярка 8 отговаря на всички изисквания за наличието на държавна помощ. Както се посочва подробно в съображения 133, 140 и 141, този заем се състои от държавни средства, за него носи отговорност държавата, той е избирателен, нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(208)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 8 представлява държавна помощ.
(209)
Финландия не е привела никакви доводи относно съвместимостта на мярка 8. Тъй като Karjaportti е било в затруднение в момента на преобразуването на неизплатените лихви в заеми (вж. съображения 123-129), Комисията първо оценява дали мярка 8 е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са се прилагали Насоките за О&П от 2004 г. (56)
(210)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, които не са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, докато мерките се състоят в подкрепа на ликвидността под формата на заем (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.), начисленият лихвен процент не е поне сравним с лихвените проценти, наблюдавани при заеми за стабилни предприятия (референтен лихвен процент за Финландия през декември 2005 г.: 4,08 % плюс 100 базисни пункта; лихвеният процент, начислен за заема беше 3-месечния EURIBOR плюс 0,3 %, което на 19 декември 2005 г. представляваше 2,486 % плюс 30 базисни пункта.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.) не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(211)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не била в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Докато е вярно, че по време на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд беше съставена програма за преструктуриране за Karjaportti, последната не отговаря на изискванията на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г. (продължителност от 10 години, липса на анализ на чувствителността, липса на връщане към дълготрайна жизнеспособност в рамките на разумен период от време).
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за реструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(212)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(213)
Освен това, трябва да се разгледа дали мерки 8 и 5 биха могли да бъдат съвместими на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 8 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.3.7. Отписване на дългове от финансовите отчети през 2006 г. и през 2008 г. (мярка 9 и мярка 10)
(214)
Първо, трябва да се провери дали тези отписвания на дългове биха могли да предоставят предимство на Кarjaportti. Такъв би бил случаят, ако община Mikkeli реши да не търси повече събирането на дълговете, тоест ако тя опрости въпросните дългове.
(215)
Както е описано в съображение 105, Финландия потвърди, че отписване на дългове е било само счетоводна мярка, която не засяга правните отношения между кредитора и длъжника, тоест че задълженията не са били опростени. Съгласно документите, предоставени от Финландия, община Mikkeli все още търси събиране на дълговете.
(216)
В съответствие с принципа на предпазливост съгласно добрата счетоводна практика и в съответствие със Закона за счетоводството 1336/1997 стойността на вземанията, вписани в счетоводния баланс, не може да превишава вероятната им стойност. Съответно, вземания, които вероятно не могат да бъдат събрани, се записват в отчета за приходите и разходите като разход.
(217)
Въз основа на горепосоченото Комисията счита, че отписването на дълг е било направено единствено във финансовите отчети на община Mikkeli в съответствие със счетоводните стандарти и събирането на съответните вземания все още се търси в рамките на процедурата за преструктуриране, надзиравана от съд.
(218)
Съмненията, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата, са разсеяни и може да се направи заключение, че мерките не предоставят предимство на Karjaportti. Поради това мерки 9 и 10 не включват държавна помощ.
7.3.8. Разсрочване на дългове от 2009 г. насам (мярка 12)
(219)
Доводът на Финландия, че мярката е присъща на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд и не включва държавна помощ може да бъде отхвърлен. Първо, разсрочването на дългове през 2009 г. не е било предвидено в първоначалната програма за преструктуриране и второ, фактът, че подобно преструктуриране би било предприето в съответствие с националното законодателство не е достатъчен за да се изключи наличието на държавна помощ (57).
(220)
По принцип също така мерки за намаляване на разходите, които обичайно са част от бюджета на дадено предприятие, могат да се считат за държавна помощ. Що се касае до разсрочване на дългове, Комисията оценява подобно поведение посредством критерия за частен кредитор (58). При този критерий държавата се разглежда по-скоро като публичен кредитор, който като частен кредитор, цели да възстанови дължими на нея суми, и който за тази цел сключва споразумения с длъжника, съгласно които натрупаните дългове трябва да бъде разсрочени или заплатени на вноски, за да се улесни тяхното връщане (59). По смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС има благоприятно третиране, ако дължимата сума може да бъде възстановена на публичния кредитор при по-благоприятни условия, отколкото би било позволено от частен кредитор. Комисията взема под внимание аргумента на Финландия, че разсрочването не е било осъществено, защото административният съд на Kuopio (Kuopion hallinto-oikeus) е забранил неговото осъществяване. Както обаче посочва Финландия графикът за изплащане на дълга е бил удължен независимо това, което води до отлагане на дължими плащания. В този контекст Комисията отбелязва, че действително осъщественото разсрочване се различава от разсрочването, за което е направено уведомление, по отношение на сумите и срокове. Размерът на дълга, разсрочен в действителност от община Mikkeli, е по-нисък от размера, за който първоначално е направено уведомление, и разсрочването е било разрешено само за по-кратки периоди отколкото периодите, за които първоначално е направено уведомление. С оглед на това се счита, че мярката, за която е направено уведомление, е изпълнена с модификации. Независимо от тези модификации Комисията отбелязва, че никой частен кредитор не би приел разсрочване на дългове в каквато и да е форма поради причините, изложени в това съображение.
(221)
Един частен кредитор обикновено ще събере по принудителен ред своите вземания, ако преди това е сключил споразумения относно разсрочване на дългове, които не са били спазени от кредитора (60). Община Mikkeli, напротив, се е съгласила на последващо разсрочване на дългове, след като Karjaportti не е спазила условията на разсрочването на дългове, относно което е било постигнато споразумение по време на процедурата за преструктуриране надзиравана от съд. В допълнение не съществуват специфични доводи срещу събиране на вземанията по принудителен ред, като например по-големи обезпечения, предоставени на община Mikkeli. На последно място, що се касае до перспективите за бъдеща рентабилност и жизнеспособност на дружеството, Комисията счита, че финансовото положение на дружеството беше такова, че не даваше повод да се вярва, че инвестициите биха достигнали приемливо ниво на рентабилност в разумен срок. По време на предоставянето на мярката Karjaportti се е намирало в процедура по несъстоятелност и в допълнение от 2004 г. дружеството вече се е намирало в процедура по преструктуриране, надзираван от съд. С оглед на това Комисията отбелязва, че един предполагаем частен кредитор в същото положение като община Mikkeli не би приел продължаване на разсрочването на дълговете.
(222)
При тези обстоятелства Финландия посочва, че община Mikkeli е действала при равни условия с другите кредитори на Karjaportti.
(223)
Всъщност, що се касае до разсрочването на дългове, за което е било направено уведомление, според Финландия съгласието на частните кредитори е било в зависимост от съгласието на община Mikkeli. На второ място, изглежда, че възнамеряваното разсрочване на дългове не е предвиждало същите условия за всички обезпечени кредитори. Докато община Mikkeli е щяла да отложи изплащането на непогасените дългове до 2011 г., частните кредитори са щели все пак да получат вноска през 2009 г. С оглед на това доводът, изтъкнат от Финландия може да бъде отхвърлен.
(224)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката не отговаря на критерия за частен кредитор и че тя предоставя предимство на Karjaportti.
(225)
Що се отнася до останалите изисквания за наличие на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, Комисията отбелязва, община Mikkeli се е съгласила на разсрочването и то съответно се състои от държавни ресурси и може да бъде вменено в отговорност на държавата. Освен това, мярката може да се счита за избирателна. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки, както е изложено подробно в съображения 133, 140 и 141.
(226)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(227)
Основният довод на Финландия е, че тази мярка не включва държавна помощ; тя обаче също е подала уведомление относно мярка 12 за помощ за оздравяване. Всъщност, когато община Mikkeli се е съгласила на разсрочване на дълговете, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на точка 10, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения 123-129). Следователно съвместимостта на въпросната мярка трябва да се разглежда въз основа на Насоките за О& П от 2004 г.
(228)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, мярката не се състои в подкрепа на ликвидността под формата на гаранции по заеми или заеми (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г., а в разсрочване на плащанията.
б)
Второ, Финландия не се е задължила да предостави план за преструктуриране в рамките на шест месеца след разрешаването на помощта и продължителността на мярката не е била ограничена до шест месеца (точка 25, буква а) и буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(229)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Следва да се отбележи, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на бенефициера.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не бяха предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(230)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(231)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 12 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(232)
(Изключенията по член 107, параграф 2 от ДФЕС не са приложими в настоящия случай, тъй като тази мярка няма социален характер, не е предоставена на отделни потребители, не е предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, и не е предоставена на икономиката в отделни региони на Федерална република Германия, засегнати от разделението на държавата.
(233)
Допълнителни изключения са предвидени в член 107, параграф 3 от ДФЕС.
(234)
Член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС гласи, че "помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост" могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар. Към момента на предоставяне на помощта Karjaportti се е намирало в такъв регион.
(235)
Съвместимостта на държавна помощ за региони, които получават подпомагане, е уредена от ННРП от 1998 г. Съгласно тези насоки дружества, изпитващи затруднения, не отговарят на условията за предоставяне на регионална помощ. Съответно Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на критериите за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС.
(236)
Член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС гласи, че "помощ за насърчаване изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес или за преодоляване на сериозно затруднение в икономиката на държава-членка" може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар. Комисията отбелязва, че въпросната помощ не е предназначена да насърчава изпълнението на важен проект от общоевропейски интерес, както и че не е открила доказателства, че тя е предназначена за преодоляване на сериозно затруднение във финландската икономика. С оглед на гореизложеното, Комисията стига до заключението, че помощта не отговаря на условията за дерогацията, предвидена в член 107, параграф 3, буква б) от ДФЕС.
(237)
Член 107, параграф 3, буква г) от ДФЕС определя, че помощ за насърчаване на култура и опазване на наследство, доколкото тази помощ не засяга условията на търговия и конкуренция в Общността в степен, противоречаща на общия интерес, може да бъде обявена за съвместима с ДФЕС. Този член очевидно е неприложим за настоящия случай.
(238)
Член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда разрешаване на държавни помощи, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия, до степен, която противоречи на общия интерес. Комисията е разработила няколко насоки и съобщения, за да обясни как ще прилага дерогацията, съдържаща се в този член. Комисията обаче счита, че е очевидно поради естеството и характеристиките на помощта, че изключенията съгласно тези насоки и съобщения не са приложими към настоящия случай.
(239)
На основание гореизложените доводи Комисията счита, че мярка 12 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4. Мерки, предоставени от Finnvera
(240)
Като предварителна забележка Комисията припомня, че Финландия, в контекста на решение за държавна помощ № 715/2006, е поела ангажимент, че дейностите на Finnvera ще бъдат ограничени до управление на схеми за държавна помощ. Въз основа на това Комисията реши на 25 септември 2007 г. (датата на решението на Комисията), че освобождаването от подоходен данък за Finnvera не представлява държавна помощ. Мерки 13-17 са били предоставени преди решението на Комисията по дело № 715/2006. Мярка 18 е била предоставена след приемането на решението на Комисията по дело № 715/2006. Комисията при оценката на мярка 18 следователно трябва да вземе предвид ангажимента, поет от финландските власти по това дело.
7.4.1. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(241)
За да се счита за държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, дадена мярка трябва да бъде предоставена пряко или косвено от държавни ресурси и тя трябва да може да бъде вменена в отговорност на държавата. Финландия не оспорва, че мерките, предприети от Finnvera се състоят от държавни средства и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Според съдебната практика ресурси на едно предприятие следва да бъдат разглеждани като държавни ресурси, ако държавата е в състояние, като упражнява доминиращо влияние върху такива предприятия, да ръководи използването на техните ресурси (61). Мерки, предоставени от специална финансова институция, която може да се счита за орган от публичния сектор съгласно нейния устав, като цяло могат да бъдат вменени в отговорност на държавата (62). Съдът е обяснил по-подробно понятието за вменяване на отговорност в решението по делото Stardust Marine (63). Той е определил следните показатели за вменяване на отговорност на държавата: интегрираност на публичното предприятие в структурите на публичната администрация; естеството на неговата дейност и упражняването ѝ на пазара при нормални условия на конкуренция с частните оператори, правният статут на предприятието (дали е субект на публичното право или на общото дружествено право), интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието; интензивността на контрола, упражняван от публичната власт върху управлението на предприятието. В този контекст Комисията отбелязва, че действията на Finnvera са предмет на уредба на административното право, което показва, че то е тясно свързано с администрацията. Finnvera е специално финансово дружество, което е 100 % собственост на държавата, ползва се от държавна гаранция и предоставя основно държавни помощи и финансиране, което не е лесно достъпно на пазара, като например експортни кредити. Ето защо, въпреки че неговите дейности могат да се припокриват в ограничена степен с тези на търговските банки, то не извършва тези дейности в нормални условия на конкуренция с частните оператори. То е учредено съгласно общото дружествено право; същевременно държавата упражнява силен надзор: държавата назначава членовете на Надзорния съвет от парламентарните групи на политическите партии съобразно тяхната представеност във парламента на Финландия. Повечето от членовете на управителния съвет са избрани измежду кандидати, избрани от няколко министерства (вж. съображения 56 - 57). С оглед на това Комисията счита, че мерките, взети от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и отговорността за тях може да бъде вменена на Финландия.
(242)
Що се касае до въпроса дали мярка 13 предоставя предимство на бенефициера, противоположно на становището на Финландия, мярката не е предоставена при еднакви условия заедно с тези на частните кредитори. Докато е вярно, че […] и […] и двамата са отпуснали заеми на Karjaportti през 2004 г., Комисията няма сведения, че тези банки също са предоставили и гаранции. Освен това заемите, отпуснати от двамата частни кредитори, са били отпуснати едва в 2004 г., тоест два месеца след като Finnvera е било предоставило мярка 13 и следователно не може да се счита, че Finnvera е действало „заедно“ с тях. Доводът на Финландия, че гаранцията е била предоставена в съответствие с Известието относно гаранциите 2004, може също да бъде отхвърлен. Първо, както беше обяснено по-горе, при оценката на мярката Комисията се основава на Известието относно гаранциите 2008. Съгласно точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 наличието на държавна помощ в рамките на индивидуална държавна гаранция може да се изключи, ако заемополучателят не е във финансово затруднение. Тъй като Комисията счита, че Karjaportti вече е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. през март 2004 г. (вж. съображения 123-128), приложението на Известието относно гаранциите може да се изключи. Финландия също изтъква, че гаранцията е подлежала на висока такса. С оглед обаче на финансовите затруднения на Karjaportti по времето на предоставянето на гаранцията се счита, че таксата за гаранцията, начислена от Finnvera не е пазарна такса. Всъщност бенефициерът е имал общи финансови разходи от [5-8]% за заема заедно с гаранцията, докато референтния лихвен процент по това време е бил 4.43 %, към който е следвало да се добавят 400 базисни пункта с оглед на финансовите затруднения на бенефициера. С оглед на гореизложеното се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti.
(243)
Освен това за да бъде разглеждана като държавна помощ, дадена мярка трябва да бъде специфична или избирателна, поставяйки в по-благоприятно положение определени предприятия или производството на определени стоки. Мярка 13 е била предоставена на Karjaportti, едно специфично дружество. Следователно Комисията счита, че тя представлява избирателно предимство за бенефициера.
(244)
В допълнение, Комисията трябва да разгледа дали има вероятност мярката да наруши конкуренцията или засегне търговията между държавите-членки. В този контекст Финландия твърди, че елементът на помощ в гаранцията е под de minimis прага. Когато мярка 13 е била предоставена, се е прилагал Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (64) (Регламента de minimis 2001) (65). Едно от изискванията за приложението на Регламента de minimis 2001 е общата de minimis помощ, предоставена на едно предприятие, да не превишава 100 000 EUR през всеки тригодишен период. Оценяваната гаранция е възлизала само на 91 000 EUR, тоест тя не би превишила тавана от 100 000 EUR, ако целият размер трябваше да се отчете като елемент на помощ. Трябва обаче да се определи дали мярка 13 трябва да се разглежда заедно с мярка 4, гаранция, предоставена от община Mikkeli през март 2004 г., само 9 дни преди предоставяне на мярка 13, гаранцията, предоставена от Finnvera. Докато двете гаранции са били предоставени от два различни правни субекта и са обезпечавали два отделни заема с различна продължителност, тези два заема са заместили един единствен заем, отпуснат от Tapiola през 1992 г. Следователно може да се счита, че мярка 4 и мярка 13 са били предоставени с една и съща цел, която е била да се позволи преобразуването на заема Tapiola, отпуснат през 1992 г. в нови заеми. С оглед на тази тясна връзка между двете мерки Комисията счита, че мярка 4 и мярка 13 трябва да се разглеждат като една мярка с цел приложение на тавана от 100 000 EUR на Регламента de minimis 2001. Като цяло елемента на помощ в тези две мерки превишава 100 000 EUR. Комисията следователно стига до заключението, че мярка 13 не попада в приложното поле на Регламента de minimis 2001.
(245)
На последно място, Финландия твърди, че мярка 13 е продължението на вече съществуващи задължения и следователно експозицията на Finnvera не е увеличена. Финландия приведе подобен довод относно мярка 4. На същото основание, както и за мярка 4, Комисията не счита, че мярка 13 е просто продължение на по-рано предоставена мярка (вж. съображения 164-165).
(246)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярка 13 представлява държавна помощ.
(247)
Финландия не е привела никакви доводи по отношение на съвместимостта на мярка 13. Тъй като Karjaportti е била в затруднение, когато Finnvera е предоставила гаранцията (вж. съображения 123-128), Комисията първо оценява дали тя е съвместима като помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П. Към момента на предоставяне на гаранцията са били приложими Насоките за О&П от 1999 г. (66)
(248)
Съгласно Насоките за О&П от 1999 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от въпросната мярка.
а)
Първо, гаранцията не е свързана със заем, който следва да бъде върнат за период от не повече от дванадесет месеца след отпускането на последния транш на предприятието (точка 23, буква б) от Насоките за О&П от 1999 г.).
б)
Второ, Финландия не е предоставила никаква информация, че помощта е оправдана на основание сериозни социални затруднения и няма прекомерно неблагоприятни ефекти на разпространение на резултатите в другите държави-членки (точка 23, буква в) от Насоките за О&П от 1999 г.).
в)
Трето, нито гаранцията е била възстановена в рамките на 6 месеца, нито е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. (точка 23, буква г) от Насоките за О&П от 1999 г.).
г)
На последно място, няма индикации, че гаранцията е била ограничена до размера нужен за поддържане на дейността на предприятието за периода, за който помощта е разрешена (точка 23, буква д) от Насоките за О&П от 1999 г.).
(249)
По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 177-178), Комисията счита, че мярка 13 не отговаря също на всички изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 1999 г. Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 1999 г.
(250)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 13 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. По същите причини, изложени по-горе за мерки 4 и 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че никое от изключенията не е налице. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 13 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
7.4.2. Заем, предоставен на 12 януари 2006 г. (мярка 14)
(251)
Финландия твърди, че мярката е предвидена в програмата за преструктуриране за процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, и че Finnvera е предприело мярката заедно с частни кредитори.
(252)
Вярно е, че мярката вече е била предвидена в програмата за преструктуриране както за частни, така и за публични кредитори на Karjaportti. Съгласно документите, предоставени от Финландия преобразуването на лихвите в заеми е било осъществено в края на 2005 г. и началото на 2006 г.Частни кредитори също са преобразували техните лихви в заеми.
(253)
Първо, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189-191), трябва да се определи дали принципът на инвеститор при условия на пазарна икономика може да се приложи към мярка 14. В този контекст Комисията отбелязва, че мерки 4, 5 и 13 са били предприети преди началото на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, докато мярка 14 е била предприета по време на такава процедура. Поради причините, изложени в съображения 189-191 по-горе, Комисията счита, че мярка 13 може да бъде разделена от мерки 4, 5, и 13. В допълнение мярка 14 е била предвидена в самата програма за преструктуриране, която е имала целта да изправи дружеството на крака.
(254)
Второ, що се касае до приложението на принципа на инвеститор при условия на пазарна икономика, Комисията счита, че заемите отпуснати от частните кредитори […] и от […] са сравними със заема, отпуснат от Finnvera. Като обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, дружествата са в подобно положение. При положение, че заемите са били отпуснати при условия, подобни на тези, при които е бил отпуснат заема от Finnvera (същия период на заем, сравним период за връщане на заема), и че лихвеният процент, който Finnvera е поискала, е бил по-благоприятен за Finnvera (шестмесечен EURIBOR + 2 % e бил 4,643 % на 1 януари 2006 г.) отколкото процента на лихвата, получена от частните кредитори (на 1 януари 2006 г., тримесечен EURIBOR + 1,5 % е бил 3,988 %; тримесечен EURIBOR + 2 % е бил 4,488 %), Комисията стига до заключението, че мярката не предоставя предимство на Karjaportti.
(255)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.3. Насрещна гаранция, предоставена на 14 септември 2006 г. (мярка 15)
(256)
На първо място, Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti, въпреки че насрещната гаранция е отпусната на […]. Ниската такса, начислена от […] от Karjaportti показва, че […] само е предоставило гаранцията с оглед на гаранцията, предоставена от Finnvera. В действителност по същество Karjaportti, a не […] плаща гаранционната премия за насрещната гаранция на Finnvera.
(257)
Във всеки случай, Финландия смята, че Finnvera е действало при същите условия, при които частните кредитори […] и […] са действали. Вярно е, че […] и […] са били в подобна ситуация като Finnvera. Всичките три дружества са обезпечени кредитори в процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд. Всички те са предоставили заеми и гаранции на Кarjaportti преди ([…]).
(258)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 15, тъй като тази мярка може да бъде разделена от мерки 4, 5 и 13 (вж. съображение 253).
(259)
Що се касае до въпросната мярка, като цяло гарантираният заем възлиза на 1,8 млн. EUR. Finnvera е предоставила насрещна гаранция […] само за 16,7 % от тази сума (300 000 EUR). Остатъкът от заема е бил обезпечен с гаранции от […] и […] (EUR 825 000 EUR и 675 000 EUR съответно), относно които Finnvera не е предоставила насрещни гаранции. От гледна точка на бенефициера Karjaportti, общите разходи за насрещно гарантираната гаранция са били по-високи от тези за гаранциите, предоставени от […] и […]. Докато последните две са начислили гаранционна такса в размер на 1,75 % на Karjaportti, общите финансови разходи по насрещната гаранция за Karjaportti са били 2,9 % (1,65 % за […] гаранция плюс 1,25 % за насрещна гаранция). От това следва, че мярката, предприета от Finnvera не предоставя предимство на Karjaportti.
(260)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.4. Заем, предоставен на 6 юли 2007 г. (мярка 16)
(261)
Както е посочено в съображение 110, Финландия привежда довода, че заемът не включва държавна помощ, тъй като той е част от по-голяма мярка за финансиране, в която са взели участие също частни кредитори.
(262)
На същото основание, както и за мярка 14, следвайки логиката на решението по делото BP Chemicals (вж. съображения 189 - 191), се счита, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика може да се приложи по отношение на мярка 16, (вж. съображение 253).
(263)
Както е изложено в съображение 254, Комисията счита, че […] и […], са в положение сравнимо с това на Finnvera. Що се касае до разглежданата специфична мярка, вярно е, че Finnvera е отпуснала заема, по едно и също време при сходни условия като […] и […]. Продължителността на заемите за всички кредитори е шест месеца; плащането по всички заеми е било отложено в същото съотношение (неизплатеното количество за всички кредитори е приблизително […]% от първоначалния размер). И трите заема са били обезпечени с едно и също обезпечение, както е посочено в съображение 66, а обезпечението се разделя между кредиторите в зависимост от степента на риск за съответния кредитор във връзка със заема, отпуснат от него. Що се касае до лихвения процент, изглежда, че лихвеният процент, поискан от Finnvera е бил дори по-благоприятен за Finnvera (6-месечен Euribor + 2,5 % е бил 6,847 % на 6 юли 2007 г.) от лихвения процент, който частните кредитори са получили (на 9 юли 2007 г., едномесечен Euribor + 2 % е бил 6,105 %). Следователно може да се счита, че заемът е в съответствие с принципа на инвеститор при условията на пазарна икономика и не води до държавна помощ.
(264)
Въз основа на горепосоченото се стига до заключението, че мярката не включва държавна помощ.
7.4.5. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(265)
Първо, трябва да се определи кой субект се ползва от въпросната мярка, […] или Karjaportti Finnvera е предоставило насрещна гаранция на […], основната банка на Karjaportti. […], е предоставила от своя страна гаранция на Karjaportti. […] е начислило много ниска такса на Karjaportti за тази гаранция, което показва, че […] е предоставило само гаранцията на Karjaportti, тъй като е съществувало обезпечение под формата на насрещна гаранция от Finnvera. Комисията също така отбелязва, че не […], а Karjaportti плаща на Finnvera гаранционна премия за насрещната гаранция. С оглед на това Комисията счита, че бенефициерът на мярката е Karjaportti.
(266)
Второ, трябва да се прецени дали мярката предоставя предимство на Karjaportti. В този контекст, Финландия твърди, че насрещната гаранция не е свързана с предоставянето на държавна помощ, тъй като друг частноправен субект е участвал в споразумението. Този аргумент може да бъде отхвърлен, тъй като Finnvera е предоставила насрещна гаранция за гаранция на участващ частноправен субект, което означава, че Finnvera и частноправният субект изобщо не са били в сходно положение.
(267)
С оглед на това Комисията оценява мярката въз основа на Известието относно гаранциите 2008. Докато е вярно, че насрещната гаранция на Finnvera не обезпечава повече от 80 % от […] гаранцията, бенефициерът Karjaportti е бил в затруднение по време на предоставянето на гаранцията, както е посочено по-подробно в съображения 123-128. Съответно наличието на държавна помощ не може да се изключи на основание точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008.
(268)
Дори ако една гаранция не отговаря на всички изисквания на точка 3.2 от Известието относно гаранциите 2008 г., таксата, платена за една гаранция все пак може да обоснове заключението, че гаранцията не води до държавна помощ. Независимо от това, противно на становището на Финландия, Комисията счита, че мярката не може да бъде разглеждана като мярка, която не включва държавна помощ. Гаранцията е била предоставена срещу ниска гаранционна такса, въпреки че дружеството е изпитвало затруднения (вж. съображения 123 - 128) и рискът за Finnvera би могъл да се счита за значителен. Ето защо се счита, че мярката предоставя предимство на Karjaportti. Комисията отбелязва, че в тази връзка и Finnvera, в съответствие с ангажимента, поет от финландските власти в контекста на дело № 715/2006 г., не е получило разрешение да отпуска пазарно финансиране.
(269)
В допълнение, мярката отговаря на всички други изисквания за наличието на държавна помощ. Както е посочено в съображение 241, мерките, предоставени от Finnvera, се състоят от държавни ресурси и могат да бъдат вменени в отговорност на държавата. Мярка 17 е също избирателна, тъй като единственото дружество, което се ползва от нея е Karjaportti. На последно място, тя нарушава конкуренцията и засяга търговията между държавите-членки.
(270)
Въз основа на горепосоченото Комисията стига до заключението, че мярката представлява държавна помощ.
(271)
Финландия не привежда довода, че мярка 17 е съвместима с вътрешния пазар. Всъщност, когато Finnvera е предоставила мярката, Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. (вж. съображения от 123-128). Съответно, мярката би могла да бъде съвместима единствено кат помощ за оздравяване и преструктуриране съгласно Насоките за О&П от 2004 г.
(272)
Съгласно Насоките за О&П от 2004 г. помощта за оздравяване трябва да отговаря на определени изисквания, не всички от които са изпълнени от разглежданата мярка.
а)
Първо, гаранцията не е изтекла в рамките на срок от не повече от шест месеца, считано от изплащането на първия транш (точка 25, буква а) от Насоките за О&П от 2004 г.).
б)
Второ, Финландия не е представила в срок от шест месеца, считано от първото прилагане на мярката, план за преструктуриране или план за ликвидация, или пък доказателство, че гаранцията е изтекла (точка 25, буква в) от Насоките за О&П от 2004 г.).
в)
Трето, принципът на еднократната помощ (точка 25, буква д) от Насоките за О&П от 2004 г.), не е спазен, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(273)
Мярката също не отговаря на всичките изисквания за помощ за преструктуриране, определени в Насоките за О&П от 2004 г.
а)
Първо, мярката не е в зависимост от изпълнението на план за преструктуриране (точка 34 от Насоките за О&П от 2004 г.). Забелязва се, че не е бил съставен план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от Насоките за О&П от 2004 г.
б)
Второ, от получателите на помощта се очаква да дадат значителен принос към плана за преструктуриране от техните собствени средства (точка 43 от Насоките за О&П от 2004 г.), а за разглежданите мерки няма индикация за собствен принос на получателя.
в)
Трето, с цел да се избегнат прекомерни нарушения на конкуренцията, трябва да бъдат взети компенсаторни мерки (точка 38 от Насоките за О&П от 2004 г.). Такива мерки не са били предвидени.
г)
Четвърто, мярката не спазва принципа за еднократната помощ, тъй като дружеството е получило несъвместима и неправомерна държавна помощ в моменти, когато то е било в затруднение преди.
(274)
Съответно Комисията счита, че мярката не е предоставена с съответствие с Насоките за О&П от 2004 г.
(275)
Освен това, трябва да се разгледа дали мярка 17 би могла да бъде съвместима на основание някое друго от изключенията, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС. Поради същите причини, изложени по-горе за мярка 4 и мярка 5 (вж. съображения 179-186), Комисията счита, че условията за нито едно от изключенията не са изпълнени. Поради това Комисията стига до заключението, че мярка 17 включва държавна помощ, която не е съвместима с вътрешния пазар.
8. ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ
(276)
В съответствие с ДФЕС и установената съдебна практика на Съда на Европейските общности, Комисията е компетентна да реши, че въпросната държава трябва да отмени или да измени помощта (67), когато Комисията установи, че помощта е несъвместима с вътрешния пазар. Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с вътрешния пазар, цели да възстанови съществувалото преди това положение (68). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като по този начин се е отказал от предимството, което е имал спрямо конкурентите си на пазара, и ситуацията отпреди плащането на помощта е възстановена (69).
(277)
В съответствие с тази съдебна практика член 14 от Процедурния регламент постановява, че "когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от бенефициера".
(278)
Следователно шестте мерки следва да се разглеждат като неправомерна и несъвместима помощ:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатените лихви в заеми (мярка 8);
-
Разсрочване на дълг след 2009 г. (мярка 12);
-
Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. от Finnvera (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
(279)
(278) Следователно те трябва да бъдат възстановени, за да се да възстанови положението, което е съществувалото на пазара преди предоставянето на помощта. Следователно възстановяването следва да се извърши от момента, в който е възникнало предимството за бенефициера, т.е. откогато помощта е предоставена на разположение на бенефициера, за което се дължат и лихви за възстановяване до датата на ефективното възстановяване.
8.1. Възстановяване на мерките за помощ, предоставени под формата на гаранции,
(280)
Несъвместимият елемент на помощ на две гаранции, предоставени от град Mikkeli през 2004 г. (мярка 4 и мярка 5) и на гаранциите, предоставени от Finnvera през годините 2005 г. (мярка 13) и 2008 г. (мярка 17), се определя въз основа на следните принципи.
(281)
По принцип държавната гаранция би могла да представлява държавна помощ до общия размер на свързания с нея заем, ако бенефициерът не е в състояние да си осигури достъп до финансовите пазари със свои собствени сили (70). В разглеждания случай обаче Финландия е доказала, че Karjaportti все още е можело да си осигури достъп до финансовите пазари по времето на предоставянето на гаранциите през 2004 г., като е предоставила информация за заемите отпуснати от частни заемодатели на бенефициера (вж. съображение 93). Съществуват малко сведения относно това дали Karjaportti все още е имало достъп до пазарите през 2008 г., когато мярка 17 е била предоставена. В този контекст Комисията отбелязва, че насрещната гаранция, предоставена от Finnvera е обезпечавала само 80 % от гаранцията, предоставена от частен кредитор, което означава, че за 20 % частния кредитор е продължавал да носи риска. С оглед на това може да се счита, че дружеството все още е имало възможност да си осигури достъп до финансовите пазари без гаранцията от 2008 г.
(282)
Въпреки това, като се имат предвид финансовите затруднения на Karjaportti в момента на предоставянето на мерките, търговските банки биха начислили съответно по-висок лихвен процент от постигнатия с държавните гаранции, тъй като последните са допълнително обезпечение за банките. Поради това Комисията счита, че Karjaportti се е възползвало от ниските лихвени проценти, които е получило благодарение на гаранциите.
(283)
В съответствие с точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, при липсата на сравнима пазарна премия за гаранция, общите финансови разходи за гарантирания заем (лихвен процент плюс премия за гаранция) следва да се сравнят с лихвения процент на пазара за подобен заем без държавна гаранция. В много случаи такъв пазарен лихвен процент не е наличен. Поради това Комисията е разработила в своето Съобщение относно преразглеждане на метода за определяне на референтните и сконтови лихвени проценти (71) ("Съобщението относно референтния лихвен процент 2008") финансова методология, която, поради причините, изложени в точка 4.2 от Известието относно гаранциите 2008, може да се използва като заместител на пазарния лихвен процент.
(284)
В настоящия случай няма данни за това какво Karjaportti би платило за подобен негарантиран заем. Още повече предоставянето на трите гаранции предхожда икономическата и финансова криза. Освен това Комисията е на мнение, че поради времето, което е изтекло от момента на предоставяне на мерките, изчисляването на „действителен“ пазарен лихвен процент за финландски производител на месо би било трудна задача. Поради това Комисията ще използва съответния референтен лихвен процент като заместител на пазарния лихвен процент.
8.1.1. Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. (мярка 4)
(285)
Що се касае до мярка 4, обезпечаването на заемите на Karjaportti би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е учредило ипотека върху недвижим имот и ипотека върху други активи на дружеството. Трябва обаче да се вземе предвид, че същото обезпечение вече е било използвано за обезпечаване на други вземания на община Mikkeli (като например мярка 1), така че пълния размер на обезпечението не би бил наличен за въпросната мярка. Трябва също така да се вземе под внимание, че действителната стойност на ипотеката върху недвижимия имот, както и на ипотеката върху други активи на дружеството зависи от стойността на обремененото с тежести имущество и реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli.
(286)
В този контекст следва да се отбележи, че Финландия не е могла да представи оценка на стойността на обезпеченията към момента на предоставяне на гаранцията. Тя е представила обаче две независими оценки на обезпечението като цяло, използвани за съставяне на програмата за преструктуриране, с дата 15 февруари 2005 г. (вж. съображение 43), която е доста близо до датата на предоставяне на гаранцията. В този контекст следва да се спомене, че предвид реда на предпочтително удовлетворение, от който се ползва община Mikkeli, ипотеката върху недвижимия имот би могла да е достатъчна за удовлетворение на нейните вземания, ако недвижимия имот се поддържа в експлоатация; ако Karjaportti бъде ликвидирано, стойността на недвижимия имот би могла да бъде прекалено ниска за удовлетворение на всички вземания на община Mikkeli. Ипотеката върху други активи на дружеството би могла да служи за удовлетворение само на част от вземанията на община Mikkeli. С оглед на това, изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(287)
Следователно процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта, което отразява рисковата премия, приложима за предприятие в затруднение, предоставящо нормално обезпечение. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (4 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, тоест 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(288)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.2. Гаранция, предоставена на 10 май 2004 г. (мярка 5)
(289)
Що се касае до мярка 5, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило същото обезпечение както и за мярка 4, тоест ипотека върху обекта за производство в Tikkala и ипотека върху други активи на дружеството. В допълнение е бил учреден „особен залог" върху обекта на производство в Tikkala е с регистрирана стойност от 1 135 268 EUR (вж. съображение 29). За всички тези обезпечения се прилага същата аргументация, изложена по-горе за мярка 4, и изглежда правдоподобно предоставеното обезпечение да бъде разглеждано като обезпечение със нормално качество.
(290)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта поради това следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен (дванадесетмесечен EURIBOR плюс 0,3 %), след приспадане на действително платената за гаранцията цена, т.е. 0 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(291)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.3. Гаранция, предоставена на 17 март 2004 г. (мярка 13)
(292)
На Комисията не са известни подробности за обезпечаването на мярка 13, и следователно тя може да предостави само метода, по който възстановяването трябва да бъде извършено. Като първа стъпка, ако за мярка 13 наистина е предоставено обезпечение, съгласно Съобщението за референтните лихвени проценти следва да бъде определена стойността на такова обезпечение.
(293)
Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 4,43 % плюс рискова премия, отразяваща стойността на обезпечението. Елементът на помощ следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([2 - 5]%), след приспадане на цената, действително платена за гаранцията, която е била 3 %. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(294)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.1.4. Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. (мярка 17)
(295)
Що се касае до мярка 17, обезпечаването би могло да се счита за нормално за целите на Съобщението относно референтния лихвен процент 2008. Karjaportti е предоставило обезпечение под формата на дялово участие в дружество, което по оценката на Finnvera има гаранционна стойност от […], както е посочено по-подробно в съображение 0. Процента на лихвата, която е трябвало да плати Karjaportti за заем при пазарни условия без гаранция, е отново референтният лихвен процент от 5,19 % плюс рискова премия от 650 базисни пункта. Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между този теоретичен пазарен процент и лихвения процент, при който гарантираният заем е бил действително предоставен ([0 - 3]%, плюс лихвен процент за неизплатени суми по споразумението за подизпълнение) след приспадане на цената, която е действително платена за гаранцията, т. е. 250 базисни пункта. Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(296)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът с гаранция е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.2. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8)
(297)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 8, заем, отпуснат от община Mikkeli, трябва да бъде определен. Както е посочено в съображения 45 и 46, община Mikkeli е отпуснала заема при по-ниски лихвени проценти от тези, определени от частните кредитори на Karjaportti. По принцип за заем, елементът на помощта се изчислява като разликата между лихвения процент, при който заемът е бил действително отпуснат, и пазарния лихвен процент. В разглеждания случай частните кредитори са отпуснали заеми заедно с община Mikkeli. Лихвените проценти, начислени от частните кредитори, може да се разглеждат като показател за пазарния лихвен процент.
(298)
Размерът на помощта следва да бъде изчислен като разликата между средния лихвен процент, начислен за заемите, отпуснати от частните кредитори (3-месечния EURIBOR + 2 % и 3-месечния EURIBOR + 1,5 %) и лихвения процент, при който заемът е бил действително предоставен (3-месечния EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Разликата между тези проценти се изчислява за периода, през който действително предоставеният процент е бил прилаган.
(300)
За помощта текат лихви по възстановаване, начислявани от момента, в който би била дължима разликата между теоретичните лихви и лихвата, при която заемът е бил действително предоставен, до момента на ефективното възстановяване.
8.3. Възстановяване на помощта, която е предоставена под формата на разсрочване на дългове от 2009 г. насам (12)
(301)
Несъвместимият елемент на помощ в мярка 12, разсрочване на дългове от община Mikkeli от 2009 г. насам, трябва да бъде установен. Както е посочено в съображения 219-226, разсрочването на дълга е било изпълнено с модификации. Тъй като Комисията не е запозната с подробностите относно действително изпълненото разсрочване, тя може само да предостави метода за осъществяване на възстановяването.
(302)
Помощта е била предоставена на разположение на дружеството от момента, в който Osuuskunta Karjaportti се е отклонила от графика на изплащане, договорен по време на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съда, през 2006 г. Комисията счита, че към момента на предоставяне на помощта, Karjaportti вече не е било способно да си осигури достъп до финансовите пазари. Следователно помощта е равна на сумата на разсрочения дълг. Сумите, които трябва да бъдат възстановени поради са равни на сумата от разсрочените дългове към община Mikkeli. Вече извършените плащания могат обаче да се приспаднат от сумите, подлежащи на възстановяване.
(303)
Върху помощта текат лихви от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на дружеството, до датата на ефективното възстановяване.
9. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(304)
Комисията отбелязва, че официалното разследване по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR, за която е отправено уведомление, което впоследствие е било оттеглено от Финландия, е станало безпредметно съгласно член 8 от Процедурния регламент.
(305)
По отношение на гаранцията, предоставена в 2000 г. и прехвърлянето на земя през същата година от община Mikkeli, Комисията счита, че тези мерки са държавна помощ, която е съвместима като помощ за инвестиции в съответствие с ННРП от 1998 г.
(306)
Покупката на земя на земя, предприета през 2002 г. от община Mikkeli се счита, че не води до държавна помощ, тъй като тя е била направена при пазарни условия.
(307)
Гаранциите, предоставени от община Mikkeli през март 2004 г. и май 2004 г., може да се разглеждат като държавни помощи, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 1999 г. към момента на предоставянето на гаранциите. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(308)
Мерките, взети от община Mikkeli в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд, са били предоставени със сравними частни кредитори и при сходни условия. Съответно Комисията стига до заключението, че принципът на инвеститор в условията на пазарна икономика е изпълнен и мерките не включват държавна помощ.
(309)
Покупката на дялове от община Mikkeli и отписването на дългове от финансовите отчети през 2007 г. и 2008 г., могат да се считат за несъдържащи помощ.
(310)
Преобразуването на неизплатените лихви в заем от община Mikkeli през декември 2005 г., може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било дружество в затруднено положение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на мярката. Тези мерки не са съвместими с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
(311)
По отношение на разсрочването на дългове, договорено от община Mikkeli през 2009 г., се отбелязва, че то е било последващо разсрочване на дългове. С оглед на това Комисията счита, че частен кредитор не би се съгласил на такова разсрочване на дълг и че мярката представлява държавна помощ. Тъй като Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. в момента на предоставянето на мярката, тя е можела да бъде съвместима само съгласно тези насоки. Тъй като не всички изисквания са изпълнени, се стига до заключението, че мярката представлява несъвместима държавна помощ.
(312)
Гаранцията, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. също включва държавна помощ, която не е съвместима съгласно Насоките за О&П от 1999 г. Заемът, отпуснат от Finnvera на 12 януари 2006 г. не представлява държавна помощ, тъй като той е бил отпуснат заедно със сравними частни кредитори и при сходни условия. Същото важи за гаранцията, предоставена от Finnvera през септември 2006 г., и за заема, предоставен през юли 2007 г.
(313)
И накрая, гаранцията, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera, може да се разглежда като държавна помощ, като се вземе предвид, че Karjaportti е било в затруднение по смисъла на Насоките за О&П от 2004 г. към момента на предоставянето на гаранцията. Мярката не е съвместима с вътрешния пазар, тъй като нито една от разпоредбите на член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС, не е изпълнена.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на гаранцията от 2,75 млн. EUR (мярка 11), за която е отправено уведомление, което обаче впоследствие е оттеглено от Финландия, се прекратява.
Член 2
Мерките, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Покупка на земя през 2002 г. (мярка 3),
-
мерките, предприети в рамките на процедурата по преструктуриране, надзиравана от съд (мярка 6),
-
покупката на акции от Osuuskunta Karjaportti (мярка 7),
-
отписването на дългове от финансовите отчети за 2006 г. и за 2008 г. (мярка 9 и мярка 10),
-
заема от Finnvera, отпуснат през юни 2006 г. (мярка 14),
-
насрещната гаранция от Finnvera, предоставена през септември 2006 г. (мярка 15) и
-
заема от Finnvera, отпуснат през юли 2007 г. (мярка 16),
не представляват помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 3
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
гаранция, предоставена през юни 2000 г. (мярка 1) и
-
прехвърлянето на земя през същата година (мярка 2)
са съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 4
Мерките за държавна помощ, които Финландия е привела в действие в полза на Osuuskunta Karjaportti, състоящи се от:
-
Гаранция, предоставена на 8 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 4);
-
Гаранция, предоставена на 10 март 2004 г. от община Mikkeli (мярка 5);
-
Преобразуване на неизплатени лихви в заеми (мярка 8);
-
Гаранция, предоставена от Finnvera на 17 март 2004 г. (мярка 13);
-
Гаранция, предоставена на 9 януари 2008 г. от Finnvera (мярка 17);
-
Разсрочване на дълг от 2009 г. насам (мярка 12);
са били неправомерно приведени в действие от Финландия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз и са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 5
1. Финландия си възстановява от бенефициера помощта, посочена в член 4.
2. Сумите, които следва да бъдат възстановени, включват лихви от датата, на която са били предоставени на бенефициера, до действителното им възстановяване.
3. Лихвата се изчислява с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията.
4. Финландия анулира всички останали плащания на помощта, посочена в член 4, считано от датата, на която е уведомена за настоящото решение.
Член 6
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 4, се извършва незабавно и ефективно.
2. Финландия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 7
1. В срок от два месеца след уведомяването за настоящото решение Финландия предоставя на Комисията следната информация:
а)
общата сума (главница и лихви по възстановяване), която бенефициерът трябва да възстанови;
б)
подробно описание на вече предприетите и планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документите, доказващи, че на бенефициера е наредено да възстанови помощта.
2. Финландия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 4. При поискване от страна на Комисията тя незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за спазване на настоящото решение. Тя предоставя също така подробна информация относно сумите на помощта и лихвите по възстановяване, които вече са възстановени от бенефициера.
Член 8
Адресат на настоящото решение е Република Финландия.
Съставено в Брюксел на 12 юни 2012 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2012 m. birželio 12 d.
dėl priemonių SA. 27420 (C 12/2009) (ex N 19/2009) kurias Suomija įgyvendino Osuuskunta Karjaportti naudai
(pranešta dokumentu Nr. C(2012) 3249)
(Tekstas autentiškas tik suomių ir švedų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2013/8/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas ir atsižvelgdama į jų pastabas (1),
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2009 m. sausio 15 d. raštu Suomija pranešė Komisijai apie sanavimo pagalbą, kurią sudarė garantija ir skolų grąžinimo terminų atidėjimas, teikiamą įmonei Osuuskunta Karjaportti (toliau - Karjaportti), kurios pavadinimas tuo metu, kai pranešta, buvo Järvi-Suomen Portti Osuuskunta. 2009 m. vasario 5 d., 2009 m. vasario 11 d., 2009 m. vasario 16 d. ir 2009 m. vasario 20 d. raštais Suomija suteikė Komisijai papildomos informacijos.
(2)
2009 m. balandžio 8 d. raštu Komisija pranešė Suomijai apie savo sprendimą pradėti Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalyje (2) nustatytą procedūrą dėl priemonių, apie kurias pranešta, ir dėl kai kurių ankstesnių priemonių. Priėmus šį sprendimą pradėti procedūrą, Suomija pateikė Komisijai daugiau informacijos 2009 m. gegužės 13 d. raštu.
(3)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (3). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbos priemonių.
(4)
Komisija gavo vienos suinteresuotosios šalies pastabas ir perdavė jas Suomijai, kuriai buvo suteikta galimybė į jas atsakyti. Šios pastabos gautos 2009 m. rugpjūčio 28 d. raštu. 2009 m. lapkričio 3 d. el. laišku Suomija suteikė papildomos informacijos.
(5)
2009 m. gruodžio 15 d. raštu Komisija pranešė Suomijai apie savo sprendimą išplėsti SESV 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą, į ją įtraukiant papildomas ankstesnes pagalbos priemones. Suomija 2010 m. vasario 12 d. raštu suteikė papildomos informacijos.
(6)
Komisijos sprendimas išplėsti procedūrą paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (4). Komisija pakvietė suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas dėl pagalbos priemonių. Komisija negavo jokių suinteresuotųjų šalių pastabų.
(7)
2010 m. kovo 1 d. Suomija pranešė Komisijai, kad atsiėmė savo pranešimą dėl garantijos suteikimo Karjaportti. 2010 m. kovo 26 d. raštu Komisija pranešė Suomijai, jog priimdama galutinį sprendimą kartu su kitomis vertinamomis priemonėmis atsižvelgs į tai, kad Suomija atsiėmė pranešimą dėl garantijos. Komisija taip pat pateikė Suomijai klausimų, į kuriuos Suomija atsakė 2010 m. balandžio 22 d. raštu. 2010 m. liepos 15 d. Komisija nusiuntė Suomijai prašymą suteikti informacijos; Suomija atsakė 2010 m. rugpjūčio 20 d. Komisija 2010 m. rugsėjo 28 d. nusiuntė dar vieną prašymą suteikti informacijos, į kurį Suomija atsakė 2010 m. lapkričio 29 d. Galiausiai Komisija paprašė suteikti papildomos informacijos 2011 m. lapkričio 16 d. raštu. Suomija šią informaciją suteikė 2011 m. gruodžio 16 d.
2. PAGALBOS GAVĖJAS
2.1. Kooperatyvas Karjaportti
(8)
Karjaportti yra Mikelio mieste įsikūrusi kooperatinė bendrovė, turinti fabrikus Mikelyje ir Kouvoloje, Rytų Suomijos (Itä-Suomi) regione, kuriam gali būti teikiama regioninė pagalba pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą. Šis 1914 m. įsteigtas kooperatyvas 1950 m. buvo pavadintas Osuusteurastamo Karjaportti, 2002 m. gruodžio 31 d. pervadintas Järvi-Suomen Portti Osuuskunta, o nuo 2010 m. gruodžio 14 d. vadinamas Karjaportti. Šiuo metu Karjaportti dirba 300 etatinių darbuotojų, be to, kiekvienų metų pavasarį ir vasarą bendrovė papildomai samdo 100-120 sezoninių darbuotojų.
(9)
Karjaportti užsiima maisto produktų gamyba - perdirba mėsą ir iš jos gamina kotletus, dešreles bei kitus produktus. Kooperatyvas taip pat prekiauja pakuotais mėsos produktais, mėsos gabalais ir skerdenomis. Į kitas valstybes nares Karjaportti eksportuoja nedaug produkcijos.
2.2. Karjaportti finansinė padėtis
(10)
Nuo 2004 m. gruodžio 1 d. Karjaportti vykdoma teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra pagal Įmonių restruktūrizavimo įstatymą Nr. 47/1993 (5) (toliau - teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra; daugiau informacijos apie teismo prižiūrimą restruktūrizavimą pateikta 31-43 konstatuojamosiose dalyse).
(11)
Tolesnėje lentelėje pateikti Karjaportti finansinės padėties, buvusios prieš ir per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą, duomenys:
I lentelė
Pagrindiniai Karjaportti finansiniai duomenys (EUR)
Metai
Apyvarta
Veiklos pajamos
Grynosios pajamos (pelnas arba nuostoliai)
Praėjusių ataskaitinių laikotarpių deficitas
Akcinis kapitalas / atidėjiniai ir rezervas nenumatytiems atvejams
Nuosavo kapitalo balansinė vertė
2000
139 620 882
8 682
-1 169 091
7 681 411/ 10 247 107
8 893 097
2001
139 748 861
2 082 662
549 865
7 812 809/ 9 078 473
9 442 963
2002
135 781 234
2 259 488
14 382
7 783 428/ 9 559 942
17 357 751
2003
128 354 480
-3 299 914
-6 009 055
7 585 778/ 9 506 525
11 083 248
2004
125 849 631
-3 972 464
-10 686 420
7 234 608/ 3 497 953
46 141
2005
101 507 619
-6 629 915
-9 235 908
-7 404 955
7 772 913/ 216 662
-8 651 289
2006
99 802 293
-3 485 054
4 277 565
-16 640 864
8 141 610/ 216 662
-4 005 028
2007
86 962 069
-8 916 539
-7 943 878
-12 363 299
6 244 277/ 216 662
-13 846 239
2008
80 901 753
-3 791 985
-2 770 037
-20 307 178
5 768 185/ 216 662
-17 092 368
2009
64 793 763
305 936
-2 124 435
-23 077 214
5 077 160/ 216 662
-19 907 828
(12)
2008 m. Suomijos mokesčių administratorius du kartus paskelbė Karjaportti bankroto procedūrą. Pirmosios procedūros pradžioje 2008 m. spalio 7 d. jis pareikalavo, kad bendrovė sumokėtų 461 579 EUR mokesčių skolą. Vėliau mokesčių administratorius procedūrą nutraukė; 2008 m. gruodžio 1 d. buvo pradėta pakartotinė procedūra ir bendrovės pareikalauta sumokėti 981 658 EUR mokesčių skolą. Karjaportti bankroto procedūra sustabdyta 2009 m. birželio mėn., kai kooperatyvas sumokėjo likusią skolą mokesčių administratoriui.
3. PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
(13)
Svarstomos priemonės yra Mikelio miesto, kuriame įsikūrusi bendrovė Karjaportti, ir Finnvera Oyj (toliau - Finnvera) taikytos priemonės. Finnvera yra specialios paskirties finansų bendrovė, priklausanti Suomijos valstybei, ir oficiali Suomijos eksporto kreditų agentūra (6). Toliau aprašytos Mikelio miesto taikytos priemonės (3.1 skirsnis) ir Finnvera taikytos priemonės (3.2 skirsnis).
3.1. Mikelio miesto taikytos priemonės
3.1.1. 2000 m. birželio 12 d. suteikta garantija (1 priemonė) ir žemės sklypo skyrimas (2 priemonė)
(14)
1 priemonė. 2000 m. birželio 12 d. sprendimu Mikelio miesto taryba suteikė Karjaportti besąlyginę garantiją (suom. takaus), kuria užtikrinta 100 % būsimos 25 mln. FIM (apie 4,2 mln. EUR (7)) dydžio paskolos. Šią paskolą Karjaportti 2000 m. rugsėjo mėn. suteikė bankas Tapiola Pankki Oy (toliau - Tapiola) dešimčiai metų, nustatydamas fiksuotąją 5,35 % palūkanų normą. Tuo pačiu metu Mikelio miesto valdyba garantiją patvirtino pasirašydama garantijos sutartį. Ši garantija buvo suteikta be garantijos mokesčio ir buvo besąlyginė - garantas perėmė įsipareigojimus grąžinti pagrindinę paskolos dalį, tarsi tai būtų buvusi jam pačiam suteikta paskola, taigi kreditorius, suėjus pagrindinės paskolos dalies grąžinimo terminui, galėjo reikalauti, kad pagrindinę paskolos dalį sumokėtų garantas. Garantuotos paskolos lėšomis buvo finansuojama fabriko statyba Mikelio miesto Tikalos rajone (8).
(15)
Garantijos užstatu tapo esama nekilnojamojo turto hipoteka; hipotekos registre įrašyta šio turto vertė - 7,5 mln. FIM (1 261 409 EUR) (9). Pradėjus taikyti 1 priemonę, užstatui buvo galima panaudoti apie 3 mln. FIM šios nekilnojamojo turto hipotekos vertės. Be to, garantijos užstatu tapo įmonės hipoteka (10) - Karjaportti įkeisti kilnojamojo turto objektai, kurių atitinkama vertė, įrašyta hipotekos registre, buvo 25 mln. FIM ir 30,5 mln. FIM.
(16)
Kai 2004 m. gruodžio mėn. buvo pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, Tapiola pareikalavo, kad garantiją suteikęs Mikelio miestas grąžintų likusią Karjaportti skolos dalį. Mikelio miestas, sumokėjęs Tapiola reikalaujamą sumą, tapo Karjaportti kreditoriumi vietoj Tapiola (žr. 34 konstatuojamąją dalį).
(17)
2 priemonė. 2000 m. taip pat buvo skirtas žemės sklypas Karjaportti fabrikui statyti Tikalos rajone; jį skyrė Mikelio rajono savivaldybė (11). Už šį 152 366 m2 dydžio sklypą Mikelio miestas iš Karjaportti nereikalavo jokio atlygio, t. y. Karjaportti nemokėjo jokios pirkimo kainos. Be to, Mikelio miestas įsipareigojo paruošti perduodamą žemės sklypą statybos darbams. Šiuo tikslu Mikelio miestas kompensavo Karjaportti žemės lyginimo darbų išlaidas - iš viso 2 000 000 FIM (apie 336 376 EUR) (12).
(18)
Kitos priemonės buvo skirtos Karjaportti fabrikui statyti Tikalos rajone. Finnvera suteikė 20 000 000 FIM (apie 3 363 759 EUR) vertės paskolų ir garantijų, o Darbo ir ekonomikos ministerija (tuo metu buvusi Prekybos ir pramonės ministerija) - tiesioginių subsidijų, kurių suma siekė 15 000 000 FIM (apie 2 552 819 EUR).
(19)
Bendra 14-18 konstatuojamosiose dalyse aprašytų priemonių, skirtų fabrikui Tikalos rajone statyti, nominalioji vertė buvo 63 783 719 FIM (apie 10 757 652 EUR). Taikytų priemonių bendrasis subsidijos ekvivalentas buvo 3 617 143 EUR, kaip parodyta lentelėje:
II lentelė
Taikytų priemonių bendrasis subsidijos ekvivalentas (EUR)
Priemonė
Suma
Bendrasis subsidijos ekvivalentas
Mikelio miesto suteikta garantija
4 204 698
345 786
Mikelio miesto skirtas žemės sklypas
300 000
300 000
Mikelio miesto padengtos žemės lyginimo darbų išlaidos
336 376
336 376
Finnvera paskola
1 681 879
82 162
Prekybos ir pramonės ministerijos tiesioginės subsidijos
2 552 819
2 552 819
IŠ VISO
10 757 652
3 617 143
(20)
Mikelio miesto suteiktos garantijos bendrąjį subsidijos ekvivalentą Suomija apskaičiavo taip: Mikelio miesto nustatytą garantijos priemoką (0 %) ji palygino su panašios garantijos rinkos dydžio priemoka (1,75 %). Garantijos pagalbos elemento dydis yra lygus abiejų priemokų dydžių skirtumui, t. y. 1,75 %. Jeigu Mikelio miestas būtų nustatęs tokio dydžio garantijos priemoką, jam garantijos laikotarpiu, per dešimtį metų, būtų buvusi sumokėta 2 406 250 FIM priemokų suma; diskontuota taikant 5,7 % normą, buvusią garantijos suteikimo dieną, ši suma būtų 1 055 949 FIM (apie 345 786 EUR).
(21)
Finnvera paskolos bendrąjį subsidijos ekvivalentą Suomija apskaičiavo taip: Finnvera nustatytą paskolos palūkanų normą (6 mėn. EURIBOR + 1,75 %) ji palygino su orientacine norma pagal Komisijos pranešimą dėl orientacinių/diskonto normų metodo nustatymo (13), taikyta tuo metu, kai suteikta paskola. Pagalbos elemento dydis yra lygus abiejų normų skirtumui visu paskolos mokėjimo laikotarpiu (per dešimtį metų). Iš šios sumos atimti Karjaportti už paskolą sumokėti komisiniai (0,5 %). Diskontavus taikant 5,7 % normą, buvusią garantijos suteikimo dieną, pagalbos elemento dydis yra 82 162 EUR.
(22)
Tinkamos finansuoti investicinės sąnaudos apskaičiuotos pagal sąnaudas, susijusias su įsigijimo kainomis, kurios išskaidytos šioje lentelėje:
III lentelė
Išskaidytos projekto sąnaudos, susijusios su įsigijimo kainomis (EUR)
Žemei ir pastatams
14 208 192
Mašinoms ir įrangai
11 155 379
Biuro ir programinei įrangai
572 356
IŠ VISO
25 935 928
(23)
Kadangi pagalbos elementas yra 3 617 143 EUR, tai reiškia, kad pagalbos intensyvumas yra 13,95 % visų tinkamų finansuoti sąnaudų - 25 935 928 EUR.
(24)
Karjaportti prašė Mikelio miesto imtis pagalbos priemonių dar iki investicinio projekto darbų pradžios (14). Šiomis priemonėmis Suomija siekė skatinti regiono vystymąsi. Numatyta, kad pastačius naująjį fabriką darbo vietų regione turėtų padaugėti nuo maždaug 400 iki 550-600.
3.1.2. Žemės pirkimas (3 priemonė)
(25)
2002 m. vasario 28 d. Mikelio miestas iš Karjaportti nupirko šešis žemės sklypus ir vieną pastatą, kartu perimdamas susijusias nuomos sutartis. Už nupirktą nekilnojamąjį turtą sumokėta 6 646 787 EUR kaina (15). Mikelio miesto nekilnojamojo turto pirkimo sandorio pasirašymo dieną (vieno nekilnojamojo turto objekto atveju - tą dieną, kurią šis objektas perduotas Mikelio miestui) susijęs turtas nebuvo niekam įkeistas.
3.1.3. 2004 m. kovo 8 d. suteikta garantija (4 priemonė)
(26)
2004 m. kovo 8 d. sprendimu Mikelio miesto taryba suteikė garantiją, kuria buvo užtikrinta 100 % 607 054 EUR dydžio paskolos, kurią turėjo suteikti Tapiola. Ši paskola dešimčiai metų suteikta 2004 m. balandžio 14 d., nustačius fiksuotąją 4 % palūkanų normą. Šiai paskolai suteikta besąlyginė garantija be garantijos mokesčio. Suteikta paskola ir atitinkama garantija turėjo pakeisti ankstesnę Tapiola paskolą, kuriai Mikelio miestas iš pradžių buvo suteikęs garantiją 1992 m. lapkričio 2 d. sprendimu. Šios pradinės dešimčiai metų suteiktos paskolos suma buvo 7,5 mln. FIM (1 261 409 EUR), palūkanų norma - 4,5 %.
(27)
Garantijos užstatu tapo nekilnojamojo turto hipoteka - tas pats įkeistas gamybinės paskirties objektas Tikalos rajone, kuris jau buvo panaudotas kaip užstatas pagal 1 priemonę. Be to, įsipareigojimų Mikelio miestui vykdymui užtikrinti panaudota įmonės hipoteka; įmonių hipotekos registre įregistruota įkeisto turto vertė buvo 25 mln. FIM. Ši įmonės hipoteka taip pat buvo panaudota kaip užstatas pagal 1 priemonę.
(28)
Kai 2004 m. gruodžio mėn. buvo pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, Tapiola pareikalavo, kad garantiją suteikęs Mikelio miestas grąžintų likusią Karjaportti skolos dalį. Mikelio miestas, sumokėjęs reikalaujamą sumą, tapo Karjaportti kreditoriumi vietoj Tapiola (žr. 34 konstatuojamąją dalį).
3.1.4. 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(29)
2004 m. gegužės 10 d. sprendimu Mikelio miesto taryba suteikė besąlyginę garantiją, kuria užtikrinta 100 % būsimos 1,7 mln. EUR dydžio paskolos, kurią turėjo suteikti Tapiola. Vėliau 2004 m. birželio 8 d. Tapiola nusprendė suteikti 1,7 mln. EUR investicinę paskolą trejiems metams, nustatydamas kintamąją palūkanų normą (12 mėn. EURIBOR + 0,3 % nustatyta banko marža). Tai buvo besąlyginė garantija be jokio garantijos mokesčio. Jos užstatu tapo ta pačia nekilnojamojo turto hipoteka įkeistas gamybinės paskirties objektas Tikalos rajone, kaip ir pagal 1 ir 4 priemones, ir ta pati įmonės hipoteka Mikelio miestui (16). Be to, Mikelio miestui kaip specialus užstatas pateikta nauja hipotekos priemonė, pagal kurią įkeisto to paties gamybinės paskirties objekto Tikalos rajone vertė, įrašyta hipotekos registre, buvo 1 135 268 EUR.
(30)
Kai 2004 m. gruodžio mėn. buvo pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, Tapiola pareikalavo, kad garantiją suteikęs Mikelio miestas grąžintų likusią Karjaportti skolos dalį. Mikelio miestas, sumokėjęs reikalaujamą sumą, tapo Karjaportti kreditoriumi vietoj Tapiola (žr. 34 konstatuojamąją dalį).
3.1.5. Priemonės, kurių imtasi per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą (6 priemonė)
(31)
2004 m. lapkričio 17 d. Karjaportti kartu su kreditoriais Nordea Bank Finland Abp (toliau - Nordea Bank), Nordea Rahoitus Suomi Oy (toliau - Nordea Financing) ir OKO Osuuspankkien Keskuspankki Oyj (nuo 2008 m. kovo 1 d. ši bendrovė vadinama Pohjola Pankki Oyj; toliau - OKO/Pohjola Bank) padavė Mikelio rajono teismui prašymą pradėti teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą. Pagal Suomijos teisę tokia restruktūrizavimo procedūra gali būti atlikta siekiant atgaivinti sunkumų patiriančio skolininko perspektyvų verslą, užtikrinti jo tolesnį gyvybingumą ir susitarti dėl skolų grąžinimo (17). Teismo prižiūrima Karjaportti restruktūrizavimo procedūra Mikelio rajono teismo sprendimu pradėta 2004 m. gruodžio 1 d. Pagal teisės normas skolininkui nuo šios procedūros pradžios neleidžiama grąžinti restruktūrizuojamų skolų ar teikti užstato jų grąžinimui užtikrinti (18). Restruktūrizuojamos skolos yra visos iki procedūros pradžios susikaupusios skolos.
(32)
Vėliau 2005 m. birželio 23 d. rajono teismui buvo pateikta restruktūrizavimo programa, o 2005 m. lapkričio 30 d. - pakeista restruktūrizavimo programa. 2006 m. sausio 30 d. rajono teismo patvirtintos restruktūrizavimo programos trukmė - dešimt metų (iki 2015 m. liepos 1 d.). Nuo 2004 iki 2008 m. Karjaportti nutraukė 372 darbo sutartis ir užsakė kai kuriuos darbus, kaip antai įsigijimus, gyvulių skerdimą ir skerdenų išpjaustymą, atlikti išorės rangovams.
(33)
Privatiems kreditoriams reikėjo grąžinti iš viso apie [30-70] (19) % per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą restruktūrizuojamų skolų. Privatūs kreditoriai, kuriems teko didžiausia tų skolų dalis, buvo minėti bankai Nordea Bank ir OKO/Pohjola Bank, taip pat Nordea Financing.
(34)
2004 m. gruodžio 16 d. per šią teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą Tapiola pareikalavo, kad Mikelio miestas grąžintų likusias savo garantuotų trijų paskolų, kaip aprašyta 3.1.1, 3.1.3 ir 3.1.4 skirsniuose, sumas. Mikelio miestas, sumokėjęs Tapiola, tapo Karjaportti kreditoriumi ir jam Karjaportti turėjo grąžinti visų trijų paskolų likučius (iš viso 5 356 895 EUR). Šių paskolų grąžinimas buvo užtikrintas 15, 27 ir 29 konstatuojamosiose dalyse aprašytu užstatu.
(35)
Be to, Mikelio miestas per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą pareikalavo, kad Karjaportti sumokėtų 682 087 EUR sumą, kurią sudarė nesumokėti mokesčiai miesto nekilnojamojo turto administravimo įstaigai ir Mikelio savivaldybės vandentvarkos bei atliekų tvarkymo skyriams. Šio reikalavimo vykdymas taip pat buvo užtikrintas 15, 27 ir 29 konstatuojamosiose dalyse aprašytu užstatu.
(36)
Paskolos ir kitos skolos (nesumokėti mokesčiai) Mikelio miestui per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą buvo laikomos didelėmis garantuotomis skolomis (20). Įmonė taip pat turėjo didelių garantuotų skolų privatiems subjektams (Nordea Bank, Nordea Financing, OKO/Pohjola Bank) ir Finnvera (21).
IV lentelė
Didelės garantuotos skolos (EUR)
Kreditoriai, kuriems Karjaportti turėjo grąžinti dideles garantuotas skolas
Suma
Dalis (%)
Nordea Bank
[…](*)
[10-40] %
Nordea Financing
[…]
[0-20] %
OKO/Pohjola Bank
[…]
[10-40] %
Finnvera
[…]
[10-40] %
Pasinaudojus garantijomis Mikelio miestui grąžintinos paskolos
[…]
[10-40] %
Kitos skolos (nesumokėti mokesčiai) Mikelio miestui
[…]
[0-20] %
IŠ VISO
24 579 150
100 %
(37)
Restruktūrizavimo programoje numatyta dėl paskolų ir kitų Mikelio miestui grąžintinų skolų (nesumokėtų mokesčių) taikyti toliau aprašytas priemones.
(38)
Mikelio miestui grąžintina 5 356 895 EUR paskola buvo laikoma „garantuota skola“ ir padalyta į dvi dalis. Pagal restruktūrizavimo programą sumažintos abiem dalims taikomos palūkanų normos: 4,0 mln. EUR dydžio daliai iki 2010 m. gruodžio 31 d. nustatyta […] EURIBOR - […] % (tačiau ne didesnė kaip […] % ir ne mažesnė kaip […] %) palūkanų norma. Nuo šios datos taikoma […] EURIBOR dydžio palūkanų norma. Likusiai skolos daliai (1 356 895 EUR) nustatyta […] EURIBOR dydžio palūkanų norma (22). Nesumokėtų mokesčių 682 087 EUR suma, kaip ir paskolos, buvo laikoma „garantuota skola“ ir jai taikyta palūkanų norma buvo sumažinta iki […] EURIBOR (23).
(39)
Garantuotoms skoloms privatiems kreditoriams pagal restruktūrizavimo programą taip pat numatyta taikyti […] EURIBOR dydžio palūkanų normą. Tam tikrai kiekvienam kreditoriui, išskyrus […], grąžintinos skolos sumai iki 2010 m. gruodžio 31 d. numatyta taikyti sumažintą palūkanų normą, lygią […] EURIBOR - […] %, tačiau palūkanos turėjo būti ne mažesnės kaip […] % ir ne didesnės kaip […] %. Po 2010 m. gruodžio 31 d. visoms garantuotoms skoloms nustatyta […] EURIBOR palūkanų norma.
V lentelė
Didelėms garantuotoms skoloms taikomos palūkanų normos (EUR)
Kreditoriai, kuriems Karjaportti turėjo grąžinti dideles garantuotas skolas
Iki 2010 m. gruodžio 31 d. […] EURIBOR -[…] % dydžio palūkanų norma, o po šios datos […] EURIBOR dydžio palūkanų norma taikoma šiai sumai:
[…] EURIBOR dydžio palūkanų norma taikoma šiai sumai:
Nordea Bank ir Nordea Financing
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
Pasinaudojus garantijomis Mikelio miestui grąžintinos paskolos
[…]
[…]
Kitos skolos (nesumokėti mokesčiai) Mikelio miestui
[…]
(40)
Mikelio miestas sutiko atidėti minėtų skolų grąžinimo įmokų mokėjimą. Restruktūrizavimo programoje numatyta garantuotas skolas Mikelio miestui grąžinti iki 2015 m. Pirmoji skolos grąžinimo įmoka turėjo būti sumokėta 2009 m. liepos 1 d., 2010 m. ir vėliau numatyta mokėti po dvi įmokas per metus, o 2015 m. turi būti grąžinta likusi garantuotų skolų didžioji dalis: pasinaudojus garantijomis grąžinamų paskolų - […] EUR, o kitų skolų (nesumokėtų mokesčių) - […] EUR suma.
(41)
Privatūs kreditoriai taip pat sutiko, kad garantuotų skolų grąžinimas jiems būtų atidėtas.
VI lentelė.
Skolų grąžinimo atidėjimas (EUR)
Kreditoriai, kuriems Karjaportti turėjo grąžinti dideles garantuotas skolas
Skola
2009 m. liepos 1 d., 2010 m. sausio 2 d. ir 2010 m. liepos 1 d. mokėtina įmoka
Visos skolų sumos procentinė dalis
2011 m. sausio 2 d. ir 2011 m. liepos 1 d. mokėtina įmoka
Visos skolų sumos procentinė dalis
Nuo 2012 m. sausio 2 d. iki 2015 m. sausio 2 d. kas šeši mėnesiai mokėtina įmoka
Visos skolų sumos procentinė dalis
2015 m. liepos 1 d. mokėtina įmoka
Visos skolų sumos procentinė dalis
Nordea Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Nordea Financing
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
OKO/Pohjola Bank
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Finnvera
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikelio miestas
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Mikelio miestas
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Iš viso
24 579 150
500 000
2 %
1 000 000
4 %
1 500 000
6 %
10 579 150
43 %
(42)
Restruktūrizavimo programoje numatyta iki 2015 m. grąžinti paskolas ir sumokėti nesumokėtus mokesčius Mikelio miestui; didžioji likusios skolos dalis turės būti grąžinta 2015 m. Jeigu užbaigus teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą 2015 m. Karjaportti netenkins tam tikrų ekonominių reikalavimų (įmonės įsipareigojimų ir veiklos pelno maržos santykis didesnis kaip 4), Mikelio miestas atleis Karjaportti nuo dalies likusių skolų (ne daugiau kaip [0-3] mln. EUR) grąžinimo.
(43)
Užbaigus teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą bus sumažintos ir kitų kreditorių reikalaujamos sumos. Nordea Bank sumažins įsiskolinimą daugiausia [0-3 mln. EUR], o Nordea Financing - daugiausia [0-2 mln. EUR] suma. Įsiskolinimas Finnvera bus sumažintas daugiausia [0-2 mln. EUR] suma. Įsiskolinimas […] mažinamas nebus. Pagal restruktūrizavimo programą garantuotų skolų sumažinimo sumos nustatytos remiantis garantuotų paskolų užstato verte esant dviem skirtingiems scenarijams: pagal pirmąjį scenarijų Karjaportti tęstų veiklą, o pagal antrąjį scenarijų Karjaportti veikla būtų keičiama arba nutraukta, todėl užstatytas turtas turėtų būti parduotas. Abi vertės nustatytos atlikus du nepriklausomus vertinimus (24), o tada nustatyta konkreti suma, kuria turėtų būti sumažinta garantuota skola kiekvienam kreditoriui, atsižvelgiant į to kreditoriaus vietą kreditorių eilėje ir palyginant pagal du skirtingus scenarijus gautas vertes.
3.1.6. Akcijų pirkimas iš Karjaportti (7 priemonė)
(44)
2005 m. rugsėjo 2 d. Karjaportti pardavė 50 % turimų nekilnojamojo turto bendrovės Kiinteistö Oy Suksimäki akcijų už 860 000 EUR kainą Mikelio miestui priklausančiai bendrovei.
3.1.7. Nesumokėtų palūkanų pavertimas paskolomis (8 priemonė)
(45)
Karjaportti Mikelio miestui nebuvo sumokėjusi garantuotų skolų palūkanų už 2004 m. gruodžio 16 d.-2005 m. gruodžio 19 d. laikotarpį (25). 2005 m. gruodžio 19 d. Mikelio miesto tarybos sprendimu šių palūkanų suma (281 982 EUR) buvo paversta paskola, suteikta laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos. Šios paskolos palūkanų norma yra 3 mėn. EURIBOR + 0,3 %. Paskola turėjo būti grąžinama nuo 2009 m. kovo mėn. keturiomis vienodo dydžio įmokomis dukart per metus, taigi 2009 m. turėjo būti grąžinta 144 991 EUR, o 2010 m. - 144 991 EUR suma (26). Mokėtinų sumų grąžinimas buvo bent iš dalies atidėtas (žr. 12 priemonę).
(46)
2005 m. paversti nesumokėtas palūkanas paskolomis buvo iš esmės numatyta restruktūrizavimo programoje. Pagal šią programą ne tik Mikelio miestui, bet ir visiems garantuotas skolas reikalaujantiems grąžinti kreditoriams turėjo būti taikomos vienodos sąlygos, todėl 2005 m. gruodžio 28 d. [vienas privatus kreditorius] pavertė jam mokėtinas palūkanas paskola laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos, kurios suma buvo apie 1 623 000 EUR. Paskolos palūkanų norma buvo 3 mėn. EURIBOR + 1,5 %. Paskola turėjo būti pradėta grąžinti nuo 2009 m. [Kitas privatus kreditorius] 2005 m. gruodžio 29 d. pavertė jam mokėtinas palūkanas paskola laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos, kurios suma buvo apie 1 532 500 EUR. Paskolos palūkanų norma buvo 3 mėn. EURIBOR + 2 %. Paskola turėjo būti pradėta grąžinti nuo 2009 m.
3.1.8. Skolų nurašymas 2006 m. finansinėse ataskaitose (9 priemonė)
(47)
2007 m. vasario 5 d. sprendimu Mikelio miesto valdyba sutiko 2006 m. finansinėse ataskaitose nurašyti iš Karjaportti gautiną sumą - 274 023 EUR. Šios skolos nurašymas finansinėse ataskaitose neturėjo poveikio teisiniams kreditoriaus ir skolininko santykiams, taigi Mikelio miestas toliau siekė susigrąžinti skolas.
3.1.9. Skolų nurašymas 2008 m. finansinėse ataskaitose (10 priemonė)
(48)
Mikelio miestas savo 2008 m. finansinėse ataskaitose nurašė iš Karjaportti gautiną, tačiau neužtikrintą sumą - 5,7 mln. EUR. Šios skolos nurašymas finansinėse ataskaitose neturėjo poveikio teisiniams kreditoriaus ir skolininko santykiams, taigi Mikelio miestas toliau siekė susigrąžinti skolas.
3.1.10. Nepatvirtinta garantija, kurią buvo ketinama suteikti 2009 m. (11 priemonė)
(49)
2008 m. gruodžio 8 d. Mikelio miesto taryba nusprendė suteikti besąlyginę 2,75 mln. EUR vertės garantiją būsimai Tapiola paskolai Karjaportti. Miesto taryba įgaliojo miesto valdybą priimti sprendimą dėl išsamių šios besąlyginės garantijos suteikimo sąlygų, t. y. patvirtinti garantiją. Kaip nurodyta pranešime, paskolos suma turėjo būti 5 819 807 EUR, palūkanų norma - 3,65 %. Pagal šią priemonę, apie kurią pranešta, už garantiją buvo numatyta atlyginti sumokant vienkartinį 4 % dydžio garantijos mokestį; garantija turėjo būti suteikta dešimčiai metų (27).
(50)
Mikelio miesto tarybos sprendimas neįsigaliojo, nes buvo paduotas skundas Kuopijo administraciniam teismui (Kuopion Hallinto-Oikeus). Teismas, gavęs šį skundą, įsakė Mikelio miestui sustabdyti garantijos patvirtinimo procesą ir siekti, kad šiai pagalbos priemonei pritartų Komisija.
(51)
Kadangi Mikelio miesto tarybos sprendimas suteikti garantiją neįsigaliojo, Tapiola nesuteikė paskolos Karjaportti. Galiausiai Suomija 2010 m. kovo mėn. atsiėmė savo pranešimą dėl garantijos, nes Karjaportti atsiėmė prašymą suteikti šią garantiją, o miesto valdyba 2010 m. vasario 22 d. nusprendė nevykdyti miesto tarybos sprendimo.
3.1.11. Skolų grąžinimo terminų atidėjimas nuo 2009 m. (12 priemonė)
(52)
Garantuotų skolų grąžinimo atidėjimas. Pagal teismo patvirtintą restruktūrizavimo programą Karjaportti 2009 m. turėjo grąžinti […] EUR, o 2010 m. - […] EUR garantuotų skolų likusios sumos dalį (žr. VI lentelę). Kaip nurodyta pranešime, šių sumų grąžinimas turėjo būti atidėtas vėliausiai iki 2015 m. liepos 1 d.
(53)
2005 m. suteiktos paskolos grąžinimo atidėjimas (nesumokėtų palūkanų pavertimas paskola). Karjaportti 2009 m. turėjo sumokėti 140 991 EUR ir 2010 m. tokią pačią sumą grąžindama paskolą, kuria buvo paverstos nesumokėtos palūkanos (žr. 40 konstatuojamąją dalį). Kaip nurodyta pranešime, šių sumų mokėjimas turėjo būti atidėtas iki 2011-2013 m. (28)
(54)
Kuopijo administracinis teismas (Kuopion Hallinto-Oikeus) 2009 m. vasario 4 d. uždraudė vykdyti miesto tarybos sprendimą dėl skolų grąžinimo terminų atidėjimo. Atrodo, kad nepaisant to, skolų grąžinimo terminai buvo atidėti. Nuo 2009 m. gegužės mėn. Karjaportti reguliariai teikė pasiūlymus Mikelio miestui ir kitiems savo kreditoriams atidėti skolų grąžinimo įmokų mokėjimą, kad būtų galima užtikrinti tolesnę šios kooperatinės bendrovės veiklą (29). Šiems pasiūlymams pritarė Mikelio miesto valdyba.
3.2. Finnvera taikytos priemonės
(55)
Remiantis Suomijos suteikta informacija, Finnvera 2004-2008 m. suteikė Karjaportti kelias paskolas ir garantijas.
(56)
Finnvera yra specialios paskirties finansų bendrovė, priklausanti Suomijos valstybei, ir oficiali Suomijos eksporto kreditų agentūra. Finnvera savo veikla siekia valstybės nustatytų pramonės ir nuosavybės politikos tikslų, be kita ko, kad veiklą pradėtų daugiau naujų įmonių; finansavimu padėti MVĮ prisitaikyti prie pokyčių; remti įmonių augimą, internacionalizaciją ir eksportą. Finnvera veikla turėtų atitikti ekonominio savarankiškumo principą. Vis dėlto Suomija dengia dalį Finnvera teikiamų paskolų ir garantijų nuostolių; už Finnvera teikiamas garantijas šalies rinkoje ir eksporto kreditų garantijas tiesiogiai atsako valstybė, kuri taip pat savo garantijomis padeda Finnvera gauti jos veiklai reikalingų lėšų. Šioms valstybės priemonėms dėl Finnvera šis sprendimas netaikomas; Komisija pasilieka teisę įvertinti jas vėliau. Finnvera veiklą reglamentuoja Administracinių procedūrų įstatymas Nr. 434/2003.
(57)
Bendrovės Finnvera valdymo struktūrą galima apibūdinti taip: stebėtojų taryba prižiūri bendrovės valdymą, kuris patikėtas direktorių valdybai ir valdančiajam direktoriui, ir atstovauja bendrovės savininkui. Finnvera savininkė yra valstybė. Stebėtojų tarybos nariai renkami iš įvairių politinių partijų parlamentinių frakcijų pagal tai, kaip šioms partijoms atstovaujama Suomijos Parlamente. Be to, Finnvera stebėtojų taryboje dalyvauja organizacijų, kurios yra svarbios siekiant bendrovės pramonės politikos tikslų, atstovai. Iš 6-9 narių ir 2 pakaitinių narių sudaryta direktorių valdyba tvirtina bendrovės strategiją, finansines ataskaitas ir tarpinę ataskaitą, rūpinasi bendrovės plėtra ir užtikrina, kad jos veikla atitiktų įstatymus ir savininko nustatytus tikslus. Keturi valdybos nariai ir abu pakaitiniai nariai renkami iš įvairių ministerijų pasiūlytų kandidatų. Už bendrovės valdymą atsako jos valdantysis direktorius.
(58)
Nuo 2007 m. rugsėjo 25 d. Finnvera nebemoka pelno mokesčio. Jos atleidimui nuo mokesčio pritarė Komisija; tam pritarti nuspręsta remiantis Suomijos valdžios institucijų pažadu, kad Finnvera veikla apsiribos valstybės pagalbos schemų administravimu (30).
3.2.1. 2004 m. kovo 17 d. suteikta garantija (13 priemonė)
(59)
2004 m. kovo 17 d. Finnvera už 3 % metinį garantijos mokestį suteikė garantiją, kuria užtikrinta 100 % 91 000 EUR dydžio paskolos. Šią paskolą trejiems metams suteikė Tapiola, nustatydamas [2-5] % metinę fiksuotąją palūkanų normą. Suteikta paskola ir atitinkama garantija buvo pakeista ankstesnė Tapiola 1992 m. suteikta paskola.
3.2.2. 2006 m. sausio 12 d. suteikta paskola (14 priemonė)
(60)
2006 m. sausio 12 d. Finnvera suteikė Karjaportti 180 000 EUR paskolą, nustatydama palūkanų normą 6 mėn. EURIBOR + 2 % per metus. Ši paskola buvo suteikta dėl palūkanų, susikaupusių per restruktūrizavimo procesą nuo 2004 m. gruodžio 2 d. iki 2008 m. vasario 28 d., kurios paverstos nauja paskola. Šios paskolos užstatu tapo Tikaloje, Lapenrantoje ir Kouvoloje esantis įkeistas nekilnojamasis turtas, taip pat turimos […] akcijos. Paskola suteikta laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos, ją reikėjo pradėti grąžinti nuo 2009 m. Paskolos pagrindinės dalies likutis, […] EUR, 2011 m. lapkričio 23 d. tebebuvo negrąžintas. Privatūs kreditoriai […] ir […] tuo pačiu metu pavertė paskolomis jiems nesumokėtas palūkanas.
(61)
2005 m. gruodžio 28 d. [privatus kreditorius] pavertė jam mokėtinas palūkanas paskola laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos, kurios suma buvo apie 1 623 000 EUR. Paskolos palūkanų norma - 3 mėn. EURIBOR + 1,5 %. Ją reikėjo pradėti grąžinti nuo 2009 m.
(62)
2005 m. gruodžio 29 d. [kitas privatus kreditorius] pavertė jam mokėtinas palūkanas paskola laikotarpiui iki 2010 m. pabaigos, kurios suma buvo apie 1 532 500 EUR. Paskolos palūkanų norma buvo 3 mėn. EURIBOR + 2 %. Ją reikėjo pradėti grąžinti nuo 2009 m.
3.2.3. 2006 m. rugsėjo 14 d. suteikta garantija (15 priemonė)
(63)
2006 m. rugsėjo 14 d. Finnvera suteikė […] 300 000 EUR vertės priešpriešinę garantiją už 1,65 % dydžio metinį garantijos mokestį, kurį turėjo mokėti Karjaportti. […] savo ruožtu suteikė Karjaportti tokios pačios sumos garantiją, nustatydama 1,25 % palūkanų normą. Šia garantija kartu su priešpriešine garantija užtikrintas 16,7 % […] ir Karjaportti subrangos sutartyje nustatytos 1,8 mln. EUR sumos grąžinimas. Finnvera garantija suteikta 8 mėnesiams. Likusiu subrangos sutarties laikotarpiu galiojo […] ir […] (atitinkamai 825 000 EUR ir 675 000 EUR vertės) garantijos už 1,75 % dydžio garantijos mokestį. Teikiant šias garantijas Finnvera nedalyvavo, t. y. priešpriešinių garantijų nebuvo suteikta. Finnvera priešpriešinė garantija, kuria taip ir nepasinaudota, nustojo galioti 2007 m. birželio 30 d., todėl Finnvera dėl šios garantijos neprisiėmė jokių mokėjimo įsipareigojimų.
3.2.4. 2007 m. liepos 6 d. suteikta paskola (16 priemonė)
(64)
2007 m. liepos 6 d. Finnvera suteikė Karjaportti 250 000 EUR paskolą nustatydama palūkanų normą 6 mėn. EURIBOR + 2,5 % per metus. Šešiems mėnesiams suteikta paskola turėjo būti grąžinta iki 2008 m. sausio 15 d. Iki šiol grąžinta tik dalis paskolos (2011 m. lapkričio 23 d. negrąžintas likutis buvo […]).
(65)
Tuo pačiu metu privatūs kreditoriai […] ir […], taip pat šešiems mėnesiams, suteikė Karjaportti 800 000 EUR ir 650 000 EUR paskolas. Jų palūkanų norma buvo 1 mėn. EURIBOR + 2 %. Šių paskolų grąžinimas kreditoriams taip pat atidėtas (2011 m. lapkričio 23 d. negrąžinti likučiai buvo […] EUR ir […] EUR).
(66)
Imant pastarąsias dvi paskolas ir Finnvera paskolą Karjaportti užstatu tapo įmonės hipoteka (įkeisto įmonės turto vertė, įrašyta hipotekos registre, yra 1 850 067 EUR), Karjaportti priklausančios […] bendrovės akcijos ir viena banko sąskaita. Visas šis užstatas Finnvera, […] ir […] padalytas pagal jų rizikos, susijusios su paskolomis, dydį. Iš tiesų visiems trim kreditoriams teko ta pati vieta kreditorių eilėje ir jie pasidalijo užstatą procentinėmis dalimis (Finnvera teko [0-30] %; [pirmajam privačiam kreditoriui] - [10-50] %; [antrajam privačiam kreditoriui] - [10-50] %).
3.2.5. 2008 m. sausio 9 d. suteikta garantija (17 priemonė)
(67)
2008 m. sausio 9 d. Finnvera suteikė […] 280 000 EUR vertės priešpriešinę garantiją už 2,5 % metinį garantijos mokestį, kurį turėjo mokėti Karjaportti. Ši priešpriešinė garantija dengė 80 % 350 000 EUR vertės garantijos, kurią 2008 m. sausio 11 d. […] suteikė Karjaportti dėl […] ir […] pasirašytos subrangos sutarties. […] nustatė [0-3] % dydžio garantijos mokestį. Užstatu Finnvera tapo Karjaportti turimų […] akcijų paketas. Finnvera 2008 m. sausio 8 d. atlikto vertinimo duomenimis, tuo metu, kai buvo suteikta priešpriešinė garantija, šių akcijų, kaip užstato, vertė Finnvera buvo […] EUR. Priešpriešinė garantija, pagal kurią jokių mokėjimų nebuvo atlikta, nustojo galioti 2011 m. vasario 28 d.
4. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ PRADĖTA PROCEDŪRA
(68)
Kaip aprašyta 2, 3 ir 6 konstatuojamosiose dalyse, Komisija 2009 m. balandžio 8 d. priėmė sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą (toliau - pirmasis sprendimas pradėti procedūrą). 2009 m. gruodžio 15 d. ši oficiali tyrimo procedūra buvo išplėsta į ją įtraukus kelias papildomas priemones (toliau - antrasis sprendimas pradėti procedūrą).
4.1. Mikelio miesto taikytos priemonės
4.1.1. 2000 m. birželio 12 d. suteikta garantija (1 priemonė)
(69)
Pirmajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstoma priemonė atitinka privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą. Visų pirma, pagal Komisijos pranešimą dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (31) (toliau - 2000 m. Pranešimas dėl garantijų), galiojusį tuo metu, kai pradėta taikyti svarstoma priemonė, ši priemonė gali būti valstybės pagalba, nes garantija buvo užtikrinta 100 % atitinkamos paskolos sumos. Ši išvada nesikeistų, net jei būtų remiamasi šiuo metu galiojančiu 2008 m. Pranešimu dėl garantijų (32). Be to, garantijos suteikimo be komisinio mokesčio, kai finansinė rizika prisiimama iš esmės be jokio atlygio, negalima laikyti rinkos dalyviui būdingu elgesiu.
(70)
Vertindama priemonės suderinamumą su vidaus rinka, Komisija abejojo, ar šiai garantijai gali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalyje nustatyta išimtis; išankstinio vertinimo duomenimis, tikriausiai netenkinamos Bendrijos gairėse dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (33) (toliau - 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės) nustatytos sąlygos.
4.1.2. Žemės sklypo skyrimas (2 priemonė)
(71)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstomas pardavimo sandoris atitiko rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes nebuvo tenkinami Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos elementų valdžios institucijoms parduodant žemę ir pastatus (34) nustatyti reikalavimai. Manyta, kad rinkos kaina nebuvo sumokėta, nes atitinkamas žemės sklypas Karjaportti skirtas be jokio atlygio. Taip pat buvo kompensuotos Karjaportti sklypo žemės lyginimo darbų išlaidos.
4.1.3. Žemės pirkimas (3 priemonė)
(72)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstomo pirkimo sandorio nuostatos ir sąlygos atitiko rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes Suomija nepateikė įrodymų, kad atitinkamas nekilnojamasis turtas buvo nupirktas rinkos sąlygomis, pavyzdžiui, kad jį prieš tai buvo įvertinęs nepriklausomas ekspertas.
4.1.4. 2004 m. kovo 8 d. suteikta garantija (4 priemonė)
(73)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstoma priemonė atitinka privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą. Visų pirma, pagal 2000 m. Pranešimą dėl garantijų, galiojusį tuo metu, kai pradėta taikyti svarstoma priemonė, ši priemonė gali būti valstybės pagalba, nes garantija buvo užtikrinta 100 % atitinkamos paskolos sumos. Ši išvada nesikeistų, net jei būtų remiamasi šiuo metu galiojančiu 2008 m. Pranešimu dėl garantijų. Be to, garantijos suteikimo be komisinio mokesčio, kai finansinė rizika prisiimama iš esmės be jokio atlygio, negalima laikyti rinkos dalyviui būdingu elgesiu, ypač turint omenyje tai, kad atitinkama įmonė tuo metu jau patyrė sunkumų.
(74)
Vertindama priemonės suderinamumą su vidaus rinka, Komisija neturėjo pakankamai informacijos, kad galėtų nustatyti, ar tenkinami 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse nustatyti reikalavimai.
4.1.5. 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(75)
Dėl šios garantijos Komisijai kilo tokių pačių abejonių kaip ir dėl 2004 m. kovo 8 d. suteiktos garantijos.
4.1.6. Sutikimas, kad būtų vykdoma teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra (6 priemonė)
(76)
Pirmajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstomos restruktūrizavimo priemonės atitinka privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą.
(77)
Visų pirma Mikelio miestas sutiko sumažinti garantuotų skolų palūkanų normas, todėl nustatytos palūkanos buvo kur kas mažesnės už tuometinę Suomijos orientacinę normą. Kadangi orientacinė norma laikoma sunkumų nepatiriančių įmonių rinkos palūkanų norma, o Karjaportti tuo metu buvo sunkumų patirianti įmonė, Komisijos nuomone, privatus kreditorius tikriausiai nebūtų suteikęs paskolų tokiomis mažomis palūkanomis.
(78)
Pačioje tyrimo procedūros pradžioje vertinti priemonių suderinamumą su vidaus rinka Komisijai kliudė tai, kad labai trūko žinių apie Karjaportti restruktūrizavimo priemones nuo 2004 m. Manyta, kad tęstinis restruktūrizavimas nebuvo sėkmingas, nes mokesčių administratorius 2008 m. gruodžio mėn. paskelbė Karjaportti bankroto procedūrą. Todėl Komisija abejojo, ar restruktūrizavimo priemonėmis, kurių imtasi, įmanoma užtikrinti ilgalaikį bendrovės gyvybingumą. Komisija, negavusi pranešimo ir restruktūrizavimo plano, negalėjo įvertinti, ar tenkinami kiti 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (35) nustatyti reikalavimai, susiję su kitais restruktūrizavimo pagalbos kriterijais pagal šias gaires.
4.1.7. Karjaportti akcijų pirkimas (7 priemonė)
(79)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar svarstoma priemonė atitinka privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes Suomija nepateikė įrodymų, kad akcijos buvo nupirktos rinkos sąlygomis.
4.1.8. Nesumokėtų palūkanų pavertimas paskolomis (8 priemonė)
(80)
Mikelio miestas, paversdamas jam nesumokėtas palūkanas paskola, sutiko nustatyti labai mažą šios paskolos palūkanų normą. Privatūs kreditoriai, pavertę paskolomis jiems nesumokėtas palūkanas, iš tiesų nustatė didesnes palūkanų normas, todėl Komisija suabejojo, ar toks požiūris galėjo atitikti rinkos ekonomikos investuotojo principą.
4.1.9. Skolų nurašymas 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose (9 ir 10 priemonės)
(81)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę, kad jeigu nurašius skolas 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose taip pat buvo panaikintas atitinkamas teisinis įsipareigojimas, tai reiškia, kad skolų nurašymu Karjaportti buvo suteiktas pranašumas. Komisija abejojo, ar privatus rinkos investuotojas būtų pasielgęs taip pat.
4.1.10. Nepatvirtinta garantija, kurią buvo ketinama suteikti 2009 m. (11 priemonė)
(82)
Pirmajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar Mikelio miestas, suteikdamas šią garantiją, būtų elgęsis kaip privatus rinkos investuotojas, ir iš anksto manė, kad tokia garantija būtų valstybės pagalba. Vertindama šios priemonės suderinamumą su vidaus rinka, Komisija abejojo, ar garantija atitiktų 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, nes jai atrodė, kad nebūtų tenkinamas pagalbos teikimo tik vieną kartą (angl. one time, last time) principas. Be to, garantijos mokestis ir paskolos palūkanų norma buvo per maži ir todėl neatitiko gairių 25 punkto a papunkčio, o pati garantija neatitiko gairių 25 punkto c papunkčio nuostatos, nes ją buvo ketinama suteikti daugiau kaip šešiems mėnesiams.
4.1.11. Skolų grąžinimo terminų atidėjimas nuo 2009 m. (12 priemonė)
(83)
Pirmajame sprendime pradėti procedūrą Komisija suabejojo, ar Mikelio miestas, sutikdamas atidėti skolų grąžinimo terminus, elgėsi kaip privatus rinkos kreditorius; Komisija iš anksto manė, kad tokia priemonė yra valstybės pagalba. Vertindama priemonės suderinamumą su vidaus rinka, Komisija abejojo, ar skolų grąžinimo terminų atidėjimas atitinka 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires, nes atrodė, kad netenkinamas pagalbos teikimo tik vieną kartą principas. Be to, skolų grąžinimo terminų atidėjimas neatitiko sanavimo pagalbos reikalavimų; grąžinimas buvo atidėtas daugiau kaip šešiems mėnesiams, taigi prieštaravo gairių 25 punkto c papunkčiui.
4.2. Finnvera taikytos priemonės (13-17 priemonės)
(84)
Antrajame sprendime pradėti procedūrą Komisija pareiškė nuomonę, kad svarstomoms priemonėms naudojami valstybės ištekliai ir kad jos priskirtinos valstybei, nes Suomijos valstybė yra vienintelė Finnvera savininkė. Svarstydama paskolų suteikimą, Komisija suabejojo, ar nustatyta palūkanų norma viršijo atitinkamas orientacines normas. Be to, Komisijai nepakako informacijos įvertinti, ar šios priemonės buvo taikomos kartu ir vienodomis sąlygomis su privačių investuotojų priemonėmis. Svarstydama atitinkamas garantijas, Komisija suabejojo, ar jos buvo suteiktos pagal esamas pagalbos schemas, nes garantijų suteikimas didelei sunkumų patiriančiai įmonei neatitiktų tokių schemų. Komisija suabejojo, ar svarstomos priemonės atitiktų rinkos ekonomikos investuotojo principą tuo atveju, jeigu jos būtų taikomos ne pagal esamą pagalbos schemą.
5. SUOMIJOS PASTABOS
5.1. Mikelio miesto taikytos priemonės
5.1.1. 2000 m. birželio 12 d. suteikta garantija (1 priemonė)
(85)
Suomijos teigimu, ši garantija neturėtų būti laikoma valstybės pagalba, nes Karjaportti tikriausiai būtų galėjusi gauti tokią garantiją privataus kapitalo rinkose. Suomija remiasi tuo, kad Tapiola suteikta paskola, kuriai užtikrinti skirta atitinkama garantija, buvo investicijų į fabriką Tikalos rajone finansavimo paketo, kuriame buvo iš viso 25 mln. EUR, dalis. Prie šio finansavimo prisidėjo ir kitos šalys. Valstybės parama šioms investicijoms buvo žemės sklypo skyrimas ir tai, kad Mikelio miestas padengė žemės lyginimo darbų išlaidas (žr. 89 ir 90 konstatuojamąsias dalis), Finnvera suteiktos paskolos ir garantijos, taip pat Prekybos ir pramonės ministerijos tiesioginės subsidijos.
(86)
Suomija taip pat teigia, kad Mikelio miestas visoms garantijų prašiusioms bendrovėms taikė vienodas sąlygas.
(87)
Nusprendus, kad svarstoma priemonė yra valstybės pagalba, Suomijos nuomone, tokia pagalba būtų suderinama su vidaus rinka, nes ji buvo suteikta pagal Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gaires (36) (toliau - 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairės). Regioninės pagalbos priemonės pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą galėjo būti taikomos didelėms įmonėms, jei pagalbos suma neviršijo 24 % tinkamų finansuoti grynųjų sąnaudų. Šios sąlygos buvo tenkinamos; visų pirma Suomija pateikė skaičiavimą, kurio duomenimis bendrasis subsidijos ekvivalentas, atsižvelgiant į visą valstybės paramą investavimui, tebėra mažesnis kaip 24 %.
5.1.2. Žemės sklypo skyrimas (2 priemonė)
(88)
Suomijos teigimu, atitinkamo žemės sklypo dabartinė balansinė vertė nėra palyginamas rodiklis, tinkamas sklypo vertei tuo metu, kai jis buvo perduotas, nustatyti. Mikelio miesto vertinimu, sklypo rinkos vertė jo skyrimo metu buvo 300 000 EUR. Pasak Suomijos, sklypo žemės lyginimo darbų išlaidos buvo 2 mln. FIM (336 376 EUR).
(89)
Suomijos teigimu, žemės sklypo skyrimas ir žemės lyginimo išlaidų padengimas atitinka 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gaires (žr. 87 konstatuojamąją dalį).
5.1.3. Žemės pirkimas (3 priemonė)
(90)
Suomijos teigimu, žemės sklypų pirkimas 2002 m. buvo susijęs su fabriko Tikalos rajone statybos projektu, kuriam Karjaportti reikėjo gauti lėšų. Suomija tvirtina, kad šie žemės sklypai buvo nupirkti už rinkos kainą. Vertinant atsižvelgta į tai, kad žemės sklypai buvo nupirkti siekiant, pakeitus planus, juos paversti daugiausia gyvenamosios paskirties sklypais, o dalis teritorijos tebebuvo naudojama komerciniais tikslais. Be to, žemės sklypai buvo įkeisti privatiems kreditoriams; vieno iš šešių sklypų bendra hipotekos vertė siekė apie 9,6 mln. EUR, ir tai patvirtina, kad sklypų vertė buvo didesnė nei jų pirkimo kaina. Todėl Mikelio miestas laikėsi rinkos ekonomikos investuotojo principo, o žemės sklypų pirkimas nebuvo valstybės pagalba.
5.1.4. 2004 m. kovo 8 d. suteikta garantija (4 priemonė)
(91)
Suomijos teigimu, garantuota paskola buvo suteikta siekiant padengti seną (1992 m. suteiktą) pensijų fondo paskolą. Tuo metu Mikelio miestas kartu su Finnvera ir […] suteikė garantiją šiai pensijų fondo paskolai. Priešpriešine garantija Mikelio miestui tapo Karjaportti nekilnojamojo turto hipoteka (įkeisto turto vertė - 7,5 mln. FIM, arba 1 261 409 EUR). Mikelio miestas, suteikdamas 2004 m. kovo 8 d. garantiją, pasiliko šį užstatą.
(92)
Suomija pareiškė, kad pradinė garantija buvo suteikta pirmiau nei Suomija įstojo į ES. Kai Mikelio miestas 2004 m. kovo 8 d. suteikė naująją garantiją, tai nebuvo nauja pagalba, nes taip esama pradinė garantija buvo paversta nauja garantija, o susijusių skolinių įsipareigojimų vykdymui užtikrinti pakako esamo užstato. Be to, paskolas Karjaportti tuo pačiu metu suteikė ir kiti pradinės 1992 m. pensijų fondo paskolos garantai.
(93)
Galiausiai, Suomijos teigimu, Karjaportti 2004 m. pavasarį buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Pasak Suomijos, rinkos prognozės 2004 m. pirmojoje pusėje buvo pakankamai geros ir Karjaportti 2004 m. biudžete buvo 3 mln. EUR pelno. Be to, Karjaportti 2004 m. pavasarį ir vasarą galėjo gauti privačių skolintojų paskolų palyginti mažomis palūkanomis. Galiausiai Karjaportti buvo laikoma gyvybinga įmone 2004 m. gruodžio mėn., kai jos kreditoriai, nepaisant ilgalaikių įmonės finansinių sunkumų, pritarė jos restruktūrizavimui. Priešingu atveju Karjaportti būtų buvęs paskelbtas bankrotas.
5.1.5. 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(94)
Suomija laiko šią garantiją investicijoms į fabriką Tikalos rajone 2000 m. Mikelio miesto skirto finansavimo tąsa. Ji buvo suteikta siekiant baigti įgyvendinti 2000 m. pradėtą pradinį investavimo planą. Tuo metu, kai suteikta ši garantija, Karjaportti nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse, kaip jau nustatyta svarstant 2004 m. kovo mėn. suteiktą garantiją (žr. 93 konstatuojamąją dalį).
(95)
Pasak Suomijos, jei ši garantija buvo valstybės pagalba, tai tokia pagalba buvo suderinama su vidaus rinka, nes atitiko 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gaires. Regioninės pagalbos priemonės pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą galėjo būti taikomos didelėms įmonėms, jei pagalbos suma neviršijo 24 % tinkamų finansuoti grynųjų sąnaudų sumos. Šios sąlygos buvo tenkinamos, nes garantijos pagalbos elementas tebuvo 57 835 EUR, o bendra Karjaportti investicijų Tikalos rajone suma - […] EUR.
5.1.6. Teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra (6 priemonė)
(96)
Suomijos teigimu, visos priemonės, kurių imtasi, buvo susijusios su pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra. Pagal Teisingumo Teismo praktiką vien galiojančių teisės aktų dėl teismo prižiūrimo skolų grąžinimo schemų ir nemokumo nepakanka, kad tuos teisės aktus būtų galima laikyti valstybės pagalba (37).
(97)
Antra, per procedūrą naujų paskolų nebuvo suteikta, tačiau iki restruktūrizavimo susikaupusių skolų grąžinimo terminai buvo atidėti pagal nacionalinės teisės aktus dėl įmonių restruktūrizavimo, visiems kreditoriams taikant vienodas sąlygas. Per procedūrą buvo pakeisti ne tik Mikelio miesto, bet ir privačių skolintojų gautinų sumų mokėjimo terminai. Karjaportti kreditoriai buvo suskirstyti į kelias grupes. Kiekvienos kreditorių grupės gautinoms sumoms buvo nustatytos lygiavertės ir panašios sąlygos. Suomija pažymi, kad tai itin būdinga Mikelio miestui grąžintinoms garantuotoms skoloms, todėl atrodo, kad Mikelio miestas, sutikdamas, kad būtų pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, elgėsi kaip privatus rinkos ekonomikos investuotojas.
(98)
Be to, Suomija pažymi, jog Mikelio miestas nusprendė, kad atidėti skolų grąžinimo terminus bus naudingiau nei leisti Karjaportti bankrutuoti ir visiškai nutraukti veiklą, kaip parodyta ir prie restruktūrizavimo programos pridėtame likvidavimo balanse.
(99)
Dėl priemonių suderinamumo su vidaus rinka pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires Suomija teigia, kad bendrovę, kuriai taikoma restruktūrizavimo procedūra, apskritai reikėtų laikyti sunkumų patiriančia įmone, kaip apibrėžta šiose gairėse. Šiuo klausimu Suomija pakartoja, kad restruktūrizavimo procedūra nebuvo valstybės pagalba ir kad Mikelio miestas per restruktūrizavimo procedūrą nesiėmė paramos priemonių.
(100)
Toliau Suomija pateikia argumentų dėl kiekvienos taikytos priemonės. Dėl pasinaudojimo Mikelio miesto garantija 2000 m. suteiktai paskolai Suomija teigia, kad Mikelio miestas nesuteikė Karjaportti jokių naujų paskolų - jis paprasčiausiai Tapiola reikalavimu teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pradžioje pakeitė Tapiola kaip kreditorius, ir tai buvo tokioms restruktūrizavimo procedūroms įprasta priemonė. Suomija pažymi, kad paskolos grąžinimo nuostatos ir sąlygos buvo nurodytos restruktūrizavimo programoje ir vienodos visiems tai pačiai kreditorių grupei priskirtiems kreditoriams.
(101)
Dėl nesumokėtų mokesčių Suomija paaiškino, kad šias sumas Karjaportti yra skolinga miesto nekilnojamojo turto administravimo įstaigai ir savivaldybės vandentvarkos bei atliekų tvarkymo skyriams. Šias sumas sudaro nesumokėti mokesčiai, susikaupę iki teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pradžios. Mikelio miestas dėl šių mokėtinų sumų nesuteikė Karjaportti jokios garantijos, nes šios skolos turėjo būti grąžintos miestui. Todėl, kai buvo pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, jos buvo įrašytos restruktūrizavimo programoje kaip viena suma.
5.1.7. Karjaportti akcijų pirkimas (7 priemonė)
(102)
Suomijos teigimu, nekilnojamojo turto bendrovės Kiinteistö Oy Suksimäki akcijos buvo nupirktos iš Karjaportti už rinkos kainą. Suomija pateikė nepriklausomo vertintojo atliktą vertinimą, pagal kurį šių akcijų vertė, apskaičiuota pagal esamas rinkos nuomos kainas, buvo apie 1 mln. EUR. Ši vertė buvo patikslinta atsižvelgiant į tikrąsias tuometines nuomos kainas, tad akcijos iš tiesų buvo nupirktos už 860 000 EUR kainą. Todėl šiuo nekilnojamojo turto pirkimo sandoriu nebuvo suteikta jokios pagalbos.
5.1.8. Nesumokėtų palūkanų pavertimas paskolomis (8 priemonė)
(103)
Dėl nesumokėtų palūkanų pavertimo paskolomis Suomija visų pirma teigia, kad palūkanų nemokėjimas yra teismo prižiūrimoms restruktūrizavimo procedūroms įprasta priemonė. Suomijos teisės aktuose numatyta tokias nesumokėtas palūkanas paversti paskolomis, kurioms pagal reikalavimų tenkinimo eiliškumą teikiama pirmenybė prieš kitas paskolas. Be to, Suomijos manymu, nesumokėtos palūkanos buvo paverstos paskola laikantis privataus rinkos investuotojo principo, nes privatūs kreditoriai kartu su Mikelio miestu pavertė paskolomis jiems nesumokėtas palūkanų sumas.
5.1.9. Skolų nurašymas 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose (9 ir 10 priemonės)
(104)
Suomija patvirtino, kad skolų nurašymas, priskiriant jas nuostoliui, yra įprastas kreditoriaus buhalterinės apskaitos veiksmas, atliekamas laikantis atsargumo principo ir atitinkamų Buhalterinės apskaitos įstatymo Nr. 1336/1997 nuostatų. Suomijos teigimu, skolos nurašymas nekeičia teisinių kreditoriaus ir skolininko santykių, t. y. skolos nėra panaikintos. Mikelio miestas patvirtino, kad nuostoliui priskirtos skolos nebuvo panaikintos ir kad jis toliau siekia jas susigrąžinti. Ši skola pagal teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą yra garantuotos skolos dalis.
5.1.10. Nepatvirtinta garantija, kurią buvo ketinama suteikti 2009 m. (11 priemonė)
(105)
Prieš atsiimdama pranešimą dėl šios garantijos 2010 m. kovo mėn., Suomija teigė, kad garantija buvo suderinama su vidaus rinka pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Kadangi Suomija atsiėmė pranešimą, apie jos argumentus čia išsamiau nekalbama.
5.1.11. Skolų grąžinimo terminų atidėjimas nuo 2009 m. (12 priemonė)
(106)
Suomijos teigimu, skolų grąžinimo terminų atidėjimo priemonė yra įprasta teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros dalis ir nėra valstybės pagalba. Pasak Suomijos, Karjaportti kreditoriai sutarė, kad skolų grąžinimo terminų atidėjimas yra pagrįstas alternatyvus sprendimas siekiant gauti jiems mokėtinas sumas. Suomija pranešė Komisijai, kad skolų grąžinimo terminų atidėjimas, apie kurį pranešta, iš tiesų nebuvo įvykdytas, nes Kuopijo administracinis teismas (Kuopion Hallinto-Oikeus) sustabdė šią skolų grąžinimo terminų atidėjimo procedūrą. Suomija paaiškino, kad nepaisant to, Karjaportti skolų grąžinimo terminai buvo atidėti, Karjaportti 2009-2011 m. laikotarpiu pateikus kelis pasiūlymus, kuriems pritarė Mikelio miestas. Suomijos teigimu, šis vėlesnis skolų grąžinimo terminų atidėjimas atitiko rinkos ekonomikos investuotojo principą, nes Mikelio miestas ir visi kiti kreditoriai skolų grąžinimo terminus atidėjo vienodomis sąlygomis.
5.2. Finnvera taikytos priemonės
5.2.1. 2004 m. kovo 17 d. suteikta garantija (13 priemonė)
(107)
Suomijos teigimu, garantija buvo suteikta laikantis 2000 m. Pranešimo dėl garantijų. Bet kokiu atveju garantija nebuvo valstybės pagalba. Pirma, Finnvera rizika nepadidėjo, nes šia garantija buvo pakeista ankstesnė (1992 m.) pensijų fondo paskolai Finnvera suteikta garantija. Pastaroji paskola 2004 m. buvo pakeista nauja pensijų fondo paskola, kuriai užtikrinti Finnvera suteikė atitinkamą garantiją. Be to, tuo pačiu metu du privatūs kreditoriai ėmėsi kreditavimo priemonių, kuriomis Karjaportti buvo suteikta galimybė atidėti įmokų mokėjimą už 2004 metus. Be to, buvo nustatytas didelis garantijos mokestis, o garantijos pagalbos elementas nesiekė de minimis ribos. Galiausiai Karjaportti ateities prognozės tuo metu, kai suteikta garantija, buvo optimistiškos.
5.2.2. 2006 m. sausio 12 d. suteikta paskola (14 priemonė)
(108)
Suomijos manymu, 2006 m. suteikta paskola nebuvo valstybės pagalba, nes Finnvera, pagal restruktūrizavimo programą paversdama nesumokėtas palūkanas nauja paskola, elgėsi kaip privatus rinkos kreditorius. Be to, privatūs kreditoriai pavertė jiems nesumokėtas palūkanas naujomis paskolomis iškart po to, kai tai padarė Finnvera, ir panašiomis sąlygomis.
5.2.3. 2006 m. rugsėjo 14 d. suteikta garantija (15 priemonė)
(109)
Suomijos manymu, ši garantija buvo suteikta laikantis 2000 m. Pranešimo dėl garantijų. Bet kokiu atveju garantija nėra valstybės pagalba, nes ja užtikrinta tik 16,7 % 1,8 mln. EUR sumos, o likusiai sumos daliai garantijas suteikė privatūs kreditoriai.
5.2.4. 2007 m. liepos 6 d. suteikta paskola (16 priemonė)
(110)
Suomijos teigimu, 2007 m. suteikta paskola nebuvo valstybės pagalba, nes Finnvera veikė kartu su dviem privačiais kreditoriais, kurie tuo pačiu metu ir panašiomis sąlygomis suteikė naujas paskolas. Be to, paskolos įsipareigojimų vykdymas buvo užtikrintas didelės vertės nekilnojamojo turto ir įmonės hipoteka.
5.2.5. 2008 m. sausio 9 d. suteikta garantija (17 priemonė)
(111)
Suomijos teigimu, ši priešpriešinė garantija buvo suteikta laikantis 2000 m. Pranešimo dėl garantijų. Bet kokiu atveju, ji nėra valstybės pagalba, nes kita dalyvavusi šalis buvo privatus skolintojas, o Finnvera nustatytas garantijos mokestis buvo kur kas didesnis nei šio privataus skolintojo nustatytas garantijos mokestis.
6. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(112)
Suinteresuotoji šalis pateikė savo pastabas tik dėl 1, 2, 3, 5, 7, 9 ir 10 priemonių.
6.1.1. 2000 m. birželio 12 d. suteikta garantija (1 priemonė)
(113)
Suinteresuotosios šalies teigimu, ši garantija buvo suteikta siekiant užtikrinti 25 mln. FIM paskolą investicijai į naująjį fabriką.
6.1.2. Žemės sklypo skyrimas (2 priemonė)
(114)
Suinteresuotosios šalies teigimu, Karjaportti buvo skirtas žemės sklypas, o Mikelio miestas įsipareigojo jame atlikti miesto inžinerinių tinklų ir kitus būtinus techninius darbus, kurių bendros išlaidos buvo 2,5 mln. FIM. Karjaportti už žemės sklypą sumokėjo 1,2 mln. FIM. Karjaportti finansinėse ataskaitose sklypas įvertintas 403 000 EUR suma; suinteresuotoji šalis abejoja, ar žemės sklypo skyrimas negalėjo būti valstybės pagalba.
6.1.3. Žemės pirkimas (3 priemonė)
(115)
Suinteresuotosios šalies teigimu, Mikelio miestas nupirko šešis miesto teritorijoje buvusius apleisto fabriko pastatus ir už juos sumokėjo iš viso 6,7 mln. EUR. Investuotojas, veikiantis pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą, nebūtų pirkęs nekilnojamojo turto iš didelių finansinių sunkumų patiriančios bendrovės už tokią kainą.
6.1.4. 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(116)
Suinteresuotosios šalies teigimu, Karjaportti tuo metu, kai buvo suteikta ši garantija, patyrė didelių finansinių sunkumų. Bendrovė jau turėjo didelių skolų Mikelio miestui ir jam priklausančios bendrovių grupės bendrovėms.
6.1.5. Karjaportti akcijų pirkimas (7 priemonė)
(117)
Suinteresuotosios šalies teigimu, už nekilnojamojo turto bendrovės akcijas sumokėta kaina buvo didesnė nei šių akcijų balansinė vertė.
6.1.6. Skolų nurašymas 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose (9 ir 10 priemonės)
(118)
Suinteresuotoji šalis pateikė Mikelio miesto valdybos 2007 m. vasario 5 d. posėdžio protokolo kopiją, iš kurios matyti, kad buvo priimtas sprendimas nurašyti skolas 2006 m. finansinėse ataskaitose. Be to, suinteresuotoji šalis pažymi, kad Mikelio miesto sprendimas nurašyti Karjaportti milijonų eurų skolą savo 2008 m. finansinėse ataskaitose buvo mažų mažiausiai neįprastas; jai kelia abejonių visų pirma tai, kodėl Mikelio miestas tuo pačiu metu buvo pasirengęs suteikti daugiau garantijų Karjaportti.
7. VERTINIMAS
(119)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(120)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos yra kumuliacinės, t. y. priemonė yra valstybės pagalba, jei vienu metu tenkinamos visos sąlygos.
(121)
SESV 107 straipsnio 1 dalyje nustatytas bendras draudimas Sąjungoje teikti valstybės pagalbą, o SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytos išimtys iš bendrosios taisyklės, nustatytos SESV 107 straipsnio 1 dalyje, kad tokia pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka.
(122)
Tolesniuose skirsniuose Komisija vertina, ar kiekviena konkreti aprašyta priemonė yra valstybės pagalba. Jei priemonė yra valstybės pagalba, Komisija toliau vertina pagalbos priemonės suderinamumą su vidaus rinka. Komisija skiria priemones, kurių buvo atsisakyta, Mikelio miesto taikytas priemones ir Finnvera taikytas priemones. Pirmiausia įvertinta, kokiu laikotarpiu Karjaportti galima laikyti sunkumų patiriančia įmone.
7.1. Sunkumų patirianti įmonė
(123)
Vertinant tiek valstybės pagalbos buvimą, tiek svarstomų priemonių suderinamumą su vidaus rinka svarbu tai, ar pagalbos gavėjas tuo metu, kai jam buvo taikomos priemonės, buvo sunkumų patirianti įmonė. Klausimas, ar Karjaportti galima laikyti sunkumų patiriančia įmone, turi būti nagrinėjamas remiantis 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis iki 2004 m. spalio 9 d. - šių gairių galiojimo pabaigos dienos (38). Nuo 2004 m. spalio 10 d. taikomos 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės (39).
(124)
Pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires įmonę galima laikyti sunkumų patiriančia įmone, kai ji atitinka vadinamuosius neginčijamus kriterijus, nustatytus šių gairių 5 punkte, t. y. kai daugiau kaip pusė įmonės registruoto kapitalo yra prarasta arba pagal nacionalinės teisės aktus prieš ją gali būti pradėta vykdyti kolektyvinė nemokumo procedūra. Net kai neginčijami kriterijai netenkinami, įmonei gali būti būdingi „įprasti sunkumus patiriančios įmonės požymiai“ pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 6 punktą, kaip antai didėjantys nuostoliai, mažėjanti apyvarta, didėjančios atsargos, per dideli pajėgumai, mažėjantys pinigų srautai, augančios skolos, kylančios palūkanos ir mažėjanti arba nulinė grynoji turto vertė (vadinamieji papildomi kriterijai). Panašūs neginčijami ir papildomi kriterijai nustatyti 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 ir 11 punktuose.
(125)
Atsižvelgdama į tai, Komisija pažymi, kad 2000 m. Karjaportti nebuvo praradusi kapitalo ir tais metais jai nebuvo būdingi sunkumų patiriančiai įmonei „įprasti požymiai“. Iš tiesų atrodo, kad 2000-2002 m. laikotarpiu Karjaportti buvo sunkumų nepatirianti įmonė, turinti didelę apyvartą, veiklos pajamų, stabilų akcinį kapitalą ir palyginti daug rezervų (taip pat žr. I lentelę).
(126)
Vėlesniais metais padėtis pablogėjo. Mažėjo apyvarta, 2003-2004 m. labai padidėjo nuostoliai. Augo skolos; jau 2004 m. pradžioje pagalbos gavėjas pradėjo keisti skolų grąžinimo terminus ir turėjo prašyti kreditorių atidėti įmokų mokėjimą (40). Taip pat atrodo, kad Karjaportti turėjo per didelių pajėgumų. Reikia atsižvelgti ir į tai, kad jau 2004 m. Karjaportti nebegalėjo padengti nuostolių iš savo rezervo nenumatytiems atvejams (žr. I lentelę).
(127)
Iš Karjaportti finansinių ataskaitų matyti, kad Karjaportti akcinio kapitalo 2004 m. beveik neliko - jis per trumpą laiką sumažėjo iki mažiau kaip vienos dešimtosios 2003 m. buvusios vertės. Nuo tada bendrovės nuosavo kapitalo vertė, ypač pastaraisiais metais, buvo vis labiau neigiama. Nuo 2003 m. kiekvieni Karjaportti veiklos metai, išskyrus 2006 m., buvo nuostolingi. 2006 m. gauto pelno negalima laikyti bendrovės atsigavimo ženklu, nes tas pelnas buvo gautas ne iš pagrindinės bendrovės veiklos. Tais metais, kaip ir ankstesniais bei vėlesniais metais, Karjaportti patyrė veiklos nuostolių. 2006 m. pelno nepakako nei per ankstesnius ataskaitinius laikotarpius susidariusiam deficitui padengti, nei nuosavo kapitalo neigiamai vertei paversti teigiama. Bendra Karjaportti finansinė padėtis tebebuvo nepalanki. Mokesčių administratorius 2008 m. du kartus paskelbė Karjaportti bankroto procedūrą.
(128)
Atsižvelgiant į 125-127 konstatuojamosiose dalyse pateiktus faktus, galima daryti išvadą, kad Karjaportti reikia laikyti sunkumų patiriančia įmone pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 5 punktą, o nuo 2004 m. pradžios - pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 11 punktą. 2008 m., kai buvo paskelbtos bankroto procedūros, Karjaportti taip pat buvo sunkumų patirianti įmonė pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto c papunktį.
7.2. Priemonės, kurių buvo atsisakyta
7.2.1. Nepatvirtinta garantija, kurią buvo ketinama suteikti 2009 m. (11 priemonė)
(129)
Pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (41) (toliau - Procedūrų reglamentas), 8 straipsnį, kai yra pradėta oficiali tyrimo procedūra, valstybė narė nustatytu laiku gali atšaukti savo pranešimą, kol Komisija nėra priėmusi sprendimo dėl priemonės, apie kurią pranešta, buvimo valstybės pagalba. Tokiu atveju, nelikus tyrimo objekto, Komisija nusprendžia procedūrą nutraukti.
(130)
Kadangi Mikelio miesto tarybos sprendimas suteikti garantiją Karjaportti neįsigaliojo ir miesto valdyba 2010 m. vasario mėn. nusprendė garantijos nepatvirtinti, Suomija atsiėmė pranešimą dėl garantijos 2010 m. kovo mėn., todėl neliko tyrimo objekto - garantijos.
7.3. Mikelio miesto taikytos priemonės
7.3.1. 2000 m. birželio 12 d. suteikta garantija (1 priemonė) ir žemės sklypo skyrimas (2 priemonė)
(131)
Garantija (1 priemonė). Kaip aprašyta 14-16 konstatuojamosiose dalyse, Mikelio miestas 2000 m. birželio mėn. suteikė garantiją ir pagal ją sumokėjo 2004 m. gruodžio mėn. Mikelio miestui tapus Karjaportti kreditoriumi, paskolos sąlygos buvo pakeistos pagal teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą (daugiau apie tai žr. 34-39 konstatuojamosiose dalyse).
(132)
Atsižvelgiant į tai, reikia skirti kelis etapus. Kadangi pagalba suteikiama tuomet, kai suteikiama valstybės garantija, bet kokie valstybės mokėjimai pagal garantijos sąlygas nelaikomi valstybės pagalbos suteikimu (42). Kita vertus, paskolos sąlygų keitimas garantui (valstybei) tapus kreditoriumi gali būti valstybės pagalba. Toliau nagrinėjama, ar 2000 m. birželio mėn. suteikta garantija yra valstybės pagalba. Klausimas, ar paskolos sąlygų keitimas gali būti valstybės pagalba, svarstomas nagrinėjant 6 priemonę (žr. 188-195 konstatuojamąsias dalis).
(133)
Garantiją suteikė Mikelio miestas, todėl šiai priemonei naudojami valstybės ištekliai ir ji priskirtina valstybei.
(134)
Priemonė yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, jeigu ja suteikiamas pranašumas, kurio įmonė nebūtų įgijusi įprastomis rinkos sąlygomis. Komisija, atlikdama šį vertinimą, remsis 2000 m. Pranešimu dėl garantijų. Tuo metu, kai atitinkama priemonė buvo pradėta taikyti, galiojo 2000 m. Pranešimas dėl garantijų. Tačiau Teisingumo Teismo praktikoje aiškiai nustatyta, kad „klausimas, ar pagalba yra valstybės pagalba, kaip nustatyta Sutartyje, turi būti sprendžiamas remiantis objektyvia informacija, kuri vertinama tą dieną, kurią Komisija priima sprendimą“ (43). Todėl Komisija, atlikdama pastarąjį vertinimą, remsis 2008 m. Pranešimu dėl garantijų.
(135)
Pagal 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktą individuali valstybės garantija nelaikoma valstybės pagalba, jeigu tenkinami visi keturi kumuliaciniai kriterijai: „a) Paskolos gavėjas neturi finansinių sunkumų. […] b) Suteikiant garantiją, galima tinkamai įvertinti jos dydį. […] c) Garantija užtikrinama ne daugiau kaip 80 % negrąžintos paskolos arba kito finansinio įsipareigojimo; […] d) Už garantiją sumokama rinkos sąlygas atitinkanti kaina […]“.
(136)
Nagrinėjamu atveju paskolos gavėjas tuo metu, kai buvo suteikta garantija, nepatyrė finansinių sunkumų (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis). Tačiau šia garantija buvo užtikrinta 100 % paskolos.
(137)
Be to, nebuvo nustatyta jokio garantijos mokesčio už suteiktą garantiją, nors ją suteikusi institucija pati pripažino, kad susijusi rizika buvo didelė (44). Nors Suomija teigia, kad Karjaportti panašią garantiją galėjo gauti rinkos sąlygomis, Komisijos nuomone, tokios garantijos priemokos, kurios suma yra lygi nuliui, negalima laikyti artima priemokai, kuri garantijos suteikimo metu būtų buvusi nustatyta rinkos sąlygomis. Garantija buvo užtikrinta 100 % atitinkamos paskolos, t. y. ją suteikusi institucija prisiėmė visą riziką, susijusią su galimu pagalbos gavėjo mokėjimo įsipareigojimų nevykdymu, o pati garantija buvo suteikta kaip besąlyginė garantija, t. y. garantas prisiėmė atsakomybę už pagrindinę paskolos dalį, tarsi tai būtų buvusi jo paties paskola, taigi kreditorius, atėjus pagrindinės paskolos dalies grąžinimo terminui, galėjo reikalauti, kad pagrindinę paskolos dalį sumokėtų garantas.
(138)
Todėl Komisija mano, kad nagrinėjamu atveju, priešingai Suomijos nuomonei, negalima paneigti, kad priemonė yra valstybės pagalba.
(139)
Suomijos argumentą, kad ši priemonė buvo taikoma kartu su kitų šalių priemonėmis, galima atmesti, nes remiantis Suomijos pateikta informacija, kitos investuojant dalyvavusios šalys taip pat buvo valstybės subjektai. Todėl manoma, kad šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas.
(140)
Priemonė laikoma valstybės pagalba, jeigu ji yra konkrečiai taikoma arba atrankinė tuo, kad jos taikymas yra naudingas tik tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai. Vertinama priemonė buvo skirta vienai konkrečiai bendrovei Karjaportti. Todėl Komisija mano, kad šia priemone buvo suteiktas atrankinis pranašumas pagalbos gavėjui.
(141)
Galiausiai Komisija turi apsvarstyti tai, ar Mikelio miesto Karjaportti taikoma priemonė gali iškraipyti konkurenciją ir daryti poveikį prekybai tarp valstybių narių, suteikdama šiai bendrovei pranašumą prieš (galimus) valstybės paramos negavusius konkurentus. Valstybės narės tarpusavyje prekiauja mėsos produktais, o pagalbos gavėjas užsiima kaip tik šios srities veikla. Pasak Suomijos, Karjaportti savo produktus eksportuoja daugiausia į Rusiją, tačiau taip pat į kitas valstybes nares. Todėl Komisija mano, kad ši priemonė gali iškraipyti konkurenciją ir daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(142)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad atitinkama priemonė yra valstybės pagalba.
(143)
Žemės sklypo skyrimas (2 priemonė). Suomija neneigia, kad ši priemonė galėjo būti valstybės pagalba. Naudos gavėjui buvo aiškiai suteiktas pranašumas, nes žemės sklypas jam skirtas nemokamai. Be to, Mikelio mestas padengė naudos gavėjo sklypo žemės lyginimo darbų išlaidas. Todėl Komisija mano, kad šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas, kurio įmonė nebūtų įgijusi rinkos sąlygomis.
(144)
Be to, ši priemonė atitinka visus kitus valstybės pagalbos kriterijus. Kaip išsamiai aprašyta 133, 140 ir 141 konstatuojamosiose dalyse, skiriant žemės sklypą buvo naudojami valstybės ištekliai ir ši priemonė yra priskirtina valstybei, atrankinė, iškraipanti konkurenciją bei daranti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(145)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad atitinkama priemonė yra valstybės pagalba.
(146)
Suomijos teigimu, svarstoma garantija kartu su žemės sklypo skyrimu fabrikui Tikalos rajone statyti yra suderinama su vidaus rinka, nes yra regioninė pagalba. Tuo metu, kai buvo pradėtos taikyti 1 ir 2 priemonės (t. y. 2000 m.), galiojo 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairės (45). Svarstomos priemonės nepriklausė jokiai schemai - tai buvo individuali ad hoc išmoka. Kadangi priemonės buvo skirtos sektoriui, kuriam taikomos 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairės, jos iš esmės įeina į šių gairių taikymo sritį. Tuo metu, kai priemonės buvo pradėtos taikyti, jų naudos gavėjas nebuvo sunkumų patirianti įmonė, kaip aprašyta 123-128 konstatuojamosiose dalyse, ir buvo įsikūręs Rytų Suomijos (Itä-Suomen) regione, kuriam gali būti teikiama regioninė pagalba pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą. Todėl Komisija įvertino šį projektą pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gaires. Vertinant buvo padaryta pastabų, kurios išdėstytos toliau.
(147)
Pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 2 skirsnį regioninė pagalba gali būti suderinama su vidaus rinka tik tuomet, kai yra pusiausvyra tarp jos iškraipančio poveikio ir jos teikiamos naudos mažiau išsivysčiusių regionų vystymuisi. Turėdama tai omenyje, Komisija pažymi, kad atitinkamas investicinis projektas turėjo padaryti teigiamą poveikį regiono vystymuisi. Jis padėjo toliau plėtoti ekonominę veiklą ir kurti naujas bei netiesiogines darbo vietas. Iš tiesų, kaip aprašyta 24 konstatuojamojoje dalyje, pastačius naująjį fabriką darbo vietų regione turėtų padaugėti nuo 400 iki 550-600.
(148)
1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4 skirsnyje nustatytos su vidaus rinka suderinamos regioninės pagalbos teikimo sąlygos.
(149)
Pirma, pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.1 punktą regioninės pagalbos tikslas yra užtikrinti arba produktyvų investicijų panaudojimą (pradinės investicijos), arba darbo vietų kūrimą, susijusį su investicijomis. Pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.4 punktą pradinės investicijos - tai pagrindinio kapitalo investicijos, susijusios su naujų įmonių kūrimu, esamų įmonių plėtimu arba naujos veiklos, į kurią įeina esamos įmonės produkto arba gamybos proceso esminis pakeitimas, pradžia. Svarstomos priemonės buvo skirtos naujam fabrikui statyti ir tai yra pradinė investicija, kaip apibrėžta 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.4 punkte.
(150)
Antra, pagalbos intensyvumas turi būti mažesnis už nustatytą viršutinę regioninės pagalbos ribą - 24 % (46). Siekiant apskaičiuoti pagalbos intensyvumą turi būti nustatyta investicijos vertė ir svarstomų priemonių pagalbos elementas:
a)
nustatant investicijos vertę pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.5 punktą, į tinkamas finansuoti sąnaudas šiomis aplinkybėmis galima įtraukti su žeme, pastatais ir įrengimais susijusias sąnaudas. Jeigu yra perkamas turtas, reikėtų atsižvelgti tik į šio turto pirkimo sąnaudas. Suomija iš tiesų apskaičiavo tinkamas finansuoti sąnaudas pagal šias nuostatas ir gavo 25 935 928 EUR sumą (žr. 22 konstatuojamąją dalį ir III lentelę);
b)
Suomija pateikė susijusio pagalbos elemento skaičiavimą, kurio patikimumą patikrino Komisija. 1 priemonės (Mikelio miesto suteiktos garantijos) pagalbos elementą galima apskaičiuoti remiantis 2000 m. Pranešimu dėl garantijų. Šiame pranešime numatyti trys pagalbos elemento apskaičiavimo metodai; pagal vieną iš jų pagalbos elementas apskaičiuojamas „bet kuriuo kitu objektyviai pagrįstu ir visuotinai pripažintu būdu“ (2000 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 skirsnis). Suomija palygino Mikelio miesto nustatytą garantijos priemoką su panašios garantijos priemoka rinkos sąlygomis ir tai, atrodo, iš tiesų yra objektyviai pagrįstas ir visuotinai pripažintas skaičiavimo būdas. 2 priemonės pagalbos elementą sudaro žemės sklypo vertė kartu su žemės lyginimo darbų išlaidų suma; toks skaičiavimas taip pat yra priimtinas. Kalbant apie Finnvera finansavimą ir apie Prekybos ir pramonės ministerijos finansavimą, kuriam šis sprendimas netaikomas, jeigu šis finansavimas būtų laikomas valstybės pagalba, reikėtų atsižvelgti ir į jo pagalbos elementą. Suomija pateikė Finnvera paskolos pagalbos elemento skaičiavimą, kuris laikomas patikimu. Prekybos ir pramonės ministerijos tiesioginių subsidijų pagalbos elementui priskirta visa šių subsidijų suma. Apskritai, atsižvelgiant į Mikelio miesto, Finnvera ir Prekybos ir pramonės ministerijos taikytų priemonių pagalbos elementus, pagalbos elementas (apskaičiuotas kaip bendrasis subsidijos ekvivalentas) yra 3 617 143 EUR (žr. II lentelę).
(151)
3 617 143 EUR dydžio pagalbos elementas reiškia, kad pagalbos intensyvumas yra 13,95 % visų tinkamų finansuoti sąnaudų - 25 935 928 EUR. Todėl pagalbos intensyvumas nesiekia nustatytos 24 % ribos.
(152)
Trečia, pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.10 punktą pagalba pradinėms investicijoms yra galima tik su sąlyga, kad investicijos bus daromos ne trumpiau kaip penkeriems metams. Suomija patvirtino, kad atitinkamą investiciją buvo numatyta daryti ne trumpiau kaip penkeriems metams.
(153)
Ketvirta, pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.2 punktą pagalbos gavėjo indėlis į investicijos finansavimą turi būti ne mažesnis kaip 25 %. Suomija patvirtino, kad taip ir yra.
(154)
Penkta, Komisija pažymi, kad pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.2 punktą paraiška pagalbai gauti turi būti pateikta prieš pradedant darbus pagal projektą, ir kad turi būti laikomasi pagalbos kaupimo taisyklių, kaip numatyta 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių 4.18 punkte, taip pat neturi būti viršijama viršutinė regioninės pagalbos riba.
(155)
Komisija, remdamasi išdėstytais argumentais, daro išvadą, kad 1 ir 2 priemonės atitinka 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairių sąlygas, todėl yra suderinamos su vidaus rinka.
7.3.2. Žemės pirkimas (3 priemonė)
(156)
Rinkos ekonomikos investuotojo principas iš esmės taikomas ir atvejams, kai valstybė perka žemę arba kitokį turtą. Jei tokio pirkimo negalima laikyti įprastu prekybos sandoriu, jis gali būti valstybės pagalba. Net jei valdžios institucija perka prekes ir paslaugas už rinkos kainą, tai gali būti valstybės pagalba, jei nustatoma, kad valstybei tos žemės ar turto iš tiesų nereikėjo (47).
(157)
Todėl Komisija turi įvertinti, ar svarstomą žemės pirkimo sandorį galima laikyti įprastu prekybos sandoriu. Šiuo tikslu reikia apsvarstyti, ar Mikelio miesto sumokėta kaina atitiko nupirktų sklypų ir pastato vertę.
(158)
Suinteresuotosios šalies teigimu, privatus rinkos investuotojas nebūtų sutikęs mokėti 6,7 mln. EUR kainos už fabriko pastatus, kuriuos Mikelio miestas nupirko už šią kainą.
(159)
Kita vertus, Suomija pateikė Komisijai duomenų apie atitinkamų sklypų vertę. Pasak Suomijos, vienas iš pagal šį pirkimo sandorį parduotų sklypų tuo metu buvo įkeistas privačiam bankui […] ir įvertintas 7,5 mln. EUR suma (48).
(160)
Suomija pranešė Komisijai, kad atitinkamų žemės sklypų vertinimų nebuvo atlikta. Komisija mano, kad apie nekilnojamojo turto vertę galima spręsti iš jo hipotekos, įkeitus tą turtą privačiam bankui, vertės. Bankas, prieš patvirtindamas įkeitimą, iš tiesų įvertina atitinkamą nekilnojamąjį turtą, kad tuo atveju, jeigu skolininkas negalėtų grąžinti skolos, banko reikalavimai galėtų būti patenkinti pardavus įkeistą turtą.
(161)
Mikelio miestas atitinkamus sklypus nupirko už 6 646 787 EUR kainą, kuri yra mažesnė nei vieno iš šių sklypų, įkeisto privačiam subjektui, hipotekos registre įrašyta vertė, buvusi prieš sudarant pirkimo sandorį. Kartu su šiuo sklypu Mikelio miestui buvo parduoti penki kiti sklypai ir vienas pastatas. Be to, Komisija pažymi, kad Mikelio miestas nupirko šiuos sklypus, esančius patraukliame gyvenamajame rajone arti miesto centro, ketindamas pakeisti jų paskirtį į gyvenamąją pagal pakeistus vietos planus.
(162)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija paneigia sprendime pradėti procedūrą savo pareikštas abejones dėl kainos, kuri buvo sumokėta už sklypus ir pastatą. Manoma, kad kaina, už kurią Mikelio miestas nupirko šiuos sklypus ir pastatą, atitiko jų tikrąją vertę ir kad rinkos investuotojo principas nepažeistas. Todėl Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė nėra valstybės pagalba.
7.3.3. 2004 m. kovo 8 d. suteikta garantija (4 priemonė) ir 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(163)
Vertinant 2000 m. birželio mėn. suteiktą garantiją reikia skirti kelis etapus (garantijos suteikimas, mokėjimai pagal garantiją, paskolos sąlygų pakeitimas; plg. 132 konstatuojamąją dalį). Atsižvelgiant į tai, toliau nagrinėjama, ar 2004 m. kovo mėn. ir 2004 m. gegužės mėn. suteiktos garantijos yra valstybės pagalba. Klausimas, ar paskolos sąlygų keitimas gali būti valstybės pagalba, svarstomas nagrinėjant 6 priemonę (žr. 188-195 konstatuojamąsias dalis).
(164)
4 priemonė. Priešingai 92 konstatuojamojoje dalyje pateiktiems Suomijos argumentams, Komisija mano, kad esamų įsipareigojimų pavertimas nauja garantija gali būti valstybės pagalba. Šiuo atžvilgiu esamą pagalbą reikia skirti nuo naujos pagalbos. Į esamos pagalbos sąvoką įeina individualios pagalbos priemonės, pradėtos taikyti iki Sutarties įsigaliojimo (Procedūrų reglamento 1 straipsnio b punktas). Nauja pagalba, priešingai, yra „visa pagalba […] kuri nėra egzistuojanti pagalba, įskaitant egzistuojančios pagalbos pakeitimus“ (Procedūrų reglamento 1 straipsnio c punktas). Pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamentą (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinantį Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999 (49), pakeitimai yra „visi pakeitimai, išskyrus grynai formalaus ir administracinio pobūdžio pakeitimus, kurie negali turėti įtakos pagalbos priemonės atitikimui bendrosios rinkos reikalavimams“.
(165)
Iš tiesų Mikelio miestas 2004 m. kovo 8 d. suteikė naują garantiją, kuria buvo užtikrinta nauja 2004 m. balandžio 14 d. Tapiola suteikta paskola. Naujosios garantijos negalima laikyti senosios garantijos tąsa, nes ji buvo suteikta naujai paskolai ir naujomis sąlygomis. Komisijos požiūrio nekeičia tai, kad ši paskola pakeitė ankstesnę Tapiola 1992 m. suteiktą paskolą, kuriai Mikelio miestas taip pat buvo suteikęs garantiją. Nors iš tiesų naujosios paskolos suma buvo lygi negrąžintam senosios paskolos likučiui, o palūkanų norma buvo palankesnė Karjaportti (senosios paskolos palūkanos buvo 4,5 % per metus, naujosios - 4 % per metus), taip pat buvo pakeista paskolos trukmė (senoji paskola turėjo būti grąžinta per dešimtį metų nuo suteikimo, t. y. iki 2002 m. lapkričio mėn., o naująją paskolą leista grąžinti iki 2014 m.). Naujoji paskola (pagrindinė paskolos dalis kartu su 2004-2014 m. mokėtinomis palūkanomis) iš esmės yra didesnė nei senoji paskola. Todėl suteikus naująją garantiją, palyginti su senąja garantija, Mikelio miesto rizika, taigi ir atitinkamai priemonei skirta suma, padidėjo. Naujosios garantijos suteikimą reikia laikyti senosios garantijos sąlygų pakeitimu, tad naujoji garantija gali būti laikoma nauja pagalba. Todėl galima atmesti Suomijos argumentą, kad senoji garantija buvo suteikta pirmiau nei Suomija įstojo į ES ir todėl ją galima laikyti esama pagalba ir kad naujosios garantijos negalima laikyti nauja pagalba.
(166)
Klausimą, ar svarstoma garantija buvo suteiktas pranašumas pagalbos gavėjui, galima nagrinėti remiantis 2008 m. Pranešimu dėl garantijų. Tuo metu, kai buvo pradėta taikyti atitinkama priemonė, galiojo 2000 m. Pranešimas dėl garantijų. Tačiau, kaip paaiškinta 134 konstatuojamojoje dalyje, Komisija vertindama šią priemonę remsis 2008 m. Pranešimu dėl garantijų. Pagal 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktą individuali valstybės garantija nelaikoma valstybės pagalba, jeigu tenkinami visi keturi kumuliaciniai kriterijai (žr. 135 konstatuojamąją dalį). Vertinama garantija buvo užtikrinta 100 % paskolos. To pakanka, kad nebūtų galima atmesti valstybės pagalbos buvimo remiantis 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktu. Be to, priešingai Suomijos argumentams, Komisija mano, kad Karjaportti jau 2004 m. kovo mėn. buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis), ir tai yra dar viena priežastis, kodėl garantija neatitinka 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punkto.
(167)
Be to, garantija buvo suteikta be jokio garantijos mokesčio, nors Karjaportti tuo metu buvo sunkumų patirianti įmonė, o Mikelio miesto riziką buvo galima laikyti didele. Garantija buvo užtikrinta 100 % atitinkamos paskolos, t. y. ją suteikusi institucija prisiėmė visą riziką, susijusią su galimu naudos gavėjo mokėjimo įsipareigojimų nevykdymu, o pati garantija buvo suteikta kaip besąlyginė garantija - garantas prisiėmė atsakomybę už pagrindinę skolos dalį, tarsi tai būtų buvusi paskola jam pačiam, taigi kreditorius, atėjus pagrindinės paskolos grąžinimo terminui, galėjo reikalauti, kad pagrindinę skolos dalį sumokėtų garantas.
(168)
Be to, Suomijos manymu, ši priemonė atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą, ypač turint omenyje tai, kad su ja buvo susiję ir privatūs subjektai. Šį argumentą galima atmesti. Remiantis Suomijos pateikta informacija, visų pirma, privatūs subjektai pagalbos gavėjui suteikė ne garantijas, o paskolas. Antra, šių privačių subjektų paskolos buvo suteiktos kitu metu nei garantuotos pensijų fondo paskolos. Trečia, bent vieno iš privačių subjektų pageidaujama paskolos palūkanų norma tuo metu jau buvo didesnė nei pensijų fondo paskolos palūkanų norma. Dar svarbiau tai, kad su privačiais subjektais susitarta tik dėl trumpalaikių paskolų suteikimo keliems mėnesiams, o Mikelio miestas suteikė garantiją dešimties metų trukmės paskolai.
(169)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, manoma, kad svarstoma priemone Karjaportti suteiktas pranašumas. Be to, 4 priemonė atitinka visus kitus valstybės pagalbos kriterijus. Kaip išsamiai aprašyta 133, 140 ir 141 konstatuojamosiose dalyse, šiai garantijai taip pat naudojami valstybės ištekliai ir ji yra priskirtina valstybei, atrankinė, iškraipanti konkurenciją bei daranti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(170)
5 priemonė. Suomijos argumentą, kad svarstoma priemone buvo siekiama tęsti 2000 m. pradėtas investicijas, galima atmesti, nes ši garantija aiškiai buvo nauja priemonė.
(171)
Pagal 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktą individuali valstybės garantija nelaikoma valstybės pagalba, jeigu tenkinami visi keturi kumuliaciniai kriterijai (žr. 135 konstatuojamąją dalį). Vertinama garantija, kaip ir 4 priemone, užtikrinta 100 % paskolos, o Karjaportti 2004 m. gegužės mėn. jau buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis). Todėl garantija neatitinka 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punkto.
(172)
Be to, panašiai kaip 4 priemonės atveju, garantija buvo suteikta be jokio garantijos mokesčio, nors įmonė tuo metu patyrė sunkumų, o Mikelio miesto riziką buvo galima laikyti didele. Garantija buvo užtikrinta 100 % paskolos ir ji buvo suteikta kaip besąlyginė garantija. Todėl Komisija mano, kad nagrinėjamu atveju, priešingai Suomijos nuomonei, šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas.
(173)
Be to, 5 priemonė atitinka visus kitus valstybės pagalbos kriterijus. Kaip išsamiai aprašyta 133, 140 ir 141 konstatuojamosiose dalyse, šiai garantijai taip pat naudojami valstybės ištekliai ir ji yra priskirtina valstybei, atrankinė, iškraipanti konkurenciją bei daranti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(174)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad 4 ir 5 priemonės yra valstybės pagalba.
(175)
Suomija nepateikė jokių argumentų dėl 4 priemonės suderinamumo su vidaus rinka. Dėl 5 priemonės Suomija rėmėsi SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktu ir 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairėmis (žr. 95 konstatuojamąją dalį). Tačiau suderinamumo su vidaus rinka negalima vertinti pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gaires, nes Karjaportti tuo metu, kai jai suteiktos abi garantijos, buvo sunkumų patirianti įmonė (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis). Kaip nustatyta 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairėse, pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms turi būti vertinama pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires (50). Todėl Komisija pirmiausia vertina, ar 4 ir 5 priemonės yra suderinamos su vidaus rinka kaip pagalba įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti pagal pastarąsias gaires. Tuo metu, kai buvo suteiktos garantijos, galiojo 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės (51).
(176)
Pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires sanavimo pagalba turi atitikti tam tikrus reikalavimus, tačiau svarstoma priemonė kai kurių iš jų netenkina:
a)
pirma, nors atitinkamos priemonės susideda iš likvidumo paramos, teikiamos garantijos forma (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto a papunktis), paskolos, užtikrintos šiomis garantijomis, nebuvo suteiktos taikant palūkanų normą, kuri bent prilygtų sunkumų nepatiriančioms įmonėms teikiamų paskolų palūkanų normoms (Suomijos orientacinė norma 2004 m. kovo mėn. - 4,43 % + 100 bazinių punktų; Suomijos orientacinė norma 2004 m. gegužės mėn. - 4,43 % + 100 bazinių punktų);
b)
antra, garantijos nebuvo susietos su paskola, grąžintina per ne ilgesnį kaip dvylikos mėnesių laikotarpį nuo tos dienos, kai įmonei buvo išmokėta paskutinė dalis (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto b papunktis);
c)
trečia, Suomija nepateikė jokios informacijos, įrodančios, kad pagalba buvo pateisinama rimtais socialiniais sunkumais ir neturėjo nepagrįstai neigiamo šalutinio poveikio kitoms valstybėms narėms (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto c papunktis);
d)
ketvirta, garantijų sumos nebuvo visiškai grąžintos per 6 mėnesius, taip pat nebuvo parengta restruktūrizavimo plano, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto d papunktis);
e)
galiausiai neatrodo, kad garantijos apsiribojo tokia suma, kurios reikėjo, kad įmonė galėtų plėtoti verslą tuo laikotarpiu, kuriam pagalba skirta (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto e papunktis).
(177)
4 ir 5 priemonės taip pat neatitinka visų restruktūrizavimo pagalbos reikalavimų, nustatytų 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse:
a)
pirma, šių priemonių taikymas nepriklausė nuo restruktūrizavimo plano įgyvendinimo (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 31 punktas). Reikia pažymėti, kad jokio restruktūrizavimo plano pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 32 ir tolesnius punktus nebuvo parengta;
b)
antra, pagalbos gavėjai turėtų reikšmingai prisidėti prie restruktūrizavimo plano iš savo išteklių (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 40 punktas), tačiau nėra duomenų, kad pagalbos gavėjas būtų skyręs savo išteklių svarstomoms priemonėms;
c)
trečia, siekiant vengti nederamų konkurencijos iškraipymų, būtina imtis kompensacinių priemonių (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 37 punktas). Tokių priemonių nesiimta.
(178)
Todėl Komisija mano, kad svarstomos priemonės neatitiko 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių.
(179)
Taip pat būtina apsvarstyti, ar 4 ir 5 priemonės gali būti suderinamos su vidaus rinka pagal kurią nors kitą SESV 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje nustatytą išimtį.
(180)
SESV 107 straipsnio 2 dalyje nustatytos išimtys nagrinėjamu atveju netaikomos, nes atitinkamos priemonės nėra socialinio pobūdžio, neskirtos individualiems vartotojams, nėra pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti ir nėra pagalba tam tikrų Vokietijos Federacinės Respublikos regionų, patyrusių žalą dėl Vokietijos padalijimo, ūkiui.
(181)
Daugiau išimčių nustatyta SESV 107 straipsnio 3 dalyje.
(182)
SESV 107 straipsnio 3 dalies a punkte nustatyta, kad „pagalba, skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominei plėtrai skatinti“, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Tuo metu, kai Karjaportti suteikta pagalba, įmonė buvo įsikūrusi tokiame regione.
(183)
Tuo metu, kai buvo pradėtos taikyti 4 ir 5 priemonės, valstybės pagalbą remiamoms teritorijoms reglamentavo 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairės. Pagal šias gaires sunkumų patiriančioms įmonėms regioninė pagalba neteikiama. Todėl Komisija, atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, daro išvadą, kad nagrinėjamai pagalbai negali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalies a punkte nustatyta išimtis.
(184)
SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta, kad „pagalba, skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti arba kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Komisija pažymi, kad nagrinėjama pagalba nėra skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti; taip pat Komisija negavo įrodymų, kad ji skirta dideliems Suomijos ekonomikos sutrikimams atitaisyti. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamai pagalbai negali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta išimtis.
(185)
SESV 107 straipsnio 3 dalies d punkte nustatyta, kad pagalba, skirta kultūrai remti ir paveldui išsaugoti, gali būti laikoma suderinama su SESV, jei tokia pagalba prekybos sąlygų ir konkurencijos Bendrijoje nepaveikia taip, kad prieštarautų bendram interesui. Šis straipsnis nagrinėjamam atvejui akivaizdžiai netaikytinas.
(186)
Pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą leidžiama valstybės pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Komisija parengė kelis gairių dokumentus ir komunikatus, kuriuose aiškinama, kaip ji ketina taikyti šiame straipsnyje nustatytą išimtį. Tačiau, Komisijos manymu, dėl nagrinėjamos pagalbos pobūdžio ir ypatumų akivaizdu, kad šiose gairėse ir komunikatuose nustatytos išimtys nagrinėjamam atvejui netaikytinos.
(187)
Komisija, remdamasi išdėstytais argumentais, mano, kad 4 ir 5 priemonės yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
7.3.4. Teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra (6 priemonė)
(188)
Pagrindinis Suomijos argumentas, aprašytas 96-98 konstatuojamosiose dalyse, yra tai, kad Mikelio miestas nebuvo dosnesnis nei kiti bendrovės kreditoriai ir kad Mikelio miestas veikė kartu su pagalbos gavėjo privačiais kreditoriais, taikydamas tokias pačias sąlygas kaip ir jie. Todėl Mikelio miestas, pritardamas restruktūrizavimo programai, elgėsi kaip privatus rinkos ekonomikos investuotojas.
(189)
Pirmas klausimas, kurį reikia apsvarstyti, yra tai, ar rinkos ekonomikos investuotojo principas taikomas tokiais atvejais, kai vienas ar keli valstybės subjektai, kurių veiksmai priskirtini valstybei, taiko kelias priemones tai pačiai įmonei. Bendrasis Teismas išsprendė šį klausimą byloje BP Chemicals prieš Komisiją (52). Teismo sprendimu, vien tai, kad valstybinė įmonė jau atliko pagalbai priskiriamas kapitalo injekcijas į savo patronuojamąją įmonę, nereiškia, kad vėlesnių kapitalo injekcijų negalima laikyti privataus rinkos ekonomikos investuotojo principą atitinkančia investicija. Tačiau Komisija turi nustatyti, ar kelias vienai įmonei taikomas priemones galima pagrįstai atskirti ir laikyti savarankiškomis priemonėmis. Sprendžiant šį klausimą, pasak Teismo, reikia atsižvelgti į priemonių chronologinę tvarką, jų tikslą ir patronuojamosios įmonės padėtį tuo metu, kai buvo priimtas sprendimas atlikti injekciją (53).
(190)
Nagrinėjamu atveju Komisija turi nustatyti, ar 2004 m. kovo ir gegužės mėn. suteiktas garantijas (4 ir 5 priemonės) galima atskirti nuo teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros (6 priemonė). Nors visas tris priemones iš tiesų buvo nuspręsta taikyti tais pačiais metais, Komisija pažymi, kad jos buvo taikomos skirtingomis aplinkybėmis. Tuo metu pradėta teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra, kurioje dalyvavo visi bendrovės kreditoriai. Taigi 6 priemone nebebuvo siekiama padėti bendrovei atgauti gyvybingumą ir išvengti nemokumo, suteikiant jai galimybę gauti naujų lėšų iš privačių bankų. Vietoj to kreditorius Mikelio miestas, kaip ir visi kiti kreditoriai, siekė pagal nacionalinio bankroto įstatymo nuostatas susigrąžinti iš įmonės kuo didesnę skolų dalį. Todėl Komisija mano, kad 6 priemonę galima atskirti nuo 4 ir 5 priemonių.
(191)
Kaip aprašyta 31 konstatuojamojoje dalyje, Karjaportti kartu su savo privačiais kreditoriais padavė Mikelio rajono teismui prašymą pradėti teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą pagal Įmonių restruktūrizavimo įstatymą Nr. 47/1993. Teismui buvo pateikta restruktūrizavimo programa su išsamia informacija apie priemones, vertinamas šiame sprendime. Teismas, patikrinęs šią informaciją, restruktūrizavimo programą patvirtino. Komisija pažymi, kad Karjaportti šiuo metu vykdoma teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra pagal Suomijos teisę. Tokia teismo prižiūrima restruktūrizavimo procedūra iš tiesų siekiama atgaivinti sunkumų patiriančio skolininko perspektyvų verslą, užtikrinti jo tolesnį gyvybingumą ir susitarti dėl skolų grąžinimo. Todėl Komisija mano, kad priemones, kurių ėmėsi Mikelio miestas per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą, galima vertinti pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą.
(192)
Remiantis Teisingumo Teismo praktika byloje Magefesa (54), jeigu valstybės sąlygos yra palankesnės nei kitų bendrovės kreditorių, per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą taikomos priemonės gali būti valstybės pagalba. Todėl Komisija įvertino, ar per restruktūrizavimo procedūrą privatiems ir valstybiniams kreditoriams nustatytos sąlygos iš tiesų buvo vienodos.
(193)
Visų pirma svarbu tai, kad […] restruktūrizuojamų skolų (apie [30-70] %) yra privatiems kreditoriams grąžintinos skolos. Pagrindiniai privatūs kreditoriai yra Nordea Bank, Pohjola Bank ir Nordea Financing. Antra, reikia atsižvelgti į tai, kad Karjaportti kreditoriai buvo suskirstyti į kelias grupes pagal jų vietą kreditorių eilėje. Mikelio miestas kartu su privačiais kreditoriais Nordea Bank, OKO/Pohjola Bank bei Nordea Financing ir valstybine specialios paskirties finansų bendrove Finnvera priklauso kreditorių, kuriems reikia grąžinti dideles garantuotas skolas, grupei. Kaip parodyta IV lentelėje, Mikelio miestui yra grąžintina [10-40] %, o privatiems kreditoriams iš viso [30-70] % šių didelių garantuotų skolų. [10-40] % šių skolų yra skolos bendrovei Finnvera.
(194)
Toliau kiekviena Mikelio miesto taikyta priemonė įvertinta išsamiau.
(195)
Garantuotų skolų palūkanų normų sumažinimas. Kaip parodyta V lentelėje, paskolų ir kitų skolų (nesumokėtų mokesčių), kurios buvo laikomos „didelėmis garantuotomis skolomis“, palūkanų normos buvo vienodos privatiems ir valstybiniams kreditoriams, išskyrus […]. Pastarojo kreditoriaus palūkanų norma buvo […] EURIBOR visoms nuo restruktūrizavimo procedūros pradžios mokėtinoms sumoms, o kiti kreditoriai už jiems mokėtinų sumų dalį iki 2010 m. gavo tik […] EURIBOR - […] % dydžio palūkanas. Šio skirtumo priežastis yra tai, kad […] teko pirmoji vieta kreditorių eilėje pagal Karjaportti skolinių įsipareigojimų vykdymui užtikrinti įkeisto turto dydį. Manoma, kad dėl […] pirmenybės kreditorių eilėje skirtinga palūkanų norma taikoma pagrįstai.
(196)
Paskolų grąžinimo terminų atidėjimas. Skolų grąžinimas Mikelio miestui buvo atidėtas tiek pat kiek ir kitų garantuotų skolų grąžinimas kreditoriams. Kaip parodyta VI lentelėje, Karjaportti turi mokėti garantuotų skolų grąžinimo įmokas visiems atitinkamiems kreditoriams nuo 2009 m. liepos mėn. iki 2015 m., o 2015 m. turės grąžinti didžiąją šių skolų sumų dalį (43 % kiekvienos garantuotos skolos pagrindinės sumos). Kiekvienam kreditoriui mokėtinos įmokos sudaro vienodą bendros tam kreditoriui mokėtinos sumos dalį (pirmosios trys įmokos - 2 %, tolesnės dvi įmokos - 4 %, likusi įmoka - 6 % visos grąžintinos sumos). Paskutinė įmoka sudaro 43 % kiekvieno garantuotą paskolą suteikusio kreditoriaus paskolos pagrindinės dalies sumos. Taigi Mikelio miestui nebuvo sudarytos mažiau palankios sąlygos nei privatiems kreditoriams, kurių padėtis buvo panaši.
(197)
Sąlyginis atleidimas nuo skolų. Kaip aprašyta 42 ir 43 konstatuojamosiose dalyse, skolų sumos, kurias numatoma panaikinti teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pabaigoje, jei nebus tenkinami tam tikri ekonominiai reikalavimai, pagal restruktūrizavimo programą nustatomos remiantis Karjaportti įsipareigojimų vykdymui užtikrinti įkeisto turto vertės tuo atveju, jeigu įmonė tęstų veiklą, ir to paties užstato vertės tuo atveju, jeigu įkeistas turtas būtų parduotas, palyginimu; šios vertės nustatomos atskirai kiekvienam kreditoriui pagal jo vietą kreditorių eilėje. Tuo metu, kai buvo parengta restruktūrizavimo programa, įkaitų vertę pagal abu scenarijus nustatė nepriklausomi vertintojai remdamiesi palyginamomis kainomis ir informacija apie nuomos sąlygas. Tokiomis aplinkybėmis […] teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pabaigoje neprivalo atleisti Karjaportti nuo skolų, nes kreditorių eilėje užima pirmąją vietą. Atitinkamos kitų kreditorių sumos, pateiktos 43 konstatuojamojoje dalyje, taip pat buvo nustatytos taikant šią metodiką. Metodiką, pagal kurią nustatytos šios sumos, galima laikyti patikima, visų pirma todėl, kad pagal ją įkaito vertė buvo susieta su vieta kreditorių eilėje pagal abu scenarijus. Praktikoje skaičiuojant buvo remiamasi nepriklausomų ekspertų vertinimais, pagal vienodus principus visiems kreditoriams nustatant didžiausias sumas, kuriomis teismo prižiūrimo restruktūrizavimo proceso pabaigoje gali būti sumažintos restruktūrizuojamos skolos. Todėl galima manyti, kad visiems kreditoriams buvo taikomos vienodos sąlygos.
(198)
Apskritai, Komisijos manymu, per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą Mikelio miestui buvo sudarytos ne mažiau palankios sąlygos nei privatiems kreditoriams. Esamus Mikelio miesto ir kitų kreditorių skirtumus galima pateisinti nevienoda atitinkamų kreditorių turimo įkaito kokybe. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, reikia daryti išvadą, kad pagalbos gavėjas dėl teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros neįgijo pranašumo, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 1 dalyje. Komisijos sprendime pradėti procedūrą pareikštos abejonės buvo išsklaidytos: 31-43 konstatuojamosiose dalyse aprašytos priemonės nėra valstybės pagalba.
7.3.5. Akcijų pirkimas (7 priemonė)
(199)
Visų pirma Komisija pažymi, kad svarstomas akcijų pirkimas nebuvo teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros dalis.
(200)
Suomija tvirtina, kad Mikelio miestas, pirkdamas akcijas, veikė pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą. Visų pirma, remiantis Bendrojo Teismo sprendimo BP Chemicals byloje logika (žr. 189-191 konstatuojamąsias dalis), reikia nustatyti, ar rinkos ekonomikos investuotojo principas gali būti taikomas 7 priemonei, nes Mikelio miestas jau pirmiau taikė pagalbos priemones Karjaportti. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad 4 ir 5 priemonių imtasi dar iki teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pradžios, o akcijos buvo nupirktos vėliau. Be to, nors 4 ir 5 priemonėmis siekta padėti išlaikyti pagalbos gavėjo likvidumą, pradėjus teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą paaiškėjo, kad per šią procedūrą reikės tenkinti ir šiuos su likvidumu susijusius poreikius. Todėl manoma, kad 7 priemonę galima atskirti nuo 4 ir 5 priemonių ir kad rinkos ekonomikos investuotojo principas iš esmės taikytinas 7 priemonei.
(201)
Kaip aprašyta 156 konstatuojamojoje dalyje, rinkos ekonomikos investuotojo principas iš esmės taikomas ir atvejams, kai valstybė perka žemę arba kitokį turtą. Suomija pateikė Helsinkyje įsikūrusios nekilnojamojo turto valdymo agentūros […] (55) atliktą vertinimą, kuriame nustatyta atitinkamų akcijų vertė. Pagal šį 2005 m. kovo 29 d. vertinimą Karjaportti turimų nekilnojamojo turto bendrovės akcijų vertė buvo nuo 1 mln. EUR iki 1,1 mln. EUR. Atliekant šį vertinimą remtasi bendrovei priklausiusio nekilnojamojo turto verte. Ši vertė nustatyta dviem metodais: kaip kapitalo vertė pagal rinkos nuomos kainas (remiantis Suomijos statistikos tarnybos būsto statistikos duomenimis) ir kaip perpardavimo vertė (pagal prašomas kainas).
(202)
Tuo metu, kai parduotos akcijos, atitinkamas nekilnojamasis turtas buvo išnuomotas už mažesnę nei rinkos nuomos kainą. Vertinimo duomenimis, rinkos nuomos kainų lygį buvo galima pasiekti per dvejus metus, kasmet didinant nuomos kainas didžiausia įmanoma suma. Atsižvelgiant į tai, nekilnojamojo turto vertė perkant akcijas buvo pakoreguota ir galiausiai Mikelio miestas nupirko akcijas už 860 000 EUR kainą.
(203)
Minėtą vertinimą atliko nepriklausomas ekspertas. Pagal jo taikytą metodiką, kaip aprašyta, pirma buvo nustatyta kapitalo vertė pagal rinkos nuomos kainas, tada perpardavimo vertė. Abi vertės buvo nustatytos remiantis rinkos duomenimis ir pagal jas apskaičiuota akcijų vertė, kuri taip pat pakoreguota atsižvelgiant į tikrąsias nuomos kainas, buvusias tuo metu, kai buvo perkamos akcijos. Ši metodika laikoma patikima. Komisija daro išvadą, kad Kiinteistö Oy Suksimäki akcijos buvo nupirktos už rinkos kainą ir kad šia priemone Karjaportti nebuvo suteikta pranašumo.
(204)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, Komisijos sprendime pradėti procedūrą pareikštos abejonės buvo išsklaidytos; daroma išvada, kad nagrinėjama priemonė nėra valstybės pagalba.
7.3.6. Nesumokėtų palūkanų pavertimas paskolomis (8 priemonė)
(205)
Suomijos teigimu, nesumokėtų palūkanų pavertimas paskolomis yra teismo prižiūrimoms restruktūrizavimo procedūroms įprasta priemonė. Tokią priemonę iš tiesų galima laikyti teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros dalimi. Nagrinėjamu atveju restruktūrizavimo programoje iš esmės jau buvo numatyta 2005 m. visiems kreditoriams, kuriems Karjaportti turėjo grąžinti dideles garantuotas skolas ([dviem privatiems kreditoriams] ir Finnvera), nesumokėtas palūkanas paversti paskolomis. Atsižvelgdama į tai, Komisija nemano, kad pats nesumokėtų palūkanų pavertimas paskola buvo valstybės pagalba. Tačiau reikia patikrinti, ar Mikelio miesto nustatyta palūkanų norma buvo tokia, kad Karjaportti buvo suteiktas pranašumas.
(206)
Suomija šiuo klausimu mano, kad Mikelio miesto veiksmai atitiko privataus rinkos investuotojo principą, nes privatūs kreditoriai kartu su Mikelio miestu pavertė paskolomis jiems nesumokėtas palūkanas. Visų pirma, kaip ir teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros atžvilgiu, manoma, kad privataus rinkos investuotojo principą 8 priemonei iš esmės galima taikyti, nes šią priemonę galima atskirti nuo 4 ir 5 priemonių (žr. 189-191 konstatuojamąsias dalis). Komisija, nagrinėjamam atvejui taikydama privataus rinkos investuotojo principą, pažymi, kad nors iš tiesų paskolomis buvo paverstos ne tik Mikelio miesto, bet ir [privačių kreditorių] palūkanos, tačiau nustatyta šių paskolų palūkanų marža nebuvo vienoda. Iš tiesų [vieno privataus kreditoriaus] prašoma palūkanų norma buvo 3 mėn. EURIBOR + 1,5 %, [kito privataus kreditoriaus] - 3 mėn. EURIBOR + 2 %, o Mikelio miesto - tik 3 mėn. EURIBOR + 0,3 %. Taigi Mikelio miestas sutiko nustatyti paskolos palūkanų normą, kuri buvo 1,2 % mažesnė nei [vieno privataus kreditoriaus] palūkanų norma ir 1,7 % mažesnė nei [kito privataus kreditoriaus] palūkanų norma. Todėl argumentą, kad Mikelio miestas veikė vienodomis sąlygomis su privačiais kreditoriais, galima atmesti. Dėl palūkanų normų skirtumo taip pat galima paneigti, kad Mikelio miestas už paskolą nustatė rinkos dydžio mokestį. Todėl suteikus Karjaportti paskolą, kuria buvo paverstos Mikelio miestui nesumokėtos palūkanos, šiai įmonei suteiktas pranašumas.
(207)
Be to, 8 priemonė atitinka visus kitus valstybės pagalbos kriterijus. Kaip išsamiai aprašyta 133, 140 ir 141 konstatuojamosiose dalyse, atitinkama paskola buvo suteikta naudojant valstybės išteklius ir yra priskirtina valstybei, atrankinė, iškraipanti konkurenciją bei daranti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(208)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad 8 priemonė yra valstybės pagalba.
(209)
Suomija nepateikė jokių argumentų dėl 8 priemonės suderinamumo su vidaus rinka. Kadangi tuo metu, kai nesumokėtos palūkanos paverstos paskolomis, Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė (žr. 123-129 konstatuojamąsias dalis), Komisija visų pirma įvertina, ar 8 priemonė yra suderinama su vidaus rinka kaip pagalba įmonei sanuoti ir restruktūrizuoti pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Tuo metu, kai pradėta taikyti ši priemonė, galiojo 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės (56).
(210)
Pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires sanavimo pagalba turi atitikti tam tikrus reikalavimus, tačiau svarstoma priemonė kai kurių iš jų netenkina.
a)
pirma, nors atitinkama priemonė susideda iš likvidumo paramos, teikiamos paskolos forma (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a papunktis), paskola nebuvo suteikta taikant palūkanų normą, kuri bent prilygtų sunkumų nepatiriančioms įmonėms teikiamų paskolų palūkanų normoms (Suomijos orientacinė norma 2005 m. gruodžio mėn. buvo 4,08 % + 100 bazinių punktų; nustatyta paskolos palūkanų norma buvo 3 mėn. EURIBOR + 0,3 %, taigi 2005 m. gruodžio 19 d. sudarė 2,486 % + 30 bazinių punktų);
b)
antra, Suomija nepranešė apie restruktūrizavimo planą per šešis mėnesius nuo pagalbos patvirtinimo, o priemonė buvo taikoma ilgiau kaip šešis mėnesius (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a ir c papunkčiai);
c)
trečia, pažeistas pagalbos teikimo tik vieną kartą principas (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto e papunktis), nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(211)
Nagrinėjama priemonė taip pat neatitinka visų restruktūrizavimo pagalbos kriterijų, nustatytų 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse:
a)
pirma, šios priemonės taikymas nepriklauso nuo restruktūrizavimo plano įgyvendinimo (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 34 punktas). Nors Karjaportti restruktūrizavimo programa iš tiesų buvo parengta per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą, ji neatitinka 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 35 punkte nustatytų reikalavimų (jos trukmė - 10 metų, neatlikta jautrumo analizė, nenumatyta sugrąžinti įmonės gyvybingumo per pagrįstą laikotarpį);
b)
antra, pagalbos gavėjai turėtų reikšmingai prisidėti prie restruktūrizavimo plano iš savo išteklių (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 43 punktas), tačiau nėra duomenų, kad pagalbos gavėjas būtų skyręs savo išteklių svarstomoms priemonėms;
c)
trečia, priemonė neatitinka pagalbos teikimo tik vieną kartą principo, nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(212)
Todėl Komisija mano, kad svarstoma priemonė neatitiko 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių.
(213)
Taip pat būtina apsvarstyti, ar 8 priemonė gali būti suderinama su vidaus rinka pagal kurią nors kitą SESV 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje nustatytą išimtį. Dėl tų pačių priežasčių, kurios išdėstytos nagrinėjant 4 ir 5 priemones (žr. 179-186 konstatuojamąsias dalis), Komisija mano, kad priemonei netaikytina nė viena iš šių išimčių. Todėl Komisija daro išvadą, kad 8 priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
7.3.7. Skolų nurašymas 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose (9 ir 10 priemonės)
(214)
Pirmiausia reikia patikrinti, ar nurašius šias skolas Karjaportti galėjo būti suteiktas pranašumas. Taip būtų tuo atveju, jeigu Mikelio miestas atsisakė susigrąžinti skolas, t. y. jas visiškai panaikino.
(215)
Kaip aprašyta 105 konstatuojamojoje dalyje, Suomija patvirtino, kad skolų nurašymas buvo tik apskaitos priemonė, nekeičianti teisinių kreditoriaus ir skolininko santykių, t. y. skolos panaikintos nebuvo. Kaip matyti iš Suomijos pateiktų dokumentų, Mikelio miestas toliau siekia susigrąžinti skolas.
(216)
Pagal atsargumo principą, laikantis geros apskaitos praktikos ir Buhalterinės apskaitos įstatymo Nr. 1336/1997 nuostatų, gautinų sumų vertė balanse gali neviršyti jų tikėtinos vertės. Todėl gautinos sumos, kurių tikriausiai nepavyks surinkti, užrašomos kaip išlaidos pelno ir nuostolio ataskaitoje.
(217)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija mano, kad skolos buvo nurašytos tik Mikelio miesto finansinėse ataskaitose, laikantis apskaitos standartų, tačiau atitinkamas sumas toliau siekiama susigrąžinti per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą.
(218)
Komisijos sprendime pradėti procedūrą pareikštos abejonės buvo išsklaidytos ir galima daryti išvadą, kad nagrinėjamomis priemonėmis Karjaportti nebuvo suteikta pranašumo. Todėl 9 ir 10 priemonės nėra valstybės pagalba.
7.3.8. Skolų grąžinimo terminų atidėjimas nuo 2009 m. (12 priemonė)
(219)
Suomijos argumentą, kad priemonė yra teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros dalis ir nėra valstybės pagalba, galima atmesti. Pirma, atidėti skolų grąžinimo terminus 2009 m. nebuvo numatyta pradinėje restruktūrizavimo programoje, antra, vien tai, kad toks restruktūrizavimas atliekamas pagal nacionalinės teisės aktus, nereiškia, kad negali būti valstybės pagalbos (57).
(220)
Valstybės pagalba taip pat iš esmės galima laikyti priemones, skirtas įprastoms įmonės biudžeto išlaidoms sumažinti. Tokį su skolų grąžinimo terminų atidėjimu susijusį elgesį Komisija vertina remdamasi privataus kreditoriaus kriterijumi (58). Pagal jį valstybė laikoma viešu kreditoriumi, kuris, kaip ir privatus kreditorius, siekia susigrąžinti jam mokėtinas sumas ir šiuo tikslu sudaro sutartis su skolininku, pagal kurias, siekiant palengvinti jų susigrąžinimą, leidžiama skolas atidėti arba mokėti dalimis (59). Pranašumas, kaip nustatyta SESV 107 straipsnio 1 dalyje, suteikiamas, jeigu skolą valstybiniam kreditoriui leidžiama grąžinti palankesnėmis sąlygomis negu būtų priimtina privačiam kreditoriui. Komisija atkreipia dėmesį į Suomijos argumentą, kad skolų grąžinimo terminų atidėjimas iš tiesų nebuvo atliktas, nes jo vykdymą sustabdė Kuopijo administracinis teismas (Kuopion Hallinto-Oikeus). Nepaisant to, pasak Suomijos, skolos grąžinimo terminai buvo pratęsti ir įmokų mokėjimas atidėtas. Todėl Komisija pažymi, kad tikrasis terminų pakeitimas - tiek mokėtinos sumos, tiek patys terminai - skiriasi nuo terminų pakeitimo, apie kurį buvo pranešta. Tikroji suma, kurios grąžinimo terminus atidėjo Mikelio miestas, yra mažesnė negu suma, apie kurią buvo iš pradžių pranešta, o terminai atidėti trumpesniam laikui negu buvo iš pradžių pranešta. Todėl manoma, kad priemonė, apie kurią pranešta, įgyvendinant buvo iš dalies pakeista. Nepaisant šių pakeitimų, Komisija pažymi, kad privatus kreditorius jokiais būdais nebūtų sutikęs atidėti skolų grąžinimo terminų dėl šioje konstatuojamojoje dalyje išdėstytų priežasčių.
(221)
Jeigu skolininkas nesilaiko ankstesnio susitarimo dėl skolų grąžinimo terminų atidėjimo, privatus kreditorius paprastai skolas išieško (60). Priešingai, Mikelio miestas, Karjaportti nesilaikant skolos grąžinimo terminų atidėjimo sąlygų, dėl kurių susitarta per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą, sutiko dar kartą atidėti skolos grąžinimo terminus. Taip pat nėra konkrečių priežasčių, kaip antai didesnių Mikelio miestui suteiktų skolos grąžinimo garantijų, dėl kurių būtų galima pateisinti skolos neišieškojimą. Galiausiai Komisija, vertindama bendrovės pelningumo ir gyvybingumo ateities perspektyvas, mano, jog dėl bendrovės tuometinės finansinės padėties nebuvo galima tikėtis, kad investicijomis pavyktų per priimtiną laikotarpį pasiekti pakankamą pelningumo lygį. Tuo metu, kai pradėta taikyti ši priemonė, buvo paskelbta Karjaportti bankroto procedūra, taip pat nuo 2004 m. vykdoma teismo prižiūrima bendrovės restruktūrizavimo procedūra. Atsižvelgdama į tai, Komisija pažymi, kad numanomas privatus kreditorius nebūtų sutikęs dar kartą atidėti skolų grąžinimo terminų tokiomis aplinkybėmis, kaip tai padarė Mikelio miestas.
(222)
Šiuo klausimu Suomija tvirtina, kad Mikelio miestas veikė vienodomis sąlygomis su kitais Karjaportti kreditoriais.
(223)
Iš tiesų, kalbant apie skolų grąžinimo terminų atidėjimą, apie kurį pranešta, privačių kreditorių sutikimas atidėti terminus, pasak Suomijos, priklausė nuo Mikelio miesto sutikimo. Be to, atrodo, kad skolų grąžinimo terminų nebuvo ketinama atidėti vienodomis sąlygomis visiems kreditoriams, kuriems įmonė turėjo grąžinti garantuotas skolas. Net jeigu Mikelio miestas būtų atidėjęs skolos likučio įmokų mokėjimą iki 2011 m., įmokas privatiems kreditoriams būtų reikėję mokėti 2009 m. Todėl Suomijos argumentą galima atmesti.
(224)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė neatitinka privataus kreditoriaus kriterijaus ir kad šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas.
(225)
Dėl kitų valstybės pagalbos buvimo kriterijų pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį Komisija pažymi, kad Mikelio miestas sutiko atidėti skolos grąžinimo terminus, taigi šiai priemonei naudojami valstybės ištekliai ir ji priskirtina valstybei. Ją taip pat galima laikyti atrankine. Galiausiai, kaip išsamiau aprašyta 133, 140 ir 141 konstatuojamosiose dalyse, priemonė iškraipo konkurenciją ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(226)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė yra valstybės pagalba.
(227)
Pagrindinis Suomijos argumentas buvo tai, kad ši priemonė nėra valstybės pagalba; tačiau Suomija taip pat pranešė apie 12 priemonę kaip apie sanavimo pagalbą (žr. 1 konstatuojamąją dalį). Iš tiesų tuo metu, kai Mikelio miestas sutiko atidėti skolos grąžinimo terminus, Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto c papunktyje (žr. 123-129 konstatuojamąsias dalis). Todėl nagrinėjamos priemonės suderinamumas su vidaus rinka turi būti vertinamas pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires.
(228)
Pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires sanavimo pagalba turi atitikti tam tikrus reikalavimus, tačiau svarstoma priemonė kai kurių iš jų netenkina:
a)
pirma, priemonė nėra likvidumo parama, teikiama paskolų garantijų arba paskolų forma (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a papunktis). Tai mokėjimų atidėjimo priemonė;
b)
antra, Suomija nepranešė apie restruktūrizavimo planą per šešis mėnesius nuo pagalbos patvirtinimo, o priemonė buvo taikoma ilgiau kaip šešis mėnesius (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a ir c papunkčiai);
c)
trečia, pažeistas pagalbos teikimo tik vieną kartą principas (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto e papunktis), nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(229)
Nagrinėjama priemonė taip pat neatitinka visų restruktūrizavimo pagalbos reikalavimų, nustatytų 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse:
a)
pirma, šios priemonės taikymas nepriklauso nuo restruktūrizavimo plano įgyvendinimo (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 34 punktas). Reikia pažymėti, kad jokio restruktūrizavimo plano pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 35 punktą nebuvo parengta;
b)
antra, pagalbos gavėjai turėtų reikšmingai prisidėti prie restruktūrizavimo plano iš savo išteklių (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 43 punktas), tačiau nėra duomenų, kad pagalbos gavėjas būtų skyręs savo išteklių svarstomoms priemonėms;
c)
trečia, siekiant vengti nederamų konkurencijos iškraipymų, būtina imtis kompensacinių priemonių (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 38 punktas). Tokių priemonių nebuvo imtasi;
d)
ketvirta, priemonė neatitinka pagalbos teikimo tik vieną kartą principo, nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(230)
Todėl Komisija mano, kad svarstoma priemonė neatitiko 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių.
(231)
Taip pat būtina apsvarstyti, ar 12 priemonė gali būti suderinama su vidaus rinka pagal kurią nors kitą SESV 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje nustatytą išimtį.
(232)
SESV 107 straipsnio 2 dalyje nustatytos išimtys nagrinėjamu atveju netaikomos, nes atitinkama priemonė nėra socialinio pobūdžio, neskirta individualiems vartotojams, nėra pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti ir nėra pagalba tam tikrų Vokietijos Federacinės Respublikos regionų, patyrusių žalą dėl Vokietijos padalijimo, ūkiui.
(233)
Daugiau išimčių nustatyta SESV 107 straipsnio 3 dalyje.
(234)
SESV 107 straipsnio 3 dalies a punkte nustatyta, kad „pagalba, skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominei plėtrai skatinti“, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Tuo metu, kai Karjaportti suteikta pagalba, įmonė buvo įsikūrusi tokiame regione.
(235)
Valstybės pagalbą remiamoms teritorijoms reglamentuoja 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gairės. Pagal šias gaires sunkumų patiriančioms įmonėms regioninė pagalba neteikiama. Todėl Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamai pagalbai negali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalies a punkte nustatyta išimtis.
(236)
SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta, kad „pagalba, skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti arba kurios nors valstybės narės ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti“, gali būti laikoma suderinama su vidaus rinka. Komisija pažymi, kad nagrinėjama pagalba nėra skirta bendriems Europos interesams svarbių projektų vykdymui skatinti, taip pat Komisija negavo įrodymų, kad ji skirta dideliems Suomijos ekonomikos sutrikimams atitaisyti. Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjamai pagalbai negali būti taikoma 107 straipsnio 3 dalies b punkte nustatyta išimtis.
(237)
SESV 107 straipsnio 3 dalies d punkte nustatyta, kad pagalba, skirta kultūrai remti ir paveldui išsaugoti, gali būti laikoma suderinama su SESV, jei tokia pagalba prekybos sąlygų ir konkurencijos Bendrijoje nepaveikia taip, kad prieštarautų bendram interesui. Šis straipsnis nagrinėjamam atvejui akivaizdžiai netaikytinas.
(238)
Pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą leidžiama valstybės pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Komisija parengė kelis gairių dokumentus ir komunikatus, kuriuose aiškinama, kaip ji ketina taikyti šiame straipsnyje nustatytą išimtį. Tačiau, Komisijos manymu, dėl nagrinėjamos pagalbos pobūdžio ir ypatumų akivaizdu, kad šiose gairėse ir komunikatuose nustatytos išimtys nagrinėjamam atvejui netaikytinos.
(239)
Komisija, remdamasi išdėstytais argumentais, mano, kad 12 priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
7.4. Finnvera taikytos priemonės
(240)
Visų pirma Komisija pažymi, kad Suomija, priėmus sprendimą dėl valstybės pagalbos N 715/2006, pažadėjo, kad Finnvera veikla apsiribos valstybės pagalbos schemų administravimu. Tuo remdamasi Komisija 2007 m. rugsėjo 25 d. (Komisijos sprendimo priėmimo dieną) nusprendė, kad Finnvera atleidimas nuo pelno mokesčio nėra valstybės pagalba. 13-17 priemonės buvo pradėtos taikyti pirmiau nei Komisija priėmė sprendimą dėl valstybės pagalbos N 715/2006. 18 priemonė pradėta taikyti Komisijai jau priėmus pastarąjį sprendimą. Todėl Komisija vertindama 18 priemonę turi atsižvelgti į Suomijos valdžios institucijų duotą pažadą.
7.4.1. 2004 m. kovo 17 d. suteikta garantija (13 priemonė)
(241)
Priemonė laikoma valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, jeigu jai tiesiogiai arba netiesiogiai naudojami valstybės ištekliai ir ji priskirtina valstybei. Suomija neneigia, kad Finnvera priemonėms naudojami valstybės ištekliai ir kad jos priskirtinos valstybei. Pagal Teismo praktiką įmonės lėšos turi būti laikomos valstybės lėšomis, jeigu valstybė, naudodamasi savo lemiama įtaka tokioms įmonėms, gali valdyti jų lėšų naudojimą (61). Specialios paskirties finansų įstaigos, kurią pagal jos įstatus galima laikyti viešojo sektoriaus institucija, taikomos priemonės paprastai priskirtinos valstybei (62). Priskyrimo valstybei sąvoką Teisingumo Teismas plačiau paaiškino bylos Stardust Marine sprendime (63). Jame pateikti tokie priskyrimo valstybei kriterijai: valstybinės įmonės integravimas į viešojo administravimo struktūras; jos veiklos pobūdis ir šios veiklos vykdymas rinkoje įprastomis konkurencijos su privačiais subjektais sąlygomis; įmonės teisinis statusas (pagal viešąją arba įprastą bendrovių teisę); valdžios institucijų vykdomos įmonės valdymo kontrolės intensyvumas. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad Finnvera veiklą reglamentuoja administracinė teisė, taigi ji yra glaudžiai susijusi su valstybės administravimu. Finnvera yra valstybei 100 % priklausanti specialios paskirties finansų bendrovė, kuriai valstybė teikia garantijas ir kuri daugiausia teikia valstybės pagalbą bei finansavimą, kurį būtų sunku gauti rinkoje, kaip antai eksporto kreditus. Tad nors jos veiklos sritis gali iš dalies sutapti su komercinių bankų veikla, ji nevykdo veiklos įprastomis konkurencijos su privačiais subjektais sąlygomis. Ji yra įregistruota kaip juridinis asmuo pagal įprastą bendrovių teisę, tačiau jos veiklą griežtai kontroliuoja valstybė, kuri skiria stebėtojų tarybos narius iš politinių partijų parlamentinių frakcijų pagal tai, kaip šioms partijoms atstovaujama Suomijos parlamente. Dauguma įmonės valdybos narių turi būti renkama iš kelių ministerijų pasiūlytų kandidatų (žr. 56-57 konstatuojamąsias dalis). Atsižvelgdama į tai, Komisija mano, kad Finnvera priemonėms naudojami valstybės ištekliai ir kad jos priskirtinos Suomijos valstybei.
(242)
Svarstant, ar 13 priemone pagalbos gavėjui suteiktas pranašumas, priešingai Suomijos nuomonei, reikia pažymėti, kad ši priemonė nebuvo taikoma vienodomis sąlygomis su privačiais kreditoriais. Nors iš tiesų tiek […], tiek […] 2004 m. suteikė paskolas Karjaportti, Komisija neturi informacijos apie tai, kad tie bankai taip pat būtų suteikę garantijas. Be to, abu privatūs kreditoriai suteikė paskolas tik 2004 m. vasarą, t. y. po kelių mėnesių nuo Finnvera 13 priemonės taikymo pradžios, todėl negalima manyti, kad Finnvera veikė „kartu“ su šiais kreditoriais. Taip pat galima atmesti Suomijos argumentą, kad garantija buvo suteikta laikantis 2000 m. Pranešimo dėl garantijų. Visų pirma, kaip jau paaiškinta, Komisija vertindama šią priemonę remiasi 2008 m. Pranešimu dėl garantijų (žr. 134 konstatuojamąją dalį). Pagal 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktą individuali valstybės garantija nelaikoma valstybės pagalba, jeigu paskolos gavėjas neturi finansinių sunkumų. Kadangi Komisija mano, kad Karjaportti 2004 m. kovo mėn. jau buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis), Pranešimas dėl garantijų netaikytinas. Suomija taip pat pažymi, kad buvo nustatytas didelis garantijos mokestis. Tačiau atsižvelgiant į Karjaportti finansinius sunkumus tuo metu, kai buvo suteikta garantija, manoma, kad Finnvera nustatytas garantijos mokestis neatitinka tuometinio mokesčio dydžio rinkos sąlygomis. Iš tiesų pagalbos gavėjo bendros finansavimo išlaidos, susijusios su paskola ir garantija, sudarė [5-8] %, o tuometinė orientacinė norma buvo 4,43 % ir, turint omenyje pagalbos gavėjo finansinius sunkumus, prie jos būtų reikėję pridėti bent 400 bazinių punktų. Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, manoma, kad svarstoma priemone Karjaportti suteiktas pranašumas.
(243)
Be to, priemonė laikoma valstybės pagalba, jeigu ji yra konkrečiai taikoma arba atrankinė tuo, kad jos taikymas yra naudingas tik tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai. 13 priemonė buvo taikoma vienai konkrečiai bendrovei Karjaportti. Todėl Komisija mano, kad šia priemone pagalbos gavėjui suteiktas atrankinis pranašumas.
(244)
Komisija taip pat turi apsvarstyti tai, ar 13 priemonė gali iškraipyti konkurenciją ir daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Suomija šiuo klausimu teigia, kad garantijos pagalbos elementas nesiekė de minimis ribos. Tuo metu, kai pradėta taikyti 13 priemonė, galiojo 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai (64) (toliau - 2001 m. de minimis reglamentas) (65). Pagal 2001 m. de minimis reglamentą vienas iš reikalavimų yra tai, kad bendra de minimis pagalbos įmonei suma bet kuriuo trejų metų laikotarpiu neturi viršyti 100 000 EUR. Vertinamos garantijos suma buvo tik 91 000 EUR, taigi ji neviršytų viršutinės 100 000 EUR ribos net tuo atveju, jei pagalbos elementu reikėtų laikyti visą jos sumą. Tačiau reikia nustatyti, ar 13 priemonė turi būti vertinama kartu su 4 priemone - garantija, kurią Mikelio miestas suteikė 2004 m. kovo mėn., likus tik 9 dienoms iki 13 priemonės, Finnvera garantijos, taikymo pradžios. Nors abi garantijas suteikė du atskiri subjektai ir jomis užtikrintos dvi atskiros nevienodos trukmės paskolos, šiomis dviem paskolomis buvo pakeista viena 1992 m. Tapiola suteikta paskola. Todėl galima manyti, kad 4 ir 13 priemonės buvo taikomos tuo pačiu tikslu, siekiant pakeisti 1992 m. Tapiola suteiktą paskolą naujomis paskolomis. Komisija, atsižvelgdama į šį glaudų abiejų priemonių ryšį, mano, kad taikant viršutinę 100 000 EUR ribą pagal 2001 m. de minimis reglamentą 4 ir 13 priemones reikia vertinti kaip vieną priemonę. Abiejų priemonių bendras pagalbos elementas viršija 100 000 EUR. Todėl Komisija daro išvadą, kad 13 priemonei 2001 m. de minimis reglamentas netaikytinas.
(245)
Galiausiai, pasak Suomijos, 13 priemonė yra pirmiau prisiimtų įsipareigojimų tąsa, taigi Finnvera rizika nepadidėjo. Suomija pateikė panašų argumentą ir dėl 4 priemonės. Tačiau Komisija, kaip ir 4 priemonės atveju, nemano, kad 13 priemone buvo paprasčiausiai pratęsta ankstesnė priemonė (žr. 164-165 konstatuojamąsias dalis).
(246)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad 13 priemonė yra valstybės pagalba.
(247)
Suomija nepateikė jokių argumentų dėl 13 priemonės suderinamumo su vidaus rinka. Kadangi tuo metu, kai Finnvera suteikė garantiją, Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis), Komisija visų pirma įvertina, ar ta garantija yra suderinama su vidaus rinka kaip pagalba įmonei sanuoti ir restruktūrizuoti pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Tuo metu, kai pradėta taikyti ši priemonė, galiojo 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės (66).
(248)
Pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires sanavimo pagalba turi atitikti tam tikrus reikalavimus, tačiau svarstoma priemonė kai kurių iš jų netenkina:
a)
pirma, garantija nebuvo susieta su paskola, grąžintina per ne ilgesnį kaip dvylikos mėnesių laikotarpį nuo tos dienos, kai įmonei buvo išmokėta paskutinė dalis (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto b papunktis);
b)
antra, Suomija nepateikė jokios informacijos, įrodančios, kad pagalba buvo pateisinama rimtais socialiniais sunkumais ir neturėjo nepagrįstai neigiamo šalutinio poveikio kitoms valstybėms narėms (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto c papunktis);
c)
trečia, garantijos suma nebuvo visiškai grąžinta per 6 mėnesius, taip pat nebuvo parengta restruktūrizavimo plano, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto d papunktis);
d)
galiausiai neatrodo, kad garantija apsiribojo tokia suma, kurios reikėjo, kad įmonė galėtų plėtoti verslą tuo laikotarpiu, kuriam pagalba skirta (1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 23 punkto e papunktis).
(249)
Dėl tų pačių priežasčių, kurios išdėstytos nagrinėjant 4 ir 5 priemones (žr. 177-178 konstatuojamąsias dalis), Komisija mano, kad 13 priemonė taip pat neatitinka visų restruktūrizavimo pagalbos reikalavimų, nustatytų 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Todėl, Komisijos manymu, priemonė neatitiko 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių.
(250)
Taip pat būtina apsvarstyti, ar 13 priemonė gali būti suderinama su vidaus rinka pagal kurią nors kitą SESV 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje nustatytą išimtį. Dėl tų pačių priežasčių, kurios išdėstytos nagrinėjant 4 ir 5 priemones (žr. 179-186 konstatuojamąsias dalis), Komisija mano, kad priemonei netaikytina nė viena iš šių išimčių. Todėl Komisija daro išvadą, kad 13 priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
7.4.2. 2006 m. sausio 12 d. suteikta paskola (14 priemonė)
(251)
Suomija teigia, kad ši priemonė buvo numatyta restruktūrizavimo programoje pagal teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą ir kad Finnvera taikė šią priemonę kartu su privačiais kreditoriais.
(252)
Ši priemonė iš tiesų buvo numatyta restruktūrizavimo programoje ir skirta taikyti tiek privatiems, tiek valstybiniams Karjaportti kreditoriams. Kaip matyti iš Suomijos pateiktų dokumentų, palūkanos buvo paverstos paskola 2005 m. pabaigoje ir 2006 m. pradžioje. Privatūs kreditoriai taip pat pavertė paskolomis jiems mokėtinas palūkanas.
(253)
Pirma, remiantis Bendrojo Teismo sprendimo BP Chemicals byloje logika (žr. 189-191 konstatuojamąsias dalis), reikia nustatyti, ar rinkos ekonomikos investuotojo principas gali būti taikomas 14 priemonei. Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad 4, 5 ir 13 priemonių buvo imtasi dar iki teismo prižiūrimos restruktūrizavimo procedūros pradžios, o 14 priemonė pradėta taikyti per šią procedūrą. Dėl 189-191 konstatuojamosiose dalyse išdėstytų priežasčių Komisija mano, kad 14 priemonę galima atskirti nuo 4, 5, ir 13 priemonių. Be to, taikyti 14 priemonę buvo numatyta net pačioje restruktūrizavimo programoje, kuria siekta padėti bendrovei atgauti gyvybingumą.
(254)
Antra, dėl rinkos ekonomikos investuotojo principo taikymo šiai priemonei Komisija mano, kad privačių kreditorių […] ir […] suteiktas paskolas galima lyginti su Finnvera paskola. Visos šios bendrovės yra patekusios į panašią padėtį kaip kreditoriai, kuriems Karjaportti turi grąžinti garantuotas skolas per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą. Kadangi šios paskolos ir Finnvera paskola buvo suteiktos panašiomis sąlygomis (vienoda paskolos trukmė, panašus grąžinimo laikotarpis), o Finnvera prašoma palūkanų norma buvo dar palankesnė Finnvera (6 mėn. EURIBOR + 2 %, t. y. 4,643 % 2006 m. sausio 1 d.) nei privačių kreditorių palūkanų normos (3 mėn. EURIBOR + 1,5 %, t. y. 3,988 % 2006 m. sausio 1 d., ir 3 mėn. EURIBOR + 2 %, t. y. 4,488 % 2006 m. sausio 1 d.), Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemone Karjaportti nebuvo suteikta pranašumo.
(255)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, daroma išvada, kad nagrinėjama priemonė nėra valstybės pagalba.
7.4.3. 2006 m. rugsėjo 14 d. suteikta priešpriešinė garantija (15 priemonė)
(256)
Visų pirma, Komisijos manymu, nors priešpriešinė garantija suteikta […], šios priemonės naudos gavėjas yra Karjaportti. Mažas mokestis, […] nustatytas Karjaportti, rodo, kad […] suteikė garantiją tik todėl, kad garantiją suteikė Finnvera, ir iš tiesų garantijos priemoką už priešpriešinę garantiją Finnvera moka Karjaportti, o ne […].
(257)
Bet kokiu atveju, Suomijos manymu, Finnvera veikė tokiomis pačiomis sąlygomis kaip privatūs kreditoriai […] ir […]. Iš tiesų […], […] ir Finnvera padėtis buvo panaši. Visos trys bendrovės dalyvauja teismo prižiūrimoje restruktūrizavimo procedūroje kaip kreditoriai, kuriems Karjaportti turi grąžinti garantuotas skolas. Visos jos suteikė Karjaportti paskolų ir garantijų iki ([…]).
(258)
Taip pat kaip ir 14 priemonės atveju, remiantis BP Chemicals bylos sprendimo logika (žr. 189-191 konstatuojamąsias dalis), manoma, kad rinkos ekonomikos investuotojo principą 15 priemonei galima taikyti, nes šią priemonę galima atskirti nuo 4, 5 ir 13 priemonių (žr. 253 konstatuojamąją dalį).
(259)
Bendra garantuotos paskolos suma pagal nagrinėjamą priemonę buvo 1,8 mln. EUR. Priešpriešine garantija, kurią Finnvera suteikė […], užtikrinta tik 16,7 % šios sumos (300 000 EUR). Likusi paskolos dalis užtikrinta […] ir […] suteiktomis garantijomis (atitinkamai 825 000 EUR ir 675 000 EUR), kurioms Finnvera nesuteikė priešpriešinių garantijų. Pagalbos gavėjo Karjaportti bendrosios išlaidos, patirtos dėl garantijos kartu su priešpriešine garantija, viršijo […] ir […] suteiktų garantijų išlaidas. Nors pastarieji du subjektai nustatė 1,75 % dydžio garantijos mokestį Karjaportti, Karjaportti dėl priešpriešinės garantijos patirtos bendrosios finansavimo išlaidos sudarė 2,9 % (1,65 % dėl […] garantijos ir 1,25 % dėl priešpriešinės garantijos). Iš to galima spręsti, kad Finnvera priemone Karjaportti nebuvo suteikta pranašumo.
(260)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, daroma išvada, kad nagrinėjama priemonė nėra valstybės pagalba.
7.4.4. 2007 m. liepos 6 d. suteikta paskola (16 priemonė)
(261)
Kaip aprašyta 110 konstatuojamojoje dalyje, Suomijos teigimu, ši paskola nebuvo valstybės pagalba, nes ji buvo didesnio masto finansavimo priemonės, kurią taikant dalyvavo ir privatūs kreditoriai, dalis.
(262)
Taip pat kaip ir 14 priemonės atveju, remiantis BP Chemicals bylos sprendimo logika (žr. 189-191 konstatuojamąsias dalis), manoma, kad 16 priemonei galima taikyti rinkos ekonomikos investuotojo principą (žr. 253 konstatuojamąją dalį).
(263)
Kaip pažymima 254 konstatuojamojoje dalyje, Komisija mano, kad […], […] ir Finnvera padėtis yra panaši. Vertinant šią konkrečią priemonę pažymėtina, kad Finnvera iš tiesų suteikė paskolą tuo pačiu metu ir panašiomis sąlygomis kaip […] ir […]. Visų kreditorių paskolų trukmė buvo šeši mėnesiai; visų paskolų mokėjimų tokia pati dalis buvo atidėta (negrąžintas likutis kiekvienam kreditoriui sudaro apie […] % pradinės paskolos sumos). Visų trijų paskolų grąžinimas, kaip aprašyta 66 konstatuojamojoje dalyje, užtikrintas tuo pačiu užstatu, kurį kreditoriai pasidalijo proporcingai kiekvieno kreditoriaus rizikai dėl suteiktos paskolos. Vertinant palūkanų normą atrodo, kad Finnvera prašoma palūkanų norma buvo dar palankesnė Finnvera (6 mėn. EURIBOR + 2,5 %, t. y. 6,847 % 2007 m. liepos 6 d.) nei privačių kreditorių nustatytos palūkanų normos (1 mėn. EURIBOR + 2 %, t. y. 6,105 % 2007 m. liepos 9 d.). Todėl galima manyti, kad nagrinėjama paskola atitinka rinkos ekonomikos investuotojo principą ir nėra valstybės pagalba.
(264)
Remiantis tuo, kas išdėstyta, daroma išvada, kad nagrinėjama priemonė nėra valstybės pagalba.
7.4.5. 2008 m. sausio 9 d. suteikta garantija (17 priemonė)
(265)
Pirma, reikia nustatyti, kuriam subjektui, […] ar Karjaportti, nagrinėjama priemonė yra naudinga. Finnvera suteikė priešpriešinę garantiją pagrindiniam Karjaportti bankui […], o […] savo ruožtu suteikė garantiją Karjaportti. […] nustatė Karjaportti labai mažą mokestį už šią garantiją; iš to galima spręsti, kad […] suteikė garantiją Karjaportti tik todėl, kad Finnvera suteikė priešpriešinę garantiją. Komisija taip pat pažymi, kad garantijos priemoką Finnvera už priešpriešinę garantiją moka ne […], o Karjaportti. Todėl Komisija mano, kad nagrinėjamos priemonės naudos gavėjas yra Karjaportti.
(266)
Antra, reikia įvertinti, ar šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas. Suomija šiuo klausimu teigia, kad priešpriešinė garantija nėra valstybės pagalba, nes susitariant dėl jos dalyvavo ir privatus subjektas. Šį argumentą galima atmesti, nes Finnvera suteikė priešpriešinę garantiją mainais už dalyvaujančio privataus subjekto garantiją; tai reiškia, kad Finnvera ir šio privataus subjekto padėtis visai nebuvo panaši.
(267)
Atsižvelgdama į tai, Komisija vertina šią priemonę remdamasi 2008 m. Pranešimu dėl garantijų. Nors Finnvera priešpriešine garantija iš tiesų užtikrinta ne daugiau kaip 80 % […] garantijos, tuo metu, kai pradėta taikyti ši priemonė, pagalbos gavėjas Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip išsamiau aprašyta 123-128 konstatuojamosiose dalyse. Todėl negalima atmesti valstybės pagalbos buvimo remiantis 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punktu.
(268)
Net jei garantija neatitinka visų 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 3.2 punkto reikalavimų, atsižvelgiant į sumokėtą garantijos mokestį, įmanoma padaryti išvadą, kad garantija nėra valstybės pagalba. Bet kokiu atveju, Komisijos manymu, priešingai Suomijos nuomonei, negalima paneigti, kad nagrinėjama priemonė yra valstybės pagalba. Nustatytas garantijos mokestis buvo mažas, nors įmonė tuo metu patyrė sunkumų (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis), o Finnvera riziką buvo galima laikyti didele. Todėl manoma, kad šia priemone Karjaportti suteiktas pranašumas. Šiuo klausimu Komisija taip pat pažymi, kad remiantis Suomijos valdžios institucijų duotu pažadu po to, kai buvo priimtas sprendimas dėl valstybės pagalbos N 715/2006, Finnvera nebuvo leidžiama teikti finansavimo rinkos sąlygomis.
(269)
Be to, nagrinėjama priemonė atitinka visus kitus valstybės pagalbos kriterijus. Kaip aprašyta 241 konstatuojamojoje dalyje, Finnvera priemonėms naudojami valstybės ištekliai ir jos priskirtinos valstybei. 17 priemonė taip pat yra atrankinė, nes pagal ją vienintelė naudos gavėja yra bendrovė Karjaportti. Galiausiai ši priemonė iškraipo konkurenciją ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(270)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė yra valstybės pagalba.
(271)
Suomija netvirtino, kad 17 priemonė yra suderinama su vidaus rinka. Iš tiesų tuo metu, kai Finnvera pradėjo taikyti šią priemonę, Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse (žr. 123-128 konstatuojamąsias dalis). Todėl nagrinėjama priemonė galėjo būti suderinama su vidaus rinka tik kaip pagalba įmonei sanuoti ir restruktūrizuoti pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires.
(272)
Pagal 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires sanavimo pagalba turi atitikti tam tikrus reikalavimus, tačiau svarstoma priemonė kai kurių iš jų netenkina:
a)
pirma, garantijos galiojimas nesibaigė per ne ilgesnį kaip šešių mėnesių laikotarpį nuo tos dienos, kai įmonei buvo išmokėta pirmoji dalis (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto a papunktis);
b)
antra, Suomija per šešis mėnesius nuo priemonės taikymo pradžios nepateikė restruktūrizavimo plano ar likvidavimo plano nei įrodymo, kad garantija buvo panaikinta (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto c papunktis);
c)
trečia, pažeistas pagalbos teikimo tik vieną kartą principas (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 25 punkto e papunktis), nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(273)
Nagrinėjama priemonė taip pat neatitinka visų restruktūrizavimo pagalbos reikalavimų, nustatytų 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse:
a)
pirma, šios priemonės taikymas nepriklauso nuo restruktūrizavimo plano įgyvendinimo (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 34 punktas). Reikia pažymėti, kad jokio restruktūrizavimo plano pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 35 punktą nebuvo parengta;
b)
antra, pagalbos gavėjai turėtų reikšmingai prisidėti prie restruktūrizavimo plano iš savo išteklių (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 43 punktas), tačiau nėra duomenų, kad naudos gavėjas būtų skyręs savo išteklių svarstomoms priemonėms;
c)
trečia, siekiant vengti nederamų konkurencijos iškraipymų, būtina imtis kompensacinių priemonių (2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 38 punktas). Tokių priemonių nebuvo imtasi;
d)
ketvirta, priemonė neatitinka pagalbos teikimo tik vieną kartą principo, nes Karjaportti jau pirmiau teikta su vidaus rinka nesuderinama ir neteisėta valstybės pagalba tuo metu, kai ji buvo sunkumų patirianti įmonė.
(274)
Todėl Komisija mano, kad nagrinėjama priemonė neatitiko 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių.
(275)
Taip pat būtina apsvarstyti, ar 17 priemonė gali būti suderinama su vidaus rinka pagal kurią nors kitą SESV 107 straipsnio 2 arba 3 dalyje nustatytą išimtį. Dėl tų pačių priežasčių, kurios išdėstytos nagrinėjant 4 ir 5 priemones (žr. 179-186 konstatuojamąsias dalis), Komisija mano, kad priemonei netaikytina nė viena iš šių išimčių. Todėl Komisija daro išvadą, kad 17 priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
8. PAGALBOS SUSIGRĄŽINIMAS
(276)
Pagal SESV ir nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, jeigu Komisija nustato, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka, ji yra kompetentinga nuspręsti, kad atitinkama valstybė turi ją panaikinti arba pakeisti (67). Teisingumo Teismas taip pat laikosi nuoseklios pozicijos, kad valstybės pareiga susigrąžinti Komisijos nesuderinama su vidaus rinka laikomą pagalbą siekiama atkurti anksčiau buvusią padėtį (68). Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad tas tikslas pasiekiamas, kai gavėjas grąžina kaip neteisėtą pagalbą suteiktas sumas ir taip atsisako pranašumo, kurį buvo įgijęs prieš konkurentus rinkoje, ir atkuriama iki pagalbos išmokėjimo buvusi padėtis (69).
(277)
Remiantis minėta Teismo praktika, Procedūrų reglamento 14 straipsnyje nustatyta: „Jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo“.
(278)
Todėl šešias iš nagrinėjamų priemonių reikia laikyti neteisėta ir su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba:
-
2004 m. kovo 8 d. Mikelio miesto suteiktą garantiją (4 priemonė);
-
2004 m. gegužės 10 d. Mikelio miesto suteiktą garantiją (5 priemonė);
-
nesumokėtų palūkanų pavertimą paskolomis (8 priemonė);
-
skolų grąžinimo terminų atidėjimą nuo 2009 m. (12 priemonė);
-
2004 m. kovo 17 d. Finnvera suteiktą garantiją (13 priemonė);
-
2008 m. sausio 9 d. Finnvera suteiktą garantiją (17 priemonė).
(279)
Todėl šiomis priemonėmis suteikta pagalba turi būti susigrąžinta, kad būtų atkurta prieš suteikiant pagalbą rinkoje buvusi padėtis. Pagalba turi būti susigrąžinta nuo to laiko, kai pagalbos gavėjui buvo suteiktas pranašumas, t. y. kai pagalbos gavėjas ja galėjo disponuoti, ir jis privalo mokėti grąžinimo palūkanas iki to momento, kai bus sugrąžinta visa pagalba.
8.1. Garantijomis suteiktos valstybės pagalbos susigrąžinimas
(280)
Dviejų Mikelio miesto 2004 m. suteiktų garantijų (4 ir 5 priemonės) ir Finnvera 2005 m. garantijos (13 priemonė) ir 2008 m. garantijos (17 priemonė) su vidaus rinka nesuderinamas pagalbos elementas nustatomas remiantis toliau išdėstytais principais.
(281)
Pagrindinės paskolos bendrosios sumos neviršijančią valstybės garantiją iš esmės galima laikyti pagalba, jei jos gavėjas be šios garantijos negalėtų savarankiškai patekti į finansų rinkas (70). Tačiau nagrinėjamu atveju Suomija, pateikusi informaciją apie privačių skolintojų paskolas pagalbos gavėjui (žr. 93 konstatuojamąją dalį), įrodė, kad Karjaportti vis dar galėjo patekti į finansų rinkas tuo metu, kai jai buvo suteiktos 2004 m. garantijos. Trūksta duomenų apie tai, ar Karjaportti vis dar galėjo patekti į finansų rinkas 2008 m., kai pradėta taikyti 17 priemonė. Komisija šiuo klausimu pažymi, kad Finnvera priešpriešine garantija buvo užtikrinta tik 80 % privataus kreditoriaus suteiktos garantijos ir tai reiškia, kad su likusiais 20 % susijusi privataus kreditoriaus rizika išliko. Todėl galima manyti, kad bendrovė vis dar galėjo patekti į finansų rinkas ir be 2008 m. suteiktos garantijos.
(282)
Tačiau kadangi Karjaportti tuo metu, kai pradėtos taikyti pagalbos priemonės, patyrė finansinių sunkumų, komerciniai bankai, negavę valstybės garantijos, būtų jai nustatę atitinkamai didesnę palūkanų normą, nes tai jiems būtų suteikę papildomo tikrumo. Todėl Komisija mano, kad dėl garantijų gautos mažesnės palūkanos buvo naudingos Karjaportti.
(283)
Pagal 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 4.2 punktą, kai nėra palyginamos garantijos priemokos, kuri būtų taikoma rinkoje, reikėtų palyginti visas garantuotos paskolos finansavimo rinkoje išlaidas (palūkanos ir garantijos priemoka) su panašios paskolos, kuriai nesuteikta valstybės garantijos, rinkos palūkanų norma. Daugeliu atvejų tokia rinkos palūkanų norma yra nežinoma. Todėl Komisija savo komunikate dėl orientacinių ir diskonto normų nustatymo metodo pakeitimo (71) (2008 m. Orientacinių normų komunikatas) nustatė finansinę metodiką, kurią dėl 2008 m. Pranešimo dėl garantijų 4.2 punkte nustatytų priežasčių galima laikyti rinkos palūkanų normos pakaitiniu rodikliu.
(284)
Šiuo atveju nežinoma, kiek Karjaportti būtų turėjusi mokėti už panašią negarantuotą paskolą. Be to, visos trys garantijos buvo suteiktos iki ekonomikos ir finansų krizės pradžios. Komisija taip pat mano, kad apskaičiuoti „tikrą“ rinkos palūkanų normą Suomijos mėsos produktų gamintojui būtų sunku ir dėl to, kad nuo pagalbos priemonių taikymo praėjo daug laiko. Todėl Komisija taikys atitinkamą orientacinę normą kaip rinkos palūkanų normos pakaitinį rodiklį.
8.1.1. 2008 m. kovo 8 d. suteikta garantija (4 priemonė)
(285)
Karjaportti skolinių įsipareigojimų vykdymo užtikrinimą pagal 4 priemonę galima laikyti įprastu pagal 2008 m. Orientacinių normų komunikatą. Karjaportti įsipareigojimų vykdymas pagal šią priemonę užtikrintas nekilnojamojo turto hipoteka ir įmonės hipoteka. Abiejų priemonių vertė, įrašyta hipotekos registre, yra gana didelė (žr. 27 konstatuojamąją dalį). Tačiau būtina atsižvelgti į tai, kad tas pats užstatas buvo panaudotas kitų Mikelio miesto reikalavimų (pvz., pagal 1 priemonę) vykdymui užtikrinti, todėl pagal nagrinėjamą priemonę nebūtų įmanoma gauti visą užstato vertę atitinkančios sumos. Taip pat reikia atsižvelgti į tai, kad tikroji nekilnojamojo turto hipotekos ir įmonės hipotekos vertė priklauso nuo susijusių prekių vertės ir nuo Mikelio miesto užimamos vietos kreditorių eilėje.
(286)
Šiomis aplinkybėmis pažymima, kad Suomija negalėjo pateikti vertinimo, kuriuo būtų buvusi nustatyta užstato vertė tuo metu, kai buvo suteikta garantija. Tačiau Suomija pateikė du įmonės pateikto užstato nepriklausomus vertinimus, kuriais remiantis buvo parengta restruktūrizavimo programa ir kurie atlikti 2005 m. vasario 15 d. (žr. 43 konstatuojamąją dalį) - beveik tuo pačiu metu, kai suteikta garantija. Šiomis aplinkybėmis pažymima, kad dėl Mikelio miesto užimamos vietos kreditorių eilėje jo reikalavimams patenkinti gali pakakti nekilnojamojo turto hipotekos, jei šis nekilnojamasis turtas yra toliau eksploatuojamas, tačiau tuo atveju, jei Karjaportti tektų likviduoti, įkeisto nekilnojamojo turto vertės gali nepakakti jokiems Mikelio miesto reikalavimams patenkinti. Pasinaudojus įmonės hipoteka būtų patenkinta tik dalis Mikelio miesto reikalavimų. Todėl Karjaportti pateiktą užstatą galima pagrįstai laikyti įprastu kokybišku užstatu
(287)
Atsižvelgiant į tai, palūkanų norma, kurią Karjaportti būtų mokėjusi už suteiktą paskolą be garantijos rinkos sąlygomis, gaunama prie orientacinės palūkanų normos (4,43 %) pridedant 650 bazinių punktų dydžio rizikos priedą, kuris būtų buvęs nustatytas sunkumų patiriančiai įmonei, pateikusiai įprastą užstatą. Todėl pagalbos suma turėtų būti skaičiuojama kaip skirtumas tarp šios teorinės rinkos palūkanų normos ir tikrosios garantuotos paskolos palūkanų normos (4 %), atimant tikrąją garantijos kainą - 0 bazinių punktų. Šių palūkanų normų skirtumas skaičiuojamas už visą laikotarpį, kuriuo buvo taikoma tikroji palūkanų norma.
(288)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai tikroji garantuotos paskolos palūkanų norma ėmė skirtis nuo nustatytos teorinės palūkanų normos, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
8.1.2. 2004 m. gegužės 10 d. suteikta garantija (5 priemonė)
(289)
Skolinių įsipareigojimų vykdymo užtikrinimą pagal 5 priemonę galima laikyti įprastu taikant 2008 m. Orientacinių normų komunikatą. Šiuo atveju Karjaportti pateikė tą patį užstatą kaip ir 4 priemonei, t. y. nekilnojamojo turto hipoteką (įkeistas gamybinės paskirties objektas Tikalos rajone) ir įmonės hipoteką. Taip pat pateiktas su fabriku Tikalos rajone susijęs „specialus užstatas“, kurio vertė, įrašyta hipotekos registre, yra 1 135 268 EUR (žr. 29 konstatuojamąją dalį). Visiems šiems užstatams gali būti taikomi tie patys argumentai kaip ir nagrinėjant 4 priemonę, todėl užstatą galima pagrįstai laikyti įprastu užstatu.
(290)
Palūkanų norma, kurią Karjaportti būtų turėjusi mokėti už suteiktą paskolą be garantijos rinkos sąlygomis, gaunama prie orientacinės palūkanų normos (4,43 %) pridedant 650 bazinių punktų dydžio rizikos priedą. Todėl pagalbos suma turėtų būti skaičiuojama kaip skirtumas tarp šios teorinės rinkos palūkanų normos ir tikrosios garantuotos paskolos palūkanų normos (12 mėn. EURIBOR + 0,3 %), atimant tikrąją garantijos kainą - 0 bazinių punktų. Šių palūkanų normų skirtumas skaičiuojamas už visą laikotarpį, kuriuo buvo taikoma tikroji palūkanų norma.
(291)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai tikroji garantuotos paskolos palūkanų norma ėmė skirtis nuo nustatytos teorinės palūkanų normos, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
8.1.3. 2004 m. kovo 17 d. suteikta garantija (13 priemonė)
(292)
Komisijai trūksta duomenų apie skolinių įsipareigojimų vykdymo užtikrinimą pagal 13 priemonę, todėl ji tegali nustatyti pagalbos grąžinimo metodą. Visų pirma, jeigu pagal 13 priemonę išties buvo pateiktas užstatas, pagal Orientacinių normų komunikatą turi būti nustatyta tokio užstato vertė.
(293)
Palūkanų norma, kurią Karjaportti būtų turėjusi mokėti už suteiktą paskolą be garantijos rinkos sąlygomis, taip pat gaunama prie orientacinės palūkanų normos (4,43 %) pridedant rizikos priedą, atitinkantį skolinių įsipareigojimų vykdymui užtikrinti pateikto užstato vertę. Pagalbos elementas turėtų būti skaičiuojamas kaip skirtumas tarp šios teorinės palūkanų normos ir tikrosios garantuotos paskolos palūkanų normos ([2-5] %), atimant tikrąją garantijos kainą - 3 %. Šių palūkanų normų skirtumas skaičiuojamas už visą laikotarpį, kuriuo buvo taikoma tikroji palūkanų norma.
(294)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai tikroji garantuotos paskolos palūkanų norma ėmė skirtis nuo nustatytos teorinės palūkanų normos, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
8.1.4. 2008 m. sausio 9 d. suteikta garantija (17 priemonė)
(295)
Skolinių įsipareigojimų vykdymo užtikrinimą pagal 17 priemonę galima laikyti įprastu taikant 2008 m. Orientacinių normų komunikatą. Karjaportti kaip užstatą pateikė turimas kitos bendrovės akcijas; Finnvera vertinimu, kaip išsamiau aprašyta 67 konstatuojamojoje dalyje, šių akcijų, kaip užstato, vertė buvo […] EUR. Palūkanų norma, kurią Karjaportti būtų turėjusi mokėti už suteiktą paskolą be garantijos rinkos sąlygomis, taip pat gaunama prie orientacinės palūkanų normos (5,19 %) pridedant 650 bazinių punktų dydžio rizikos priedą. Todėl pagalbos suma turėtų būti skaičiuojama kaip skirtumas tarp šios teorinės rinkos palūkanų normos ir tikrosios garantuotos paskolos palūkanų normos ([0-3] %, pridedant pagal subrangos sutartį likusių mokėtinų sumų palūkanas), atimant tikrąją garantijos kainą - 250 bazinių punktų. Šių palūkanų normų skirtumas skaičiuojamas už visą laikotarpį, kuriuo buvo taikoma tikroji palūkanų norma.
(296)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai tikroji garantuotos paskolos palūkanų norma ėmė skirtis nuo nustatytos teorinės palūkanų normos, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
8.2. Nesumokėtas palūkanas pavertus paskolomis suteiktos pagalbos (8 priemonė) susigrąžinimas
(297)
Reikia nustatyti Mikelio miesto suteiktos paskolos (8 priemonė) su vidaus rinka nesuderinamą pagalbos elementą. Kaip aprašyta 45-46 konstatuojamosiose dalyse, Mikelio miestas šią paskolą suteikė mažesnėmis palūkanomis negu privatūs Karjaportti kreditoriai. Paskolos pagalbos elementas iš esmės turi būti skaičiuojamas kaip rinkos palūkanų normos ir tikrosios paskolos palūkanų normos skirtumas. Nagrinėjamu atveju privatūs kreditoriai suteikė paskolas kartu su Mikelio miestu. Iš privačių kreditorių nustatytų palūkanų normų galima spręsti apie rinkos palūkanų normą.
(298)
Todėl pagalbos suma turėtų būti skaičiuojama kaip skirtumas tarp privačių kreditorių suteiktų paskolų vidutinės palūkanų normos (3 mėn. EURIBOR + 2 % ir 3 mėn. EURIBOR + 1,5 %) ir tikrosios paskolos palūkanų normos (3 mėn. EURIBOR + 0,3 %).
(299)
Šių palūkanų normų skirtumas skaičiuojamas už visą laikotarpį, kuriuo buvo taikoma tikroji palūkanų norma.
(300)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai tikroji paskolos palūkanų norma ėmė skirtis nuo nustatytos teorinės palūkanų normos, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
8.3. Atidėjus skolų grąžinimo terminus nuo 2009 m. (12 priemonė) suteiktos pagalbos susigrąžinimas
(301)
Reikia nustatyti skolų Mikelio miestui grąžinimo terminų atidėjimo nuo 2009 m. (12 priemonės) su vidaus rinka nesuderinamą pagalbos elementą. Kaip aprašyta 219-226 konstatuojamosiose dalyse, skolų grąžinimo terminų atidėjimas, apie kurį pranešta, įgyvendinant buvo iš dalies pakeistas. Kadangi Komisija nežino tikrojo terminų atidėjimo aplinkybių, ji tegali nustatyti pagalbos grąžinimo metodą.
(302)
Bendrovė Osuuskunta Karjaportti galėjo disponuoti suteikta pagalba nuo tada, kai jos mokėjimai pradėjo neatitikti mokėjimo grafiko, nustatyto 2006 m. per teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą. Komisijos manymu, tuo metu, kai buvo suteikta pagalba, Karjaportti nebegalėjo patekti į finansų rinkas. Todėl pagalbos suma yra visa skolos, kurios grąžinimo terminai atidėti, suma. Grąžintinos pagalbos sumos prilygsta visai skolai Mikelio miestui, kurių grąžinimo terminai atidėti. Vis dėlto iš grąžintinų pagalbos sumų galima išskaičiuoti jau atliktus mokėjimus.
(303)
Grąžinant pagalbą turi būti mokamos grąžinimo palūkanos, skaičiuojamos nuo to laiko, kai bendrovė galėjo disponuoti suteikta pagalba, iki visiško pagalbos sugrąžinimo.
9. IŠVADA
(304)
Komisija pažymi, kad pradėjus oficialią tyrimo procedūrą dėl 2,75 mln. EUR garantijos, apie kurią pranešė Suomija, tačiau Suomijai vėliau atsiėmus savo pranešimą, neliko tyrimo objekto, kaip nustatyta Procedūrų reglamento 8 straipsnyje.
(305)
2000 m. suteiktą garantiją ir Mikelio miesto žemės sklypo skyrimą tais pačiais metais Komisija laiko valstybės pagalbos priemonėmis, kurios yra suderinamos su vidaus rinka kaip investicinė pagalba pagal 1998 m. Nacionalinės regioninės pagalbos gaires.
(306)
Mikelio miesto žemės pirkimas iš Karjaportti 2002 m. nelaikomas pagalba, nes sandoris įvyko rinkos sąlygomis.
(307)
Mikelio miesto 2004 m. kovo mėn. ir 2004 m. gegužės mėn. suteiktas garantijas galima laikyti valstybės pagalba, turint omenyje tai, kad Karjaportti tuo metu, kai suteiktos šios garantijos, buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Šios priemonės yra nesuderinamos su vidaus rinka, nes neatitinka nė vienos iš SESV 107 straipsnio 2 ar 3 dalies nuostatų.
(308)
Mikelio miesto priemonės pagal teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą buvo taikomos kartu ir panašiomis sąlygomis su palyginamų privačių kreditorių priemonėmis. Todėl Komisija daro išvadą, kad buvo laikomasi rinkos ekonomikos investuotojo principo ir kad šios priemonės nėra valstybės pagalba.
(309)
Mikelio miesto akcijų pirkimas ir skolų nurašymas 2007 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose nelaikomi valstybės pagalba.
(310)
Mikelio miestui nesumokėtų palūkanų pavertimą paskola 2005 m. gruodžio mėn. galima laikyti valstybės pagalba, turint omenyje tai, kad Karjaportti tuo metu, kai suteikta ši paskola, buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Šios priemonės yra nesuderinamos su vidaus rinka, nes neatitinka nė vienos iš SESV 107 straipsnio 2 ar 3 dalies nuostatų.
(311)
Dėl Mikelio miesto sutikimo 2009 m. atidėti skolų grąžinimo terminus pažymėtina, kad tai buvo pakartotinis skolų grąžinimo terminų atidėjimas. Todėl Komisija mano, kad privatus kreditorius nebūtų sutikęs tokiomis pačiomis sąlygomis atidėti skolų grąžinimo terminų ir kad ši priemonė yra valstybės pagalba. Kadangi tuo metu, kai taikyta ši priemonė, Karjaportti buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse, nagrinėjama priemonė galėjo būti suderinama su vidaus rinka tik jei ji atitiko šias gaires. Kadangi tenkinami ne visi reikalavimai, daroma išvada, kad priemonė yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
(312)
Finnvera 2004 m. kovo 17 d. suteikta garantija taip pat yra pagal 1999 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba. 2006 m. sausio 12 d. Finnvera suteikta paskola nėra valstybės pagalba, nes ją Finnvera suteikė kartu ir panašiomis sąlygomis su palyginamais privačiais kreditoriais. Toks pats sprendimas priimamas dėl Finnvera 2006 m. rugsėjo mėn. suteiktos garantijos ir 2007 m. liepos mėn. suteiktos paskolos.
(313)
Galiausiai 2008 m. sausio 9 d. Finnvera suteiktą garantiją galima laikyti valstybės pagalba, turint omenyje tai, kad Karjaportti tuo metu, kai suteikta garantija, buvo sunkumų patirianti įmonė, kaip apibrėžta 2004 m. Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse. Ši priemonė yra nesuderinama su vidaus rinka, nes neatitinka nė vienos iš SESV 107 straipsnio 2 ar 3 dalies nuostatų,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 2 dalyje nustatyta oficiali tyrimo procedūra, pradėta dėl 2,75 mln. EUR dydžio garantijos (11 priemonė), apie kurią pranešusi Suomija vėliau pranešimą atsiėmė, nutraukiama.
2 straipsnis
Suomijos priemonės, taikytos Osuuskunta Karjaportti, įskaitant:
-
žemės pirkimą 2002 m. (3 priemonė);
-
priemones pagal teismo prižiūrimą restruktūrizavimo procedūrą (6 priemonė);
-
Osuuskunta Karjaportti priklausiusių akcijų pirkimą (7 priemonė);
-
skolų nurašymą 2006 ir 2008 m. finansinėse ataskaitose (9 ir 10 priemonės);
-
2006 m. birželio mėn. Finnvera suteiktą paskolą (14 priemonė);
-
2006 m. rugsėjo mėn. Finnvera suteiktą priešpriešinę garantiją (15 priemonė) ir
-
2007 m. liepos mėn. Finnvera suteiktą paskolą (16 priemonė),
nėra valstybės pagalba pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 1 dalyje pateiktą apibrėžtį.
3 straipsnis
Valstybės pagalbos priemonės, Suomijos taikytos Osuuskunta Karjaportti, įskaitant:
-
2000 m. birželio mėn. suteiktą garantiją (1 priemonė) ir
-
žemės sklypo skyrimą tais pačiais metais (2 priemonė),
yra suderinamos su vidaus rinka pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 107 straipsnio 3 dalies a punkte pateiktą apibrėžtį.
4 straipsnis
Valstybės pagalbos priemonės, Suomijos taikytos Osuuskunta Karjaportti, įskaitant:
-
2004 m. kovo 8 d. Mikelio miesto suteiktą garantiją (4 priemonė);
-
2004 m. gegužės 10 d. Mikelio miesto suteiktą garantiją (5 priemonė);
-
nesumokėtų palūkanų pavertimą paskolomis (8 priemonė);
-
2004 m. kovo 17 d. Finnvera suteiktą garantiją (13 priemonė);
-
2008 m. sausio 9 d. Finnvera suteiktą garantiją (17 priemonė);
-
skolų grąžinimo terminų atidėjimą nuo 2009 m. (12 priemonė),
buvo Suomijos taikomos neteisėtai, pažeidžiant Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 108 straipsnio 3 dalį, ir yra nesuderinamos su vidaus rinka.
5 straipsnis
1. Suomija turi susigrąžinti 4 straipsnyje nurodytą pagalbą iš jos gavėjo.
2. Nuo grąžintinų sumų nuo dienos, kai gavėjas pradėjo jomis disponuoti, iki faktinio jų susigrąžinimo dienos skaičiuojamos palūkanos.
3. Apskaičiuojamos sudėtinės palūkanos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyriaus nuostatas.
4. Suomija nutraukia visų neišmokėtų 4 straipsnyje nurodytos pagalbos sumų mokėjimą nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
6 straipsnis
1. 4 straipsnyje nurodyta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Suomija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
7 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Suomija pateikia Komisijai tokią informaciją:
a)
visą iš gavėjo susigrąžintiną sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas);
b)
išsamų priemonių, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti, aprašymą;
c)
dokumentus, patvirtinančius, kad pagalbos gavėjui nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Suomija nuolat informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, vykdymo eigą, kol bus baigta grąžinti 4 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijai pateikus prašymą, Suomija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti. Suomija taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš gavėjo.
8 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Suomijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2012 m. birželio 12 d.