ДИРЕКТИВА 2010/69/ЕС НА КОМИСИЯТА
от 22 октомври 2010 година
за изменение на приложенията към Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно добавките в храните (1), и по-специално член 31 от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (2), и по-специално член 53 от него,
след консултации с Научния комитет по храните и Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ),
като има предвид, че:
(1)
С Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители (3), се установява списък с добавките в храни, които могат да се използват в Европейския съюз, и условията за тяхната употреба.
(2)
От приемането на Директива 95/2/ЕО досега в областта на добавките в храни е осъществен технически напредък. Посочената директива следва да се адаптира с оглед отчитането на този напредък.
(3)
В съответствие с член 31 от Регламент (ЕО) № 1333/2008 докато приключи изготвянето на списъците на Съюза с добавките в храните съгласно член 30 от посочения регламент, приложенията към Директива 95/2/ЕО се изменят в случаите, когато е необходимо, с мерки, приети от Комисията.
(4)
Понастоящем съгласно Директива 95/2/ЕО за различни видове употреба е разрешено използването на следните стабилизатори: агар (E 406), карагенан (E 407), гума локуст бийн (E 410), гума гуар (E 412), гума ксантан (E 415), пектини (E 440), целулоза (E 460), карбокси метил целулоза (E 466), окислено нишесте (E 1404), мононишестен фосфат (E 1410), динишестен фосфат (E 1412), фосфориран динишестен фосфат (E 1413), ацетилиран динишестен фосфат (E 1414), ацетилирано нишесте (E 1420), ацетилиран динишестен адипат (E 1422), хидроксипропил нишесте (E 1440), хидроксипропил динишестен фосфат (E 1442), октенилсукцинат нишесте натрий (E 1450), ацетилирано окислено нишесте (E 1451) и емулгатор моно- и диглицериди на мастни киселини (E 471). За тези добавки в храните Научният комитет по храните (наричан по-нататък НКХ) посочи допустим дневен прием (ДДП - ADI) „не е определено“, което означава, че те не крият риск за здравето на потребителите. Налице е технологична потребност обхватът на видовете употреба да се разшири така, че да обхване неароматизираните сметанови продукти, ферментирали с използване на жива закваска, и продуктите заместители със съдържание на мазнини под 20 %, за да се гарантира стабилността и целостта на емулсията. Тази употреба би била от полза за потребителите, като им предоставя възможност за избор на ферментирали сметанови продукти с намалено съдържание на мазнини, чиито свойства са сходни с тези на обикновения продукт. Поради това е целесъобразно тази допълнителна употреба да бъде разрешена.
(5)
През 1990 г. НКХ направи оценка на солите натриев и калиев лактат (E 325 и E 326), калиев ацетат (E 261), натриев ацетат (E 262i) и натриев хидроген ацетат (E 262ii) и достигна до заключението, че всички те естествено присъстват като съставки в храните, и също така прецени, че техният прием вероятно е незначителен в сравнение с приема от естествени източници. Поради това всички те бяха включени в групата, за която ДДП не е определен. Вследствие на това употребата на тези добавки в храните е по принцип разрешена по отношение на всички храни, с изключение на посочените в член 2, параграф 3 от Директива 95/2/ЕО. Предложено е разширяване на обхвата на употребата на тези добавки в храните в предварително опаковани полуфабрикати от прясно смляно месо с цел контрол на растежа на патогенните микроорганизми, напр. Listeria, E. coli O157. Въз основа на тази технологична обосновка и като се вземе предвид, че тази употреба не поражда опасения във връзка с безопасността, е целесъобразно да се позволи допълнителна употреба на тези добавки в храните в предварително опаковани полуфабрикати от прясно смляно месо.
(6)
Съгласно Директива 95/2/ЕО понастоящем е разрешено използването на сорбати (E 200, E 202, E 203) и бензоати (E 210, E 211, E 212, E 213) като добавки в храните. Предложена е допълнителна употреба на тези добавки в храните като консервант в аналозите на рибни продукти на основата на водорасли (аналози на хайвер, получени от водорасли), използвани като покрития при различни храни с цел предотвратяване на растежа на плесени и дрожди и образуването на микотоксини. За тези соли е определена ДДП от съответно 0-25 mg/kg тт (телесно тегло) и 0-5 mg/kg тт. Въз основа на най-лошите прогнози, при които се използват максималните концентрации, приемът се преценява като много нисък в сравнение с ДДП. Въздействието върху потребителя вследствие на тази употреба не поражда опасения във връзка с безопасността. Поради това е целесъобразно да се позволи допълнителната употреба на сорбати и бензоати в продуктите - аналози на рибни продукти на основата на водорасли, като се има предвид технологичната обосновка и фактът, че този нов продукт представлява пазарна ниша.
(7)
Поискано е използване на сорбати (E 200, E 202, E 203) и бензоати (E 210, E 211, E 212, E 213) при бира в бурета, към която са били добавени над 0,5 % ферментиращи захари и/или плодови сокове или концентрати и която се сервира директно като наливна. Такава бира в бурета може да остане свързана с крана за разливане за дълъг период. Тъй като свързването на бурето с крана за разливане не може да бъде осъществено при стерилни условия, възможно е микробиологично замърсяване на бурето. Това представлява проблем по отношение на бирата, която все още съдържа ферментиращи захари, тъй като това може да доведе до растеж на опасни микроорганизми. Поради това в наливната бира, към която са били добавени ферментиращи захари и/или плодови сокове или концентрати, се изисква наличието на антимикробни агенти. От гледна точка на приема консумацията на такава плодова наливна бира остава незначителна и според преценките, направени въз основа на най-лошите прогнози, дозата на сорбати и бензоати би следвало да е под съответните им ДДП. Поради това е целесъобразно да се позволи допълнителната употреба на сорбати и бензоати при бира в бурета, която съдържа над 0,5 % добавени ферментиращи захари и/или плодови сокове или концентрати.
(8)
За да се предотврати развитието на плесени върху цитрусовите плодове, е разрешено обработването им след беритба с пестициди като имазалил и тиабендазол. Тези пестициди могат да бъдат заменени, частично или изцяло, при обработването на цитрусовите плодове със сорбати (E 200, E 202, E 203). Сорбатите може да се нанасят върху повърхността на небелените пресни цитрусови плодове чрез използване на разрешените восъци: пчелен восък, канделилов восък, карнаубов восък и шеллак (съответно E 901, E 902, E 903 и E 904). Въздействието върху потребителите на тези добавки поради посочената употреба не поражда опасения във връзка с безопасността. Поради това е целесъобразно тази допълнителна употреба да бъде разрешена.
(9)
Потребителите може да изберат да допълнят приема на някои хранителни вещества с хранителни добавки. За тази цел към хранителните добавки, по смисъла на определението в Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (4), може да се добавят витамин А и комбинации от витамин А и витамин D. С оглед на безопасността при манипулиране, витамин А и комбинациите от витамин А и витамин D трябва да бъдат изготвени във формата на препарати, за което може да се изисква висока влажност и висока температура в присъствието на нишестета и захари. Такава обработка може да способства за развитието на микроорганизми. За да се предотврати растежът на тези микроорганизми, следва да се позволи добавянето на сорбати (E 200, E 202, E 203) и бензоати (E 210, E 211, E 212 и E 213) във витамин A и в комбинациите на витамин A и витамин D, когато те се използват в хранителни добавки в суха форма.
(10)
Серният диоксид и сулфитите (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) са добавки в храните, които са разрешени съгласно Директива 95/2/ЕО и които действат преди всичко като антимикробни агенти и за контрол на развалата от химична гледна точка. Понастоящем транспортирането, по-специално по море, на пресни плодове придоби много важно значение. Продължителността на такова транспортиране може да бъде няколко седмици. Използването на серен диоксид и на сулфити ще предпазва свежите боровинки от развитие на гъбички. Допълнителната употреба на серен диоксид и на сулфити следва да бъде разрешена, за да се спомогне за предпазването на свежите боровинки от развитието на гъбички, като се отчита фактаът, че боровинките вероятно представляват пазарна ниша. Поради това, като се отчитат също така основателните технологични причини за включване на тези нови разрешения, необходимостта от улесняване на търговията в световен мащаб и незначителното въздействие на употребата от гледна точка на приема на сяра и сулфит, е целесъобразно да се разреши допълнителната употреба на серен диоксид при боровинките при определеното в приложението към настоящата директива ниво на концентрация.
(11)
За производството на канелени пръчици (само от вида Cinnamomum ceylanicum), наричани също „тръбички“, се използва вътрешният слой на свежа кора на канелено дърво. Кората е изложена на микробиологично замърсяване и атаки от насекоми, особено при тропични и влажни климатични условия в страната на производство. Фумигацията със серен диоксид е подходяща обработка срещу такова микробиологично замърсяване и атаки от насекоми. През 1994 г. НКХ установи ДДП от 0-0,7 mg/kg тт и прецени, че използването на серен диоксид и други сулфитни агенти следва да се ограничи, за да се ограничат случаите на тежки астматични реакции. Въпреки че употребата на серен диоксид и сулфити следва да се ограничи, делът на тази специфична употреба в приеманата доза серен диоксид и сулфити е незначителен. Поради това е целесъобразно да бъде разрешена допълнителната употреба на серен диоксид и сулфити (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) само за този конкретен вид канела.
(12)
Европейският орган по безопасност на храните (наричан по-нататък ЕОБХ) направи оценка на информацията относно безопасното използване на низин в допълнителна категория храни - яйца в течна форма, и относно безопасността на низин, произведен чрез променен производствен процес. В своето становище от 26 януари 2006 г. (5) ЕОБХ потвърди по-рано установения ДДП от 0-0,13 mg/kg за низин, произведен чрез използването на нов процес на производство и екстракция на основата на ферментацията на захарна среда като заместител на традиционно използваната среда на млечна основа. В своето становище ЕОБХ също така потвърди, че не следва да се очаква развитие на резистентност към антибиотиците вследствие на използването на низин в храните. Според ЕОБХ няма данни за мутирали бактерии, резистентни към низин, които да показват кръстосана резистентност към терапевтични антибиотици. Смята се, че това вероятно се дължи на различията в антимикробния начин на действие на терапевтичните антибиотици и на низина. Освен това в своето становище, издадено на 20 октомври 2006 г. (6), ЕОБХ потвърди, че допълнителната употреба на низин в пастьоризирани яйца в течна форма при планираните условия на употреба (ограничение от максимум 6,25 mg/l) не поражда опасения във връзка с безопасността и че е обоснована от технологична гледна точка с оглед удължаване на срока на съхранение на продукта, както и предотвратяване на развитието на видове, образуващи спори, предизвикващи хранителни отравяния, като Bacillus cereus, които могат да оцелеят при обработка чрез пастьоризация. Поради това е целесъобразно тази допълнителна употреба на низин в пастьоризирани яйца в течна форма да бъде разрешена.
(13)
Диметил дикарбонат (DMDC, E 242) е добавка в храните, която е разрешена съгласно Директива 95/2/ЕО и която действа като консервант при ароматизирани безалкохолни напитки, безалкохолно вино и течен чай-концентрат. Решението за разрешаване на тази добавка бе взето въз основа на положителното становище, предоставено от НКХ през 1990 г. и потвърдено през 1996 г. НКХ не бе в състояние да определи ДДП, тъй като DMDC се разгражда бързо във въглероден диоксид и метанол. През 2001 г. от НКХ бе поискано да проучи въпроса за безопасната употреба на DMDC във вино. В този момент НКХ прецени, че образуването на метанол и други продукти на реакцията, като метилкарбамат, получен вследствие на употребата на DMDC за обработка на алкохолни напитки и вино, е сходно на образуването им в безалкохолните напитки и че дори високата консумация на вино не би представлявала риск във връзка с приема на метанол и метилкарбамат. Използването на DMDC бе поискано с оглед предотвратяване на развала, настъпила вследствие на ферментация в неотворени нестерилно напълнени бутилки със сайдер, пери и плодови вина, вино с намалено съдържание на алкохол, напитки на винена основа и всички други продукти, попадащи в обхвата на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета (7). Счита се, че тези допълнителни видове употреба не пораждат опасения във връзка с безопасността на потребителите. Освен това използването на DMDC би могло да способства за намаляване на въздействието на серен диоксид. Поради това е целесъобразно да се разрешат допълнителните видове употреба на DMDC в сайдер, пери и плодови вина, вино с намалено съдържание на алкохол, напитки на винена основа и другите продукти, попадащи в обхвата на Регламент (ЕИО) № 1601/91 на Съвета.
(14)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на употребата на екстракти от розмарин, когато се използват като антиоксиданти в храните. Екстрактите от розмарин се извличат от Rosmarinus officinalis L. и съдържат няколко съединения, които притежават антиоксидантно действие (предимно фенолни киселини, флавоноиди, дитерпеноиди и тритерпени). Въпреки че, поради недостатъчността на токсикологичните данни за екстрактите от розмарин, ЕОБХ не бе в състояние да определи цифрова стойност на ДДП, в своето становище от 7 март 2008 г. (8) ЕОБХ прецени, че границата на безопасност е достатъчно висока, за да се направи заключението, че въздействието върху храната, произтичащо от предложените употреби, и нивата на използване не пораждат опасения във връзка с безопасността. Поради това екстрактите от розмарин могат да бъдат разрешени, когато използването им е технологично обосновано. Предложените видове употреба на екстракти от розмарин като антиоксиданти следва да бъдат разрешени и на екстрактите от розмарин следва да бъде даден като Е номер E 392.
(15)
Суроватката е страничен продукт от производството на сирене. Разработени са някои напитки, съдържащи суроватъчни протеини, с оглед осигуряване на достатъчно богат на протеини хранителен режим. За да останат протеините под формата на суспензия по време на топлинната обработка на такива напитки, нивото на фосфатите трябва да бъде по-високо в сравнение с нивото в обикновените ароматизирани безалкохолни напитки. Използването на фосфати в съдържащи суроватъчни протеини напитки, предназначени за спортисти, следва да бъде разрешено.
(16)
Понастоящем е разрешено използването на пчелен восък (E 901) като глазиращ агент за малки фини пекарски изделия, покрити с шоколад. Това разрешение не се отнася до вафлените кори за сладолед, които не са покрити с шоколад. В допълнение към факта, че пчелният восък може да се счита като алтернатива на шоколада в предварително опакованите вафлени кори за сладолед, покриването на вафлените кори с пчелен восък би предотвратило овлажняването на вафлената кора, като гарантира хрупкавостта ѝ и удължаването на срока на съхранение на продукта, и поради това се счита за технологично обосновано. Поради това пчелният восък следва да бъде разрешен като глазиращ агент, който да заменя изцяло или отчасти шоколадовото покритие при предварително опаковани вафлени кори за сладолед.
(17)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на употребата на пчелен восък във връзка с допълнителната му употреба като носител на ароматизанти в ароматизирани безалкохолни напитки. Въпреки че наличните данни относно самия пчелен восък бяха недостатъчни, за да се определи ДДП, ЕОБХ достигна до заключението, че, поради ниския токсикологичен профил на пчелния восък, съществуващите употреби в храни и предложената нова употреба на пчелния восък не пораждат опасения във връзка с безопасността. Поради това е целесъобразно тази допълнителна употреба на пчелния восък като носител на ароматизанти в ароматизираните безалкохолни напитки да бъде разрешена.
(18)
Съгласно Директива 95/2/ЕО триетилцитрат (E 1505) е понастоящем разрешен за използване в рамките на ЕС като носител в ароматизанти и в яйчен белтък на прах. През 1990 г. НКХ определи неговия ДДП на 0-20 mg/kg. Предложено е употребата на триетилцитрат да бъде разширена и като глазиращ агент при хранителни добавки под формата на таблети. Триетилцитратът би повишил устойчивостта на филмовото покритие, като се предпазят таблетите от външната среда, и също така би увеличил продължителността на освобождаването на продукта. Съгласно възможно най-песимистичните прогнози този допълнителен източник на прием на триетилцитрат е незначителен (0,25 % от ДДП) в сравнение с пълния ДДП. Поради това е целесъобразно на равнище ЕС да бъде разрешена допълнителната употреба на триетилцитрат като глазиращ агент при хранителни добавки под формата на таблети.
(19)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на поливинил алкохол (PVA) като агент за филмово покритие при хранителните добавки и изрази своето становище на 5 декември 2005 г. (9) ЕОБХ констатира, че използването на PVA в покритието на хранителните добавки във вид на капсули и таблети не поражда опасения във връзка с безопасността. ЕОБХ прецени, че се очаква потенциалното въздействие върху човека на PVA при предвидените условия на употреба да бъде ниско. Налице са данни, че абсорбирането на PVA вследствие на орален прием е минимално. Въз основа на възможно най-песимистичните прогнози, на които се основава изготвената от ЕОБХ оценка на риска, максималната граница за използване бе определена на 18 g/kg. Поради добрите слепващи качества на поливинил алкохола и здравината му като филмово покритие, се очаква тази нова добавка в храните да играе роля от технологична гледна точка като агент за филмово покритие за хранителни добавки, по-специално в случаите, когато се изисква наличие на защита срещу влага и на предпазни свойства срещу влага. Поради това е целесъобразно тази употреба да бъде разрешена на равнище ЕС. На тази нова добавка в храните следва да бъде даден като E номер E 1203.
(20)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на употребата на шест разновидности на полиетиленгликоли (PEG 400, PEG 3000, PEG 3350, PEG 4000, PEG 6000, PEG 8000) като агенти за филмово покритие, предназначени за използване в продукти - хранителни добавки, и изрази своето становище на 28 ноември 2006 г. (10) ЕОБХ констатира, че използването на тези разновидности на полиетиленкликол като глазиращ агент в препаратите за филмово покритие на хранителни добавки във формата на таблети и капсули при предвидените условия на употреба не поражда опасения във връзка с безопасността. В своята оценка на риска ЕОБХ също така взе предвид допълнителния източник на въздействие на посочените PEG вследствие на използването на фармацевтични продукти и прецени, че може да се достигне само до ограничен допълнителен прием вследствие на вече одобрената употреба на PEG 6000 като носител за подсладители, както и вследствие на употребата на PEG в материали, които влизат в контакт с храни. Поради това е целесъобразно тази нова употреба да бъде разрешена на равнище ЕС. Освен това, поради ограничения прием на PEG 6000 като носител за подсладители и поради неговия токсикологичен профил, сходен с профила на другите разновидности на PEG (за шестте разновидности на PEG е определен поносим дневен прием (ПДП - TDI), също така е целесъобразно да се разреши употребата на оценените от ЕОБХ разновидности на PEG като алтернатива на PEG 6000 в качеството му на носител за подсладители. На всички тези PEG следва да бъде даден като Е номер E 1521.
(21)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на употребата на гума касия като нова добавка в храните, действаща като желиращ агент и сгъстител, и изрази своето становище на 26 септември 2006 г. (11) ЕОБХ констатира, че употребата на гума касия в съответствие с посочените условия не поражда опасения във връзка с безопасността. Въпреки че ЕОБХ прецени, че наличните токсикологични данни за гума касия са недостатъчни за определяне на ДДП, ЕОБХ сметна, че съществуващите данни не пораждат опасения. По-специално ЕОБХ подчерта специфичната ниска степен на абсорбция на гума касия и факта, че ако изобщо се хидролизира, гумата касия се разгражда на съставки, които се включват в нормалните метаболитни процеси. Употребата на гума касия е технологично обоснована, тъй като, добавена към останалите нормално използвани гуми в храните, тя засилва желиращото действие. Поради това е целесъобразно тези видове употреба на гума касия да бъдат разрешени на равнище ЕС и на гума касия да бъде даден като Е номер E 427.
(22)
ЕОБХ направи оценка на безопасността на неотам като овкусител и изрази своето становище на 27 септември 2007 г. (12) ЕОБХ достигна до заключението, че неотам не поражда опасения във връзка с безопасността при предложените употреби като овкусител и определи ДДП от 0-2 mg/kg тт на ден. Поради това е необходимо употребата на неотам като овкусител да бъде разрешена.
(23)
ЕОБХ направи оценка на информацията относно безопасността на употребата на L-цистеин (E 920) в някои храни, предназначени за кърмачета и малки деца. В своето становище от 26 септември 2006 г. (13) ЕОБХ стигна до заключението, че предложената употреба в преработени храни на зърнена основа и храни (по-специално бебешки бисквити) за кърмачета и малки деца не поражда опасения във връзка с безопасността. По отношение на бисквитите за кърмачета и малки деца съществуват изисквания за подходящ състав, в това число и за контролирано съдържание на захар и мазнини. Бисквитите с ниско съдържание на мазнини обаче са по-крехки, което води до риск от задавяне и задушаване поради разтрошаването на бисквитата в устата на детето. L-цистеинът действа като подобрител на тестото с цел контролиране на консистенцията на крайния продукт. Поради това е целесъобразно употребата на равнище ЕС на L-цистеин в бисквити за кърмачета и малки деца да бъде разрешена.
(24)
ЕОБХ направи оценка на безопасността на употребата на ензимен препарат на основата на тромбин с фибриноген, получен от едър рогат добитък и/или свине, като добавка в храните за възстановени храни и в своето становище от 26 април 2005 г. достигна до заключението, че тази употреба на ензимния препарат, произведен съгласно уточненията в становището, не поражда опасения във връзка с безопасността (14). Европейският парламент обаче в своята резолюция от 19 май 2010 г. по проекта на директива на Комисията за изменение на приложенията към Директива 95/2/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно добавките в храни, различни от оцветители и подсладители, счетe, че включването в приложение IV към Директива 95/2/ЕО на споменатия ензимен препарат като добавка в храните за възстановени храни не е в съответствие с целта и съдържанието на Регламент (ЕО) № 1333/2008, тъй като не отговаря на общите критерии на член 6 от Регламент (ЕО) № 1333/2008, и по-конкретно на член 6, параграф 1, буква в).
(25)
С Решение 2004/374/ЕО на Комисията (15) бяха временно прекратени пускането на пазара и вносът на желеобразни продукти в опаковки с малък грамаж, които съдържат желиращи добавки в храните, получени от водорасли, и някои гуми (E 400, E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 407a, E 410, E 412, E 413, E 414, E 415, E 417, Е 418) поради риска от задавяне, който тези продукти крият. Директива 95/2/ЕО бе съответно изменена с Директива 2006/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (16). Поради това Решение 2004/374/ЕО на Комисията следва да бъде отменено, тъй като неговите разпоредби бяха включени в Директива 95/2/ЕО.
(26)
Мерките, предвидени в настоящата директива, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните, и нито Европейският парламент, нито Съветът възразиха срещу тях,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Приложения II-VI към Директива 95/2/ЕО се изменят в съответствие с приложението към настоящата директива.
Член 2
1. Държавите-членки приемат и публикуват не по-късно от 31 март 2011 г. законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 1 от настоящата директива. Те незабавно съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
Те прилагат тези разпоредби считано най-късно от 1 април 2011 г.
Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
Член 3
Решение 2004/374/ЕО на Комисията се отменя.
Член 4
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 5
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 22 октомври 2010 година.
KOMISIJOS DIREKTYVA 2010/69/ES
2010 m. spalio 22 d.
kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius, priedai
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo,
atsižvelgdama į 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1333/2008 dėl maisto priedų (1), ypač į jo 31 straipsnį,
atsižvelgdama į 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentą (EB) Nr. 178/2002, nustatantį maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantį Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantį su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (2), ypač į jo 53 straipsnį,
pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu ir Europos maisto saugos tarnyba,
kadangi:
(1)
Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius (3), nustatytas maisto priedų, kuriuos galima naudoti Europos Sąjungoje sąrašas, ir jų naudojimo sąlygos.
(2)
Po to, kai buvo priimta Direktyva 95/2/EB, maisto priedų technologijos ir toliau vystėsi. Šią direktyvą reikėtų pritaikyti atsižvelgiant į tuos pasiekimus.
(3)
Vadovaujantis Reglamento (EB) Nr. 1333/2008 31 straipsniu, kol bus baigti Sąjungos maisto priedų sąrašai, numatyti to reglamento 30 straipsnyje, Direktyvos 95/2/EB priedai iš dalies keičiami, jei būtina, taikant Komisijos priimtas priemones.
(4)
Pagal Direktyvą 95/2/EB toliau išvardytus stabilizatorius leidžiama naudoti įvairioms paskirtims: agarą (E 406), karageniną (E 407), saldžiųjų ceratonijų dervą (E 410), pupenių dervą (guaro dervą E 412), ksantano dervą (E 415), pektinus (E 440), celiuliozę (E 460), karboksimetilceliuliozę (E 466), oksiduotąjį krakmolą (E 1404), monokrakmolo fosfatą (E 1410), dikrakmolo fosfatą (E 1412), fosfatuotą dikrakmolo fosfatą (E 1413), acetilintą dikrakmolo fosfatą (E 1414), acetilintą krakmolą (E 1420), acetilintą dikrakmolo adipatą (E 1422), hidroksipropilkrakmolą (E 1440), hidroksipropildikrakmolo fosfatą (E 1442), krakmolo natrio oktenilsukcinatą (E 1450), acetilintą oksiduotąjį krakmolą (E 1451) ir emulsiklius riebalų rūgščių monogliceridus ir digliceridus (E 471). Maisto produktų mokslinis komitetas (toliau - MPMK) nenustatė šių maisto priedų leistinos paros dozės (LPD), vadinasi, jie nekelia pavojaus vartotojų sveikatai. Techniniais sumetimais reikėtų leisti juos naudoti nearomatizuotiems natūraliai raugintiems grietinės gaminiams ir produktų pakaitalams, kuriuose riebalų yra ne daugiau kaip 20 %, norint užtikrinti emulsijos stabilumą ir vientisumą. Tai būtų naudinga vartotojui, nes sumažinto riebalų kiekio raugintų grietinės gaminių, turinčių panašias savybes, kaip įprastas produktas, pasirinkimas būtų didesnis. Todėl minėtus priedus reikėtų leisti naudoti šia papildoma paskirtimi.
(5)
1990 m. MPMK įvertino natrio ir kalio laktatų druskas (E 325 ir E 326), kalio acetatą (E 261), natrio acetatą (E 262i) ir natrio vandenilio acetatą (E 262ii) ir padarė išvadą, kad visi jie yra natūralios maisto produktų sudedamosios dalys, o jų dozė veikiausiai yra labai nedidelė, palyginti su natūraliose medžiagose esančia doze. Todėl visi jie buvo priskirti „nenurodytos“ LPD grupei. Todėl visus šiuos maisto priedus iš principo leidžiama naudoti visuose maisto produktuose, išskyrus nurodytuosius Direktyvos 95/2/EB 2 straipsnio 3 dalyje. Siūloma tuos maisto priedus taip pat leisti naudoti fasuotuose smulkintos šviežios mėsos pusgaminiuose, kad būtų galima kontroliuoti mikrobinių patogenų, pvz., Listeria, E. coli O157, dauginimąsi. Remiantis šiuo technologiniu pagrindu ir atsižvelgiant į tai, kad taip naudojant minėtus maisto priedus susirūpinimo sauga nekyla, reikėtų leisti juos papildomai naudoti fasuotuose smulkintos šviežios mėsos pusgaminiuose.
(6)
Pagal Direktyvą 95/2/EB sorbatus (E 200, E 202, E 203) ir benzoatus (E 210, E 211, E 212, E 213) šiuo metu leidžiama naudoti kaip maisto priedus. Siūloma minėtus maisto priedus leisti naudoti žuvų produktų pakaitaluose iš jūrinių dumblių (ikrų pakaitaluose, pagamintuose iš jūrinių dumblių) kaip konservantus, garniruojant įvairius maisto produktus, kad juose nesidaugintų pelėsiai ir mielės ir nesusidarytų mikotoksinų. Minėtoms druskoms nustatyta atitinkamai 0-25 ir 0-5 mg/kg kūno masės leistina paros dozė. Blogiausiu atveju, kai naudojamos didžiausios koncentracijos, suvartojama dozė yra labai nedidelė, palyginti su LPD. Taip naudojant šiuos priedus susirūpinimo vartotojui daromu poveikiu ir jo sauga nekyla. Todėl reikėtų leisti sorbatus ir benzoatus papildomai naudoti žuvų produktų pakaitaluose iš jūrinių dumblių, atsižvelgiant į technologinį pagrindimą ir į tai, kad šis naujas produktas skirtas specializuotai rinkai.
(7)
Prašoma sorbatus (E 200, E 202, E 203) ir benzoatus (E 210, E 211, E 212, E 213) leisti naudoti aluje iš statinės, į kurį įdėta daugiau kaip 0,5 % fermentuojamųjų cukrų ir (arba) vaisių sulčių ar koncentruotų vaisių sulčių, ir kuris pilstomas tiesiai iš statinės. Toks alus gali būti ilgą laiką prijungtas prie alaus statinės čiaupo. Kadangi statinę ir čiaupą sujungti steriliomis sąlygomis neįmanoma, statinė gali būti užteršta mikrobais. Ši problema aktuali, jei aluje po gamybos tebėra fermentuojamųjų cukrų, nes tokioje terpėje gali daugintis pavojingi mikroorganizmai. Todėl į pilstomą alų ir į alų, į kurį įdėta fermentuojamųjų cukrų ir (arba) vaisių sulčių ar koncentruotų vaisių sulčių, reikia dėti antimikrobinių medžiagų. Tokio vaisinio alaus iš statinės suvartojama nedaug, tad net ir blogiausiu atveju apytikrė sorbatų ir benzoatų dozė turėtų būti mažesnė nei jų atitinkama LPD. Todėl reikėtų leisti sorbatus ir benzoatus papildomai naudoti aluje iš statinės, kuriame yra daugiau kaip 0,5 % fermentuojamųjų cukrų ir (arba) vaisių sulčių ar koncentruotų vaisių sulčių.
(8)
Kad ant citrusinių vaisių nesidaugintų pelėsiai, nuėmus derlių leidžiama juos apdoroti tokiais pesticidais, kaip imazalilas ir tiabendazolas. Citrusiniams vaisiams apdoroti vietoje šių pesticidų arba kartu su jais galima naudoti sorbatus (E 200, E 202, E 203). Sorbatus galima naudoti ant neluptų šviežių citrusinių vaisių apdorojant leidžiamais naudoti vaškais: bičių vašku, kandelila vašku, karnaubo vašku ir šelaku (atitinkamai E 901, E 902, E 903 ir E 904). Taip naudojant šiuos priedus susirūpinimo vartotojui daromu poveikiu ir jo sauga nekyla. Todėl minėtus priedus reikėtų leisti naudoti šia papildoma paskirtimi.
(9)
Vartotojai gali nuspręsti kai kurių maisto medžiagų suvartojamą dozę papildyti maisto papildais. Tuo tikslu į maisto papildus galima įdėti vitamino A ir vitaminų A ir D derinio, kaip apibrėžta Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2002/46/EB (4). Saugaus apdorojimo sumetimais vitamino A ir vitaminų A ir B derinių preparatai turi būti tokios sudėties, kuriai gauti reikia didelės drėgmės ir aukštos temperatūros, taip pat krakmolo ir cukraus. Toks apdorojimas gali būti palankus mikroorganizmams daugintis. Kad tokie mikroorganizmai nesidaugintų, sausuose maisto papilduose naudojamuose vitamino A ir vitaminų A ir D derinių preparatuose reikėtų leisti naudoti sorbatus (E 200, E 202, E 203) ir benzoatus (E 210, E 211, E 212 ir E 213).
(10)
Pagal Direktyvą 95/2/EB leidžiama naudoti maisto priedus sieros dioksidą ir sulfitus (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228), kurie pirmiausiai yra antimikrobinės medžiagos ir padeda kontroliuoti cheminį irimą. Šiais laikais šviežių vaisių vežimas, ypač jūrų laivais, yra labai svarbus. Jie gali būti vežami keletą savaičių. Sieros dioksidas ir sulfitai apsaugo šviežias mėlynes nuo grybelių dauginimosi. Sieros dioksidą ir sulfitus reikėtų leisti papildomai naudoti, norint apsaugoti šviežias mėlynes nuo grybelių dauginimosi ir atsižvelgiant į tai, kad šis naujas produktas skirtas specializuotai rinkai. Todėl, atsižvelgiant į pagrįstas technologines šių naujų leidimų suteikimo priežastis, poreikį palengvinti pasaulinę prekybą ir nedidelį sieros ir sulfitų dozių poveikį, reikėtų leisti šios direktyvos priede nurodyto koncentracijos lygio sieros dioksidą papildomai naudoti mėlynėms.
(11)
Cinamono (tik Cinnamomum ceylanicum) lazdelėms, kurios taip pat vadinamos angl. quills, gaminti naudojamos šviežia cinamono medžio vidinės žievės odelė. Gaminančioje šalyje odelę gali užteršti mikrobai ir vabzdžiai, ypač jei klimatas yra tropinis ir drėgnas. Fumigacija sieros dioksidu - tinkamas apdorojimo būdas, padedantis apsaugoti nuo tokio užteršimo mikrobais arba vabzdžių. 1994 m. MPMK nustatė 0-0,7 mg/kg kūno masės leistiną paros dozę ir nusprendė, kad reikėtų apriboti sieros dioksido ir kitų sieros medžiagų naudojimą, norint sumažinti pasitaikančių ūmių astmos reakcijų skaičių. Nors sieros dioksido ir kitų sulfitų naudojimą reikėtų apriboti, taikant šį konkretų naudojimo būdą suvartojama labai nedidelė sieros dioksido ir sulfitų dozės dalis. Todėl reikėtų leisti sieros dioksidą ir sulfitus (E 220, E 221, E 222, E 223, E 224, E 226, E 227, E 228) papildomai naudoti tik šiai konkrečiai cinamono rūšiai.
(12)
Europos maisto saugos tarnyba (toliau - EMST) įvertino informaciją apie nizino naudojimo papildomai maisto produktų kategorijai - skystiems kiaušiniams - saugą ir apie nizino, pagaminto naudojant pakeistą gamybos procesą, saugą. 2006 m. sausio 26 d. nuomonėje (5) EMST patvirtino anksčiau nustatytą 0-0,13 mg/kg kūno masės leistiną nizino, pagaminto naudojant naują gamybos ir ekstrahavimo procesą, pagrįstą cukraus terpės fermentavimu vietoj įprastos pieno terpės, paros dozę. Toje nuomonėje EMST taip pat patvirtino, kad naudojant niziną maisto produktuose nereikėtų tikėtis, kad atsiras atsparumas antibiotikams. Pasak EMST, nėra duomenų, kad nizinui atsparūs bakterijų mutantai pasižymėtų kryžminiu atsparumu gydyti skirtiems antibiotikams. Ji mano, kad taip veikiausiai yra dėl gydyti skirtų antibiotikų ir nizino antimikrobinio poveikio skirtumų. 2006 m. spalio 20 d. nuomonėje (6) EMST taip pat patvirtino, kad papildomai leidus naudoti niziną pasterizuotuose skystuose kiaušiniuose numatytomis naudojimo sąlygomis (ne daugiau kaip 6,25 mg/l) susirūpinimo sauga nekiltų, ir tai būtų galima pagrįsti technologiniais sumetimais, t. y. siekiant prailginti produkto laikymo trukmę ir neleisti daugintis nuodingoms sporas skleidžiančioms rūšims, kaip Bacillus cereus, galinčioms išlikti po pasterizavimo. Todėl reikėtų leisti niziną papildomai naudoti pasterizuotiems skystiems kiaušiniams.
(13)
Pagal Direktyvą 95/2/EB leidžiama naudoti maisto priedą dimetildikarbonatą (DMDC, E 242), kuris naudojamas kaip konservantas nealkoholiniuose aromatizuotuose gėrimuose, nealkoholiniame vyne ir koncentruotoje skystoje arbatoje. Šį priedą nuspręsta leisti naudoti remiantis 1990 m. pateikta ir 1996 m patvirtinta MPMK palankia nuomone. MPMK nepavyko nustatyti LPD, nes DMDC greitai skyla į anglies dioksidą ir metanolį. 2001 m. MPMK paprašyta ištirti DMDC naudojimo vyne saugą. Tuo metu MPMK manė, kad metanolis ir kiti reakcijos produktai, pvz., metilkarbamatas, atsirandantys DMDC naudojant tiek alkoholiniams gėrimams ir vynui, tiek nealkoholiniams gėrimams apdoroti, susidaro panašiai, ir net tada, kai vyno vartojama labai daug, metanolis ir metilkarbamatas nekeltų jokio pavojaus. Prašoma leisti naudoti DMDC, norint užkirsti kelią gedimui dėl fermentacijos nesteriliuose uždaruose pilnuose sidro, kriaušių sidro ir vaisių vyno, sumažinto alkoholio kiekio vyno, vyno gėrimų ir visų kitų gaminių, kuriems taikomas Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1601/91 (7), buteliuose. Ši papildoma paskirtis nelaikoma keliančia susirūpinimą vartotojų sauga. Be to, naudojant DMDC galima būtų sumažinti sieros dioksido poveikį. Todėl reikėtų leisti DMDC papildomai naudoti sidre, kriaušių sidre ir vaisių vyne, sumažinto alkoholio kiekio vyne, vyno gėrimuose ir kituose gaminiuose, kuriems taikomas Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1601/91.
(14)
EMST įvertino informaciją apie rozmarinų ekstraktų naudojimo kaip antioksidantų maisto produktuose saugą. Rozmarinų ekstraktai gaunami iš Rosmarinus officinalis L. ir susideda iš įvairių medžiagų, turinčių antioksidacinių savybių (daugiausia fenolio rūgščių, flavonoidų, diterpenoidų ir triterpenų). Nors toksikologinių duomenų apie rozmarinų ekstraktus nepakako, kad EMST nustatytų skaičiais išreikštą LPD, ji 2008 m. kovo 7 d. nuomonėje (8) nusprendė, kad saugos lygis yra pakankamai aukštas, todėl galima daryti išvadą, kad naudojant siūlomomis paskirtimis ir kiekiais poveikis per maistą nekelia susirūpinimo. Todėl rozmarinų ekstraktus galima leisti naudoti, jei tai yra technologiškai pagrįsta. Reikėtų leisti naudoti rozmarinų ekstraktą kaip antioksidantą, o rozmarino ekstraktams priskirti E 392 numerį.
(15)
Išrūgos - šalutinis sūrio gamybos produktas. Mitybai, kuriai reikia daug baltymų, buvo sukurta išrūgų baltymų turinčių gėrimų. Kad tokius gėrimus kaitinant baltymai išliktų suspensijoje, fosfatų kiekis juose turi būti didesnis, nei įprastuose nealkoholiniuose aromatizuotuose gėrimuose. Fosfatus reikėtų leisti naudoti sportiniuose gėrimuose, kuriuose yra išrūgų baltymų.
(16)
Šiuo metu bičių vašką (E 901) leidžiama naudoti kaip smulkių gaminių, pvz., smulkių šokoladu padengtų konditerijos kepinių, glazūravimo medžiagą. Šis leidimas netaikomas valgomųjų ledų vafliams, nepadengtiems šokoladu. Bičių vašką galima laikyti šokolado pakaitalu fasuotiems valgomųjų ledų vafliams, be to, vaflius padengus bičių vašku vafliai būtų apsaugoti nuo vandens judėjimo ant jų ir būtų užtikrinta, kad vafliai išliks traškūs, taip pat būtų prailginta gaminio laikymo trukmė, todėl bičių vaško naudojimą galima laikyti technologiškai pagrįstu. Todėl reikėtų leisti bičių vašką naudoti kaip glazūravimo medžiagą, skirtą visiškai arba iš dalies pakeisti šokolado sluoksnį ant valgomųjų ledų pripildytų fasuotų vaflių.
(17)
EMST įvertino informaciją apie bičių vaško papildomo naudojimo kaip kvapiųjų medžiagų nešiklio nealkoholiniuose aromatizuotuose gėrimuose saugą. Nors duomenų apie patį bičių vašką nepakako LPD nustatyti, EMST padarė išvadą, kad dėl nedidelio bičių vaško toksiškumo jį naudojant taip, kaip dabar, ir kaip siūloma, susirūpinimo sauga nekyla. Todėl reikėtų leisti bičių vašką papildomai naudoti kaip kvapiųjų medžiagų nešiklį nealkoholiniuose aromatizuotuose gėrimuose.
(18)
Pagal Direktyvą 95/2/EB ES leidžiama naudoti trietilcitratą (E 1505) kaip nešiklį kvapiosiose medžiagose ir sausame kiaušinio baltyme. 1990 m. MPMK nustatė jo LPD - 0-20 mg/kg. Pasiūlyta trietilcitratą papildomai naudoti kaip maisto papildų tablečių glazūros medžiagą. Trietilcitratas padidintų dangos, saugančios tabletę nuo aplinkos poveikio, atsparumą ir prailgintų produkto išsiskyrimo laiką. Blogiausiu atveju šio papildomo trietilcitrato šaltinio dozė būtų nežymi, palyginti su LPD (0,25 % LPD). Todėl reikėtų leisti trietilcitratą papildomai naudoti ES kaip maisto papildų tablečių glazūravimo medžiagą.
(19)
EMST įvertino informaciją apie polivinilo alkoholio (PVA) naudojimo kaip maisto papildų dangos sluoksnio medžiagos saugą ir išreiškė savo nuomonę 2005 m. gruodžio 5 d. (9). EMST nustatė, kad kapsulių arba tablečių pavidalo maisto papildams padengti naudojamas PVA nekelia susirūpinimo sauga. EMST mano, kad numatytomis naudojimo sąlygomis galimas PVA poveikis žmonėms greičiausiai bus nedidelis. Pranešta, kad naudojant oraliniu būdu PVA absorbuojamas minimaliai. Remiantis blogiausio atvejo scenarijumi ir pagrindu, kuriuo EMST rėmėsi vertindama riziką, nustatytas didžiausias sunaudojamas kiekis - 18 g/kg. Tikimasi, kad dėl gerų polivinilo alkoholio sukibimo savybių ir sluoksnio stiprumo šis naujas maisto priedas taps technologiškai svarbia maisto papildų dangos sluoksnio medžiaga, ypač tada, kai reikalinga apsauga nuo drėgmės ir kitos apsaugai nuo drėgmės svarbios savybės. Todėl minėtą priedą reikėtų leisti naudoti ES šiai paskirčiai. Šiam naujam maisto priedui reikėtų priskirti numerį E 1203.
(20)
EMST įvertino informaciją apie šešių polimerizacijos laipsnių polietilenglikolių (PEG 400, PEG 3000, PEG 3350, PEG 4000, PEG 6000, PEG 8000) naudojimo kaip maisto papildų dangos sluoksnio medžiagos saugą ir išreiškė savo nuomonę 2006 m. lapkričio 28 d. (10). EMST nustatė, kad numatytomis naudojimo sąlygomis kapsulių arba tablečių pavidalo maisto papildų dangos sluoksnio sudėtyje naudojami šie polietilenglikoliai nekelia susirūpinimo sauga. EMST, vertindama riziką, taip pat atsižvelgė į šį papildomą PEG poveikį, atsirandantį naudojant vaistų pramonės gaminius, ir nusprendė, kad naudojant patvirtintą PEG 6000 kaip nešiklį saldikliuose ir naudojant PEG besiliečiančiose su maistu medžiagose papildoma dozė gali būti nedidelė. Todėl minėtą priedą reikėtų leisti naudoti ES šia nauja paskirtimi. Be to, kadangi PEG 6000, naudojamo kaip nešiklio saldikliuose dozė yra nedidelė, o jo toksiškumas yra panašus į kitų polimerizacijos laipsnių PEG (šešiems PEG buvo priskirta grupinė leistina paros norma (LPN), reikėtų leisti naudoti EMST įvertintus PEG nešikliui saldikliuose PEG 6000 pakeisti. Visiems šiems PEG reikėtų priskirti E 1521 numerį.
(21)
EMST įvertino informaciją apie naujo maisto priedo kasijos dervos, naudojamos kaip stingdiklis ir tirštiklis, naudojimo saugą ir išreiškė savo nuomonę 2006 m. rugsėjo 26 d. (11). EMST nustatė, kad kasijos dervą naudojant nurodytomis sąlygomis susirūpinimo sauga nekyla. Nors EMST turimų duomenų apie kasijos dervos toksiškumą nepakako LPD nustatyti, ji mano, kad remiantis turimais duomenimis pagrindo susirūpinimui nėra. EMST ypač pabrėžė itin mažą kasijos dervos absorbciją ir tai, kad kasijos dervą hidrolizavus (jei tai apskritai įvyktų) ji suskiltų į junginius, kurie patektų į įprastus medžiagų apykaitos procesus. Kasijos dervos naudojimas yra technologiškai pagrįstas dėl jos sinergetinio stingdinimo poveikio įdėjus jos į kitas įprastas valgomąsias dervas. Todėl kasijos dervą reikėtų leisti naudoti ES šioms paskirtims ir priskirti jai E 427 numerį.
(22)
EMST įvertino neotamo kaip aromato ir skonio stipriklio saugą ir išreiškė savo nuomonę 2007 m. rugsėjo 27 d. (12). EMST padarė išvadą, kad naudojamas kaip siūloma - kaip aromato ir skonio stipriklis - neotamas susirūpinimo sauga nekelia, ir nustatė 0-2 mg/kg kūno masės per dieną LPD. Todėl neotamą reikia leisti naudoti kaip aromato ir skonio stipriklį.
(23)
EMST įvertino informaciją apie L-cisteino (E 920) naudojimo tam tikruose kūdikiams ir mažiems vaikams skirtuose maisto produktuose saugą.2006 m. rugsėjo 26 d. nuomonėje (13) EMST padarė išvadą, kad šią medžiagą naudojant kaip siūloma - apdorotuose grūdiniuose maisto produktuose ir kūdikiams bei mažiems vaikams skirtuose maisto produktuose (ypač sausainiuose kūdikiams) susirūpinimo sauga nekyla. Kūdikiams ir mažiems vaikams skirti sausainiai turi būti tinkamos sudėties, įskaitant kontroliuojamą cukraus ir riebalų kiekį. Tačiau sausainiai, kuriuose yra nedidelis riebalų kiekis, yra trapesni, o ši jų savybė yra susijusi su pavojumi paspringti ir uždusti, jei sausainis vaiko burnoje sulūžtų. L-cisteino paskirtis - pagerinti tešlą, kad būtų galima kontroliuoti galutinio gaminio tekstūrą. Todėl L-cisteiną reikėtų leisti naudoti ES kūdikiams ir mažiems vaikams skirtuose sausainiuose.
(24)
EMST įvertino fermentinio preparato, kurio sudėtyje yra trombino su fibrinogenu, gautų iš galvijų ir (arba) kiaulių, naudojimo kaip maisto priedo maisto produktams atgaminti, saugą ir 2005 m. balandžio 26 d. nuomonėje padarė išvadą, kad fermentinį preparatą naudojant taip, kaip nurodyta toje nuomonėje, susirūpinimo sauga nekyla (14). Tačiau Europos Parlamentas savo 2010 m. gegužės 19 d. rezoliucijoje dėl Komisijos direktyvos, kuria iš dalies keičiami Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius, priedai, projekto nusprendė, kad šio fermentinio preparato, naudojamo kaip maisto priedo maisto produktams atgaminti, įtraukimas į Direktyvos 95/2/EB IV priedą nesuderinamas su Reglamento (EB) Nr. 1333/2008 tikslu ir turiniu, nes neatitinka bendrųjų Reglamento (EB) Nr. 1333/2008 6 straipsnio, visų pirma šio straipsnio 1 dalies c punkto, kriterijų.
(25)
Komisijos sprendimu 2004/374/EB (15) sustabdytas mažų želės indelių, turinčių želė formuojančių maisto priedų, gautų iš jūrinių dumblių ir tam tikrų dervų (E 400, E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 407a, E 410, E 412, E 413, E 414, E 415, E 417, E 418) pateikimas rinkai ir importas. Tarybos direktyva 95/2/EB buvo atitinkamai iš dalies pakeista Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2006/52/EB (16). Todėl Komisijos sprendimą 2004/374/EB reikėtų panaikinti, nes jo nuostatos buvo įtrauktos į Direktyvą 95/2/EB.
(26)
Šioje direktyvoje nustatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę ir nei Europos Parlamentas, nei Taryba joms neprieštaravo,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyvos 95/2/EB II-VI priedai iš dalies keičiami pagal šios direktyvos priedą.
2 straipsnis
1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 2011 m. kovo 31 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus šios direktyvos 1 straipsnio nuostatoms įgyvendinti. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstus.
Jos pradeda taikyti šias nuostatas ne vėliau kaip 2011 m. balandžio 1 d.
Priimdamos tas nuostatas, valstybės narės daro jose nuorodą į šią direktyvą, arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Valstybės narės nustato tokios nuorodos darymo tvarką.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus.
3 straipsnis
Komisijos sprendimas 2004/374/EB panaikinamas.
4 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
5 straipsnis
Ši direktyva yra skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 2010 m. spalio 22 d.