РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 25 април 2012 година
относно държавна помощ SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), предоставена от Германия в полза на Zweckverband Tierkörperbeseitigung в Рейнланд-Пфалц, Заарланд, област Райнгау-Таунус и област Лимбург-Вайлбург
(нотифицирано под номер C(2012) 2557)
(само текстът на немски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/485/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочения по-горе член (2) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С жалба, подадена от Saria Bio-Industries AG & Co KG (наричано по-нататък „жалбоподателят“) на 23 февруари 2008 г., Комисията беше уведомена, че Германия предоставя годишни вноски на асоциацията със специална цел за унищожаване на животински трупове „Zweckverband Tierkörperbeseitigung“ (наричана по-нататък „ZT“) в Рейнланд-Пфалц, Заарланд, област Райнгау-Таунус и област Лимбург-Вайлбург.
(2)
С писмо от 20 юли 2010 г. Комисията уведоми Германия за решението си да открие предвидената в член 108, параграф 2 от ДФЕС процедура по отношение на мярката (наричано по-нататък „решението за откриване на процедурата“). В решението за откриване на процедура, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 26 октомври 2010 г., Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката (3).
(3)
Комисията получи мнението на жалбоподателя на 25 ноември 2010 г. В съответствие с одобрените искания за удължаване на срока от 20 август 2010 г. и 18 ноември 2010 г. Германия представя мнението си относно решението за откриване на процедурата и относно мнението на жалбоподателя в няколко части на 3 март 2011 г., 1 април 2011 г., 4 април 2011 г., 16 май 2011 г., 15 юли 2011 г. и 9 ноември 2011 г.
(4)
ZT изпрати писмено мнение до Комисията на 4 април 2011 г. Макар че съгласно член 20, параграф 1 във връзка с член 6 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (4) заинтересованите страни следва да представят мненията си не по-късно от един месец след датата на публикуване в Официален вестник, ZT представи своето мнение четири месеца по-късно. Комисията може да взема предвид мнения, представени от страните със закъснение, само в отделни обосновани случаи (5). Комисията не намери такава обосновка в писмото на ZT, а в останалите обстоятелства по случая също липсва обяснение за това, поради което с писмо от 18 април 2011 г. Комисията уведоми ZT, че ако мнението на ZT бъде взето предвид в официалната процедура по разследване, това би било в противоречие с процесуалните норми и би довело до неоправдано неравно третиране на страните в производството. Въпреки това тя използва цялата съдържаща се в мнението информация за настоящото решение.
(5)
Успоредно с официалната процедура по разследване на Комисията жалбоподателят е участвал в национално съдебно производство в Германия, като е предявил иск срещу ZT пред Административен съд - Трир (Verwaltungsgericht Trier). На 2 декември 2008 г. съдът постановява, че годишните вноски представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Що се отнася до възстановяването на неправомерната помощ, съдът решава, че не се налага ZT да върне сумата, получена между 2005 г. и 2008 г., предвид наличието на специални обстоятелства, поради които възстановяването изглежда несъразмерна санкция.
(6)
Жалбоподателят и ZT обжалваха решението на Административен съд - Трир пред Висш административен съд - Кобленц (Oberverwaltungsgericht Koblenz). На 24 ноември 2009 г. Висш административен съд - Кобленц потвърди решението на Административен съд - Трир.
(7)
Жалбоподателят и ZT обжалваха решението на Висш административен съд - Кобленц пред Федералния административен съд (Bundesverwaltungsgericht) (наричан по-нататък „BverwG“). С решение от 16 декември 2010 г. (6) Федералният административен съд отхвърли жалбата на жалбоподателя, измени решението на Висш административен съд - Кобленц и отхвърли исканията в тяхната цялост, като прие, че жалбата е недопустима по отношение на периода от 2005 г. до 2009 г. и че годишната вноска за 2010 г. не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
2.1. Правна уредба
2.1.1. Европейско законодателство
(8)
Регламент (ЕО) № 1069/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. за установяване на здравни правила относно странични животински продукти и производни продукти, непредназначени за консумация от човека, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 1774/2002 (Регламент за страничните животински продукти) (7) урежда събирането, транспортирането, съхранението, обработката, преработката и употребата или унищожаването на странични животински продукти, така че те да не представляват риск за човешкото здраве и здравето на животните. Сред целите на законодателния акт е да се предотвратява възникването на огнища на трансмисивна спонгиформна енцефалопатия (ТСЕ) и други трнасмисивни болести по животните като класическа чума по свинете (КЧС) и шап.
(9)
Раздел 4 от Регламент (ЕО) № 1069/2009 разграничава три различни категории странични животински продукти според специфичните рискове за здравето на животните и човешкото здраве:
а)
Материалът от категория 1 крие значителни рискове, свързани по-конкретно с ТСЕ и наличието на определени забранени вещества и замърсители на околната среда. Материалът от тази категория включва, наред с други неща, части от тялото на животни, за които съществува съмнение, че са заразени с ТСЕ, или при които е потвърдено наличието на ТСЕ, както и смеси от материал от категория 1 с материал от категория 2 или 3. Тези материали трябва да се унищожават чрез изгаряне или преработка и да не се включват в състава на фуражи за селскостопански животни или на технически продукти.
б)
Материалът от категория 2 също крие значителни рискове, тъй като се състои от мъртви животни и други материали, съдържащи определени забранени вещества или замърсители. Материалът от тази категория трябва да се унищожава чрез изгаряне или преработка и да не се включва в състава на фуражи за селскостопански животни. В някои случаи обаче той може да се използва като тор или за технически цели.
в)
Материалът от категория 3 включва, наред с други неща, части от заклани животни, които макар да са отхвърлени като негодни за консумация от човека не са засегнати от признаци на болести, предаващи се на хората или животните, а също така и материали, произхождащи от животни, които са годни за консумация от човека, но поради икономически съображения се използват за други цели, например като храна за селскостопански животни.
(10)
Регламент (ЕО) № 1069/2009 по същество е еднозначен с предшественика си, Регламент (ЕО) № 1774/2002 на Европейския парламент и на Съвета (8), и включва разпоредби, забраняващи вноса и износа на материал от категории 1 и 2 и изискващи съоръженията за унищожаване да бъдат одобрени от компетентните органи, натоварени с прилагането на разпоредбите на регламента. По-нататък Регламент (ЕО) № 1069/2009 съдържа конкретни разпоредби за контрол на унищожаването на материал от категории 1 и 2. Освен посоченото по-горе обаче регламентът не поставя изисквания относно начина, по който от икономическа гледна точка да се организира унищожаването на материал от категории 1 и 2. Следователно Регламент (ЕО) № 1069/2009 не изисква унищожаването в определен район да се извършва от едно-единствено предприятие, както е в Германия.
2.1.2. Национално законодателство
(11)
Съгласно член 3 от германския закон за транспониране на общностните разпоредби относно преработката и унищожаването на странични животински продукти, непредназначени за консумация от човека (9) (Gesetz zur Durchführung gemeinschaftsrechtlicher Vorschriften über die Verarbeitung und Beseitigung von nicht für den menschlichen Verzehr bestimmten tierischen Nebenprodukten, наричан по-нататък „TierNebG“) областите (Landkreise) и градовете със статут на общини (kreisfreie Städte) са задължени да извършват унищожаването и преработката на материал от категории 1 и 2, наричани „контролирани стоки“. Тази задача могат да осъществяват сами или чрез договори с трети лица.
(12)
Унищожаването на материал от категория 3, наричан „неконтролирани стоки“,може да се извършва от всяко преработвателно предприятие при спазване на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1069/2009.
2.2. Zweckverband Tierkörperbeseititgung
(13)
ZT е публичноправен субект, основан през 1979 г. съгласно членове 1 и 2 от Закона на провинция Рейнланд-Пфалц за прилагане на Закона за страничните животински продукти („TierNebGAG RP“ - Landesgesetz zur Ausführung des TierNebG на Рейнланд-Пфалц (10)). Междувременно всички административни области и по-големите градове със статут на общини в Рейнланд-Пфалц и Заарланд, както и две области в провинция Хесен - област Райнгау-Таунус и област Лимбург-Вайлбург - са членове на ZT (вж. член 1 от устава на ZT).
(14)
Съгласно член 2 от своя устав ZT е упълномощена от членовете си да поеме всички права и задължения на областите и градовете със статут на общини, чиято отговорност е унищожаването по член 3 от TierNebG в съответствие със законите на отделните провинции.
(15)
Според германското право асоциация със специална цел не може да бъде обект на производство по несъстоятелност поради правния си статут на публичноправен субект. Тя обаче може да бъде закрита по решение на своите членове.
2.3. Унищожаване на мъртви животни и отпадъци от кланици
2.3.1. Дейността на ZT
(16)
ZT извършва не само възложената от устава ѝ задача, а именно унищожаване на материал от категории 1 и 2 на територията, на която извършва дейността си (наричан по-нататък „вътрешен материал“), а унищожава също така материал от категории 1 и 2, произхождащ от съседните провинции Баден-Вюртемберг и Хесен (вж. подробното описание в съображение 20 и следващите), както и материал от категория 3 (наричани заедно по-нататък „външен материал“).
(17)
Както показва таблицата по-долу, в миналото ZT е преработвала големи количества външен материал. През последните години средно почти половината от преработваните количества се състои от външен материал.
Таблица 1
Обработвани от ZT количества през 1998-2009 г.
Вътрешен материал
Външен материал
Баден-Вюртемберг
Северен и Централен Хесен
Контролирани стоки от категории 1 и 2
Неконтролирани стоки от категория 3
Контролирани стоки от категории 1 и 2
Контролирани стоки от категории 1 и 2
Общо
1998 г.
Тонове
38 055
[…] (11)
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
1999 г.
Тонове
41 081
[…]
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
2000 г.
Тонове
44 929
[…]
1 114
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2001 г.
Тонове
57 110
[…]
14 079
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2002 г.
Тонове
58 316
[…]
14 803
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2003 г.
Тонове
54 325
[…]
16 067
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2004 г.
Тонове
52 562
[…]
13 228
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2005 г.
Тонове
48 944
[…]
11 658
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2006 г.
Тонове
45 988
[…]
11 389
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2007 г.
Тонове
44 544
[…]
6 797
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2008 г.
Тонове
41 838
[…]
7 046
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2009 г.
Тонове
36 863
[…]
8 569
23 312
[…]
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
Средно
Тонове
47 046
[…]
8 729
1 943
[…]
1998-2009 г.
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
(18)
Вътрешният материал се състои от мъртви животни и отпадъци от кланици. ZT извършва както събиране, така и преработка (заедно наричани по-нататък „унищожаване“). За да покрие свързаните с дейността разходи, ZT събира такси. За мъртвите животни и отпадъците от кланици се прилагат различни тарифи.
(19)
Тъй като материалът от категория 3 се търгува на свободния пазар, ZT договаря таксите за унищожаване в съответствие с частното право. Докато повечето частни съоръжения за унищожаване унищожават материала от категория 3 отделно с цел постигане на по-високи приходи от продажби чрез преработката му - например в храна за домашни любимци - ZT преработва материала от категория 3 заедно с контролираните стоки, тъй като не разполага с отделно съоръжение. Следователно от преработените контролирани стоки могат да се получат само крайни продукти с ниска стойност, например мазнини и масла, които носят ниски приходи.
(20)
От 2000 г. насам ZT преработва също отпадъци от категории 1 и 2 от Баден-Вюртемберг. За тази цел е сключено специално споразумение между ZT и асоциацията със специална цел Zweckverband Neckar-Franken в съответствие с публичното право. Съгласно споразумението събирането се извършва на местно равнище от Zweckverband Neckar-Franken, след което материалът се доставя до ZT за преработка.
(21)
През 2007 г. ZT участва и в търг за унищожаване на контролирани стоки в областите на Северен и Централен Хесен, който печели. Преди ZT да поеме дейността по унищожаването от 1 април 2009 г. тя се извършва от дружество, което принадлежи към групата на жалбоподателя.
(22)
По този начин ZT цели максимално оползотворяване капацитета на съоръженията си не само чрез преработка на вътрешен материал от категории 1 и 2, но и чрез интензивна дейност извън официалната си задача, като преработва свободно търгуващ се материал от категория 3 и материал от категории 1 и 2 с произход извън територията на дейност на асоциацията. Между 2002 г. и 2008 г. само 54-58 % от обработваните от ZT количества са вътрешен материал от категории 1 и 2. През 2009 г. - отчасти поради включването на материал от Северен и Централен Хесен - този дял намалява значително до едва 39 %, т.е. по-малко от половината от общите количества, преработвани от ZT.
2.3.2. Капацитет на съоръженията на ZT
(23)
ZT разполага с две съоръжения за унищожаване - в Rivenich и Sandersmühle. При нормална експлоатация и двете работят средно пет дни в седмицата на две смени (5-дневна експлоатация на две смени). За толкова време могат да се преработват най-много 2 160 тона седмично. Този нормален работен капацитет в общия случай е бил достатъчен за преработка на възникващите в последните години 88 000 тона материал годишно, т.е. 1 700 тона седмично.
(24)
Подобно на други предприятия за унищожаване ZT разполага със свободен работен капацитет под формата на неизползвани смени в хода на нормалната експлоатация през седмицата и в почивните дни. Този свободен работен капацитет може да се използва за преработка на допълнителни животински трупове в случай на епидемия.
2.3.2.1. Краткосрочен свободен работен капацитет
(25)
Според предоставената от ZT информация съоръженията могат да работят на три смени във всички дни от седмицата (7-дневна експлоатация на 3 смени) за кратък период от 6 до 12 седмици. Това означава, че за кратки периоди разполагаемият седмичен капацитет достига 4 536 тона. Седемдневната експлоатация на три смени обаче не може да се поддържа за по-продължителен период от време поради износване, както и преумора на персонала.
(26)
Следователно в краткосрочен план - за период до 12 седмици, ZT има свободен работен капацитет от 2 376 тона седмично над обичайната стойност, който може да се използва за преработка в случай на епидемия (вж. също таблица 3 в раздел 9.3.1).
2.3.2.2. Дългосрочен свободен работен капацитет
(27)
В дългосрочен план максималното възможно натоварване на съоръженията с цел преработване на допълнителен материал, възникнал при епидемия, е пет дни в седмицата на три смени (5-дневна експлоатация на 3 смени), тъй като почивните дни биха били необходими за поддръжка в случай на продължително по-интензивно натоварване. В този случай биха могли да се преработват до 3 240 тона седмично.
(28)
Следователно в по-дългосрочен план, т.е. за период, по-дълъг от 12 седмици, ZT разполага със свободен работен капацитет от 1 080 тона седмично над обичайната стойност, позволяващ преработка в случай на епидемия (вж. също таблица 3 в раздел 9.3.1).
2.4. Годишни вноски и обществена задача
(29)
Правното основание за годишните вноски, които ZT получава от членовете си (области и градове със статут на общини), се съдържа в устава на ZT. Предназначението на годишните вноски е да се компенсират разходите, непокрити от приходите (вж. член 9, параграф 1 от устава).
(30)
Размерът на годишната вноска се определя въз основа на годишния бюджет, който първо се одобрява от общото събрание на членовете. След приемането на бюджета ZT има право да изиска плащане на годишната вноска чрез административен акт.
(31)
През февруари 2010 г. уставът на ZT е изменен с обратно действие от 1 януари 2009 г. До този момент уставът не е съдържал други правила относно използването и изчисляването на годишни вноски освен разпоредбите на член 9, параграф 1, но през февруари 2010 г. са въведени следните нови разпоредби.
(32)
Съгласно член 9, параграф 2 от устава годишната вноска вече трябва да бъде предварително определена. Правилата гласят също, че годишната вноска може да се събира единствено като компенсация за разходи, произтичащи от възложената на ZT задача да унищожава материал от категории 1 и 2 и да поддържа резервен капацитет за справяне с епидемии.
(33)
Съгласно член 10, параграф 2 от устава резервният капацитет за епидемии от 2009 г. насам, е бил по 7 110 тона годишно, които да бъдат преработвани в шестседмичен срок (т.е. шест пъти по 1 185 тона седмично). При определянето на размера на резерва за епидемии е отчетено, че освен собствения капацитет на ZT в случай на епидемия може да се ползва допълнителен, алтернативен капацитет за унищожаване от 5 000 тона годишно. Разходите по резерва за епидемии трябва да се определят предварително в съответния стопански план за дейността, като за разходи за резерва за епидемии се считат само съответният дял от постоянните разходи (амортизация, данъци, застраховка, лихви по заеми), разходите по договори за външна поддръжка, както и делът от разходите за персонал, необходими за поддържане на постоянна работна готовност. Разходите по резерва за епидемии трябва да се записват в специални сметки, отделно от другите разходи на предприятието, като се разпределят според съответния дял от капацитета.
(34)
От основаването си през 1979 г. до 2011 г. ZT е получила годишни вноски в общ размер от 66 493 680 EUR. Стойностите по години от 1998 г. насам са, както следва:
1998 г.
:
2 114 192 EUR (4 135 000 DM)
1999 г.
:
2 432 216 EUR (4 575 000 DM)
2000 г. и 2001 г.
:
2 249 684 EUR (4 400 000 DM) годишно
2002-2008 г.
:
2 250 000 EUR годишно
2009 г.
:
1 961 515 EUR
2010 г.
:
2 212 392 EUR
2011 г.
:
1 962 515 EUR
(35)
Годишните вноски от 1998 г. до 2011 г. възлизат на общо 30 932 198 EUR.
(36)
Според представените отчети за приходите и разходите в периода 1998-2009 г. след прибавяне на годишните вноски ZT бележи обща загуба от 4 562 795 EUR. Ако се изключат вноските, чиято обща стойност е 26 757 292 EUR, сумарната загуба за периода от 1998 г. до 2009 г. възлиза на 31 320 678 EUR. Следователно годишните вноски не са били достатъчни, за да компенсират напълно общите загуби.
2.5. Одобрена държавна помощ във връзка с тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици
(37)
Принципът „замърсителят плаща“ съгласно член 191, параграф 2 от ДФЕС важи като цяло за унищожаването на странични животински продукти. Ето защо на първо място фермерите и кланиците носят отговорността да се погрижат за унищожаването на мъртви животни и отпадъци от кланици и да понесат съответните разходи (12).
(38)
Поради кризата с ТСЕ обаче възниква необходимост да се осигури съответната обработка на мъртви животни и отпадъци от кланици, състоящи се от материали от категории 1 и 2, и да се подкрепят фермерите посредством държавна помощ. Европейската комисия установява съответния ред с Насоките на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици от 24 декември 2002 г. (13) (наричани по-нататък „Насоките за ТСЕ“). Този ред е включен и направен по-строг в раздел V.Б.4 от Основните насоки на Общността за държавните помощи за земеделския и горския сектор за периода 2007-2013 г. (14) (наричани „Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г.“).
(39)
Съгласно Насоките за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г. по принцип замърсителят трябва да понася разходите за унищожаване на странични животински продукти (15). При някои строго ограничени обстоятелства обаче се допуска помощ за тестове за ТСЕ и унищожаване на мъртви животни (16). За унищожаване на отпадъци от кланици помощ не може да се отпуска (17). Освен това помощта е съвместима с вътрешния пазар само ако може да се докаже, че тя достига само до фермерите, а не до предприятия производители надолу по веригата (например кланици или съоръжения за унищожаване на животински трупове) (18).
2.5.1. Решение на Комисията от 29 януари 2004 г. по дело за държавна помощ NN 33/03
(40)
През 2004 г. Комисията одобри мерки за държавна помощ с цел противодействие на заплахата от ТСЕ в Рейнланд-Пфалц, за които Германия изпрати уведомление съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, Насоките на Общността за ТСЕ и Насоките на Общността за държавна помощ за земеделския сектор от 12 август 2000 г. (19) Мерките имат за цел да се предотврати разпространението на ТСЕ, наред с другото чрез възстановяване на допълнителните разходи, понесени от фермерите за подходящото унищожаване на рисков материал след въвеждането на забраната за хранене на добитък с месно и костно брашно.
(41)
Наред с други мерки Комисията одобри еднократна помощ в размер 100 % от разходите за унищожаване на определени рискови отпадъци от кланици, натрупани от октомври 2000 г. до септември 2001 г. в резултат на забраната за хранене с животинско брашно на територията на дейност на асоциацията. За получатели на помощта се смятат обаче кланиците, а не ZT.
2.5.2. Решение на Комисията от 6 юли 2004 г. по дело за държавна помощ N 15/04
(42)
Съгласно втората схема за помощ, също одобрена през 2004 г., фермерите в Рейнланд-Пфалц биват компенсирани за разходите за събиране и преработка на мъртви животни, за които са плащали вноски в Касата за болести по животните (Tierseuchenkasse) (20) Прилаганите от ZT такси за събиране и преработка на вътрешни мъртви животни се понасят поравно от провинциите (Рейнланд-Пфалц, Хесен, Заарланд), членовете на асоциацията и касата за болести по животните на съответните провинции. По отношение на разходите за преработка обаче собствениците на селскостопански животни следва сами да покрият 25 %.
(43)
Помощта, заплащана директно на ZT, е одобрена за периода от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2013 г. Тя се отпуска при условие да се ползва изключително от фермерите и да няма кумулиране с друга помощ.
(44)
Тъй като помощта компенсира пропорционален дял от предварително определените такси (100 % за събиране и 75 % за преработка), Комисията прави заключението, че тя е в полза изключително на фермерите и не създава икономическо предимство за ZT.
2.5.3. Връзка между одобрените схеми за помощ NN 33/03 и N 15/04 и годишните вноски
(45)
Двете схеми за помощ (наричани по-нататък „земеделските помощи“) се отчитат като приходи в счетоводните книги на ZT. Следователно в посочените в съображение 36 загуби вече е отчетено, че ZT е получавала в приход земеделски помощи.
(46)
Следователно ZT е получавала годишните вноски в допълнение към земеделските помощи, за да финансира непокритите си загуби.
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
(47)
Жалбоподателят твърди, че от икономическа гледна точка ZT не би могла да оцелее, ако членовете ѝ не покриват годишните загуби, произтичащи от унищожаването на вътрешен и външен материал, като заплащат годишни вноски. ZT, която има монопол върху унищожаването на вътрешен материал и следователно не е изложена на конкуренция, предлага по-ниски от пазарните цени на отворените пазари за външен материал. Ценовата политика на ZT е ориентирана единствено към максимално оползотворяване на съоръженията, които разполагат с голям свободен капацитет.
(48)
Според жалбоподателя от заплащането на годишни вноски произтичат много видове нарушаване на конкуренцията. По-специално той критикува ценообразуването на ZT на свободния материал от категория 3 и на офертата в търга за унищожаване в Северен и Централен Хесен:
а)
ZT предлага да унищожава отпадъци от кланици не по цени, зависещи от преработваното количество, а срещу твърда цена на животно. Това я прави атрактивна за по-малките кланици, при които разделянето на материала от категория 3 от материала от категория 1 и 2 е свързано с по-високи разходи, отколкото при по-големите и добре оборудвани кланици, тъй като те могат да си спестят разделянето и да предават на ZT материал от категория 3 заедно с отпадъци от категории 1 и 2. Така ZT предлага унищожаване на отпадъци от кланици на цени, които не покриват нейните разходи, тъй като не включва в таксите си допълнителните разходи, произтичащи от същевременната преработка на материал от категория 3.
б)
В търга за унищожаване на материал от категория 1 и 2 в Северен и Централен Хесен ZT успява да спечели единствено защото постоянните ѝ разходи за поддържане на резервен капацитет вече са покрити от годишните вноски, което ѝ позволява да предложи по-ниски тарифи.
(49)
Германия от друга страна настоява, че годишните вноски са необходими за покриване разходите на ZT, произтичащи от задължението ѝ да поддържа резервен капацитет за справяне с епидемии. В подкрепа на позицията си Германия представя експертно становище на института Fraunhofer от март 2007 г. (21) (наричано по-нататък „становището на Fraunhofer“), с което показва, че разходите по резерва за епидемии възлизат на около 50 % от общите разходи за капацитет. Освен това се твърди, че годишните вноски са необходими за покриване на разходите за рехабилитация на замърсени индустриални обекти.
(50)
При предварителното разглеждане Комисията първоначално установява, че годишните вноски предоставят на ZT икономическо предимство, тъй като намаляват нейните текущи разходи, както и че останалите критерии за наличие на държавна помощ са изпълнени.
(51)
Комисията изтъкна, че подобна помощ за предприятия в общия случай е забранена. Освен това тя изрази своите съмнения за това до каква степен годишните вноски биха могли да се оправдаят като компенсация за поддържане на резерв за епидемии. Анализът на Комисията беше основан на разглеждане на четирите критерия, изложени в решението по делото Altmark (22):
а)
предприятието бенефициер трябва да бъде действително натоварено с изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени;
б)
параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, трябва да бъдат установени предварително по обективен и прозрачен начин;
в)
компенсацията не може да надвишава това, което е необходимо за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнение на задълженията, свързани с предоставяне на обществената услуга, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба от изпълнението на тези задължения;
г)
ако предприятието носител на задължения за обществени услуги не е определено чрез процедура по възлагане на обществени поръчки, която създава условия за избор на кандидата, който е в състояние да предостави тези услуги при най-ниската цена за съответната общност, равнището на необходимата компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано предприятие при изпълнението на тези задължения.
(52)
По въпроса за наличието на услуга от общ икономически интерес Комисията изрази съмнение дали съществува обществен интерес в осигуряването на резерв за епидемии, тъй като съгласно принципа „замърсителят плаща“ фермерите са задължени да унищожават мъртвите животни и отпадъците от кланици и се ползват с гореспоменатите помощи, одобрени от Комисията. Под въпрос е също дали годишните вноски са необходими, тъй като практиката на други германски провинции показва, че съоръженията на частните оператори разполагат с достатъчен свободен капацитет, за да се справят с епидемии сред животните, без да получават допълнителни компенсационни плащания за поддържането на такъв капацитет.
(53)
Комисията се съмнява също дали уставът на ZT отговаря на изискванията за прозрачен акт за възлагане, тъй като преди 2010 г. поддържането на резерв за епидемии не е било определено като задължение от обществен интерес, което да се изпълнява от ZT, не са определени и необходимите параметри за изчисляване на разходите.
(54)
По отношение на необходимостта от заплащане на компенсация Комисията повдигна въпроса дали годишните вноски всъщност не финансират загубите, произлизащи от непечелившия свободен капацитет. Под въпрос е дали са необходими допълнителни годишни вноски, щом в други германски провинции всички разходи се покриват от таксите, заплащани от замърсителите.
(55)
Тъй като ZT не е избрана чрез публична покана за участие в търг, е под съмнение дали ZT е типично, добре управлявано предприятие.
(56)
Поради това Комисията стига до предварителното заключение, че е необходимо подробно разглеждане, за да се установи дали заплащаните на ZT годишни вноски действително са необходими за поддържане на резерв за епидемии или дали самият пазар не би осигурил достатъчен свободен капацитет в случай на епидемия.
(57)
На последно място се подлага на съмнение доводът на Германия, че годишните вноски биха могли да се оправдаят като компенсация за разходите за рехабилитация на замърсени индустриални обекти. Съгласно точка 132 от Насоките на Общността относно държавната помощ за защита на околната среда от 1 април 2008 г. (23) (наричани по-нататък „Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда“) такава помощ може да се смята за съвместима с вътрешния пазар, само ако получателят не може да бъде подведен под отговорност съгласно националното право, което в настоящия случай очевидно не е така.
4. ПРОИЗВОДСТВА ПРЕД НАЦИОНАЛНИ СЪДИЛИЩА
(58)
В решението си от 16 декември 2010 г. BVerwG определя, че вноските за 2010 г. не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, тъй като са изпълнени критериите от решението по делото Altmark. BVerwG не се произнесе относно по-ранните вноски, тъй като приема жалбата за недопустима в частта за вноските, заплащани преди 2010 г.
4.1. Първи критерий от решението по делото Altmark
(59)
BVerwG определя, че унищожаването на странични животински продукти съгласно регламента за страничните животински продукти и съгласно член 3, параграф 1 от TierNebG представлява услуга от общ икономически интерес, която включва поддържането на резервен капацитет за епидемии.
(60)
BVerwG разграничава капацитета, използван при нормална експлоатация, включително свободния работен капацитет, и незаетия капацитет, който в общия случай остава неизползван. Ако годишните вноски покриват разходите за нормалния капацитет, включително за основния работен свободен капацитет, BVerwG би приел, че годишните вноски представляват държавна помощ на основание на принципа „замърсителят плаща“.
(61)
Ако обаче годишните вноски покриват само разходите за свободния капацитет, поддържан единствено за случай на избухване на епидемия, то тогава те не биха представлявали държавна помощ. При това не е от значение, че свободният капацитет може да бъде по-висок, отколкото налагат експлоатационните нужди, тъй като по своето естество той обикновено не се използва. Единствено ако има данни, че свободният капацитет е бил използван и за нормална експлоатация (напр. за унищожаване на материал от категория 3), заключението би било различно. Тъй като обаче това очевидно не е така, годишните вноски компенсират единствено разходите, произлизащи от задължението за предоставяне на обществена услуга под формата на поддържане на резерв за епидемии.
4.2. Втори критерий от решението по делото Altmark
(62)
Що се отнася до изискването за прозрачност, BVerwG обръща внимание, че уставът е бил изменен на 2 февруари 2010 г., непосредствено преди определянето на вноските за 2010 г. BVerwG заключава, че от член 9 от приетия през 2010 г. устав става ясно, че годишните вноски компенсират единствено разходите по поддържането на резервен капацитет в случай на епидемия.
4.3. Трети критерий от решението по делото Altmark
(63)
Измененият член 9 от устава гарантира, че годишните вноски компенсират единствено разходите по поддържането на резерва за епидемии.
(64)
Освен това BVerwG обръща внимание на това, че решението за размера на резерва не е стопанско решение, което трябва да се вземе въз основа на икономическата рентабилност. По своята същност поддържането на резервен капацитет за епидемии е икономически нерентабилно, тъй като разходите за подобен резерв по никакъв начин не са пропорционални на вероятността за възникване на мащабни епидемии.
4.4. Четвърти критерий от решението по делото Altmark
(65)
Според BVerwG в случая не е възможно да се приложи четвъртият критерий от решението по делото Altmark, тъй като унищожаването на материал от категории 1 и 2 се извършва отделно от унищожаването на материал от категория 3. Няма припокриване между обществените и търговските услуги, предоставяни от ZT, докато в делото Altmark на частна фирма за автобусни превози са били възложени множество задължения във връзка с предоставянето на обществени услуги (напр. по отношение на броя спирки и разписанието), които съществено са променили начина на извършване на основната транспортна услуга. Следователно заплащаните на ZT годишни вноски имат за цел да я компенсират за разходите по предоставяне на обществена услуга, която се предлага извън пазара.
(66)
Освен това BVerwG е на мнение, че публичните органи имат право да осъществяват задачите си от обществен интерес сами, без да бъдат задължавани да прибягват до частни доставчици на услуги. По отношение на определението на съда, свързано с обществените поръчки, BVerwG изтъква, че публичните органи могат свободно да решават дали да извършват услуга със собствени ресурси или да си я набавят на пазара (24).
5. МНЕНИЕ НА ЖАЛБОПОДАТЕЛЯ
5.1. Първи критерий от решението по делото Altmark
(67)
Жалбоподателят твърди, че на основание на принципа „замърсителят плаща“ поддържането на резерв за епидемии не е услуга от общ икономически интерес (УОИИ) по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС.
(68)
За замърсители лесно могат да бъдат определени фермерите и кланиците -фермерите имат полза от ефективното справяне с епидемии сред животните, тъй като те могат да застрашат стадата и следователно активите им. Бързото и ефективно справяне с епидемии позволява на кланиците да продължат дейността си нормално.
(69)
Принципът „замърсителят плаща“ е приет и в съответното германско законодателство, в което фермерите и кланиците често се споменават като замърсители, които трябва да понасят разходите за унищожаване (25).
5.2. Втори критерий от решението по делото Altmark
(70)
Според жалбоподателя ZT е започнала да твърди, че винаги е била натоварена със задачата да поддържа резервен капацитет, едва след началото на националното разследване и разследването на Комисията. Преди изменението на устава през 2010 г. осигуряването на резервен капацитет не е било изрично възложено на ZT и параметрите за изчисляването на компенсацията не са били предварително определени.
5.3. Трети критерий от решението по делото Altmark
(71)
Жалбоподателят изтъква, че изискването за поддържане на резерв за епидемии не е свързано с нетни разходи за съоръженията за унищожаване на животински трупове.
5.3.1. Резервът за епидемии се осигурява от работния свободен капацитет
(72)
Съоръженията за унищожаване на животински трупове в Германия в общия случай работят на две смени, пет или шест дни в седмицата, с колебания от ± 5 % по отношение на часовете на експлоатация. Сезонните колебания в търсенето се поемат чрез работа на три смени в периоди на повишено търсене и връщане към петдневна експлоатация на две смени при слабо търсене. Експертното становище на Böckenhoff (26) потвърждава, че при използване на третата смяна през седмицата и допълнителните смени в почивните дни може да бъде осигурен достатъчен резерв за епидемии, който да позволи справяне с увеличените количества материал в случай на епидемия.
(73)
Следователно необходимият резерв за епидемии може да се осигури от работния свободен капацитет, който е на разположение при нормалната експлоатация на съоръженията за унищожаване. Жалбоподателят подчертава, че никога не му се е налагало да прави допълнителни инвестиции, за да поддържа достатъчен резерв в случай на епидемии.
(74)
Жалбоподателят изтъква също така, че при планиране на капацитета на едно съоръжение за унищожаване трябва да се вземат предвид капацитетите на съседните провинции. В случай на голямо огнище на болест за справяне с краткосрочното увеличение в търсенето на капацитет могат да се използват капацитетите на останалите провинции. Няма правни разпоредби, забраняващи транспортирането на материали от категории 1 и 2. Напротив, съответното германско законодателство (27) приема прибягването до капацитетите на съседни региони като очевиден начин за справяне с претоварване на преработвателния капацитет в случай на епидемия.
5.3.2. Общите разходи трябва да бъдат финансирани от обичайните приходи от такси
(75)
Според жалбоподателя в обичайния случай всички разходи за капацитет се покриват от приходите, които предприятието, натоварено със задачата да унищожава материал от категории 1 и 2, получава чрез събиране на такси за своята обичайна дейност. Тъй като разходите за работен свободен капацитет са неделима част от разходите на съоръжението, те могат да бъдат включени при изчисляването на таксите. Наред с други неща, жалбоподателят цитира решение на BVerwG (28), от което става ясно, че разходите за обективно оправдания резервен капацитет могат да се включват в изчисляването на таксите.
(76)
В 10 от 16-те провинции с унищожаването на материали от категории 1 и 2 са натоварени само частни предприятия (Берлин, Бранденбург, Бремен, Хамбург, Мекленбург-Предна Померания, Долна Саксония, Северен Рейн-Вестфалия, Саксония-Анхалт, Шлезвиг-Холщайн и Тюрингия). В някои от тези провинции има региони с особено голяма численост на добитъка, например в Долна Саксония, Северен Рейн-Вестфалия и Шлезвиг-Холщайн. В Бавария и Хесен унищожаването на животински трупове частично се осигурява от частни предприятия.
(77)
В провинциите, в които жалбоподателят или свързани с него предприятия са натоварени с унищожаването на странични животински продукти, включително в Мекленбург-Предна Померания, Саксония-Анхалт и Тюрингия, държавният орган и натовареното с тази задача предприятие договарят максималния годишен капацитет, който трябва да поддържа съоръжението за унищожаване. Тези капацитети се смятат за достатъчни за справяне с увеличеното търсене в случай на епидемия. Според информацията, с която разполага жалбоподателят, при някои процедури по възлагане на обществени поръчки в Северен Рейн-Вестфалия равнището на резервния капацитет за епидемии се определя предварително. Цитираният пример е регион Щайнфурт, където като резерв са заложени 5 % от числеността на добитъка през предходната година. Таксите за унищожаване се изчисляват така, че всички постоянни разходи на съоръженията за унищожаване се рефинансират напълно от таксите за унищожаване, събирани от фермерите и кланиците.
(78)
Следователно практиката в другите провинции показва, че общите разходи за едно съоръжение за унищожаване - включително тези за резерв за епидемии - могат напълно да се финансират с приходите от такси и че не е необходима допълнителна компенсация с публични средства.
5.3.3. Действителното използване на годишните вноски от страна на ZT
(79)
Жалбоподателят изтъква, че ZT използва годишните вноски, не само за да финансира загуби от нормална експлоатация, но и от поддържане на свръхкапацитет, който след това да се използва за външни цели.
5.3.3.1. Използване на предполагаемия резерв за епидемии за целите на обществената задача, възложена на ZT в Северен и Централен Хесен
(80)
Сравнението между количеството свободен капацитет, което ZT посочва в офертата си в процедурата за възлагане на обществена поръчка в Северен Хесен през 2009 г., и количеството свободен капацитет, описано в експертното становище на Fraunhofer (29), сочи съществен спад в свободния капацитет на ZT с времето. Докато през 2005 г. свободният капацитет и съответно предполагаемо необходимият резерв за епидемии все още е около 50 % от общия капацитет, според експертното становище на Fraunhofer към 2009 г. той е намалял до едва 35 %, както показва офертата на ZT в процедурата за възлагане на обществена поръчка в Северен и Централен Хесен.
(81)
Ако се приеме, че ZT действително е била натоварена със задачата да поддържа резерв за епидемии и че 50 % от средния капацитет на ZT е подходящ резерв за епидемии (както се заключава в експертното становище на Fraunhofer), ZT не би могла да участва в процедурата за възлагане на обществена поръчка в Северен Хесен, нито да поеме допълнителни задължения за унищожаване на материал в Баден-Вюртемберг.
(82)
Тъй като обаче ZT всъщност печели договора по процедурата за възлагане на обществена поръчка в Северен Хесен и поема предоставянето на допълнителни услуги по унищожаване на материал, тя непременно трябва да е използвала за нормална експлоатация част от резерва, за който се твърди, че е необходим в случай на епидемии. Така става очевидно, че с годишните вноски са финансирани разходите за свободен капацитет, който не е необходим като резерв за епидемии.
5.3.3.2. Финансиране на излишен свободен капацитет
(83)
Жалбоподателят съпоставя равнището на наличния свободен капацитет на ZT с разполагаемия свободен капацитет в други провинции и стига до заключението, че свободният капацитет на ZT е четири-пет пъти по-голям от свободния капацитет, с който разполагат другите провинции като резерв за епидемии, като се отчетат разликите в числеността на добитъка. Следователно с годишните вноски е бил финансиран свободният капацитет, който значително надвишава необходимия резерв за епидемии в сравнение с други провинции. Впоследствие излишният свободен капацитет на ZT е бил на разположение за ползване за външни цели, включително за участие в тръжната процедура в Северен и Централен Хесен.
5.4. Четвърти критерий от решението по делото Altmark
(84)
Жалбоподателят посочва, че ZT не е спечелила договора чрез процедура за възлагане на обществена поръчка, докато в повечето други провинции се провежда публичен търг с цел избор на най-ефективен доставчик. Освен това не е направен анализ на разходите, в който да се съпоставят разходите на ZT с тези на тези на типично, добре управлявано предприятие.
(85)
Според жалбоподателя не е имало правни пречки за провеждане на публичен търг в Рейнланд-Пфалц.
5.5. Нарушаване на конкуренцията на външните пазари
5.5.1. Оферта на ZT за цени, по-ниски от разходите, в публичния търг в Северен и Централен Хесен
(86)
Жалбоподателят твърди, че нарушаващото въздействие на заплащаните годишни вноски върху конкуренцията може да се покаже нагледно с начина, по който е протекъл публичният търг в Северен Хесен.
(87)
Преди тръжната процедура унищожаването на материали от категории 1 и 2 е било възложено на свързаното с жалбоподателя дружество Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (наричано по-нататък „TBA Schäfer“). То обаче не успява да се наложи в конкуренцията със ZT в търга през 2009 г. Докато офертата на TBA Schäfer е трябвало да се основава на пълните разходи, ZT е можела да предложи такси, по-ниски от разходите, тъй като част от нейните разходи за капацитета вече са финансирани от годишните вноски.
(88)
Друго доказателство, че в търга за Северен Хесен ZT е предложила цени, по-ниски от разходите, е съпоставката с таксите, събирани от ZT на собствената ѝ територия. Там таксата е 328 EUR на тон, докато офертата на ZT в търга за Северен Хесен е за едва 208 EUR на тон. Тъй като няма съществени разлики между разходите за събиране в двата региона, е непонятно как ZT би заложила в офертата си за Северен Хесен такси, по-ниски с около една трета от тези, които събира на собствената си територия, за абсолютно същата услуга.
(89)
Разходната база на TBA Schäfer е обществено достояние от предишни търгове, което улеснява ZT да подаде оферта за 208 EUR на тон, т.е. с едва 4 EUR по-малко от офертата на TBA за 212 EUR на тон, и така да спечели търга.
5.5.2. Събирани от ZT такси за унищожаване на материал от категория 3, по-ниски от разходите
(90)
Жалбоподателят подчертава, че поради недиференцираната ценова политика на ZT в Рейнланд-Пфалц е нарушен стимулът за кланиците да разделят материала от категория 3 от материала от категории 1 и 2. В резултат на това заедно с лошия материал от категории 1 и 2 се унищожават значителни количества материал от категория 3, който иначе би могъл да се преработи в храна за домашни любимци (30).
(91)
Освен това количеството материал от категория 3, изтеглено от пазара поради ценовата политика на ZT, е по-голямо, отколкото предполага Комисията в своята предварителна оценка на пазара. В точка 33 от решението за откриване на процедурата се посочва, че материалите от категория 3 се отделят при 72 % от всички заклани животни в Рейнланд-Пфалц. Тази стойност обаче се основава единствено на броя заклани животни. Ако се отчете, че при клането на телета се получава много по-голямо количество материал от категория 3, отколкото при клането на прасета, резултатът би бил, че се отделят едва 45 % от материала от категория 3. Следователно нарушаването на пазара поради ценовата политика на ZT е много по-голямо, отколкото се е допускало преди.
6. МНЕНИЕ НА ZT
(92)
В съществените точки мнението на ZT съвпада с това на Германия, описано в следващия раздел. Ето защо с цел избягване на излишно повторение мнението на ZT не е изложено отделно.
7. МНЕНИЕ НА ГЕРМАНИЯ
(93)
Германия оспорва, че годишните вноски, събирани съгласно устава на ZT, представляват неправомерна помощ, тъй като са изпълнени критериите от решението по делото Altmark. Освен това Германия твърди, че помощта е съвместима с вътрешния пазар, тъй като годишните вноски не надвишават разходите за поддържане на резерва за епидемии и разходите за рехабилитация на стари индустриални обекти.
7.1. Първи критерий от решението по делото Altmark
(94)
На първо място Германия твърди, че поддържането на резерв за епидемии е услуга от общ икономически интерес. Това свое твърдение тя основава на факта, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 е законоустановено задължение на местните власти.
(95)
Местните власти са натоварили ZT, в качеството ѝ на правоспособен публичноправен субект, с изпълнението на това законоустановено задължение. Общият икономически интерес се състои в това, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 има за цел опазването на човешкото здраве. Това важи преди всичко в случай на епидемия.
(96)
При това трябва да се има предвид, че фактът, че финансиране е било възможно съгласно Насоките за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г., не може да се привежда в ущърб на ZT, Насоките регламентират само финансирането на разходи за унищожаване на животински трупове (мъртви животни) без да се занимават конкретно с разходите за поддържане на резерв за епидемии. Следователно няма кумулиране на годишните вноски с одобрената помощ за ТСЕ.
(97)
Освен това що се отнася до унищожаването на мъртви животни, за замърсители могат да се посочат фермерите, но що се касае за разходите по резерва за епидемии, е трудно да бъдат определени замърсителите.
7.2. Втори критерий от решението по делото Altmark
(98)
По силата на TierNebGAG RP от 1979 г. ZT е била натоварена със задачата да унищожава странични животински продукти.
(99)
Размерът на необходимия резерв за епидемии и параметрите за изчисляване на нетните разходи са определени в изменения устав на ZT от 1 февруари 2010 г. Те се основават на експертното становище на Fraunhofer.
(100)
Германия подчертава, че още преди изменението на устава през 2010 г. годишните вноски, които ZT събира от членовете си, са определяни обективно и прозрачно. По-специално планът за дейността за всяка година се приема от общото събрание на ZT в рамките на публична процедура, одобрена от надзорния орган, и се публикува в официалните вестници на Рейнланд-Пфалц, Хесен и Заарланд.
7.3. Трети критерий от решението по делото Altmark
(101)
Германия твърди, че поддържаният за справяне с епидемии резерв е необходим за опазване на човешкото здраве в случай на епидемии.
7.3.1. Експертно становище относно размера на резерва за епидемии
(102)
Според Германия размерът на резерва за епидемии, определен в изменения устав от 2 февруари 2010 г., се основава на експертното проучване на Fraunhofer. След откриването на процедурата Германия възлага на Института за структурни изследвания и планиране в районите на интензивно земеделие (Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten (ISPA) да изготви допълнително експертно становище (31) (наричано по-нататък „експертното становище на ISPA-RP“).
(103)
В своето експертното становище Fraunhofer прави оценка на очакваните количества материал при различни сценарии, като отчита доколко вероятни са те. Експертното становище на ISPA-RP следва методически подробен подход за моделиране на различните сценарии на епидемии при възникване на огнище на шап или класическа чума по свинете (КЧС).
(104)
И двете експертни становища стигат заключението, че наред с обичайните количества вътрешен и външен материал, чието количество е приблизително 1 700 тона седмично, общият капацитет, с който разполага ZT, е достатъчен за преработка на количества, произтичащи от краткотрайни и продължителни епидемии.
7.3.1.1. Краткотрайни епидемии
(105)
Експертното становище на ISPA показва, че в случай на краткотрайни епидемии, ако се допусне, че те водят до около 200 тона допълнителен материал дневно в продължение на 2-5 дни, този материал може лесно да се преработи заедно с обичайните количества, като се използва разполагаемият седмичен свободен капацитет до 1 523 тона при 5-дневна експлоатация на три смени, без да се прибягва до допълнителните смени в почивните дни.
(106)
Дори ако значителна част от територията на дейност на асоциацията бъде засегната от епидемии, така че в продължение на 8 седмици да възникват допълнителни количества от 1 300-1 800 тона, те могат да се преработват чрез смени в почивните дни, които позволяват ползване на краткосрочния свободен капацитет от 2 819 тона седмично (вж. също таблица 3 в раздел 9.3.1).
7.3.1.2. Продължителни епидемии
(107)
Този сценарий допуска възникване на огнище на шап на цялата територия на дейност на асоциацията при умъртвяване на 10 % от всички животни, какъвто беше случаят във Великобритания през 2001 г. При този сценарий прогнозното количество материал би било приблизително 1 300 тона седмично за период от 18 седмици. Експертното становище на ISPA-RP показва, че при 5-дневна експлоатация на три смени съоръженията на ZT могат да преработват дори тези количества наред с обичайните количества (вж. таблица 3 в раздел 9.3.1).
7.3.1.3. Заключения от представените проучвания
(108)
Според Германия представените експертни становища показват, че общият разполагаем капацитет при 5-дневна експлоатация на 3 смени е достатъчен, за да се преработват, наред с обичайните количества, допълнителните количества, произтичащи от краткотрайни и дори по-продължителни епидемии. При повечето сценарии дори не би се наложило да се прибегне до допълнителните смени в почивни дни, които могат да бъдат използвани при работа с пълен капацитет в продължение на 6-12 седмици.
(109)
В експертните становища се стига до заключението, че ZT разполага с достатъчен общ капацитет при 5-дневна експлоатация на три смени, за да преработва обичайните количества заедно с материала, очакван при по-продължителни епидемии. Ето защо наличният понастоящем общ капацитет не се смята за прекалено висок, а за подходящ предвид нуждите.
7.3.2. Разходи по резерва за епидемии
(110)
Представените от Германия изчисления на разходите по резерва за епидемии следват подхода в експертното становище на Fraunhofer. Разбивката на разходите за капацитет между нормалната експлоатация и резерва за епидемии е направена въз основа на средното оползотворяване на общия капацитет, разполагаем при 5-дневна експлоатация на 3 смени. Резултатът е, че при нормална експлоатация ZT използва средно около 50 % от общия капацитет, с който разполага при 5-дневна експлоатация на три смени.
(111)
Въз основа на тази степен на оползотворяване между нормалната експлоатация и резерва за епидемии се разпределят по приблизително 50 % от разходите за капацитет - както за събиране, така и за преработка (32). Получените разходи за поддържането на резерва за епидемии са както следва:
Таблица 2
Разходи по резерва за епидемии според Германия за периода 2000-2009 г.
(в евро)
Разходи по резерва за епидемии
2000 г.
2 250 106
2001 г.
2 608 383
2002 г.
3 163 429
2003 г.
3 121 934
2004 г.
3 133 539
2005 г.
2 986 695
2006 г.
2 793 466
2007 г.
2 606 508
2008 г.
2 507 167
2009 г.
1 961 515
Средно
2 784 282
(112)
Следва да се отбележи, че през 2000 г. и 2001 г. за резерва за епидемии са разпределени само около 45 % от разходите за капацитет, а през 2009 г. със спечелването на обществената поръчка в Северен и Централен Хесен резервът за епидемии намалява с приблизително една пета. За 1998 г. и 1999 г. изчисление на разходите по резерва за епидемии липсва.
7.3.3. Финансиране на разходите по резерва за епидемии чрез годишните вноски
(113)
В представените години с изключение на 2009 г. заплащаните от членовете на ZT годишни вноски са били по-ниски от показаните в таблица 2 разходи по резерва за епидемии. През 2009 г. окончателната сума на годишните вноски е равна на разходите по резерва.
(114)
Германия посочва, че разходите по резерва за епидемии не са включени в изчисляването на таксата за ползване, тъй като това не е възможно от правна гледна точка. Макар че местните власти могат да събират такси за ползване на обществени обекти и съоръжения с цел покриване на разходите по член 7 от Закона за местните такси на Рейнланд-Пфалц (Kommunalabgabengesetz, наричан по-нататък „KAG RP“), не може да има очевидно несъответствие между производителността на обекта или съоръжението и таксата. Съгласно член 8 от KAG RP разходите, на които се основават таксите за ползване, трябва да се определят по търговските принципи на счетоводното отчитане на себестойността. Според Германия обаче основата на таксите се формира само от унищожаването на материал от категории 1 и 2, а не от поддържането на капацитет за епидемии. Последното не се предоставя като услуга за отделни данъкоплатци, а като средство за противодействие на бъдещи опасности за обществеността като цяло.
7.3.4. Финансиране в други германски провинции
(115)
По искане на Комисията Германия проведе национално проучване на практиките, прилагани при определянето и финансирането на резерва за епидемии.
(116)
Във всички германски провинции, с изключение на района на действие на ZT, резервът за епидемии се осигурява от работния свободен капацитет, който е на разположение през седмицата и в почивните дни. Въз основа на експертното становище на Böckenhoff относно борбата с епидемии, в общия случай няма допълнителни инвестиции в капацитет. Наличният свободен капацитет под формата на трета смяна през седмицата и смени през почивните дни е достатъчен като резерв за епидемии. Междувременно на базата на експертни становища като това на ISPA за Долна Саксония (33) (наричано по-нататък „експертното становище на ISPA-NS“) или по договаряне със заинтересованите групи се прилагат алтернативни методи на изчисляване. Налага се обаче основното заключение от експертното становище на Böckenhoff, а именно, че не са необходими допълнителни инвестиции в свободен капацитет.
(117)
Разходите по работния свободен капацитет се финансират чрез налози или такси (в зависимост от правната форма на оператора). Съществуват различни системи според начина на разпределяне на разходите за работен свободен капацитет между унищожаването на мъртви животни и отпадъци от кланици.
(118)
Що се отнася до помощта, отпускана на фермерите за унищожаване на мъртви животни съгласно Насоките за земеделски помощи, в повечето от останалите провинции тя възлиза на 67 %-75 % от таксите за унищожаване на мъртви животни:
а)
Баден-Вюртемберг и Северен Рейн-Вестфалия: собствениците на животни заплащат 25 % от разходите за преработка, а с публични средства (от области и провинции) се финансират 100 % от разходите за събиране и останалите 75 % от разходите за преработка;
б)
Саксония-Анхалт, Тюрингия и Бранденбург: собствениците на животни заплащат 25 % от разходите за събиране и 33 % от разходите за преработка. Останалите разходи за събиране и за преработка (съответно 75 % и 67 %) се покриват с публични средства;
в)
Бавария, Рейнланд-Пфалц и Заарланд: по една трета от разходите за събиране се заплащат от областните управление, касите за болести при животните и провинцията, 66 % от разходите за преработка се финансират с публични средства, 25 % - от собствениците на животни, а 8 % - от Касата за болести при животните;
г)
В Саксония 25 % от разходите за събиране и за преработка се финансират от собствениците на животни, 8 % - от Касата за болести при животните, а 66 % - с публични средства;
д)
В Долна Саксония 60 % от разходите за събиране и за преработка се финансират от Касата за болести при животните, а 40 % - с публични средства. В последствие Касата за болести при животните събира от собствениците на животни 25 % от разходите за преработка;
е)
В Шлезвиг-Холщайн 100 % от разходите за събиране и за преработка се покриват от Касата за болести при животните;
ж)
В Мекленбург-Предна Померания 100 % от разходите за събиране и за преработка се покриват от собствениците на животни.
(119)
Според Германия този преглед показва, че е относително маловажно дали разходите по резерва за епидемии се включват в изчисляването на налозите и таксите или се финансират чрез годишни вноски, както е в Рейнланд-Пфалц. От значение е кой всъщност заплаща разходите. В крайна сметка голяма част от резерва за епидемии се финансира с публични средства чрез помощи съгласно Насоките за ТСЕ или Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г.
7.4. Четвърти критерий от решението по делото Altmark
(120)
Германия поддържа мнението, че в европейското право няма изискване за отваряне на пазар за унищожаването на материал от категории 1 и 2 чрез процедури за възлагане на обществени поръчки. Това е потвърдено и от Съда на Европейския съюз (34).
7.5. Липса на нарушаване на конкуренцията на външните пазари
(121)
Германия смята, че в случая няма нарушаване на конкуренцията на външните пазари.
7.5.1. Унищожаване на неконтролирани стоки от ZT без кръстосано субсидиране
(122)
Германия твърди, че събираните от ZT годишни вноски не са довели до нарушаване на конкуренцията при материала от категория 3, тъй като няма кръстосано субсидиране:
а)
годишните отчети на ZT показват ясно, че асоциацията е постигала значителни маржове през годините чрез преработката на отделен материал от категория 3, което изключва твърдението за кръстосано субсидиране;
б)
ако материалът от категория 3 се доставя заедно с материала от категория 1 и 2, смесите (по тегло) вече биха били включени в изчислените такси за унищожаване. Това означава, че размерът на таксите в тарифата вече включва количествата смесен материал от тази категория, които са предварително изчислени.
(123)
Германия счита за неоснователно твърдението на жалбоподателя, че поради ценовата политика на ZT се отделят едва 45 % от материала от категория 3. ZT никога не е преработвало такива големи количества материал от категория 3, което се потвърждава от съответните статистически данни. Процентът на отделяне за 2009 г., цитиран от Комисията в решението за откриване на процедурата, а именно 72 %, може да бъде потвърден.
(124)
Следва да се посочи също, че на територията на дейност на асоциацията 85 % от кланетата се извършват в 6 предприятия, в които се прави разделяне в най-общ смисъл. Жалбоподателят осъществява дейност в тези предприятия и получава от тях отделен материал от категория 3. Затова жалбоподателят има достъп до пазарите на материал от категория 3 и притежава много значителен дял от тези пазари.
7.5.2. Търгът в Северен и Централен Хесен
(125)
Фактът, че в Северен и Централен Хесен ZT събира различни такси от тези на територията на дейност на асоциацията, не доказва наличието на нарушаване на конкуренцията. Разликите във финансирането се дължат на различните правни изисквания по отношение на изчисляването. Съгласно раздел 3(1) от TierNebG унищожаването на странични животински продукти от категории 1 и 2 в Германия е отговорност на регионалните и местните власти, които са компетентните органи съгласно правото на съответните провинции. Следователно финансирането може да е регламентирано по различен начин в зависимост от съответните разпоредби на провинциално и местно равнище.
(126)
Ако унищожаването на странични животински продукти не се извършва от самите учреждения, отговарящи за него, а задачата е възложена на трети лица - както в Северен и Централен Хесен, правилата за изчисляване не се уреждат от съответния закон за местните такси, който е в сила, а от Насоките за ценообразуване на база себестойността (Leitsätze für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten (наричани по-нататък „LSP“) (35).
(127)
Има големи разлики между KAG RP и LSP, особено по отношение на размера на разходите за лихви, които могат да се включват в таксите, и тези разлики имат значение за ZT, тъй като тя в съществена степен е финансирала инвестициите си чрез кредити и ежегодно заплаща лихви в голям размер по тези кредити.
(128)
Докато съгласно член 8 от KAG RP ZT може да включи тези разходи за лихви в изчисляването на таксите, LSP позволява таксите в Северен и Централен Хесен да включват само изчислените лихви, съотнесени към средния необходим оперативен капитал. Ето защо е невъзможно да се прехвърлят всички разходи по реалните лихвени плащания.
(129)
Според Германия твърдението на жалбоподателя, че TBA Schäfer не е успяла да спечели в тръжната процедура в Северен и Централен Хесен поради кръстосаното субсидиране чрез годишните вноски, също е неоснователно. По-високата цена в офертата на TBA Schäfer се дължи на това, че прогнозираните от TBA Schäfer приходи от производство са твърде ниски, като в същото време то трябва да заплаща по-високи административни разходи и вноски в рамките на своята група. От друга страна ZT е изчислило приходите си от производство правилно и понеже не е част от група, не му се налага да заплаща вътрешногрупови вноски.
7.6. Рехабилитация на замърсени индустриални обекти
(130)
Германия твърди, че част от годишните вноски, събирани от ZT, имат за цел финансирането на разходите за рехабилитация на два замърсени индустриални обекта - в Зоршид и в Шпрендлинген-Гензинген.
(131)
В двата замърсени обекта в следствие на използването на въглеводороди от предишни собственици или оператори се е натрупало замърсяване на почвата и подпочвените води. И двата имота стават собственост на ZT при основаването му през 1979 г.
(132)
Решенията за рехабилитация, приети от областната управа на Кобленц на 21 април 1997 г. и 31 март 1998 г., задължават ZT да отстрани замърсяването. В допълнително решение от 13 юли 2001 г. са поставени още условия относно рехабилитацията на обекта в Шпрендлинген-Гензинген. Разходите за рехабилитация за съответния период от 1998 г. до 2010 г. възлизат на общо 2 413 049,36 EUR за двата обекта.
7.6.1. Обектът в Шпрендлинген-Гензинген
(133)
Германия признава, че съгласно решението за почистване от 31 март 1998 г. ZT е задължена да поеме разходите за рехабилитация на обекта в Шпрендлинген-Гензинген. Тя е на мнение обаче, че от гледна точка на правото в областта на държавните помощи не е справедливо ZT да носи пълната отговорност за разходите за рехабилитация, тъй като неограничената отговорност би довела до неравнопоставеност в сравнение с частните предприятия съгласно по-новата съдебна практика в Германия.
(134)
Според решението на Федералния конституционен съд (Bundesverfassungsgericht) от 16 декември 2000 г. (36) съгласно националното право частно предприятие би носило отговорност само в разумни граници. Според Федералния конституционен съд този праг може да бъде достигнат, ако отговорността надвишава стойността на имуществото. Отговорността над тази граница вече не може да се смята за пропорционална материалноправна и ограничаваща норма за целите на защитата на имуществото, гарантирана от член 14, параграф 2, второ изречение от германския Основен закон (Grundgesetz). Тъй като обаче в качеството си на публичноправно юридическо лице ZT не може да се позовава на правата, дадени на частни лица от германския Основен закон, това ограничение на отговорността не важи за ZT.
(135)
Според Германия обектът в Шпрендлинген-Гензинген има отрицателна пазарна стойност, тъй като балансовата му стойност към 31 декември 2009 г. възлиза на 128 500,00 EUR, а разходите за рехабилитирането му към момента възлизат на общо 1 542 315,85 EUR. Това надхвърля описаната по-горе граница на отговорността.
(136)
Финансирането на разходите за рехабилитация над границата на отговорността чрез годишните вноски следва да се разглежда като съвместима помощ по точка 132 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда, тъй като частните лица трябва да понасят разходи за рехабилитация само до пазарната стойност на имуществото.
7.6.2. Обектът в Зоршид
(137)
Въпреки че съгласно решението за почистване от 21 април 1997 г. ZT носи отговорност като замърсител, Германия се съмнява дали в съответствие с германското право ZT действително би била задължена да понесе разходите за рехабилитация във връзка с щетите, нанесени от предишните собственици или оператори. Тъй като обаче това са обстоятелства от преди повече от 30 години, въпросът за отговорността вече не може да се изясни категорично.
(138)
Германия е на мнение, че доколкото годишните вноски се ползват за покриване на разходите за рехабилитацията на обекта в Зоршид, те представляват съвместима помощ по смисъла на Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда, тъй като не е следвало ZT да се задължава да извърши рехабилитацията.
(139)
Освен това Германия твърди, че пазарната стойност на обекта в Зоршид също е отрицателна и че границата за отговорността е надхвърлена и в този случай.
8. ОЦЕНКА НА ОБЩИТЕ КРИТЕРИИ ЗА НАЛИЧИЕТО НА ПОМОЩ ПО ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС (БЕЗ ОГЛЕД НА КРИТЕРИИТЕ ОТ РЕШЕНИЕТО ПО ДЕЛОТО ALTMARK)
(140)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава членка или чрез ресурси на държава членка под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
8.1. Годишни вноски, финансирани с държавни средства
(141)
Германия не оспорва, че годишните вноски от членовете на Zweckverband са държавни средства. Членовете на ZT са области и градове със статут на общини в Рейнланд-Пфалц, Заарланд и Хесен. Тъй като ZT е събирало годишни вноски от членовете си по силата на административни актове от 1979 г. насам, мярката включва пряк трансфер на държавни средства. Тъй като става въпрос за административни актове, годишните вноски могат да бъдат приписани на държавата.
8.2. Икономическо предимство за ZT
(142)
На първо място, получателят трябва да бъде предприятие. Смисълът на понятието „предприятие“ включва всеки субект, който извършва стопанска дейност, независимо от правния му статут и начина на финансирането му. Това важи не само за частните, но и за публичните предприятия (37). Всяка дейност, при която се предлагат стоки или услуги на определен пазар, обикновено срещу заплащане, е стопанска дейност (38). Тъй като ZT предлага услуги по унищожаване на определени странични животински продукти срещу възнаграждение, то тя е предприятие.
(143)
По същество годишните вноски дават на ZT икономическо предимство, тъй като намаляват текущите ѝ разходи и не се предоставят в замяна изпълнение на съответстваща им дейност. Германия твърди обаче, че вноските компенсират ZT единствено за разходите, които трябва да понася поради задължението да поддържа резерв за епидемии, и следователно ZT не печели икономическо предимство.
(144)
В решението си по делото Altmark Съдът на ЕС определя, че компенсацията за изпълнението на задължение за предоставяне на обществена услуга не е държавна помощ, т.е. не дава предимство на получателя, при условие че са изпълнени едновременно определени критерии (39).
(145)
Поради същественото значение на решението по делото Altmark за настоящия случай твърдението от страна на Германия, че критериите по делото Altmark са изпълнени, ще бъде разгледано отделно и по-подробно в раздел 9.
8.3. Нарушаване на конкуренцията и засягане на търговията между държавите членки
(146)
Германия е на мнение, че пазарът за унищожаване на материал от категории 1 и 2 от района на дейност на асоциацията е не е отворен за конкуренция и следователно могат да се изключат както нарушаването на конкуренцията, така и въздействието върху търговията между държавите членки.
(147)
На първо място Комисията отбелязва, че са налице регионални монополи върху унищожаването на материал от категории 1 и 2. Повечето компетентни регионални и местни власти обаче предоставят тези монополи чрез процедури за възлагане на обществени поръчки. Следователно съществува конкуренция на пазара. В настоящия случай това се потвърждава от процедурата за възлагане на обществена поръчка за Северен и Централен Хесен.
(148)
В съответствие с решението си от 23 февруари 2011 г. относно държавна помощ C 58/06 (ex NN 98/05) в полза на предприятията Bahnen der Stadt Monheim (BSM) и Rheinische Bahngesellschaft (RBM) im Verkehrsverband Rhein-Ruhr (40) Комисията е на мнение, че пазарът за унищожаването на материал от категории 1 и 2 е отворен за конкуренция. Както правото на Съюза, така и националното право оставят на регионалните и местните власти, натоварени с унищожаването на материал от категории 1 и 2, свободата да изберат дали да намерят доставчик от пазара и да му възложат задачата чрез процедура за възлагане на обществена поръчка, или сами да извършват унищожаването, като намерят „вътрешно решение“ (41). Въпреки твърдението на Германия, че ZT отговаря на критериите за вътрешно възлагане (42), годишните вноски поставят ZT в по-добро финансово положение спрямо останалите потенциални доставчици. Тъй като в процедурите за възлагане на обществени поръчки могат да участват доставчици от всички държави членки, вноските могат да засегнат и търговията между държавите членки.
(149)
Икономическите предимства от годишните вноски могат също да затвърдят позицията на ZT на пазари, на които тя пряко се конкурира с други доставчици (унищожаване на материал от категория 3, процедура по възлагане на обществена поръчка за унищожаването на материал от категории 1 и 2 в Северен и Централен Хесен).
8.4. Предварително заключение относно наличието на помощ
(150)
Годишните вноски отговарят на условията за наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. В следващия раздел е разгледано подробно твърдението на Германия, че четирите условия от решението по делото Altmark са изпълнени.
9. ОЦЕНКА НА КРИТЕРИИТЕ ОТ РЕШЕНИЕТО ПО ДЕЛОТО ALTMARK В КОНТЕКСТА НА ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 1 ОТ ДФЕС
9.1. Първи критерий от решението по делото Altmark
(151)
Съгласно първия критерий от решението по делото Altmark предприятието бенефициер трябва да бъде действително натоварено с изпълнението на задължения за обществена услуга и тези задължения трябва да бъдат ясно определени.
(152)
На първо място следва да се отбележи, че трябва да се направи разграничение между периода от 1979 г. до 2008 г. и този от 2009 г. до 2011 г.
(153)
Преди изменението на устава от 2 февруари 2010 г. с обратно действие от 1 януари 2009 г. ZT е била натоварена като цяло само с унищожаването на материал от категории 1 и 2. В стария устав не е заложено задължение за поддържане на резерв за епидемии. Следователно не е имало ясно определено задължение за поддържане на резерв за епидемии по смисъла на първия критерий от решението по делото Altmark.
(154)
С изменения устав освен задължението за унищожаване на материал от категории 1 и 2 ZT вече има и изричното задължение за поддържане на резерв за епидемии.
(155)
В следващите параграфи Комисията показва, че нито задължението на ZT за унищожаване на материал от категории 1 и 2, нито задължението за поддържане на резерв за епидемии могат да оправдаят годишните вноски като държавни компенсационни плащания по смисъла на първия критерий от решението по делото Altmark.
9.1.1. Задължение за унищожаване на материал от категории 1 и 2
9.1.1.1. Липса на услуга от общ икономически интерес
(156)
BVerwG определя, че съгласно Регламент (ЕО) № 1069/2009 и член 3, параграф 1 от TierNebG унищожаването на материал от категории 1 и 2 е задължение за предоставяне на обществена услуга и следователно услуга от общ икономически интерес. BVerwG отдава особено значение на обстоятелството, че съгласно германското право унищожаването на материала е обществено задължение, и изхожда от допускането, че ZT изпълнява публични правомощия. BVerwG счита, че задължението за предоставяне на обществена услуга включва и поддържането на резерв за епидемии (43).
(157)
Германия споделя това гледище, като твърди също, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 и поддържането на резерва за епидемии имат за цел опазването на човешкото здраве.
(158)
Понеже унищожаването на материал от категории 1 и 2 е задължение за предоставяне на обществена услуга, BVerwG и Германия смятат годишните вноски за оправдани, тъй като представляват държавна компенсация за разходите, които ZT понася в резултат на това задължение.
(159)
Както се обяснява в точка 13 от Рамката на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (44) (наричана по-нататък „Рамката на ЕС за УОИИ“), съгласно постоянната практика на Съда държавите членки разполагат с голяма свобода на действие по отношение на естеството на услугите, които могат да се класифицират като услуги от общ икономически интерес, освен в секторите, в които има конкретни правила на Съюза в това отношение.
(160)
В решението си Съдът подчертава, че определена дейност е от общ икономически интерес само ако проявява специални характеристики в сравнение с общия икономически интерес от други стопански дейности (45).
(161)
Така в делото GEMO Съдът трябваше да реши въпроса дали фермерите и кланиците следва да понасят пълните разходи за унищожаването на мъртви животни и отпадъци от кланици или тези разходи могат да се покриват отчасти от държавата на основанието, че това е услуга от общ икономически интерес. В решението си Съдът определя, че фермерите и кланиците трябва да понасят всички разходи (46).
(162)
Съдът приема, че финансовата тежест, свързана с унищожаването на мъртви животни и отпадъци от кланици, е разходно перо, неизбежно свързано със стопанската дейност на фермерите и кланиците. От дейността им произтичат продукти и остатъци, които са непотребни и преди всичко вредни за околната среда, така че унищожаването е задължение на замърсителите.
(163)
Следователно намесата на държавните органи с цел освобождаване на фермерите и кланиците от тази тежест създава икономическо предимство, което може да наруши конкуренцията. Дори ако с поемането на отговорността за разходите за унищожаване държавата преследва цел от здравната си политика, не се променя обстоятелството, че е налице икономическо предимство за фермерите и кланиците, тъй като съгласно установената съдебна практика член 107, параграф 1 от ДФЕС не прави разграничения според причините за държавните мерки и целите им, а ги определя по последиците им (47).
(164)
В точки 27 и 37 от Насоките на Общността за държавна помощ за тестове за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици (2002/C324/02) (до 2006 г.) и раздел V.Б.4 от Основните насоки на Общността за държавните помощи за земеделския и горския сектор за периода 2007-2013 г. (2006/C319/01) също се потвърждава, че отговорни за законосъобразното унищожаване са собствениците или производителите на странични животински продукти, поради което именно те трябва да понасят разходите в съответствие с принципа „замърсителят плаща“. Съгласно тези разпоредби изключение от това правило се прави единствено при държавна помощ, която е допустима само в специални случаи (особено при мъртвите животни).
(165)
Приложимостта на принципа „замърсителят плаща“ в общия случай се потвърждава и от правото на Рейнланд-Пфалц. Член 4, параграф 1 от TierNebGAG гласи, че с разходите за унищожаване и свързаните процеси могат да се задължават собствениците.
(166)
По отношение на разглеждания случай от практиката на Съда Регламент (ЕО) № 1069/2009, Насоките за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г. следват представените по-долу заключения.
(167)
На първо място, за да има услуга от общ икономически интерес, решаващият фактор не е дали държавата членка определя въпросната услуга като обществено задължение. Определянето на услуга като обществено задължение е равнозначно на предоставяне на изключително право. Ако BVerwG беше прав в този си възглед, държава членка би могла да обяви всяка услуга за обществено задължение, с което да я превърне в услуга от общ икономически интерес. Това тълкувание обаче би лишило член 106 от ДФЕС от цялото му действие: неговата цел е именно да се гарантира, че компенсационни плащания могат да се предоставят само ако са обосновани с услуга от общ икономически интерес.
(168)
Комисията е на мнение, че трябва да се направи разграничение между предоставянето на изключително право и класифицирането на една услуга като услуга от общ икономически интерес.
(169)
Предоставянето на изключително право за унищожаването на материал от категории 1 и 2 може да представлява ограничаване на свободното предоставяне на услуги, заложено в член 56 от ДФЕС. Съгласно член 52 във връзка с член 62 от ДФЕС това може да се оправдае само със съображения за опазване на общественото здраве. Когато Германия и Рейнланд-Пфалц определят, че само едно предприятие отговаря за унищожаването на материал от категории 1 и 2 в даден регион, целта им е да гарантират, че предприятието е обект на много интензивен надзор, с което да се осигури опазването на общественото здраве.
(170)
Мярка, целяща опазване на общественото здраве, не представлява обаче непременно услуга от общ обществен интерес, противно на мнението на Германия и BVerwG.
(171)
Следователно Комисията не оспорва, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 означава унищожаване на отпадъци, които поради естеството си представляват особена заплаха за здравето. По тази причина Регламент (ЕО) № 1069/2009 предвижда строга система за контрол на учрежденията, унищожаващи такива отпадъци. Тези разпоредби със сигурност означават допълнителни разходи за предприятията за унищожаване, но тези разходи трябва да се включват в таксите.
(172)
В това отношение унищожаването на материал от категории 1 и 2 не се различава от унищожаването на други отпадъци, които поради естеството си представляват особена заплаха за здравето. Разходите за унищожаване на такива отпадъци в обичайния случай трябва да се покриват от този, който ги е причинил, а не от обществото.
(173)
В настоящия случай услугата се състои в унищожаването на материал от категории 1 и 2. Затова Комисията трябва да проучи дали тази услуга се различава съществено по своето естество от останалите стопански дейности, така че да бъде от общ интерес, а не само от интерес за печелещия от нея стопански субект.
(174)
Според Комисията унищожаването на материал от категории 1 и 2 по принцип не се различава по съдържание от другите стопански дейности. По тази причина то не може да се класифицира като услуга от общ икономически интерес.
(175)
Обратно на мнението на BVerwG строгият контрол, предвиден от Регламент (ЕО) № 1069/2009, не означава, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 трябва да се смята за услуга от общ икономически интерес.
(176)
Освен това въпросният сектор се регламентира от разпоредбите на правото на Съюза. По-специално, тези разпоредби изискват замърсителят да понесе разходите за унищожаването на материал от категории 1 и 2. Следователно няма основания за покриване на част от разходите с публични средства, както определя Съдът в решението си по делото GEMO (48). Поради тези конкретни разпоредби от правото на Съюза вече няма място за национални разпоредби, които противно на правото на Съюза целят да класифицират унищожаването на материал от категории 1 и 2 като услуга от общ икономически интерес. Ето защо класифицирането му като такава се изключва.
(177)
На последно място, по отношение на твърдението на Германия, че унищожаването на материал от категории 1 и 2 има за цел опазването на човешкото здраве, Комисията се позовава отново на решението по делото GEMO, в което Съдът определя, че член 107, параграф 1 от ДФЕС не разграничава държавните мерки според техните причини или цели, а ги определя в зависимост от последиците им.
(178)
Следователно стопанският субект по принцип трябва да понася разходите, които произтичат от регулаторните разпоредби, уреждащи извършването на неговата дейност, каквито в настоящия случай са строгите правила за унищожаването на материал от категории 1 и 2. Целта да се опазва човешкото здраве е взета предвид за оправдаване предоставянето на изключително право по отношение на свободата да се извършват услуги и на равнището на съвместимостта на помощта за фермерите с вътрешния пазар.
(179)
По тези причини Комисията смята, че Германия не може да определи унищожаването на материал от категории 1 и 2 като услуга от общ икономически интерес.
9.1.1.2. Помощни съображения: компенсационните плащания в никакъв случай не са изискване
(180)
Като помощно съображение Комисията би изтъква, че първият критерий от решението по делото Altmark предполага също да се прецени дали компенсационните плащания са необходими за услуга от общ икономически интерес. Дори ако унищожаването на материал от категории 1 и 2 представляваше услуга от общ икономически интерес, трябва да се провери необходимостта от компенсационни плащания.
(181)
Доводите на Германия и BVerwG пропускат обстоятелството, че в решението си по делото GEMO Съдът определя, че задълженията, които са приели предприятията, натоварени с унищожаването на материал от категории 1 и 2, не оправдават получаването на компенсация от държавата за разходите, произтичащи от тези задължения. Всички разходи за унищожаването на материал от категории 1 и 2 трябва да се понасят от отговорните за възникването им субекти, тъй като това са разходи, присъщи на стопанската дейност на фермерите и кланиците.
(182)
Съдът определя, че държавната компенсация за разходите, произлизащи от това задължение, не е оправдана, тъй като разходите трябва да се понасят от отговорните субекти.
(183)
Обратно на мнението на BVerwG строгият контрол, предвиден в Регламент (ЕО) № 1069/2009, не означава, че разходите за унищожаването на материал от категории 1 и 2 може да се обезпечава с компенсационни плащания от държавата.
(184)
С други думи самото съществуване на задължение за предоставяне на обществена услуга не означава непременно, че е оправдано получаването на компенсация от държавата за разходите, произтичащи от това задължение.
(185)
Според Комисията Германия не може да оправдае годишните вноски като предоставяна от държавата компенсация за разходите на ZT, произлизащи от задължението за унищожаване на материал от категории 1 и 2, тъй като съгласно принципа „замърсителят плаща“ пълният размер на разходите трябва да се покрива от таксите, които ZT събира от отговорните за възникването на материала субекти.
9.1.2. Поддържане на резерв за епидемии
(186)
Що се отнася до въпроса дали резервният капацитет сам по себе си може да се разглежда като услуга от общ икономически интерес, трябва да се отбележи следното. Съгласно германското право предприятие, притежаващо регионален монопол върху унищожаването на материал от категории 1 и 2, трябва да гарантира възможността си да се справя и с увеличени количества материал при възникване на епидемии. Както показва съпоставката на 16-те провинции, представена от германското правителство, навсякъде освен в района на ZT предприятията постигат това като експлоатират съоръженията си на три смени, и евентуално и в почивните дни, а ако е необходимо - и чрез прехвърляне на материал към други провинции. Иначе казано, задължението за поддържане на резерв за епидемии не поражда допълнителни разходи, тъй като резервът за епидемии може да се обезпечи с оперативно разполагаемия свободен капацитет.
(187)
Дори ако възникнат допълнителни разходи, те би следвало да се прехвърлят на фермерите и кланиците. Справянето с увеличените количества материал при епидемии е част от разходите, присъщи на дейността на съоръжение за унищожаване на материал от категории 1 и 2.
(188)
Обстоятелството, че собствениците, т.е. регионалните и местните власти, задължават притежаваните от тях предприятия да поддържат резерв за епидемии по силата на официален акт, е без значение. Поддържането на резерва за епидемии не може да се смята за услуга от общ икономически интерес по две причини:
(189)
Ако свободният капацитет, който е оперативно разполагаем без допълнителни разходи, не е достатъчен, за да се обезпечи предвиденият резерв за епидемии, поради което задължението за поддържане на резерва за епидемии поражда допълнителни инвестиционни разходи, принципът „замърсителят плаща“ изисква тези разходи да се покриват от събираните такси. Тук няма разлика с предишните аргументи относно унищожаването на други отпадъци (вж. съображения 156-185 по-горе за подробности).
(190)
Ако поддържаният свободен капацитет е по-голям, отколкото се изисква за случаи на епидемии, няма обществен интерес в поддържането на този излишен свободен капацитет.
(191)
В тази връзка BVerwG определя, че за класифицирането на поддържането на резервен капацитет е без значение дали ZT поддържа твърде голям капацитет, от който няма нужда, както и че единствено регионалните и местните власти трябва да решават дали да финансират свръхкапацитета или да настояват за намаляването му. Това е въпрос на политическа отговорност на регионалните и местните власти, а не на правото в областта на държавните помощи (49). Този довод е неприемлив, тъй като не може да се очаква напълно излишният капацитет да е в обществен интерес.
(192)
Както е разгледано по-обстойно в раздел 9.3, в случая на ZT предвиденият резерв за епидемии може да се обезпечи с оперативно разполагаемия свободен капацитет и следователно компенсационните плащания по никакъв начин не могат да се оправдаят.
(193)
По тези причини Комисията е на мнение, че и задължението за поддържане на резерв за епидемии не може да се смята за услуга от общ икономически интерес. Като помощно съображение Комисията изтъква, че в никакъв случай то не дава основания за наличието на годишни вноски като компенсация от държавата.
9.1.3. Унищожаване на материал от категория 3
(194)
На ZT не е възложено унищожаването на материал от категория 3, което само по себе си изключва възможността то да се определи като услуга от общ икономически интерес. Във всеки случай това не е възможно и поради причините, изложени в раздел 9.1.1.
9.1.4. Обобщение
(195)
Може да се заключи, че първият критерий от решението по делото Altmark в настоящия случай не е изпълнен.
(196)
Поради това съображенията по-долу относно втория, третия и четвъртия критерии от решението по делото Altmark са представени единствено като помощни съображения.
9.2. Втори критерий от решението по делото Altmark
(197)
Вторият критерий от решението по делото Altmark изисква параметрите, въз основа на които се изчислява компенсацията, да са предварително определени по обективен и прозрачен начин. Тоест ако държава членка компенсира предприятие за загуби, без параметрите за това да са определени предварително, това представлява предимство по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(198)
В настоящия случай трябва да се направи разграничение между периода от 1979 г. до 2008 г. и периода от 2009 г. до 2012 г.
9.2.1. Период от 1979 г. до 2008 г.
(199)
Приетият на 28 октомври 1994 г. устав позволява на ZT да покрива всички загуби, понесени през финансовата година, с годишните вноски. Както обаче посочва Германия, годишните вноски са били предназначени да финансират разходите, които ZT понася по поддържането на резерва за епидемии.
(200)
Уставът от 1994 г. обаче не съдържа указания относно размера на резерва за епидемии, който ZT трябва да поддържа, или относно параметрите за изчисляване на разходите по резерва. Понесената загуба не е обективен показател за разходите по резерва за епидемии, тъй като размерът на загубата зависи от редица фактори, които нямат нищо общо с разходите по резерва за епидемии.
(201)
Следователно не е бил налице определен предварително обективен и прозрачен метод, който да е направил възможно изчислението на разходите по резерва за епидемии. Следователно вторият критерий от решението по делото Altmark не е изпълнен за периода от 1979 г. до 2008 г.
9.2.2. Период от 2009 г. до 2012 г.
(202)
Уставът е изменен на 2 февруари 2010 г. с обратно действие от 1 януари 2009 г. В член 10, параграф 2 изрично се определя размерът на резерва за епидемии, който трябва да се поддържа. Според член 9, параграф 2 и член 10, параграф 4 разходите по резерва за епидемии и съответно размерът на годишната вноска трябва да бъдат определени преди началото на финансовата година чрез бюджета.
(203)
С член 10, параграф 5 от новия устав се въвеждат правила за изчисляването на разходите по резерва за епидемии. В съответствие с експертното становище на Fraunhofer за предвидения резерв за епидемии се разпределя пропорционален дял от общите разходи за капацитет. В устава и годишния бюджет са определени параметрите, необходими за изчисляване на разходите. Комисията се увери, че параметрите са обективни и основателни и методът за изчисляване е определен недвусмислено и прозрачно. Ето защо от 2010 г. насам годишните вноски са предварително определени въз основа на обективни и прозрачни параметри.
(204)
Следователно изискванията за прозрачност от втория критерий от решението по делото Altmark са изпълнени за периода 2010-2012 г. Същевременно обаче трябва да се отбележи, че макар Комисията да приема, че изчисленията са направени предварително и прозрачно, тя смята, че използваната за изчисляването формула не е подходяща, за да предотврати свръхкомпенсация по смисъла на третия критерий от решението по делото Altmark.
(205)
От друга страна за 2009 г. правилата за изчисляване на разходите, бюджетът и размерът на годишната вноска са определени със задна дата, а не предварително. Следователно вторият критерий от решението по делото Altmark не е изпълнен за 2009 г.
9.3. Трети критерий от решението по делото Altmark
(206)
Третият критерий от решението по делото Altmark изисква компенсацията да не надвишава необходимото за покриване изцяло или частично на разходите, възникнали при изпълнение на задълженията, свързани с предоставяне на обществена услуга, като се отчитат съответните приходи и разумна печалба от изпълнението на тези задължения.
(207)
При изчисляването на разходите по изпълнение на задължението за предоставяне на обществена услуга Комисията прилага метода на нетните избегнати разходи (50). Нетните разходи, които са необходими или би следвало да са необходими за изпълнение на задължението за извършване на обществени услуги, се изчисляват като разликата между нетните разходи на доставчика на услугата, произлизащи от изпълнението на задължението за предоставяне на обществена услуга, и нетните му разходи без това задължение. Особено трябва да се внимава за правилната оценка на разходите или приходите, които доставчикът на услугата не би понесъл или спечелил, ако нямаше задължение за предоставяне на обществена услуга. При изчисляването на нетните разходи трябва да се разгледат предимствата за доставчика на услугата от общ икономически интерес, включително, ако е възможно, и нематериалните предимства (51).
(208)
Съгласно член 10, параграф 2 от устава от 2 февруари 2010 г. размерът на резерва за епидемии, който трябва да се поддържа от 2009 г., е определен на 7 110 тона, които да бъдат преработвани за период от шест седмици. Изразено в количество на седмица това означава, ZT трябва да гарантира, че в случай на епидемия могат да се преработват допълнително по 1 185 тона седмично над обичайните количества в продължение на шест седмици (52).
(209)
Германия изтъква, че годишните вноски компенсират нетните разходи, които ZT понася, като поддържа резерва за епидемии. Въпреки че уставът съдържа изрично задължение за поддържане на резерв за епидемии едва откакто е изменен на 2 февруари 2010 г., ZT е поддържала резерв за епидемии още преди това и е трябвало да понася свързаните с него разходи. По-специално съгласно правилата за таксите в Рейнланд-Пфалц ZT не е можела да включва тези разходи в таксите за унищожаване на материал от категории 1 и 2.
(210)
Като се основава на експертното становище на Fraunhofer, Германия изчислява разходите по резерва за епидемии като приблизително половината от всички разходи на съоръженията за периода 2002-2009 г., тъй като през седмицата (при 5-дневна експлоатация на 3 смени)се оползотворяват по-малко от 50 % от технически възможния им капацитет.
(211)
В следващите параграфи Комисията ще покаже, че противно на изчисленията на Германия ZT не е понесла нетни разходи в резултат на поддържането на резерв за епидемии в предвидения размер. Посочените от Германия разходи се състоят от разходите за оперативно разполагаемия свободен капацитет, които трябва да се покриват от таксите, и разходите за свободен капацитет вследствие на недостатъчното оползотворяване на съоръженията.
9.3.1. Обезпечаване на предвидения резерв за епидемии с неизползвания работен капацитет на ZT
(212)
В експертното становище на Böckenhoff от 1991 г. за първи път се изследва дали е необходимо изграждане на по-голямо съоръжение за унищожаване, за да се осигури достатъчен капацитет в случай на епидемия. Стига се до обратното заключение, тъй като при нормална експлоатация съоръжението за унищожаване работи 5 дни седмично на 2 смени и работният свободен капацитет на третата смяна е сметнат за достатъчен резерв за епидемии.
(213)
С течение на времето много предприятия за унищожаване са преминали към частично използване на третата смяна дори при нормална експлоатация, или работа на една или две смени в събота в особено натоварени периоди. Това означава, че има по-добро оползотворяване на капацитета при нормална експлоатация и в случай на епидемия ще се наложи засилено натоварване на разполагаемия свободен капацитет в почивните дни.
(214)
Подробните изчисления за различни сценарии в по-новата техническа литература (53) обаче потвърждават основната констатация от експертното становище на Böckenhoff, че не са необходими допълнителни инвестиции в свободен капацитет за борба с епидемии, тъй като разполагаемият свободен капацитет под формата на третата смяна през седмицата и смените в почивните дни е достатъчен за унищожаването на допълнителните животински трупове вследствие на епидемия. Тук се отчита по-голямото оползотворяване на капацитета при нормална експлоатация. Разглежданите случаи на епидемии са най-вече ограничени на местна територия, краткотрайни огнища на класическа чума по свинете (КЧС) или шап.
(215)
Предвиденият в устава от 2 февруари 2010 г. резерв за епидемии в размер на 1 185 тона седмично, който ZT трябва да осигури за период от шест седмици в случай на епидемия, е предназначен за ограничени на местна територия огнища на КЧС и шап. Размерът на резерва за епидемии се основава на експертното становище на ISPA-RP, което показва, че допълнителните количества животински трупове, които могат да се очакват в случай на краткотрайни епидемии в района на действие на асоциацията, са в този порядък.
(216)
Както се вижда от таблицата по-долу, и при ZT, както и в останалите провинции, задължението за осигуряване на резерв при епидемии може бъде изпълнено в краткосрочен план от наличния работен свободен капацитет през нощта и през почивните дни. Работният свободен капацитет от 2 376 тона седмично, който осигурява 7-дневната експлоатация на 3 смени в продължение на 6 седмици, е приблизително два пъти по-голям от предвидения резерв за епидемии от 1 185 тона седмично.
(217)
Дори да се приеме, че капацитетът на съоръженията не се оползотворява напълно при 7-дневна експлоатация на 3 смени или не се използва в продължение на 7 дни без прекъсване, все още има достатъчно работен свободен капацитет, за да се осигури необходимият резерв за епидемии. Както показва съпоставката между предвидения резерв за епидемии от 1 185 тона седмично и свободния капацитет на разположение в съоръженията на ZT според експертното становище на ISPA-RP (54), ZT разполага с достатъчен работен свободен капацитет нощем и в почивните дни:
Таблица 3
Разполагаем свободен капацитет на ZT, съпоставен с предвидения резерв за епидемии (въз основа на средното оползотворяване на капацитета от 1998 г. до 2009 г.)
Тип експлоатация
Общ капацитет
Разполагаем свободен капацитет
Резерв за епидемии съгласно устава
Свободен капацитет след изваждане на резерва за епидемии
Поради степента на оползотворяване
Поради експлоатационни фактори
Общо
Общо
Максимален капацитет при 5 дни на 2 смени
2 160
443
443
Максимален капацитет при 5 дни на 3 смени
3 240
443
1 080
1 523
1 185
338
Нормален капацитет при 7 дни на 3 смени
3 864
443
1 704
2 147
962
Максимален капацитет при 7 дни на 3 смени
4 536
443
2 376
2 819
1 634
(218)
Следователно както предприятията в останалите провинции ZT има достатъчен работен свободен капацитет за осигуряване на резерва за епидемии. Следователно на ZT никога не ѝ се е налагало да изгражда допълнителен капацитет, за да осигури резерв за епидемии. Така че ZT не е понесла никакви нетни разходи вследствие на това задължение.
(219)
Германия обаче твърди, че по закон ZT не може да включва в таксите за унищожаване разходите за свободен капацитет, който се използва единствено в случай на епидемии, тъй като този резерв за епидемии би бил в обществена полза.
(220)
Резултатите от експертното становище сред провинциите и представените договори на жалбоподателя показват обаче, че независимо от правната форма на предприятието за унищожаване или прилаганите правила за изчисляване всички разходи за капацитет без изключение се финансират от приходите от оперативна дейност. Това е очевидно и от член 8 от KAG RP, който гласи, че „разходите, на които се основават таксите за ползване и периодичните вноски, трябва да се определят по търговските принципи на счетоводното отчитане на себестойността“. С други думи разходите за работния свободен капацитет трябва да се включват в таксите пропорционално, тъй като съществува причинно-следствена връзка с унищожаването на вътрешен и външен материал при нормална експлоатация.
(221)
Освен това в решението си BVerwG правилно приема, че разходите за работен свободен капацитет трябва да се финансират с приходите от унищожаването на вътрешен и външен материал (55). Следователно ако предвиденият резерв за епидемии може да се обезпечи с работния свободен капацитет, какъвто е случаят със ZT, няма нужда от годишни вноски.
(222)
Накрая, като основание за годишните вноски Германия твърди, че всички разходи за работен свободен капацитет за третата смяна през седмицата са следствие от задължението за поддържане на резерва за епидемии. Без това задължение ZT би могла напълно да оползотворява своя максимален технически капацитет при 5-дневна експлоатация на 3 смени.
(223)
Германия обаче не е представила доказателства, че ако е нямало задължение за поддържане на резерва за епидемии, не би имало работен свободен капацитет през седмицата. По-скоро излиза - например от експертното становище на ISPA-NS - че дори предприятията, които унищожават само материал от категория 3 и съответно нямат никакво задължение да поддържат резерв за епидемии, разполагат със значителен свободен капацитет и финансират всичките си разходи за капацитет чрез таксите си.
9.3.2. Разполагаемият свободен капацитет надвишава предвидения резерв за епидемии
(224)
Както показва таблица 3, ZT има много по-голям свободен капацитет, отколкото е необходим за поддържане на предвидения резерв за епидемии. Краткосрочно разполагаемият свободен капацитет е повече от два пъти по-голям от необходимия за случаи на епидемии. Фигура 2 показва, че в някои години до 25 % от нормалния капацитет остават неизползвани при 5-дневна експлоатация на 2 смени. Разходите за свободния капацитет, който изобщо не е необходим за предвидения резерв за епидемии, също не могат да се включват в нетните разходи. Следователно представените от Германия изчисления на нетните разходи трябва да се отхвърлят и поради тази причина, тъй като в тя разходите за целия свободен капацитет неправилно се разпределят за резерва за епидемии.
(225)
Експертното становище на ISPA-RP и експертното становище на Fraunhofer показват, че разполагаемият свободен капацитет на ZT е достатъчен дори за справяне с епидемия от шап в цялата провинция в продължение на 3 месеца. Въпреки това от ZT никога не се е изисквало да поддържа резерва за епидемии за период, по-дълъг от 6 седмици. С други думи членовете на асоциацията никога не са задължавали ZT да осигурява по-дългосрочен резерв за епидемии, който да може да се ползва повече от 6 седмици, за да успее ZT сама да се справи с продължителна епидемия в цялата провинция. Затова сравнението с капацитета, необходим за справяне с епидемия от шап в цялата провинция, е неуместно (56).
(226)
Обстоятелството, че капацитетът на съоръженията на ZT е значително по-голям, отколкото е изискването в устава, се потвърждава и от следното: ZT е задължена от устава да преработва вътрешен материал от категории 1 и 2 в количества от порядъка на средно 900 тона седмично (57). Ако се прибави предвиденият резерв за епидемии от 1 185 тона седмично, ZT би се нуждаела от съоръжение с капацитет 2 085 тона седмично при 7-дневна експлоатация на 3 смени, за да изпълни задълженията си съгласно устава.
(227)
Фактически обаче максималният възможен капацитет на съоръженията на ZT е 4 536 тона седмично. Това означава, че ZT експлоатира съоръжения с два пъти по-голям капацитет, отколкото е необходимо за изпълнение на задачите, заложени в устава. Тъй като ZT има много по-голям капацитет, отколкото се изисква за изпълнението на обществените ѝ задачи, тя не може да е понесла нетни разходи поради задължението за поддържане на резерва за епидемии.
9.3.3. Обобщение
(228)
В заключение може да се каже, че Германия не успява да докаже, че ZT е понесла нетни разходи вследствие на задължението за поддържане на резерва за епидемии. Анализът показва, че годишните вноски финансират разходите за свободния капацитет, който оперативно е на разположение при нормална експлоатация (и съответно следва да се финансира с таксите за тези услуги) или е наличен поради недостатъчното натоварване на съоръженията на ZT.
9.4. Четвърти критерий от решението по делото Altmark
(229)
Четвъртият критерий от решението по делото Altmark гласи, че когато предприятието, което трябва да изпълнява задължения, свързани с предоставянето на обществена услуга, в конкретен случай не е избрано вследствие на процедура за възлагане на обществена поръчка, която би позволила да бъде избран участника в търга, който е в състояние да предостави тези услуги на най-ниската цена за общността, равнището на необходимата компенсация трябва да се определи въз основа на анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано предприятие при изпълнението на съответните задължения, като се отчетат съответните постъпления и разумна печалба за изпълнението на задълженията.
(230)
Четирите критерия от решението по делото Altmark трябва да са изпълнени, за да се направи изключение от принципа, че компенсационните плащания представляват предимство. Ето защо държавата членка трябва да докаже, че тези критерии са изпълнени.
(231)
ZT не е избрана посредством процедура за възлагане на обществена поръчка, в същото време Германия не е представила доказателства, че ZT е типично, добре управлявано предприятие. Следователно Германия не е успяла да докаже, че е изпълнен четвъртият критерий от решението по делото Altmark. Високите такси за унищожаване на животински трупове в Рейнланд-Пфалц и необходимостта от финансиране чрез годишна вноска, каквато не съществува в никоя друга провинция, също свидетелстват за това, че ZT не е типично, добре управлявано предприятие.
(232)
Следователно четвъртият критерий от решението по делото Altmark не е изпълнен.
(233)
BVerwG приема, че четвъртият критерий от решението по делото Altmark не важи за ZT, тъй като годишните вноски не са предназначени да компенсират ZT за допълнителните разходи, произтичащи от поемането на задължение за предоставяне на обществена услуга в контекста на иначе търговска дейност, а да финансират служебното изпълнение на обществена задача извън пазара. Според BVerwG служебното естество на изпълнението на тази задача произтича от политическото решение на членуващите в асоциацията регионални и местни власти да възложат унищожаването на материал от категории 1 и 2 вътрешно. BVerwG основава тълкуванието си на решението на Съда по делото Stadtreinigung Hamburg (58).
(234)
Според BVerwG четвъртият критерий от решението по делото Altmark предполага, че задължението за предоставяне на обществена услуга следва да се изпълнява от частно предприятие. Тъй като това не е така в случая на вътрешното възлагане, четвъртият критерий от решението по делото Altmark не важи за предприятия, ангажирани чрез вътрешно възлагане (59).
(235)
Комисията не споделя правното тълкувание на BVerwG. На първо място, никъде в четвъртия критерий от решението по делото Altmark не е указано, че той не важи при вътрешно възлагане. Напротив, като дава две възможности (процедура за възлагане на обществена поръчка или анализ на разходите, които би направило едно типично, добре управлявано предприятие), Съдът показва, че четвъртият критерий от решението по делото Altmark е в сила, дори ако не е проведена процедура за възлагане на обществена поръчка, и по-специално в случай на вътрешно възлагане.
(236)
Решението по делото Stadtreinigung Hamburg засяга само въпроса в кои случаи съществува задължение за възлагане. От него не могат да се направят обаче никакви заключения по отношение на правото в областта на държавните помощи. Тъкмо напротив: втората възможност по четвъртия критерий от решението по делото Altmark касае точно случая, при който няма задължение за провеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка.
(237)
Освен това BVerwG изхожда от допускането, че от регионалния монопол на ZT следва, че тя не се конкурира с останалите предприятия и че не може да има нарушаване на конкуренцията. Нарушаването на конкуренцията обаче е отделен елемент от понятието за държавна помощ, различен от елемента на икономическото предимство (контекста, в който бяха разработени четирите критерия от решението по делото Altmark). В настоящия случай е изпълнен елементът за нарушаване на конкуренцията (вж. раздел 8.3). Комисията също така изрично посочва в точка 37 от своето Съобщение за прилагането на правилата на Европейския съюз към компенсацията, предоставена за предоставянето на услуги от общ икономически интерес (наричано „Съобщението за УОИИ“) (60), че вътрешното възлагане не изключва възможността за нарушаване на конкуренцията.
(238)
Накрая, поставеният от BVerwG акцент върху служебното естество на дейността на ZT повдига въпроса дали BVerwG отхвърля приложимостта на четвъртия критерий от решението по делото Altmark, тъй като приема, че ZT не извършва стопанска дейност. Това също е неправилно: ZT предлага услуга срещу заплащане и следователно извършва стопанска дейност (вж. раздел 8.2). Комисията също изрично потвърждава това в точка 13 от Съобщението за УОИИ.
9.5. Заключение относно наличието на икономически предимства за ZT
(239)
Противно на решението на BVerwG и доводите на Германия критериите от решението по делото Altmark не са изпълнени. На първо място, годишните вноски не могат да се оправдаят по същество като компенсационни плащания от държавата за поетите от ZT задължения, тъй като всички разходи, свързани с тези задължения, трябва да се покриват от приходите от такси. Второ, беше показано, че противно на твърденията на Германия ZT не е направила никакви нетни разходи в резултат на задължението за поддържане на резерв за епидемии. Цитираните от Германия разходи са свързани или с работния свободен капацитет, който трябва да се обезпечи с приходите от такси и с печалбите, или със свободен капацитет над предвидения резерв за епидемии. Трето, до 2010 г. параметрите за изчисляване на годишните вноски не са били определени предварително и с необходимата прозрачност. На последно място, Германия не успя да докаже, че ZT е типично, добре управлявано предприятие.
(240)
Следователно годишните вноски са предоставили на ZT икономическо предимство.
(241)
Ако неправилно изчислените от Германия разходи по резерва за епидемии се разпределят според техния произход между различните предоставяни услуги - унищожаване на вътрешен материал от категории 1 и 2, унищожаване на материал от категории 1 и 2 от Баден-Вюртемберг и Хесен и унищожаване на материал от категория 3 - получените от ZT чрез годишните вноски икономически предимства на различните пазари се виждат по-ясно.
(242)
В следващите раздели 9.5.1-9.5.3 ще бъде демонстрирано, че годишните вноски всъщност компенсират загуби, дължащи се на следните фактори:
а)
преработка на материал от категория 3 с ниска стойност;
б)
недостатъчно оползотворяван капацитет;
в)
такси, по-ниски от разходите за унищожаване, в Северен и Централен Хесен;
г)
такси, по-ниски от разходите, за унищожаването на вътрешен материал.
9.5.1. Загуби от унищожаването на вътрешен и външен материал, когато неправилно изчислените разходи по резерва за епидемии са разпределени по предназначение
(243)
Въз основа на представените отчети за приходите и разходите на ZT за 2002-2009 г. всички предполагаеми разходи по резерва за епидемии са разпределени според своя произход в съответствие с експлоатацията на съоръженията 5 дни в седмицата на 2 смени.
(244)
На първо място трябва да се отбележи, че основна причина за високите разходи за свободен капацитет е недостатъчното оползотворяване на съоръженията на ZT. Затова най-напред трябва да бъдат извадени тези разходи за свободен капацитет вследствие на недостатъчното оползотворяване при нормална експлоатация.
(245)
Както показва статистиката за натоварването в Таблица 3 (колона „свободен капацитет поради степента на оползотворяване“), ZT никога не е използвала напълно разполагаемия си технически капацитет при 5-дневна експлоатация на 2 смени. Особено от 2002 г. насам степента на оползотворяване силно се е понижила в резултат на резкия спад на вътрешния материал. Критерият, използван за определяне на равнището на недостатъчно оползотворяване, е свободният капацитет при 5-дневна експлоатация на 2 смени. За сравнение при изчисляването на степента на недостатъчно оползотворяване служи най-високото ниво на оползотворяване, постигано при 5-дневна експлоатация на 2 смени, а именно 101 855 тона през 2002 г. Това прави недостатъчно оползотворяване от средно 13 %.
(246)
Както се вижда от съответната колона („свободен капацитет поради степента на оползотворяване“) в таблица 4, средните разходи в следствие на недостатъчното оползотворяване при нормална експлоатация възлизат на 434 304 EUR. ZT трябва да понесе търговската отговорност за тези разходи, тъй като те са следствие от стопанисването на съоръжение, което не се оползотворява напълно при нормална експлоатация.
(247)
Разходите за работен свободен капацитет са разделени пропорционално на използването при 5-дневна експлоатация на 2 смени. Така те са пропорционално разпределени между вътрешните и външните услуги. Същевременно в таблица 4 по-долу се разграничават разходите за работен свободен капацитет, свързани със събирането, от тези, свързани с преработката.
(248)
Средно за периода от 2002 г. до 2009 г. ZT не успява да си покрие разходите за работен свободен капацитет нито с приходите от вътрешните, нито с приходите от външните си услуги. Колоната „марж на вноските II“ показва средна годишна загуба от 1 198 257 EUR от външни услуги и 1 140 898 EUR от вътрешни услуги.
Таблица 4
Отчет за приходите и разходите
(в EUR)
Мъртви животни
Отпадъци от кланици
Вътрешен материал
Кол. 1 + 2
Материал от категория 3
БВ и Хесен
Недостатъчно оползотворяване
Външен материал
Кол. 4 + 5+6
Общо
Кол. 3 + 7
(1)
Оборот
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
(2)
Разходи, представени от ZT
3 624 234
3 877 155
7 501 388
[…]
[…]
[…]
[…]
(3)
Оборот
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
[…]
(4)
-
Коригирани разходи
3 624 234
5 077 019
8 701 252
[…]
[…]
[…]
[…]
(5)
Сума на покриване I
53 674
53 674
[…]
[…]
[…]
[…]
(6)
-
Свободен капацитет (СК) поради степента на оползотворяване
[…]
[…]
[…]
(7)
-
Работен СК за събиране
70 077
236 780
306 857
[…]
[…]
[…]
[…]
(8)
-
Работен СК за преработка
201 993
685 722
887 715
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(9)
Сума на покриване II
- 272 071
- 868 828
-1 140 898
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(10)
-
Неразпределени постоянни разходи
[…]
(11)
Сума на покриване III
[…]
(12)
+
Годишни вноски
[…]
(13)
Печалба или загуба
[…]
Редове 1-2: информация, представена от ZT
ZT не записва приходите от унищожаването на материал от категория 3 отделно в разходните си сметки. Вместо това, както при останалите приходи от продукти (напр. за масла и мазнини), тя ги вади от общите разходи, които след това се разпределят между вътрешните отпадъци от кланици, материала от категория 3 и материала от БВ и Хесен. Тъй като обаче по-долу е създадена отделна сметка за материала от категория 3, приходите от унищожаването на материал от категория 3 трябва да се извадят от общите разходи.
Редове 3-5: Изчисляване на сумата на покриване I
За да се получат коригираните разходи, приходите от преработката на материал от категория 3, които са извадени от разходите, са разпределени пропорционално между разходите за вътрешни отпадъци от кланици, материала от категория 3 и материала от БВ и Хесен. Така разликите в общите разходи между ред 2 и ред 4 отговарят на приходите от унищожаване на материал от категория 3 в ред 3.
Поради липса на данни Комисията не успя да провери дали ZT правилно е разпределила общите разходи в редове 2 и 3 между различните услуги. По-специално следва да се отбележи, че на унищожаването на животински трупове съответства прекомерно голям дял от разходите за капацитет. Затова е възможно „Сума на покриване I“ за вътрешни отпадъци от кланици, материал от категория 3 и материал от БВ и Хесен да са с твърде високи стойности.
Редове 6-9: Изчисляване на сумата на покриване II
Първо от разходите по резерва за епидемии се изважда недостатъчното оползотворяване при 5-дневна експлоатация на 2 смени (= свободен капацитет поради степента на оползотворяване). След това останалите разходи по резерва за епидемии се разделят пропорционално на преработените количества и изчислената степен на недостатъчно оползотворяване. Поради липсата на събиране за БВ разходите за събиране и за преработка се разглеждат поотделно. Тъй като през 2009 г. преките разходи за свободен капацитет вече са добавени за работата в Северен и Централен Хесен, не са добавени повече разходи.
9.5.2. Годишните вноски финансират загубите от унищожаването на външен материал
(249)
На външните пазари ZT се конкурира с предприятия, които трябва да финансират общите разходи за съоръженията си изцяло от собствения си оборот. Нито предприятието, конкуриращо се със ZT за материала от категория 3, нито предишният оператор в Северен и Централен Хесен не могат да разчитат на допълнително държавно рефинансиране на работния свободен капацитет или на недостатъчно оползотворяване поради нивото на търсене.
9.5.2.1. Загуби от унищожаването на материал от категория 3
(250)
Както всички други предприятия, унищожаващи материал от категория 3, без да са натоварени с обществена задача, ZT трябва сама да понася всички свързани разходи и рискове.
(251)
ZT унищожава материала от категория 3 заедно с този от категории 1 и 2 и следователно не може да постигне същите приходи от продукти както при разделното унищожаване на материал. Увеличеното търсене на чист материал от категория 3 за преработка доведе до срив на цените, които ZT може да получава от кланиците. Както обяснява жалбоподателят, предприятията за унищожаване дори заплащат премии на кланиците за някои материали от категория 3.
(252)
Тази тенденция се разпознава ясно в развитието на доходността от тон преработен материал от категория 3: ако ZT все още е получавала […] EUR на тон през 2002 г., след постоянен спад в доходността през 2009 г. тя вече е едва […] EUR. Това прави спад от почти 70 % от в приходите на тон за седем години.
Фигура 1
Суми на покриване за материал от категория 3 от 2000 г. до 2009 г. (в евро)
[…]
(253)
Следователно през последните няколко години преработката на материал от категория 3 става все по-непечеливша за ZT. Ако до 2004 г. ZT все още е могла да покрива директните си разходи, в следващите години унищожаването на материал от категория 3 вече не допринася за покриването на разходите за свободен капацитет.
(254)
Предложеното от Германия изчисление, показващо, че приходите, които ZT може да получава от унищожаването на материал от категория 3, са по-големи от преките разходи, е неправилно. Германия базира изчислението си на разходите, от които вече са извадени приходите (вж. ред 2 от таблица 4), вместо да използва реално направените разходи, което би било правилно (вж. коригираните разходи на ред 4 от таблица 4).
(255)
ZT очевидно е готова да понася постоянните загуби поради намалялото унищожаване на материал от категория 3 с цел да поддържа натоварването на съоръженията си.
9.5.2.2. Загуби от недостатъчно оползотворяване
(256)
Друга основна причина за загубите на ZT е, че през повечето години съоръженията не се оползотворяват добре. В някои години недостатъчното оползотворяване при 5-дневна експлоатация на 2 смени достига над 25 % в сравнение с най-добрата степен на оползотворяване през 2001 г. Единствено през 2001 г. и 2002 г. е постигната по-добра степен на оползотворяване благодарение на кризата с ТСЕ, макар че дори тогава не се налага прибягване до работния свободен капацитет чрез работа нощем или в почивни дни.
Фигура 2
Недостатъчно оползотворяване на нормалния капацитет на ZT при 5-дневна експлоатация на 2 смени от 1998 г. до 2009 г.
(257)
Причината за подчертано недостатъчното оползотворяване след 2002 г. е спадът в числеността на селскостопанските животни и съответно в количеството вътрешен материал, което намалява с повече от 35 % между 2002 г. и 2009 г. ZT е направила опит да оползотвори освободилия си капацитет, като поема по-големи количества външен материал. Едва със спечелването на тръжната процедура в Северен и Централен Хесен обаче тя успява да възстанови степента на оползотворяване приблизително до нивото от 2002/2003 г.
9.5.2.3. Загуби от тръжната процедура в Северен и Централен Хесен
(258)
Понеже ZT извършва унищожаване на материал в Северен и Централен Хесен едва от 2009 г. насам, наличните данни за постигнатите резултати от тази дейност са много малко. От представените разходни сметки за 2009 г. изглежда, че нововъзложената дейност е довела до положителен марж на вноските след изваждане на разходите за работен свободен капацитет, възлизащи на приблизително 200 000 EUR.
(259)
Тръжните документи обаче дават основания да се смята, че ZT е подала оферта за цени, по-ниски от реалните ѝ разходи. Както посочва самата Германия, лихвите, които ZT плаща по банковите си кредити, са по-високи от изчислената лихва, определена от ZT според правилата за изчисляване за тръжната процедура. С други думи ZT не очаква да е в състояние да покрива пълните си разходи за лихви по изтеглените кредити или да получава подходяща възвръщаемост от собствения си капитал.
(260)
Лихвите на ZT по кредити възлизат на общо 1,07 млн. евро годишно. Ако се приеме в съответствие с дела от общия капацитет, който съставляват количествата унищожаван материал от Северен и Централен Хесен, че около една четвърт от разходите по заеми трябва да се разпределят на възложената дейност в Северен и Централен Хесен, делът от разходите е 0,26 млн. евро, докато ZT залага в изчислението си на таксите за Северен и Централен Хесен 0,16 млн. евро. Освен непокритите лихви в размер 0,10 млн. евро годишно за чужд капитал, трябва да се отчетат и непокритите лихви за собствен капитал.
(261)
Никой рационално действащ търговец не би подал оферта, която не покрива неговите очаквани капиталови разходи. Затова многократното позоваване от Германия на предполагаемите изисквания за изчисляването на таксите, които не позволяват прехвърлянето на пълните разходи, по никакъв начин не променя това обстоятелство. Никой частен стопански субект не може да бъде принуждаван и не би бил готов да предлага услуги на цени, които не му позволяват да покрива разходите си и да получава разумна печалба.
(262)
Дори ако се изхожда от представените разходни сметки за 2009 г., според които има положителна сума на покриване от около 200 000 EUR, очакваните маржове на вноските за 10-годишния срок на договора не могат да компенсират загубите от недостатъчно оползотворяване, възлизащи на средно около 700 000 EUR годишно от 2002 г. насам. Едно работещо в пазарни условия предприятие не би поддържало недостатъчно оползотворяван капацитет в продължение на толкова дълъг период от време.
(263)
При външния материал освен това се вижда, че благодарение на годишните вноски ZT разполага с капацитет, който може да предлага на пазара на цени, по-ниски от нейните разходи, а от друга страна поддържа недостатъчно оползотворяван капацитет в продължение на години, бъдещите приходи от който няма да компенсират загубите от недостатъчно оползотворяване през предходните години. Оттук става ясно, че ZT е поддържала на пазара капацитет, какъвто едно рационално предприятие за унищожаване не би могло да си позволи.
9.5.3. Годишните вноски финансират загубите от унищожаването на вътрешен материал
(264)
Разходите за работен свободен капацитет, свързани с унищожаването на вътрешен материал, трябва да се покриват от приходите от такси. ZT, както и всички други предприятия, натоварени с унищожаването на контролиран материал, трябва на собствена отговорност и със съответната управленческа политика да осигурят рентабилно изпълнение на тази задача. Допълнителните компенсационни плащания биха я освободили от тази икономическа отговорност.
(265)
Следователно разходите за работен свободен капацитет трябва да се разпределят между унищожаването на мъртви животни и на отпадъци от кланици. В провинциите има различни подходи за разпределяне на разходите за работен свободен капацитет между унищожаването на отпадъци от кланици и на животински трупове. В някои провинции за мъртвите животни се разпределя по-голям дял от разходите за свободен капацитет, отколкото за отпадъците от кланици. Тъй като нито в правилата за таксите, нито в устава се определя скала за разпределение, разходите за свободен капацитет следва да се разпределят пропорционално.
9.5.3.1. Цени за унищожаване на отпадъци от кланици, които са по-ниски от себестойността
(266)
Както посочва самата Германия, ZT се конкурира с останалите предприятия в бранша за унищожаването на отпадъци от кланици. Размерът на таксите за унищожаване на вътрешни отпадъци от кланици се отразява на процента на разделяне на отпадъците в кланиците и съответно на количеството чист материал от категория 3, който могат да получават останалите предприятия за унищожаване.
(267)
Докато приходите средно едва покриват преките разходи, с течение на времето започва да се проявява същата тенденция като при сумите на покриване за материал от категория 3: до 2004 г. приходите са надвишавали преките разходи. С новата тарифа на таксите от 2005 г. обаче, довела до спад в средните приходи на тон от 160 EUR на 116 EUR, т.е. с 27,5 %, в следващите години не могат да бъдат покрити дори преките разходи и съответно не е направен принос за покриването на разходите за работен свободен капацитет. Едва през 2009 г. сумата на покриване I отново придобива положителна стойност (вж. таблица 4).
(268)
Без годишните вноски ZT очевидно не би могла да поддържа такава ценова политика. Точно както при отпадъците от кланици от категория 3, от 2005 г., за да продължи да оползотворява капацитета на съоръженията си, ZT е приела цени, които дори не са покривали преките ѝ разходи,. Като цяло за вътрешните материали има ясно изразен отрицателна сума на покриване II след изваждане на разходите за работен свободен капацитет, възлизащ на общо около 13 % от оборота (вж. таблица 4).
9.5.3.2. Затвърждаване на монополното положение в района на действие на асоциацията благодарение на преките годишни вноски
(269)
Германия е на мнение, че ZT не е получила икономическо предимство от годишните вноски, тъй като е без значение дали държавата отпуска компенсация за поддържане на резерва за епидемии директно на предприятието за унищожаване или го финансира косвено чрез помощ за ТСЕ, отпускана на произвеждащите материала лица. Във втория случай разходите по резерва за епидемии биха били включени в таксите, но същевременно субектите, отговорни за възникването на материала, биха получили облекчения чрез съответно по-висока помощ. И в двата случая голяма част от тежестта всъщност би била понесена от публичните средства, а именно това е основното, което е от значение за анализа в контекста на правото в областта на конкуренцията.
(270)
На първо място следва отново да се отбележи (вж. раздел 2.5.3), че ZT получава годишните вноски в допълнение към помощта за ТСЕ, предоставена на фермерите. Освен това благодарение на помощта за ТСЕ в Рейнланд-Пфалц ZT получава по-високо ниво на подкрепа, отколкото в Северен и Централен Хесен, тъй като цената на тон (212 EUR) - и съответно основата за помощта за ТСЕ - е значително по-ниска, отколкото цената на тон в Рейнланд-Пфалц (390 EUR). Очевидно обаче фермерите на територията на дейност на асоциацията не се възползват от по-ниски такси заради наличието на годишните вноски.
(271)
На второ място, съгласно насоките на Общността за ТСЕ изрично се изискват доказателства, че помощта не облагодетелства предприятия производители надолу по веригата (61). Както обаче показват анализът в раздели 9.5.2 и 9.5.3 ZT в действителност използва годишните вноски, за да финансира загубите вследствие на ценовата си политика, недостатъчно оползотворявания капацитет или други форми на неефективност в дейността си.
(272)
Ето защо Германия очевидно не успява да докаже, че годишните вноски облагодетелстват фермерите като компенсация за разходите за унищожаване на мъртви животни. Напротив, възниква въпросът дали фермерите не биха се възползвали от по-ниски цени, ако годишните вноски не съществуваха, тъй като в такъв случай ZT би се сблъскала с по-голям икономически натиск да приспособи капацитета си и търговските си практики към пазарните условия по-ранен етап.
9.5.4. Обобщение
(273)
Германия не успява да докаже, че заплащаните на ZT годишни вноски са оправдани като отпускана от държавата компенсация за задълженията, произлизащи от устава. Критериите от решението по делото Altmark не са изпълнени.
(274)
Напротив, при подробно разглеждане на приходните и разходните сметки на ZT се вижда, че годишните вноски дават на ZT икономически предимства по отношение на унищожаването на вътрешен и външен материал.
(275)
Следователно годишните вноски представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
10. ОЦЕНКА НА НЕПРАВОМЕРНОСТТА ПО ЧЛЕН 108, ПАРАГРАФ 3 ОТ ДФЕС
(276)
Комисията не е получила уведомление съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС относно годишните вноски, които ZT е получавала от 1979 г. насам. Следователно годишните вноски представляват неправомерна държавна помощ съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(277)
В този случай не се прилага задължението за уведомяване в съответствие с Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 г. относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (62) (наричано по-нататък „Решението за УОИИ от 2005 г.“) и Решение 2012/21/ЕС на Комисията от 20 декември 2011 г. относно прилагането на член 106, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (63) (наричано по-нататък „Решението за УОИИ от 2011 г.“), понеже, както беше показано в раздел 9, на ZT не е възложена услуга от общ икономически интерес. Унищожаването на материала от категории 1 и 2, осигуряването на резерв за епидемии и унищожаването на материал от категория 3 не са услуги от общ икономически интерес. Освен това вторият критерий от решението по делото Altmark не е изпълнен за периода от 1979 г. до 2010 г., а третият - за целия период от 1979 г. насам. Следователно не са изпълнени условията в членове 4 и 5 от решенията за УОИИ от 2005 г. и 2011 г. и вноските не могат да бъдат освободени от задължението за уведомяване.
11. ОЦЕНКА НА СЪВМЕСТИМОСТТА ПО ЧЛЕН 106, ПАРАГРАФ 2 ОТ ДФЕС
(278)
Съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС разпоредбите на ДФЕС важат за предприятията, които са натоварени с функции да оказват услуги от общ икономически интерес или имат характер на фискален монопол. Член 106, параграф 2 от ДФЕС обаче предвижда изключение от правилата на ДФЕС, ако прилагането на правилата на конкуренцията препятства юридически или фактически изпълнението на специфичните задачи, възложени на тези предприятия. Тази разпоредба за изключение се прилага само ако развитието на търговията не е засегнато до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(279)
Съгласно точка 69 от Рамката на ЕС за УОИИ Комисията прилага принципите на тази рамка за всяка неправомерна помощ, за която вземе решение след 31 януари 2012 г., дори ако помощта е отпусната преди тази дата. Тъй като годишните вноски представляват неправомерна държавна помощ, се прилага Рамката на ЕС за УОИИ.
(280)
Както е изложено в раздел 8.1, ZT не е натоварена с услуга от общ икономически интерес, тъй като унищожаването на материал от категории 1 и 2, поддържането на резерв за епидемии и унищожаването на материал от категория 3 не представляват услуги от общ икономически интерес. Тази причина сама по себе си прави годишните вноски несъвместими съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и Рамката на ЕС за УОИИ.
(281)
Съгласно втория и третия критерий от решението по делото Altmark помощта по Рамката на ЕС за УОИИ може да се смята за съвместима с член 106, параграф 2 от ДФЕС, само ако има акт за възлагане, определящ методите за изчисляване на компенсацията (раздел 2.3), и ако размерът на помощта не надвишава нетните разходи по задължението за предоставяне на обществена услуга (раздел 2.8).
(282)
Както е показано подробно в раздел 9.2, вторият критерий от решението по делото Altmark не е изпълнен за периода от 1979 г. до 2009 г., а третият - за целия период. Следователно раздел 2.3 от Рамката на ЕС за УОИИ (за периода 1979 г. до 2009 г.) и раздел 2.8 (за целия период) не са изпълнени.
(283)
Това означава, че годишните вноски не могат да бъдат оправдани съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС и Рамката на ЕС за УОИИ като помощ за поддържане на резерва за епидемии на територията на дейност на асоциацията.
12. ОЦЕНКА НА СЪВМЕСТИМОСТТА КАТО ПОМОЩ ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА РАЗХОДИТЕ ЗА УНИЩОЖАВАНЕ НА ЖИВОТИНСКИ ТРУПОВЕ И ОТПАДЪЦИ ОТ КЛАНИЦИ ПО ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3, БУКВА в) ОТ ДФЕС
(284)
Годишните вноски представляват оперативна помощ, каквато по принцип е забранена (64). Следователно тежестта на доказване на съвместимостта на тази помощ е за държавата членка.
(285)
Съгласно Насоките за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г. са забранени помощи за разходите за унищожаване на отпадъци от кланици и са позволени помощи за разходите за унищожаване на мъртви животни, при условие че те облагодетелстват само фермерите. Предприятията надолу по веригата, като кланици и предприятия за унищожаване, не могат да се облагодетелстват с помощ при никакви обстоятелства (65).
(286)
Макар че с цел административно опростяване помощите за разходите за унищожаване на мъртви животни могат да се заплащат директно на предприятията за унищожаване, трябва да се докаже, че цялата помощ е в полза на фермерите (66).
(287)
Както показа анализът в раздел 9 обаче, годишните вноски дават икономически предимства на ZT и не облагодетелстват именно фермерите на територията на дейност на асоциацията, тъй като те дори трябва да заплащат по-високи такси за унищожаването на мъртви животни, отколкото например фермерите в Северен и Централен Хесен. Следователно Германия не успява да докаже, че годишните вноски се прехвърлят на фермерите в пълен размер.
(288)
Освен това в Решение № 15/04 на Комисията от 6 юли 2004 г., с което беше одобрена схемата за помощ, която да компенсира фермерите на територията на дейността на ZT за разходите за унищожаване на мъртви животни за периода от 1998 г. до 2013 г., се посочва, че одобрените земеделски помощи не могат да бъдат кумулирани с друга помощ.
(289)
Раздел VI от Насоките за ТСЕ предвижда изключения за неправомерна помощ, отпусната преди 1 януари 2003 г.:
а)
помощите за разходите за унищожаване на мъртви животни могат да бъдат разрешени до 100 %., дори ако са отпуснати на равнището на производството, преработката и маркетинга,
б)
освен това, в специални случаи по изключение помощта за унищожаването на отпадъци от кланици може да бъде съвместима с вътрешния пазар предвид кратката продължителност и необходимостта да се осигури дългосрочно спазване на принципа „замърсителят плаща“.
(290)
Тези изключения не са приложими. Годишните вноски не се ограничават до разходите за унищожаване на мъртви животни, които така или иначе в по-голямата си част са финансирани по схемите за земеделски помощи, нито пък представляват краткосрочна мярка с ограничена продължителност по отношение на отпадъците от кланици.
(291)
На последно място следва да се подчертае, че самата Германия не е представила доводи в потвърждение на съвместимостта на годишните вноски съгласно Насоките за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г.
(292)
Тъй като годишните вноски облагодетелстват ZT, те не могат да се смятат за помощ, съвместима с вътрешния пазар по смисъла на Насоките на Общността за ТСЕ и Насоките за земеделски помощи за 2007-2013 г. съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
13. ОЦЕНКА НА СЪВМЕСТИМОСТТА НА ГОДИШНИТЕ ВНОСКИ КАТО ПОМОЩ ЗА ОПАЗВАНЕ НА ОКОЛНАТА СРЕДА СЪГЛАСНО ЧЛЕН 107, ПАРАГРАФ 3, БУКВА в) ОТ ДФЕС
(293)
Годишните вноски представляват оперативна помощ, която по принцип е забранена (67). Следователно тежестта на доказване на съвместимостта на тези помощи е върху държавата членка. Германия твърди, че годишните вноски са помощ за опазване на околната среда.
(294)
Съгласно точка 132 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда инвестиционни помощи за предприятия, които поправят нанесени върху околната среда щети чрез рехабилитация на замърсени индустриални обекти, ще се смятат за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС при условие че водят до подобряване на опазването на околната среда. Трябва обаче да се спазва принципът „замърсителят плаща“, заложен в член 191, параграф 2 от ДФЕС и в Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда. Съгласно точка 132 от Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда замърсителят трябва да финансира рехабилитацията без държавна помощ. Лицето, виновно за замърсяването, се разпознава спрямо това кой носи отговорността съгласно националното право.
(295)
Съответният момент за оценка на положението съгласно националното право относно отговорността зависи от правното положение към датата на издаване на официалното решение.
(296)
Германия не оспорва, че съгласно заповедите за рехабилитация от 21 април 1997 г. за индустриалния обект в Зоршид и от 31 март 1998 г. за обекта в Шпрендлинген-Гензинген пълната отговорност за рехабилитацията на двата обекта съгласно приложимото към момента национално право е вменена на ZT като замърсител. Следователно съгласно германското право ZT като замърсител е задължена да поеме разходите за отстраняване на почвеното замърсяване на двата обекта. Германия твърди, че съгласно решението на Федералния конституционен съд от 16 февруари 2000 г. (68) финансирането на разходите за рехабилитация над прага на отговорността чрез годишните вноски трябва да се смята за съвместима помощ, тъй като с това решение отговорността на частниците се ограничава до пазарната стойност на земята.
(297)
Доводите на Германия обаче пропускат същността. На първо място, решението на Федералния конституционен съд важи само между страните в производството. Преди всичко обаче промяна в практиката на най-висшия съд не променя правното положение и съответно не е основание за преразглеждане по смисъла на член 51, параграф 1, точка 1 от Административнопроцесуалния закон по отношение на влезли в сила административни актове.
(298)
Съгласно германската съдебна практика решението на Федералния конституционен съд не променя обстоятелството, че към датата на заповедта за рехабилитация всички замърсители отговарят в пълна степен за пълните разходи за рехабилитация. След решението на Федералния конституционен съд от 16 февруари 2000 г. никой от замърсителите не би могъл да избегне пълната отговорност като замърсител по отношение на по-ранна заповед, която е влязла в сила.
(299)
Следователно ZT е отговорна, дори ако се вземе под внимание решението на Федералния конституционен съд от 16 февруари 2000 г. по цитираното от Германия дело относно обектите в Шпрендлинген-Гензинген и Зоршид.
(300)
Тъй като ZT не е обжалвала заповедите за рехабилитация, те са влезли в сила и са окончателни. Отричането по същество от страна на Германия на отговорността на ZT за обекта в Зоршид впоследствие е аргумент, който не може да бъде приет. Следвало е ZT да обжалва заповедта за рехабилитация от 21 април 1997 г. и да не допуска влизането ѝ в сила. Не е задача на Комисията да преразглежда влязло в сила решение на национален орган по отношение на националното правно положение във връзка с отговорността в контекста на принципа „замърсителят плаща“.
(301)
Освен това самата Германия признава, че решението на Федералния конституционен съд от 16 февруари 2000 г. важи единствено за частни лица, а не за публичноправни юридически лица. Това е така, тъй като правното основание за ограничаването на отговорността е имущественото право, на което не могат да се позовават публичноправните юридически лица. Ето защо е неоспоримо, че съгласно националното право ZT носи пълната отговорност за замърсените обекти.
(302)
Съгласно Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда не може да се потвърди потенциалната неравнопоставеност между частноправните юридически лица и публичноправните юридически лица в правната система на държавата членка. По въпроса за отговорността за замърсените обекти Насоките се позовават изключително на националното право.
(303)
Тъй като съгласно германското право ZT е длъжна да поеме всички разходи за рехабилитацията на двата индустриални обекта, годишните вноски не могат да се смятат за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на Насоките относно държавната помощ за защита на околната среда съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
14. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(304)
Годишните вноски, заплащани на ZT от 1979 г. насам, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Германия е предоставила годишните вноски в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(305)
Те не могат да се обявят за съвместими с вътрешния пазар нито по член 106, параграф 2 от ДФЕС, нито по член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС.
(306)
Съгласно член 1, буква б), подточка iv) от Регламент (ЕО) № 659/1999 във връзка с член 15, параграф 3 от същия регламент помощ, за която давностният срок за възстановяване е изтекъл, се смята за съществуваща помощ. Съгласно член 15 от регламента правомощията на Комисията за възстановяване на помощ имат давностен срок от десет години. Давностният срок за възстановяване започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, и спира да тече с предприемането на мярка от страна на Комисията по отношение на неправомерната помощ. Срокът продължава да тече след всяко прекъсване.
(307)
Съдилищата на Съюза са постановили, че давностният срок за възстановяване може да се прекъсва не само с официална процедура, но и че искането за сведения също представлява акт, който може да прекъсне давностния срок (69).
(308)
През януари 2008 г. жалбоподателят оспори заплащаните на ZT годишни вноски и във връзка с това на 26 май 2008 г. към Германия беше отправено искане за информация. Това искане за предоставяне на информация прекъсна давностния срок за възстановяване. Следователно всички годишни вноски, получени от ZT преди 26 май 1998 г., се смятат за съществуваща помощ, а всички годишни вноски, които ZT е получила след 26 май 1998 г., представляват нова помощ.
(309)
Съгласно член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 Комисията не изисква възстановяване на помощта, ако това противоречи на общ принцип на правото на Съюза. В настоящия случай възниква въпросът дали решението на BverwG от 16 декември 2010 г. може да е създало у ZT законни очаквания, че разглежданата мярка не представлява държавна помощ.
(310)
В тази връзка Комисията най-напред отбелязва, че решението на BverwG засяга единствено извършените плащания за 2010 г. Следователно ако изобщо са създадени някакви законни очаквания, те могат да бъдат единствено за посочената година (както и следващите години, при условие че уставът е останал непроменен).
(311)
Дори за 2010 г. (и следващите години) обаче решението не е могло да създаде законни очаквания. Според съдебната практика принципът на защита на законни очаквания важи за всеки правен субект, у когото институция на Европейския съюз е породила основателни надежди, като му е предоставила конкретни уверения (70). Такива уверения, независимо под каква форма са предоставени, са конкретните, безусловните и непротиворечивите сведения (71).
(312)
В настоящия случай Комисията не е дала на ZT никакви подобни конкретни уверения, тъкмо напротив - на 20 юли 2010 г. тя е открила официална процедура по разследване.
(313)
BVerwG не е институция на Европейския съюз. Съгласно съдебната практика по отношение на контрола за изпълнение на задълженията на държавите членки съгласно членове 107 и 108 от ДФЕС националните съдилища и Комисията изпълняват допълващи се и самостоятелни роли (72). Докато преценката дали мерките за помощ са съвместими с вътрешния пазар е от изключителната компетентност на Комисията под контрола на Съда на Европейския съюз, то националните съдилища следят за спазването на правата на отделните правни субекти при изпълнение на задължението за предварително уведомяване на Комисията за държавните помощи, предвидено в член 108, параграф 3 от ДФЕС (73).
(314)
В настоящия случай BVerwG се е произнесъл по мярка, за която Комисията вече е открила официална процедура по разследване. Според практиката на Съда това решение трябва да доведе до спиране на плащанията по мярката от страна на държавата членка (74). Освен това BVerwG се е произнесъл (като обосновава решението си, наред с другото, с предполагаемата неприложимост на четвъртия критерий от решението по делото Altmark) без да отнесе делото към Съда на ЕС по процедурата за преюдициално запитване.
(315)
Като отчита тези обстоятелства Комисията смята, че решението на BVerwG не представлява конкретни, безусловни и непротиворечиви сведения.
(316)
По тези съображения възстановяването на годишните вноски не противоречи на общите принципи на правото на Съюза относно законните очаквания,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Годишните вноски, предоставени неправомерно от Германия в полза на Zweckverband Tierkörperbeseititgung в Рейнланд-Пфалц, Заарланд, област Райнгау-Таунус и област Лимбург-Вайлбург (наричана по-нататък „получателят“) от 1 януари 1979 г. в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 2
1. Германия изисква незабавното възстановяване от получателя на посочената в член 1 помощ, предоставена от 26 май 1998 г. насам.
2. Върху подлежащите на възстановяване суми се начислява лихва от датата на заплащане на посочените в параграф 1 помощи на получателя до фактическото им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (75).
4. Германия спира всички оставащи плащания на помощи по споменатата в параграф 1 схема, считано от датата на публикуване на настоящото решение.
Член 3
Германия гарантира възстановяването на помощта, спомената в член 2, параграф 1, в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за настоящото решение.
Член 4
1. Германия представя на Комисията в срок от два месеца от датата, на която е уведомена за настоящото решение, следната информация:
а)
общата сума (главница и лихва), която следва да бъде възстановена от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за изпълнение на настоящото решение;
в)
документи, от които е видно, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Германия редовно осведомява Комисията за напредъка по прилагането на националните мерки, предприети с цел изпълнение на настоящото решение до пълното възстановяване на помощта, спомената в член 2, параграф 1. При поискване от страна на Комисията Германия незабавно предоставя сведения за вече предприетите или планирани мерки за изпълнение на настоящото решение. Освен това тя предоставя подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Федерална република Германия.
Съставено в Брюксел на 25 април 2012 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2012 m. balandžio 25 d.
dėl valstybės pagalbos SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kurią Vokietija suteikė įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone
(pranešta dokumentu Nr. C(2012) 2557)
(Tekstas autentiškas tik vokiečių kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/485/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo, ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą (1),
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas (2) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. sausio 23 d. įmonė Saria Bio-Industries AG & Co KG (toliau - skundo pateikėja) Komisijai skundu pranešė apie metinius įnašus, kuriuos Vokietija moka įmonei-asociacijai Zweckverband Tierkörperbeseitigung (toliau - įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung) Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone.
(2)
2010 m. liepos 20 d. raštu Komisija Vokietijai pranešė apie sprendimą pradėti procedūrą dėl pagalbos pagal Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) 108 straipsnio 2 dalį (toliau - sprendimas pradėti procedūrą). Komisija, 2010 m. spalio 26 d.Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje paskelbusi sprendimą pradėti procedūrą, suinteresuotąsias šalis paprašė pateikti pastabas (3).
(3)
2010 m. lapkričio 25 d. Komisija gavo skundo pateikėjos pastabas. Patenkinus 2010 m. rugpjūčio 20 d. ir 2010 m. lapkričio 18 d. prašymus pratęsti terminą, Vokietija 2011 m. kovo 3 d., 2011 m. balandžio 1 d., 2011 m. balandžio 4 d., 2011 m. gegužės 16 d., 2011 m. liepos 15 d. ir 2011 m. lapkričio 9 d. raštais pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą ir skundo pateikėjos pastabų.
(4)
2011 m. balandžio 4 d. raštu įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikė pastabas Komisijai. Nors pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (4), 20 straipsnio 1 dalį ir 6 straipsnį suinteresuotųjų šalių paprašyta pateikti pastabas per ne ilgesnį kaip vieno mėnesio laikotarpį nuo paskelbimo Oficialiajame leidinyje, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabas pateikė tik po keturių mėnesių. Tik pateisinamu atveju Komisija gali atsižvelgti į per vėlai pateiktas suinteresuotųjų šalių pastabas (5). Komisijos nuomone, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung rašte nenurodė jokių pagrįstų priežasčių, tokios priežastys taip pat nepaaiškėja iš kitų aplinkybių. Todėl Komisija 2011 m. balandžio 18 d. raštu įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pranešė, kad, vykdydama oficialią tyrimo procedūrą, ji negali atsižvelgti į įmonės pastabas, nes taip būtų nusižengiama procedūros tvarkai, o suinteresuotųjų šalių atžvilgiu būtų laikomasi nevienodo požiūrio. Vis dėlto Komisija, priimdama šį sprendimą, atsižvelgė į pastabose pateiktą informaciją.
(5)
Komisijai vykdant oficialią tyrimo procedūrą, skundo pateikėja inicijavo bylą Vokietijoje ir dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikė ieškinį Tryro administraciniam teismui (vok. Verwaltungsgericht Trier). Tryro administracinis teismas 2008 m. gruodžio 2 d. nusprendė, kad metiniai įnašo mokėjimai yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Dėl reikalavimo grąžinti neteisėtą valstybės pagalbą administracinis teismas nusprendė, kad dėl išskirtinių aplinkybių, kliudančių grąžinti suteiktą pagalbą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neprivalo grąžinti 2005-2008 m. gautos pagalbos.
(6)
Skundo pateikėja ir įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung Koblenco vyriausiajam žemės administraciniam teismui (vok. Oberverwaltungsgericht Koblenz) apskundė Tryro administracinio teismo sprendimą. 2009 m. lapkričio 24 d. Vyriausiasis žemės administracinis teismas priėmė sprendimą, kuriuo patvirtino Tryro administracinio teismo sprendimą.
(7)
Ir skundo pateikėja, ir įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung Koblenco vyriausiojo žemės administracinio teismo sprendimą apskundė Federaliniam vyriausiajam administraciniam teismui (toliau - Federalinis administracinis teismas). 2010 m. gruodžio 16 d. Federalinis administracinis teismas nusprendė (6) atmesti skundo pateikėjos skundą, pakeisti Koblenco vyriausiojo žemės administracinio teismo sprendimą ir nepriimti jokių skundų, nes teismas mano, kad ieškinį pateikti dėl 2005-2009 m. laikotarpio buvo neleistina ir kad 2010 m. metiniai įnašai nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
2. IŠSAMUS PRIEMONIŲ APIBŪDINIMAS
2.1. Teisinis pagrindas
2.1.1. Europos Sąjungos teisės aktai
(8)
2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1069/2009, kuriuo nustatomos žmonėms vartoti neskirtų šalutinių gyvūninių produktų ir jų gaminių sveikumo taisyklės ir panaikinamas Reglamentas (EB) Nr. 1774/2002 (Šalutinių gyvūninių produktų reglamentas) (7), reglamentuoja šalutinių gyvūninės kilmės produktų surinkimą, vežimą, sandėliavimą, tvarkymą, apdirbimą, naudojimą arba šalinimą, kad šie produktai nekeltų pavojaus žmonių ir gyvulių sveikatai. Šiomis nuostatomis taip pat siekiama užkirsti kelią užkrečiamosios spongiforminės galvijų encefalopatijos (USE) ir kitų epizootijų, pvz., klasikinio kiaulių maro (KKM) arba snukio ir nagų ligos (SNL), protrūkiams.
(9)
Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 ketvirtame skirsnyje, atsižvelgiant į tam tikrą šalutinių gyvūninės kilmės produktų keliamo pavojaus žmonių ir gyvulių sveikatai lygį, tokie produktai skirstomi į tris kategorijas:
a)
pirmos kategorijos medžiagos kelia didelį pavojų, kuris ypač susijęs su USE ir uždraustomis medžiagomis ir aplinkos teršalais. Prie pirmos kategorijos medžiagų taip pat priskiriamos gyvulių, kurie įtariami užsikrėtę USE arba kurių atveju oficialiai nustatyta, kad jie yra užsikrėtę USE, kūno dalys, taip pat pirmos kategorijos medžiagų ir antros arba trečios kategorijos medžiagų mišiniai. Šias medžiagas privaloma šalinti deginant arba apdirbant, draudžiama jas naudoti ūkinių gyvulių pašaruose arba techniniuose produktuose;
b)
antros kategorijos medžiaga taip pat kelia didelį pavojų, nes kritusiuose gyvuliuose ir kitoje medžiagoje yra tam tikrų uždraustų medžiagų arba teršalų. Antros kategorijos medžiagas privaloma šalinti deginant arba apdirbant, draudžiama jas naudoti ūkinių gyvulių pašaruose. Tačiau kai kuriais atvejais šias medžiagas galima naudoti kaip trąšas arba techniniais tikslais;
c)
prie trečios kategorijos medžiagų, be kitų medžiagų, priskiriama paskerstų gyvulių kūno dalys, kurios, nors nesama jokių ligų, kuriomis gali užsikrėsti žmonės arba gyvuliai, požymių, yra tinkamos vartoti žmonėms, ir žmonėms vartoti tinkama medžiaga iš gyvulių, kuri dėl komercinių priežasčių naudojama kitais tikslais, pvz., ūkiniams gyvuliams skirtuose pašaruose.
(10)
Reglamentas (EB) Nr. 1069/2009, kuris iš esmės atitinka buvusio Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1774/2002 (8) nuostatas, pirmos ir antros kategorijos medžiagų atveju nustato draudimą importuoti ir eksportuoti šias medžiagas, reglamente taip pat nustatytas reikalavimas gauti išankstinį kompetentingos institucijos leidimą šalinimo įrenginiams, o ši institucija privalo taikyti reglamento nuostatas. Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 taip pat nustatomos specialios pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo kontrolės taisyklės. Reglamente nenurodyta, kokia turi būti ūkinė pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo sistemos struktūra. Taigi, Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 nereikalaujama, kad medžiagų šalinimą tam tikroje teritorijoje vykdytų tik viena įmonė, o būtent tokia padėtis ir yra Vokietijoje.
2.1.2. Nacionalinės teisės aktai
(11)
Vokietijoje pagal Europos Sąjungos teisės aktų dėl žmonėms vartoti neskirtų gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo įgyvendinimo įstatymo (vok. TierNebG) (9) (toliau - ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymas) 3 straipsnį rajonai ir miestai privalo šalinti ir apdirbti pirmos ir antros kategorijų medžiagas (vadinamoji privalomoji medžiaga). Rajonai ir miestai gali patys imtis šios užduoties arba ją pavesti vykdyti trečiajai šaliai.
(12)
Trečios kategorijos medžiagos (vadinamoji laisvoji medžiaga) šalinimą gali vykdyti bet kuri perdirbimo įmonė, jei laikomasi Reglamento (EB) Nr. 1069/2009 nuostatų.
2.2. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(13)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra valstybinė įmonė, įsteigta 1979 m. remiantis Reino krašto-Pfalco žemės įstatymo dėl Europos Sąjungos teisės aktų dėl žmonėms vartoti neskirtų gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo įgyvendinimo įstatymo (vok. TierNebGAG RP) (10) (toliau - Reino krašto-Pfalco žemės įstatymas dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo) 1 ir 2 straipsniais. Šiuo metu visi rajonai ir didesni miestai Reino krašte-Pfalce, Saro krašte ir dviejuose Heseno žemės rajonuose - Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone - yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nariai (žr. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų (vok. Verbandsordnung) 1 straipsnį).
(14)
Įmonės nariai pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 2 straipsnį jai perleidžia visas teises ir pareigas, kurias pagal ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnį ir atitinkamus žemių įstatymus turi medžiagas šalinti privalantys rajonai ir miestai.
(15)
Pagal Vokietijos Federacinės Respublikos teisę asociacijai dėl jos teisinės padėties (ji yra valstybės įmonė) negalima iškelti bankroto bylos. Tačiau asociacijos nariai gali nuspręsti ją panaikinti.
2.3. Kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimas
2.3.1. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung veikla
(16)
Įmonė ne tik atlieka jai įstatais perduotą užduotį - šalinti asociacijai priklausančioje teritorijoje surinktą pirmos ir antros kategorijos medžiagą (toliau - asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga), bet taip pat šalina kaimyninėje Badeno-Viurtembergo ir Heseno žemių teritorijoje surinktą pirmos ir antros kategorijos medžiagą (žr. išsamų aprašymą 20 ff punktuose) ir trečios kategorijos medžiagą (toliau - ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga).
(17)
Šioje lentelėje pateikta informacija, iš kurios paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung praeityje perdirbo didelį ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekį. Pastaraisiais metais beveik pusę perdirbtos medžiagos sudarė ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga.
1 lentelė
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos kiekis 1998-2009 m.
Asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
Ne asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
Badenas-Viurtem-bergas
Šiauriniai ir centriniai Heseno žemės rajonai
Pirmos ir antroj kategorijų privalomoji medžiaga
Trečios kategorijos laisvoji medžiaga
Pirmos ir antros kategorijų privalomoji medžiaga
Pirmos ir antroj kategorijų privalomoji medžiaga
Iš viso
1998 m.
tonos
38 055
[…] (11)
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
1999 m.
tonos
41 081
[…]
0
0
[…]
%
[…]
[…]
0 %
0 %
100 %
2000 m.
tonos
44 929
[…]
1 114
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2001 m.
tonos
57 110
[…]
14 079
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2002 m.
tonos
58 316
[…]
14 803
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2003 m.
tonos
54 325
[…]
16 067
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2004 m.
tonos
52 562
[…]
13 228
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2005 m.
tonos
48 944
[…]
11 658
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2006 m.
tonos
45 988
[…]
11 389
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2007 m.
tonos
44 544
[…]
6 797
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2008 m.
tonos
41 838
[…]
7 046
0
[…]
%
[…]
[…]
[…]
0 %
100 %
2009 m.
tonos
36 863
[…]
8 569
23 312
[…]
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
Vidutiniškai
tonos
47 046
[…]
8 729
1 943
[…]
1998-2009 m.
%
[…]
[…]
[…]
[…]
100 %
(18)
Asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą sudaro kritę gyvuliai ir skerdyklų atliekos. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung surenka ir perdirba šią medžiagą (medžiagos surinkimas ir perdirbimas toliau vadinama šalinimu). Kad padengtų patiriamas išlaidas, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung taiko mokesčius. Už kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas nustatomi skirtingo dydžio mokesčiai.
(19)
Kadangi trečios kategorijos medžiaga laisvai prekiaujama rinkoje, atlygį už šios medžiagos šalinimą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nustato pagal privatinę teisę. Dauguma privačių šalinimo įmonių trečios kategorijos medžiagą šalina atskirai, perdirbdamos šią medžiagą į, pvz., naminių gyvulių pašarą, kad gautų didesnį pelną, o įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung trečios kategorijos medžiagą perdirba kartu su privalomąja medžiaga, nes neturi atskiro įrenginio. Todėl perdirbant privalomąją medžiagą gaunami tik žemos kokybės mažai pelno duodantys produktai - aliejus ir riebalai.
(20)
Nuo 2000 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung taip pat perdirba Badeno-Viurtembergo žemėje surinktą pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Šiam tikslui įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung ir įmonė-asociacija Zweckverband Neckar-Franken sudarė oficialų susitarimą. Susitarta, kad įmonė-asociacija Zweckverband Neckar-Franken vietoje surenka medžiagą ir pristato įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbti.
(21)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung 2007 m. dalyvavo šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose surinktos privalomosios medžiagos šalinimo viešuosiuose pirkimuose ir juos laimėjo. Prieš įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pradedant šalinimo veiklą 2009 m. balandžio 1 d., medžiagos šalinimą vykdė skundo pateikėjos įmonių grupės įmonė.
(22)
Taigi, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung užtikrino savo įrenginių krūvį ne tik perdirbdama pirmos ir antros kategorijos asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą, bet ir vykdydama įstatuose įmonei nepriskirtą užduotį - itin dideliu mastu perdirbdama trečios kategorijos medžiagą (šia medžiaga laisvai prekiaujama) ir pirmos ir antros kategorijos ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą. 2002-2008 m. tik 54-58 % įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos sudarė pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga. 2009 m. perdirbtos tokio pobūdžio medžiagos dalis smarkiai sumažėjo (taip pat dėl to, kad iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų buvo priimama medžiaga) ir nebesudarė net pusės įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung perdirbtos medžiagos dalies (39 %).
2.3.2. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai
(23)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi du šalinimo įrenginius vietovėse Rivenich ir Sandersmühle. Įprastu režimu abu įrenginiai vidutiniškai naudojami dirbant 2 pamainomis 5 dienas per savaitę (5 dienų 2 pamainų ciklas). Vieno ciklo metu per savaitę galima perdirbti daugiausia iki 2 160 tonų medžiagos. Šių įprastu režimu naudojamų įrenginių pajėgumų vidutiniškai pakako, norint perdirbti pastarųjų metų kiekį - 88 000 tonų (per savaitę susidarė 1 700 tonų).
(24)
Taip pat kaip ir kitos šalinimo įmonės, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung tam tikrą laikotarpį turi nepanaudotų pajėgumų, kai įprastu režimu veikianti įmonė nenaudoja savo įrenginių, šį laikotarpį sudaro laikas, kai darbo savaitės metu veikiantys įrenginiai nenaudojami, ir savaitgaliai. Epizootijų atveju, norint perdirbti didesnį gyvulių kūnų kiekį, būtų galima naudoti įmonės nepanaudotus pajėgumus.
2.3.2.1. Trumpalaikiai įmonės nepanaudoti pajėgumai
(25)
Remiantis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung duomenimis, neilgą laikotarpį (6-12 savaičių) įrenginius galima naudoti dirbant 3 pamainomis visomis savaitės dienomis (7 dienų 3 pamainų ciklas). Taigi, trumpą laiką įrenginių pajėgumai per savaitę sudaro iki 4 536 tonų. Tačiau ilgesnį laikotarpį dėl įrenginių nusidėvėjimo ir darbuotojų nuovargio negalima užtikrinti nuolatinio įrenginių naudojimo, dirbant 3 pamainomis 7 dienas per savaitę.
(26)
Taigi, epizootijų atveju trumpą laiką - iki 12 savaičių - nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai sudaro 2 376 tonas per savaitę, šį kiekį, be įprasto kiekio, epizootijų atveju galima perdirbti papildomai (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
2.3.2.2. Ilgalaikiai įmonės nepanaudoti pajėgumai
(27)
Ilgą laiką įrenginius galima naudoti, dirbant daugiausia 3 pamainomis 5 dienas per savaitę (5 dienų 3 pamainų ciklas), norint perdirbti papildomą medžiagą epizootijų atveju, nes savaitgaliais, ilgesnį laiką esant didesniam krūviui, reikia atlikti techninės priežiūros darbus. Taip per savaitę galima perdirbti iki 3 240 tonų.
(28)
Epizootijų metu ilgą laiką - ilgesniu nei 12 savaičių laikotarpiu - nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai yra 1 080 tonų per savaitę, šį kiekį, be įprasto kiekio, epizootijų atveju galima perdirbti papildomai (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
2.4. Metiniai įnašai ir viešoji užduotis
(29)
Metinių įnašo mokėjimų, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna iš savo narių (rajonų ir miestų), teisinis pagrindas yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai. Šiais metiniais įnašais siekiama kompensuoti išlaidas, kurios nepadengiamos pajamomis (žr. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnio 1 dalį).
(30)
Tikslus metinių įnašų dydis nustatomas remiantis metinio biudžeto vykdymo įstatais, kuriuos asociacijos nariai iš anksto patvirtina susirinkime. Patvirtinus metinio biudžeto įstatus, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi teisę reikalauti, kad, priėmus administracinį aktą, būtų sumokėti metiniai įnašai.
(31)
2010 m. vasario mėn. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai pakeisti, pakeitimas įsigaliojo atgaline data - 2009 m. sausio 1 d. Iki to laiko įstatuose, be 9 straipsnio 1 dalies nuostatų, nebuvo nustatyta taisyklių dėl metinių įnašo mokėjimų naudojimo ir apskaičiavimo, o 2010 m. vasario mėn. į įstatus įtrauktos toliau aprašytos nuostatos.
(32)
Pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnio 2 dalį metinius įnašo mokėjimus reikia patvirtinti iš anksto. Be to, nustatyta, kad metinį įnašą galima mokėti tik kaip kompensaciją už išlaidas, kurios patiriamos vykdant perleistą pareigą šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą ir numatant nepanaudotus pajėgumus epizootijų atveju.
(33)
Įstatų 10 straipsnio 2 dalyje nustatytas reikalavimas nuo 2009 m. numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus nepanaudotus pajėgumus - 7 110 tonų, šį kiekį reikia perdirbti per šešias savaites (arba šešis kartus po 1 185 tonas per savaitę). Nustatant epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų apimtį atsižvelgta į tai, kad, be įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung šalinimo pajėgumų, esama papildomų šalinimo pajėgumų per metus (5 000 tonų), kuriais galima naudotis epizootijų atveju. Atitinkamame ūkinės veiklos plane reikia iš anksto nustatyti išlaidas nepanaudotiems pajėgumams užtikrinti. Epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų išlaidas gali sudaryti tik atitinkamos nekintamosios išlaidos (nusidėvėjimas, mokesčiai, draudimas, paskolų palūkanos), kitiems subjektams atliktų techninės priežiūros užsakymų išlaidos ir atitinkamos su darbuotojais susijusios išlaidos, patiriamos užtikrinant budėjimą. Epizootijų atveju naudoti skirtų nepanaudotų pajėgumų išlaidos turi būti nurodomos atskirai nuo kitų įmonės išlaidų, atskirose sąskaitose. Išlaidos priskiriamos atsižvelgiant į atitinkamą pajėgumų dalį.
(34)
Nuo įsteigimo 1979 m. iki 2011 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo 66 493 680 EUR metinių įnašo mokėjimų. Nuo 1998 m. įmonei kasmet pervestos šios sumos:
1998 m.
:
2 114 192 EUR (4 135 000 DM)
1999 m.
:
2 432 216 EUR (4 575 000 DM)
2000-2001 m.
:
2 249 684 EUR (4 400 000 DM) kasmet
2002-2008 m.
:
2 250 000 EUR kasmet
2009 m.
:
1 961 515 EUR
2010 m.
:
2 212 392 EUR
2011 m.
:
1 962 515 EUR.
(35)
Iš viso 1998-2011 m. laikotarpiu sumokėta 30 932 198 EUR metinių įnašų.
(36)
Pagal pateiktas pelno ir nuostolio ataskaitas įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung 1998-2009 m., įskaičiavus metinius įnašo mokėjimus, iš viso patyrė 4 562 795 EUR nuostolį. Neįskaičiavus 26 757 292 EUR dydžio metinių įnašo mokėjimų 1998-2009 m. laikotarpiu patirtas iš viso 31 320 678 EUR nuostolis. Taigi, metinių įnašo mokėjimų nepakako, kad būtų padengtas bendras nuostolis.
2.5. Patvirtintos valstybės pagalbos priemonės, susijusios su USE tyrimais, kritusiais gyvuliais ir skerdyklų atliekomis
(37)
Pagal SESV 191 straipsnio 2 dalį šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimui iš esmės taikomas principas „teršėjas moka“. Todėl visų pirma ūkininkai ir skerdyklos turi pasirūpinti tinkamu kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimu ir padengti dėl šalinimo patirtas išlaidas (12).
(38)
Tačiau dėl USE krizės buvo būtina užtikrinti tinkamą pirmai ir antrai kategorijoms priskiriamų kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų tvarkymą ir ūkininkus remti teikiant valstybės pagalbą. Komisija atitinkamas taisykles sukūrė 2002 m. gruodžio 24 d., priėmusi Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos, susijusios su USE tyrimais, kritusiais gyvuliais ir skerdyklų atliekomis (toliau - USE Bendrijos gairės) (13). Šių gairių nuostatos sugriežtintos ir įtrauktos į Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (toliau - 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairės) (14) V.B.4 skyrių.
(39)
USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis iš esmės nustatomas reikalavimas, kad teršėjas padengtų dėl šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimo patirtas išlaidas (15), tačiau šiomis gairėmis, esant tam tikroms itin griežtoms sąlygoms, leidžiama teikti valstybės pagalbą USE tyrimams atlikti ir kritusiems gyvuliams šalinti (16). Skerdyklų atliekų šalinimo veiklai iš esmės draudžiama teikti valstybės pagalbą (17). Be to, valstybės pagalba suderinama su vidaus rinka tik tada, jei įrodoma, kad ji teikiama ūkininkams, o ne antrinėms gamybos įmonėms (pvz., skerdykloms arba gyvulių šalinimo įrenginiams) (18).
2.5.1. 2004 m. sausio 29 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos NN 33/03
(40)
2004 m. Komisija patvirtino valstybės pagalbos priemones dėl USE grėsmės Reino krašte-Pfalce, apie kurias Vokietija pranešė pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą, USE Bendrijos gaires ir 2000 m. rugpjūčio 12 d. Bendrijos gaires dėl valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriuje (19). Šiomis valstybės pagalbos priemonėmis buvo siekiama užkirsti kelią USE plitimui, inter alia, ūkininkams kompensuojant papildomas pavojų keliančios medžiagos šalinimo išlaidas, patirtas dėl draudimo galvijus šerti mėsos ir kaulų miltais.
(41)
Komisija, be kitų priemonių, patvirtino vienkartinį valstybės pagalbos mokėjimą 100 % kompensuojant pavojų galinčių kelti skerdyklų specifinių atliekų šalinimo išlaidas, kurios buvo patirtos asociacijos teritorijoje nuo 2000 m. spalio mėn. iki 2001 m. rugsėjo mėn. dėl draudimo gyvulius šerti iš gyvulių pagamintais miltais. Tačiau šiuo atveju buvo numatyta, kad paramą gaus ne įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, o skerdyklos.
2.5.2. 2004 m. liepos 6 d. Komisijos sprendimas dėl valstybės pagalbos N 15/04
(42)
Pagal antrąją taip pat 2004 m. patvirtintos valstybės pagalbos schemą ūkininkai Reino krašte-Pfalce turi gauti kompensacijas už išlaidas, patirtas renkant ir apdirbant kritusius gyvulius, už kuriuos ūkininkai mokėjo draudimo įnašus į epizootijų draudimo fondą (vok. Tierseuchenkasse) (20). Mokesčius, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna už asociacijos teritorijoje kritusių gyvulių surinkimą ir apdirbimą, lygiomis dalimis moka federalinės žemės (Reino kraštas-Pfalcas, Hesenas, Saro kraštas), asociacijos nariai ir atitinkamų žemių epizootijų draudimo fondai. Tačiau gyvulininkyste užsiimantys asmenys privalo padengti 25 % perdirbimo išlaidų.
(43)
Komisija 1999 m. sausio 1 d. - 2013 m. gruodžio 31 d. laikotarpiui patvirtino tiesiogiai įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamą valstybės pagalbą. Pagalba buvo suteikta su sąlyga, kad ji bus teikiama tik ūkininkams ir nebus teikiama kartu su kita pagalba.
(44)
Kadangi valstybės pagalba kompensuojama atitinkama iš anksto nustatytų mokesčių dalis (100 % - už surinkimą ir 75 % - už apdirbimą), Komisija padarė išvadą, kad ši valstybės pagalbos schema skirta tik ūkininkams, o įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl jos negaus jokios ekonominės naudos.
2.5.3. Patvirtintos valstybės pagalbos schemos NN 33/03 ir N 15/04 ir metiniai įnašo mokėjimai
(45)
Parama pagal abi patvirtintas valstybės pagalbos schemas (toliau - žemės ūkio valstybės pagalba) įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung apskaitos dokumentuose nurodoma kaip pajamos. 36 dalyje nurodant nuostolį, į kurį neįskaičiuoti metiniai įnašo mokėjimai, atsižvelgta į tai, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung žemės ūkio valstybės pagalbą gavo kaip pajamas.
(46)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašo mokėjimus gauna papildomai kartu su žemės ūkio valstybės pagalba, kad būtų galima padengti likusį nuostolį.
3. PRIEŽASTYS PRADĖTI PROCEDŪRĄ
(47)
Skundo pateikėja mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl ekonominių priežasčių negalėtų vykdyti veiklos, jei įmonės nariai metiniais įnašo mokėjimais nepadengtų šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirto nuostolio. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, turinti asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimo monopolį ir todėl nepatirianti konkurencijos, rinkoje siūlo ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimo paslaugas, kurių kaina yra žemesnė už rinkos kainą. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainų politika tesiekia užtikrinti krūvį savo įrenginiams, kurių nenaudojant turima daug nepanaudotų pajėgumų.
(48)
Skundo pateikėja mano, kad metiniais įnašo mokėjimais įvairiais aspektais iškreipiama konkurencija. Skundo pateikėja itin nepalankiai vertina įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodarą trečios kategorijos medžiagos šalinimo atveju, taip pat šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų medžiagos šalinimo viešųjų pirkimų konkurso pasiūlymo kainodarą:
a)
įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo šalinti skerdyklų atliekas ne mokant už šią paslaugą nuo perdirbto kiekio priklausantį mokestį, bet siūlydama nustatytą kainą už vieną gyvulį. Todėl mažesnės skerdyklos, kurios atskirdamos trečios kategorijos medžiagą nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos patiria didesnes išlaidas nei didesnės ir geresnę įrangą turinčios skerdyklos, skatinamos atsisakyti rūšiavimo ir trečios kategorijos medžiagą kartu su pirmos ir antros kategorijų skerdyklos atliekomis perduoti įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung. Taip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo šalinti skerdyklų atliekas ne išlaidas dengiančiomis kainomis, nes į savo mokesčius neįskaičiuoja papildomų išlaidų, patiriamų dėl trečios kategorijos medžiagos perdirbimo su kitų kategorijų medžiaga;
b)
šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose surinktos pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo viešųjų pirkimų konkurse įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo laimėti tik todėl, kad fiksuotosios su pajėgumų numatymu susijusios išlaidos jau buvo padengtos metiniu įnašu ir įmonė galėjo pasiūlyti mažesnius mokesčius.
(49)
Vokietija mano, kad metinį įnašą mokėti būtina, norint padengti išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria vykdydama įpareigojimą numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Argumentuodama Vokietija taip pat pateikė instituto „Fraunhofer-Institut“ 2007 m. kovo mėn. tyrimą (21) (toliau - instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimas), kuriame teigiama, kad išlaidos, susijusios su epizootijų atveju naudotinais pajėgumais, sudaro apie 50 % visų išlaidų, reikalingų pajėgumams užtikrinti. Be to, metiniai įnašo mokėjimai būtini, norint padengti užterštų įrenginių valymo išlaidas.
(50)
Komisija, atlikusi pirminį vertinimą, pirmiausia nustatė, kad metiniai įnašo mokėjimai įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung teikia esminę ekonominę naudą, nes sumažina einamąsias įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidas, Komisija taip pat nustatė, kad šie mokėjimai turi ir kitų valstybės pagalbos požymių.
(51)
Komisija nurodė, kad teikti tokią pagalbą paprastai yra draudžiama. Komisija taip pat pareiškė abejojanti, ar metinius įnašo mokėjimus galima pagrįsti argumentu, kad jie buvo teikiami kaip kompensacija už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą. Savo nuomonę Komisija pagrindė keturiais Teisingumo Teismo Altmark sprendime nurodytais kriterijais (22):
a)
įmonė gavėja privalo faktiškai būti įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o šie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti;
b)
kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, turi būti nustatyti iš anksto objektyviu ir skaidriu būdu;
c)
kompensacija negali viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu;
d)
kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, kuri leistų pasirinkti paraišką pateikusią organizaciją, galinčią teikti šias paslaugas mažiausiomis visuomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų analize, kurių tipinė gerai valdoma įmonė būtų patyrusi vykdydama šias pareigas.
(52)
Komisija, svarstydama, ar aptariamos paslaugos yra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, suabejojo, ar epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas atitinka viešąjį interesą, nes principas „teršėjas moka“ ūkininkus iš esmės įpareigoja šalinti kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas, o ūkininkams teikiama parama pagal Komisijos patvirtintas valstybės pagalbos schemas. Taip pat kyla klausimų, ar būtina mokėti metinį įnašą. Kitų Vokietijos Federacinės Respublikos federalinių žemių patirtis parodė, kad epizootijų atveju pakanka privačių įmonių turimų pajėgumų, papildomai nekompensuojant už tokių pajėgumų numatymą.
(53)
Komisija taip pat abejoja, ar įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai atitinka skaidraus pavedimo teikti paslaugas reikalavimus, nes iki 2010 m. juose nebuvo apibrėžtas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung viešosios paslaugos įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, taip pat nebuvo nurodyti būtini išlaidų apskaičiavimo kriterijai.
(54)
Komisija, svarstydama būtinybę mokėti metinį įnašą, iškėlė klausimą, ar metiniais įnašo mokėjimais iš tiesų nedengiamas dėl turimų nepanaudotų pajėgumų patiriamas nuostolis. Abejojama, ar reikia mokėti papildomą metinį įnašą, jei kitose federalinėse žemėse visos išlaidos dengiamos teršėjų mokamais mokesčiais.
(55)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung teikti paslaugas nebuvo pasirinkta viešųjų pirkimų konkurse, abejojama, ar ji yra tipinė gerai valdoma įmonė.
(56)
Taigi, Komisija daro pirminę išvadą, kad reikia išsamiai patikrinti, ar iš tiesų būtina įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokėti metinį įnašą epizootijų atveju naudotiems pajėgumams numatyti ir ar rinkoje nėra pakankamai nepanaudotų pajėgumų, kuriuos būtų galima naudoti epizootijų atveju.
(57)
Galiausiai taip pat abejojama Vokietijos argumentu, kad metinius įnašo mokėjimus būtų galima pagrįsti, laikant juos kompensacija už patiriamas užterštų įrenginių valymo išlaidas. Pagal 2008 m. balandžio 1 d. Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių (toliau - Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairės) (23) 132 dalį tokia valstybės pagalba laikoma suderinama su vidaus rinka tik tuomet, jei paramos gavėjas pagal nacionalinės teisės aktus nėra atsakingas asmuo, o šiuo atveju taip nėra.
4. BYLOS VALSTYBĖS NARĖS TEISMUOSE
(58)
2010 m. gruodžio 16 d. Federalinis administracinis teismas nusprendė, kad 2010 m. metiniai įnašo mokėjimai nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, nes jie atitinka vadinamuosius Altmark sprendimo kriterijus. Federalinis administracinis teismas nepriėmė sprendimo dėl ankstesniais metais mokėto metinio įnašo, nes ieškinį pateikti dėl metinio įnašo, mokėto iki 2010 m., esą buvo neleistina.
4.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(59)
Federalinis administracinis teismas mano, kad šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimas pagal Šalutinių gyvūninių produktų reglamentą ir ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalį yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga ir apima epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą.
(60)
Federalinis administracinis teismas pajėgumus skirsto į įrenginiams veikiant įprastu režimu turimus pajėgumus, įskaitant įmonės nepanaudotus pajėgumus, ir į paprastai turimus pajėgumus, kai nesinaudojama įrenginiais. Jei metiniais įnašo mokėjimais būtų padengiamos išlaidos, patiriamos dėl įrenginiams veikiant įprastu režimu turimų pajėgumų, įskaitant įmonės nepanaudotus pajėgumus, Federalinis administracinis teismas pritartų nuomonei, kad atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“ metiniai įnašo mokėjimai būtų laikomi valstybės pagalba.
(61)
Tačiau jei metiniais įnašo mokėjimais padengiamos išlaidos, susijusios su nepanaudotais pajėgumais, kurie būtų numatomi tik epizootijų atvejui, susijusios išlaidos, metinių įnašų nereikėtų laikyti valstybės pagalba. Šiuo atveju tai, kad nepanaudoti pajėgumai galėtų būtų didesni, nei būtų reikalinga įmonei, yra nesvarbu, nes taip jau yra, kad šie pajėgumai paprastai yra nenaudojami. Tik tuo atveju, jei būtų požymių, kad nenaudojami pajėgumai naudojami ir įprastai veiklai (pvz., trečios kategorijos medžiagai šalinti), reikėtų daryti kitas išvadas. Tačiau šiuo atveju taip nėra, nes metiniai įnašai yra tik kompensacija už išlaidas, patiriamas vykdant viešosios paslaugos įpareigojimą - numatant epizootijų atveju naudotinus pajėgumus.
4.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(62)
Federalinis administracinis teismas, priimdamas sprendimą dėl skaidrumo kriterijaus, nustatė, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai buvo pakeisti 2010 m. vasario 2 d., prieš pat priimant sprendimą dėl 2010 m. metinio įnašo mokėjimo. Federalinis administracinis teismas mano, kad 2010 m. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnyje nustatyta, jog metiniais įnašais siekiama kompensuoti tik išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu.
4.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(63)
Teismas nustatė, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 9 straipsnyje nustatyta, jog metiniais įnašais siekiama kompensuoti tik išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu.
(64)
Be to, nustatyta, kad sprendimas dėl pajėgumų apimties yra ne įmonės priimtas sprendimas, kurį reikėtų priimti atsižvelgiant į tokių pajėgumų ekonominį pagrįstumą. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas dėl savo pobūdžio yra neekonomiškas, nes pajėgumų numatymo išlaidos visiškai neatitinka didelės apimties epizootijos protrūkio tikimybės.
4.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(65)
Federalinis administracinis teismas mano, kad šiuo atveju negalima taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, nes pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinamos atskirai nuo trečios kategorijos medžiagų. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung viešąsias ir komercines paslaugas teikia atskirai, o Altmark sprendimo atveju privati autobusų įmonė buvo įpareigota vykdyti daug viešosios paslaugos įpareigojimų (pvz., dėl stotelių skaičiaus ir tvarkaraščio), kurie itin pakeitė esminių pervežimo paslaugų pobūdį. Todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamas metinis įnašas buvo skirtas išlaidoms kompensuoti, patiriamoms teikiant viešąją paslaugą už rinkos ribų.
(66)
Federalinis administracinis teismas taip pat mano, kad viešosios valdžios institucija gali įgyvendinti su viešuoju interesu susijusias užduotis neįsipareigodama kreiptis į privačius paslaugų teikėjus. Federalinis administracinis teismas, remdamasis Teisingumo Teismo sprendimais dėl viešųjų pirkimų, konstatavo, kad viešosios valdžios institucija gali pati nuspręsti, ar užduotį įgyvendinti savo priemonėmis, ar paslaugas pirkti rinkoje (24).
5. SKUNDO PATEIKĖJOS PASTABOS
5.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(67)
Skundo pateikėja tvirtina, kad atsižvelgiant į principą „teršėjas moka“ epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslauga (VESP) pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį.
(68)
Galima nesunkiai nustatyti teršėjus - ūkininkus ir skerdyklas, nes veiksminga epizootijų prevencija naudinga ūkininkams (epizootijos gali būti pavojingos ūkininkų kaimenėms ir turtui). Skerdyklos dėl greitos ir veiksmingos kovos su epizootijomis gali tęsti įprastą savo veiklą.
(69)
Principas „teršėjas moka“ taip pat pripažįstamas ir atitinkamuose Vokietijos Federacines Respublikos teisės aktuose, kuriuose ūkininkai ir skerdyklos laikomi teršėjais, privalančiais atlyginti šalinimo išlaidas (25).
5.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(70)
Skundo pateikėja teigia, kad, tik pradėjus tyrimą Vokietijoje ir po to, kai Komisija pradėjo procedūrą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pareiškė, kad ji visada buvo įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Tačiau prieš pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. įmonei ZT nebuvo aiškiai pavesta numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, taip pat nebuvo prieš tai nustatyti kompensacijos apskaičiavimo kriterijai.
5.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(71)
Skundo pateikėja tvirtina, kad dėl reikalavimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus gyvulių kūnų šalinimo įmonės nepatiria grynųjų išlaidų.
5.3.1. Epizootijų atveju naudotini pajėgumai užtikrinami įmonės nepanaudotais pajėgumais
(72)
Gyvulių kūnų šalinimo įrenginiai Vokietijoje paprastai naudojami 5 ar 6 dienas per savaitę, darbas vyksta 2 pamainomis, su 5 % svyravimais. Dėl sezonų ypatumų išauga paklausa, darbas organizuojamas 3 pamainomis, o sumažėjus paklausai grįžtama prie 5 dienų 2 pamainų ciklo. E. Böckenhoffo atliktu tyrimu (26) įrodyta, kad darbą organizavus 3 pamainomis per savaitę ir papildomomis pamainomis savaitgaliais galima užtikrinti pakankamai epizootijų atveju naudotinų pajėgumų, kad būtų galima susidoroti su didesniu medžiagos kiekiu epizootijų atveju.
(73)
Taigi, įprastu režimu veikiančių šalinimo įrenginių nenaudojamus pajėgumus galima panaudoti kaip epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Skundo pateikėja pabrėžia, kad niekada nesijautė įsipareigojusi papildomai investuoti, kad galėtų numatyti pakankamai epizootijų atveju naudotinų pajėgumų.
(74)
Skundo pateikėja taip pat tvirtina, kad planuojant šalinimo įrenginio pajėgumus reikia atsižvelgti į kaimyninių federalinių žemių turimus pajėgumus. Didelės epizootijos protrūkio atveju norint patenkinti trumpalaikę išaugusią pajėgumų paklausą galima pasinaudoti kitų federalinių žemių pajėgumais. Nėra jokių teisinių nuostatų, draudžiančių pervežti pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Priešingai, atitinkamais Vokietijos Federalinės Respublikos teisės aktais (27) nustatyta, kad epizootijų atveju galima pasinaudoti kaimyninių teritorijų pajėgumais, t. y. puikia galimybe įveikti dėl pajėgumų trūkumo kylančius sunkumus.
5.3.2. Bendros išlaidos finansuojamos nuolatinėmis pajamomis iš mokesčių
(75)
Remiantis skundo pateikėjos teiginiais, su visais pajėgumais susijusios išlaidos paprastai finansuojamos pajamomis iš mokesčių, kurias įmonė, kuriai pavesta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, gauna vykdydama savo įprastą veiklą. Kadangi su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos sudaro įmonės įrenginių veikimo užtikrinimo išlaidų dalį, jas galima įskaičiuoti nustatant mokesčius. Skundo pateikėja čia atkreipia dėmesį į Federalinio administracinio teismo sprendimą (28), kuriuo išaiškinta, kad su pajėgumų numatymu susijusios objektyviomis priežastimis pagrįstos išlaidos gali būti įskaičiuotos į mokesčius.
(76)
Dešimtyje iš šešiolikos federalinių žemių (Berlyne, Brandenburge, Brėmene, Hamburge, Meklenburge-Pomeranijoje, Žemutinėje Saksonijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje, Saksonijoje-Anhalte, Šlėzvige-Holšteine ir Tiuringijoje) šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą pavesta tik privačioms įmonėms. Kai kuriose iš šių federalinių žemių yra regionų, kuriuose laikoma ypač daug galvijų, pvz., Žemutinėje Saksonijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje ir Šlėzvige-Holšteine. Bavarijoje ir Hesene dalį gyvulių kūnų šalinimo vykdo privačios įmonės.
(77)
Federalinėse žemėse, kuriose skundo pateikėjai ir įmonės grupės įmonėms pavesta šalinti šalutinius gyvūninės kilmės produktus (pvz., Meklenburge-Pomeranijoje, Saksonijoje-Anhalte ir Tiuringijoje), viešosios valdžios institucijos ir įmonė, kuriai pavesta teikti paslaugas, nustatė metinius didžiausius pajėgumus, kuriuos turi numatyti šalinimo įmonė. Manoma, kad šių pajėgumų pakaktų norint patenkinti išaugusią paklausą epizootijos atveju. Skundo pateikėjos žiniomis, kai kuriuose viešųjų pirkimų konkursuose Šiaurės Reine-Vestfalijoje jau nustatyta epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis. Pavyzdys - Šteinfurto rajono viešieji pirkimai, kuriuose nustatyta epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis - 5 % prieš metus laikytų galvijų kiekio. Mokesčiai už šalinimą apskaičiuojami taip, kad bendros šalinimo įrenginių išlaidos būtų visiškai dengiamos ūkininkų ir skerdyklų mokamais mokesčiais už šalinimą.
(78)
Taigi, kitų federalinių žemių patirtis parodė, kad bendros vieno šalinimo įrenginio išlaidos, įskaitant su epizootijų atveju naudotinais pajėgumais susijusias išlaidas, yra visiškai finansuojamos pajamomis iš mokesčių, todėl valstybė neturi mokėti papildomų kompensacijų.
5.3.3. Faktinis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinių įnašų panaudojimas
(79)
Skundo pateikėja teigia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašus naudoja ne tik nuostoliui, patirtam įrenginiams veikiant įprastu režimu, padengti, bet ir užtikrinant perteklinius pajėgumus patirtam nuostoliui padengti, o šie pajėgumai vėliau naudojami ne asociacijos tikslams įgyvendinti.
5.3.3.1. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų naudojimas įgyvendinant šiaurinių ir centrinių Heseno žemių viešąsias užduotis
(80)
Palyginus instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime (29) nurodytus nepanaudotus pajėgumus su nepanaudotais pajėgumais, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nurodė 2009 m. pasiūlyme dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų, akivaizdu, kad nenaudojami įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai bėgant laikui vis mažėja: 2005 m. nepanaudoti pajėgumai ir tariamai reikalingi epizootijų atveju naudotini pajėgumai pagal instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimą sudarė apie 50 % bendro pajėgumų lygio, o iki 2009 m. šių pajėgumų lygis nukrito iki 35 % pajėgumų lygio (ši informacija nurodoma įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlyme dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemių viešųjų pirkimų).
(81)
Darant prielaidą, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung iš tiesų įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus ir kad 50 % įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumų vidutiniškai sudaro reikiamą epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį (kaip nustatyta instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime), įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebūtų galėjusi dalyvauti viešuosiuose šiaurinių Heseno žemių pirkimuose, taip pat negalėtų prisiimti kitų įpareigojimų šalinti medžiagą Badeno-Viurtembergo žemėje.
(82)
Tačiau kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung iš tiesų laimėjo šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus ir prisiėmė papildomus įpareigojimus teikti šalinimo paslaugas, ji buvo priversta, vykdydama įprastą veiklą, naudoti dalį reikiamų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų. Taigi, akivaizdu, kad metiniais įnašo mokėjimais buvo padengiamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos, neprireikus naudoti epizootijų atveju naudotinų pajėgumų.
5.3.3.2. Nereikalingų nepanaudotų pajėgumų finansavimas
(83)
Skundo pateikėja lygina įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumus su kitose federalinėse žemėse turimais nepanaudotais pajėgumais ir prieina prie išvados, kad, atsižvelgiant į skirtingą galvijų kaimenių dydį, nepanaudoti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai keturis ar penkis kartus viršija kitose federalinėse žemėse epizootijų atveju naudotinus nepanaudotus pajėgumus. Taigi, metiniais įnašais finansuojami nepanaudoti pajėgumai, kurie, lyginant juos su kitų federalinių žemių patirtimi, smarkiai viršija reikalingus epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Perteklinius įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotus pajėgumus galima vėliau panaudoti ne asociacijos teritorijoje surinktai medžiagai šalinti, pvz., dalyvaujant šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose.
5.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(84)
Skundo pateikėja nurodo, kad sutartis dėl šalinimo su įmone Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo pasirašyta ne vykdant viešųjų pirkimų procedūrą. Daugumoje kitų federalinių žemių pajėgiausias kandidatas nustatomas vykdant viešųjų pirkimų procedūrą. Be to, atlikta išlaidų analizė: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidos buvo lyginamos su tipinės gerai valdomos įmonės išlaidomis.
(85)
Skundo pateikėja mano, kad nebuvo jokių teisinių kliūčių, dėl kurių nebuvo galima Reino krašto-Pfalco žemėje surengti viešųjų pirkimų.
5.5. Konkurencijos iškreipimas ne asociacijos teritorijoje
5.5.1. Išlaidų nedengiantis įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlymas šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose
(86)
Skundo pateikėja teigia, kad metiniai įnašo mokėjimai iškreipė konkurenciją, šį teiginį skundo pateikėja pagrindžia pateikdama pavyzdį - šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus.
(87)
Prieš surengiant viešuosius pirkimus pirmos ir antros kategorijų medžiagą šalinti buvo pavesta skundo pateikėjos įmonių grupės gyvulių kūnų šalinimo įmonei Tierbeseitigungsanlage Schäfer GmbH (toliau - įmonė TBA Schäfer). Tačiau įmonė TBA Schäfer 2009 m. negalėjo laimėti viešųjų pirkimų konkurso prieš įmonę Zweckverband Tierkörperbeseitigung. Įmonė TBA Schäfer savo pasiūlymą privalėjo pagrįsti visomis patiriamomis išlaidomis, o įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo suteikta galimybė siūlyti išlaidų nedengiančius mokesčius, nes dalis šios įmonės pajėgumų užtikrinimo išlaidų jau buvo finansuota metiniais įnašo mokėjimais.
(88)
Kitas faktas, įrodantis, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šiaurinių Heseno žemės rajonų viešuosiuose pirkimuose pateikė išlaidų nedengiantį pasiūlymą, yra mokesčių, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna savo asociacijos teritorijoje, palyginimas. Asociacijos teritorijoje įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokestis siekia 328 EUR už toną, o pasiūlyme dėl šiaurinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų įmonė nurodė tik 208 EUR mokestį už toną. Kadangi nėra didelių skirtumų tarp medžiagos surinkimo išlaidų abiejose teritorijose, nesuvokiama, kaip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gali siūlyti tą pačią paslaugą šiauriniuose Heseno žemės rajonuose už mokestį, kuris yra beveik trečdaliu mažesnis už asociacijos teritorijoje gaunamą mokestį.
(89)
Įmonės TBA Schäfer išlaidų pagrindas yra žinomas iš kitų viešųjų pirkimų, todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo lengva nurodyti 208 EUR mokestį už toną, kuris yra tik 4 EUR mažesnis už įmonės TBA Schäfer pasiūlytą kainą (ši įmonė pasiūlė 212 EUR mokestį už toną), taip įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung privertė priimti jai palankų viešųjų pirkimų sprendimą.
5.5.2. Išlaidų nedengiantys įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokesčiai už trečios kategorijos medžiagos šalinimą
(90)
Skundo pateikėja tvirtina, kad dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros Reino krašte-Pfalce skerdyklos yra mažiau skatinamos atskirti trečios kategorijos medžiagą nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos. Todėl didelis trečios kategorijos medžiagos, kurią būtų galima perdirbti į naminių gyvulių pašarą, kiekis šalinamas kartu su žemos kokybės pirmos ir antros kategorijų medžiaga (30).
(91)
Be to, trečios kategorijos medžiagos kiekis, kuris dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros pašalinamas iš rinkos, yra didesnis, nei nurodyta pirminiame Komisijos rinkos vertinime. Sprendimo pradėti procedūrą 33 konstatuojamojoje dalyje nurodyta, kad trečios kategorijos medžiaga atskiriama 72 % visų skerdimo atvejų Reino krašte-Pfalce. Tačiau šie duomenys grindžiami tik skerdimų skaičiumi. Jei atsižvelgtumėme į tai, kad skerdžiant galvijus susidaro daug didesnis trečios kategorijos medžiagos kiekis, nei skerdžiant kiaules, paaiškėtų, kad atskiriama tik 45 % trečios kategorijos medžiagos. Todėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodara rinką iškreipia dar daugiau, nei manyta iki šiol.
6. ĮMONĖS ZWECKVERBAND TIERKÖRPERBESEITIGUNG PASTABOS
(92)
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabos svarbiais aspektais sutampa su Vokietijos pastabomis, kurios pateikiamos kitame skyriuje. Todėl, siekiant išvengti kartojimosi, įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pastabos išsamiau nepateikiamos.
7. VOKIETIJOS PASTABOS
(93)
Vokietija nesutinka, kad pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus mokami metiniai įnašai yra neteisėta valstybės pagalba, nes ji atitinka vadinamojo Altmark sprendimo kriterijus. Vokietija taip pat nesutinka, kad ši parama nesuderinama su vidaus rinkos principais, nes metiniai įnašo mokėjimai neviršija išlaidų, susijusių su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu ir užterštų įrenginių valymu.
7.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(94)
Vokietija visų pirma nurodo, kad epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Šį teiginį Vokietija grindžia tuo, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra privalomoji savivaldybių užduotis.
(95)
Nurodoma, kad vietos valdžios institucijos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip viešajai įstaigai, pavedė įgyvendinti šią privalomąją užduotį. Teigiama, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas atitinka visuotinį ekonominį interesą ir taip pat saugoma žmonių sveikata. Tokia nuostata ypač taikytina epizootijų atveju.
(96)
Reikia atsižvelgti į tai, kad prieš įmonę Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalima pateikti argumento, jog galima gauti finansavimą ir pagal USE Bendrijos gaires bei pagal 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires. Šiomis gairėmis reglamentuojamas išlaidų, patiriamų šalinant faktiškai nugaišusių gyvulių kūnus (kritusius gyvulius), finansavimas, o ne su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusių išlaidų finansavimas. Todėl metiniai įnašų mokėjimai nesutampa su parama pagal patvirtintas USE valstybės pagalbos schemas.
(97)
Be to, kritusių gyvulių šalinimo atveju ūkininkus būtų galima laikyti teršėjais, o nustatyti teršėjus patiriant išlaidas, susijusias su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu, yra sudėtinga.
7.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(98)
Reino krašto-Pfalco žemės įstatymu dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo nuo 1979 m. įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung pavesta šalinti šalutinius gyvūninės kilmės produktus.
(99)
2010 m. vasario 1 d. pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus nustatyta reikalinga epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis ir grynųjų išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Nustatant apimtį ir kriterijus remtasi instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu.
(100)
Vokietija pabrėžia, kad, ir prieš 2010 m. pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung jos narių mokami metiniai įnašai buvo reglamentuoti objektyviai ir skaidriai. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung asociacijos susirinkime taikant viešą procedūrą kaip įstatai priimamas atitinkamų metų įmonės ūkinės veiklos planas, kurį patvirtina kontroliuojanti institucija, o pats planas skelbiamas oficialiuosiuose Reino krašto-Pfalco, Heseno ir Saro krašto leidiniuose.
7.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(101)
Vokietija mano, kad būtina numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, norint užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą epizootijų metu.
7.3.1. Tyrimas dėl epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimties
(102)
Vokietijos teigimu, epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis nustatyta 2010 m. vasario 2 d. pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus, remiantis instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu. Pradėjus procedūrą Vokietija institutui „Institut für Strukturforschung und Planung in agrarischen Intensivgebieten“ pateikė užsakymą atlikti kitą tyrimą (31) (toliau - ISPA-RP tyrimas).
(103)
Instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrime nustatytas galimas medžiagos kiekis įvairiais atvejais, atsižvelgiant į šių atvejų pasitaikymo tikimybę. ISPA-RP tyrime atliekama išsami metodinė analizė, numatomi įvairūs epizootijų modeliai snukio ir nagų ligos (SNL) arba klasikinio kiaulių maro (KKM) protrūkio atvejais.
(104)
Abiejuose tyrimuose prieita prie išvados, kad visų įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumų pakanka, norint perdirbti įprastą asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagos kiekį - vidutiniškai 1 700 tonų per savaitę, ir trumpą bei ilgesnį laiką trunkančių epizootijų metu susidarantį medžiagos kiekį.
7.3.1.1. Trumpalaikės epizootijos
(105)
Iš ISPA-RP tyrimo paaiškėjo, kad, darant prielaidą, jog trumpalaikių epizootijų atveju per dieną susidaro papildomas iki 200 tonų medžiagos kiekis iš viso 2-5 dienas, panaudojant turimus nepanaudotus savaitės pajėgumus - 1 523 tonas - nekiltų jokių sunkumų kartu su įprastu medžiagos kiekiu perdirbti susidarančią medžiagą, dirbant 3 pamainomis 5 dienas per savaitę ir atsisakant papildomų pamainų savaitgalį.
(106)
Nustatyta, kad netgi didesnę asociacijos teritorijos dalį apėmusių epizootijų atveju būtų galima perdirbti per 8 savaites susidarantį papildomą 1 300-1 800 tonų (per savaitę) kiekį organizuojant darbą pamainomis savaitgaliais, tokiu atveju per savaitę būtų galima naudotis trumpalaikiais nepanaudotais pajėgumais - iki 2 819 tonų per savaitę (taip pat žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
7.3.1.2. Ilgalaikės epizootijos
(107)
Šis modelis grindžiamas prielaida, kad dėl visoje asociacijos teritorijoje išplitusios snukio ir nagų ligos skerdžiamų gyvulių kiekis sudarytų 10 %, kaip kad 2001 m. atsitiko Didžiojoje Britanijoje. Manoma, kad tokiu atveju per savaitę vidutiniškai susidarytų 1 300 tonų, o epizootija tęstųsi 18 savaičių. ISPA-RP tyrime nustatyta, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginiuose, dirbant 3 pamainomis 5 dienas, ilgesnį laikotarpį, be įprasto medžiagos kiekio, būtų galima perdirbti ir šį kiekį (žr. 3 lentelę 9.3.1 skyriuje).
7.3.1.3. Pateiktų tyrimų išvados
(108)
Vokietija mano, kad pateiktuose tyrimuose nustatyta, jog visų turimų pajėgumų, dirbant 5 dienas 3 pamainomis, pakanka, norint, be įprasto medžiagos kiekio, perdirbti papildomą kiekį, susidarantį trumpalaikių ir ilgalaikių epizootijų metu. Kad būtų galima tai padaryti, daugelyje modelių net nenumatytas darbas papildomomis pamainomis, kurias, įmonei veikiant didžiausiu krūviu, būtų galima organizuoti 6-12 savaičių.
(109)
Tyrimuose prieita prie išvados, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, dirbdama 3 pamainomis 5 dienas, turi pakankamai pajėgumų, kad galėtų perdirbti įprastą kiekį ir numatomą ilgiau trunkančių epizootijų metu susidarantį medžiagos kiekį. Todėl manoma, kad visi šiuo metu turimi pajėgumai atitinka pasiūlą, bet nėra pertekliniai.
7.3.2. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos
(110)
Vokietijos pateikti epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidų skaičiavimai pagrįsti instituto „Fraunhofer-Institut“ išvadomis. Skirstant su pajėgumais susijusias išlaidas į įrenginiams veikiant įprastu režimu patiriamas išlaidas ir su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas remtasi vidutiniu visų pajėgumų, kuriuos galima naudoti dirbant 3 pamainomis 5 dienas, naudojimo lygiu. Paaiškėjo, kad įprastu režimu veikianti įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung išnaudoja apie 50 % bendro savo pajėgumų, kuriuos galima naudoti, dirbant 3 pamainomis 5 dienas, lygio.
(111)
Remiantis šiuo įrenginių naudojimo lygiu nustatyta, kad įprastai veiklai ir epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui tenka maždaug po 50 % su pajėgumais susijusių išlaidų, patiriamų surenkant ir apdirbant medžiagą (32). Taigi, susidaro nurodytos su epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos.
2 lentelė
Vokietijos nurodytos išlaidos, susijusios su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu 2000-2009 m.
(EUR)
Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos
2000 m.
2 250 106
2001 m.
2 608 383
2002 m.
3 163 429
2003 m.
3 121 934
2004 m.
3 133 539
2005 m.
2 986 695
2006 m.
2 793 466
2007 m.
2 606 508
2008 m.
2 507 167
2009 m.
1 961 515
Vidurkis
2 784 282
(112)
Reikia atsižvelgti į tai, kad 2000 ir 2001 m. epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui priskirta tik apie 45 % su pajėgumais susijusių išlaidų, o 2009 m. epizootijų atveju naudoti pajėgumai dėl to, kad buvo laimėtas šiaurinių ir centrinių Heseno žemės viešųjų pirkimų konkursas, sumažėjo maždaug penktadaliu. Nepateikti 1998 ir 1999 m. epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidų skaičiavimai.
7.3.3. Su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusių išlaidų finansavimas metiniais įnašais
(113)
Nurodytais metais, išskyrus 2009 m., asociacijos narių įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokėti metiniai įnašai įtraukti į 2 lentelėje nurodytas epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas. 2009 m. galutinis metinio įnašo dydis sutampa su išlaidomis.
(114)
Vokietija teikia, kad su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos neįtrauktos į naudojimosi mokestį, nes to negalima padaryti remiantis teisės aktais. Nors vietos valdžios institucijos pagal Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo (vok. Kommunalabgabengesetz Rheinland-Pfalz) 7 straipsnį mokesčius gauna už naudojimąsi viešąja infrastruktūra, kad galėtų padengti išlaidas, tačiau negali kilti akivaizdaus konflikto tarp naudojimosi paslauga ar infrastruktūra ir mokesčio. Pagal šio įstatymo 8 straipsnį išlaidos, kuriomis grindžiami mokesčiai už naudojimąsi infrastruktūra ar paslaugas, apskaičiuojamos remiantis ekonominiais išlaidų skaičiavimo principais. Tačiau Vokietija teigia, kad mokestį galima taikyti tik už pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, bet ne už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą. Šie pajėgumai numatomi ne kaip paslauga mokesčius mokantiems asmenims, bet ruošiantis galimiems visuomenei gresiantiems pavojams.
7.3.4. Finansavimas kitose federalinėse žemėse
(115)
Komisijos prašymu Vokietija visoje šalyje atliko apklausą apie epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo reglamentavimo ir finansavimo tvarką.
(116)
Visose federalinėse žemėse (išskyrus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung asociacijos teritoriją) epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus sudaro nepanaudoti pajėgumai per savaitę ir savaitgalius. Remiantis E. Böckenhoffo atliktu tyrimu, papildomai į pajėgumų, reikalingų epizootijų atveju, didinimą tradiciškai neinvestuojama. Turimų nepanaudotų pajėgumų, kuriuos savaitės metu galima panaudoti organizuojant darbą 3 pamainomis ir pamainomis savaitgaliais, epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymui pakanka. Pajėgumų nustatymo metodai šiuo metu taikomi remiantis atliktų tyrimų, pvz., Žemutinės Saksonijos instituto ISPA tyrimo (toliau - ISPA-NS tyrimas) (33), rezultatais arba tariantis su susijusiomis interesų grupėmis. Tačiau esminė E. Böckenhoffo tyrimo išvada yra ta, kad papildomų investicijų į pajėgumų didinimą nereikia.
(117)
Įmonės nepanaudotų pajėgumų išlaidos finansuojamos mokesčiais arba rinkliavomis (tai priklauso nuo įmonės teisinės formos). Su nenaudojamais pajėgumais susijusios išlaidos pagal įvairius modelius skirstomos į šalinant kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas patiriamas išlaidas.
(118)
Pagal USE Bendrijos gaires ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires skiriant paramą ūkininkams už kritusių gyvulių šalinimą daugelyje federalinių žemių skiriama 67-75 % kritusių gyvulių šalinimo mokesčių siekianti valstybės parama:
a)
Badene-Viurtemberge ir Šiaurės Reine-Vestfalijoje gyvulių savininkai sumoka 25 % apdirbimo išlaidų. 100 % surinkimo išlaidų ir likusius 75 % apdirbimo išlaidų finansuoja valstybė (rajonai ir federalinės žemės);
b)
Saksonijoje-Anhalte, Tiuringijoje ir Brandenburge gyvulių savininkai moka 25-33 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų. Likusią surinkimo ir apdirbimo išlaidų dalį (75-67 %) sumoka valstybė;
c)
Bavarijoje, Reino krašte-Pfalce ir Saro krašte po trečdalį surinkimo išlaidų sumoka rajonai, epizootijų draudimo fondai ir federalinė žemė. 66 % apdirbimo išlaidų sumoka valstybė, 25 % - gyvulių savininkai, o 8 % - epizootijų draudimo fondai;
d)
Saksonijoje 25 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka gyvulių savininkai, 8 % - epizootijų draudimo fondai, o 66 % - valstybė;
e)
Žemutinėje Saksonijoje 60 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka epizootijų draudimo fondai, o 40 % - valstybė. 25 % apdirbimo išlaidų epizootijų draudimo fondai atgauna iš gyvulių savininkų;
f)
Šlėzvige-Holšteine 100 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka epizootijų draudimo fondas;
g)
Meklenburge-Pomeranijoje 100 % surinkimo ir apdirbimo išlaidų sumoka gyvulių savininkai.
(119)
Vokietijos nuomone, iš apžvalgos matyti, kad nelabai svarbu, ar epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos įskaičiuojamos į mokesčius ir rinkliavas arba ar šios išlaidos finansuojamos per metinius įnašo mokėjimus, kaip yra Reino krašte-Pfalce. Svarbu tai, kas iš tiesų apmoka šias išlaidas. Galiausiai paaiškėja, kad didžiąją išlaidų, susijusių su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu, dalį pagal USE Bendrijos gaires ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gaires teikdama paramą sumoka valstybė.
7.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(120)
Vokietija mano, kad Europos Sąjungos teisėje nėra nustatyta įpareigojimo viešaisiais pirkimais atverti rinką pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimui. Tokią nuostatą esą patvirtino ir Teisingumo Teismas (34).
7.5. Ne asociacijos teritorijoje konkurencija neiškreipiama
(121)
Vokietija mano, kad ir šiuo atveju rinkoje konkurencija neiškreipiama.
7.5.1. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung vykdomas laisvosios medžiagos šalinimas nepažeidžiant nuostatos dėl vadinamųjų kryžminių subsidijų
(122)
Vokietija mano, kad trečios kategorijos medžiagos šalinimas ir įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai neiškreipia konkurencijos, nes neteikiamos vadinamosios kryžminės subsidijos:
a)
iš įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinių ataskaitų matyti, kad įmonė, apdirbdama atskirtą trečios kategorijos medžiagą, jau ilgai gauna dideles išlaidas padengiančias pajamas, todėl negalima teikti argumento dėl vadinamųjų kryžminių subsidijų;
b)
trečios kategorijos medžiagą pristatant kartu su pirmos ir antros kategorijų medžiaga, į mokesčius (pagal svorį) jau iš anksto įskaičiuotas sumaišytos medžiagos kiekis. Tai reiškia, kad nustatant mokesčio dydį pagal mokesčio apskaičiavimo modelį jau atsižvelgta į mišrios kategorijos medžiagos kiekį.
(123)
Nėra jokio pagrindo teigti, kaip kad teigia skundo pateikėja, jog dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung kainodaros tik 45 % trečios kategorijos medžiagos yra atskiriama. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nėra perdirbusi tokio didelio trečios kategorijos medžiagos kiekio, koks gali pasirodyti įvertinus atitinkamą statistiką. Komisijos sprendimo pradėti procedūrą nurodytas 2009 m. atskirtos medžiagos kiekis - 72 % - yra tikslus.
(124)
Be to, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad asociacijos teritorijoje 85 % skerdimų atvejų vykdoma 6 skerdyklose, kuriose išrūšiuojama ypač daug medžiagos. Skundo pateikėja teikia paslaugas šioms įmonėms ir iš jų gauna atskirtą trečios kategorijos medžiagą. Taigi, skundo pateikėja gali gauti trečios kategorijos medžiagos rinkoje, joje ji užima labai didelę dalį.
7.5.2. Šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešieji pirkimai
(125)
Teiginio, kad iškreipiama konkurencija, negalima pagrįsti faktu, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose už paslaugas gauna kitokį mokestį nei asociacijos teritorijoje. Finansavimo skirtumus galima paaiškinti skirtingais teisės aktų reikalavimais, pagal kuriuos apskaičiuojamas mokestis. Vokietijoje pagal ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalį pirmos ir antros kategorijų šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimą privalo vykdyti pagal nacionalinės teisės nuostatas kompetentingos vietos valdžios institucijos. Todėl atitinkamuose federalinės žemės ir vietos teisės aktuose gali būti nustatyta skirtinga finansavimo tvarka.
(126)
Jei šalutinės gyvūninės kilmės produktus šalinti privalančios įstaigos pačios nesiima vykdyti šios užduoties, bet perduoda ją trečiajai šaliai (kaip kad yra šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų atveju), mokesčiai nustatomi ne pagal atitinkamo rajono vietos mokesčių ir rinkliavų nustatymo įstatymą, bet pagal „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisykles“ (vok. „Leitsätzen für die Preisermittlung aufgrund von Selbstkosten (LSP)“ (35).
(127)
Ypač skiriasi Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo ir „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisyklių“ nuostatos, reglamentuojančios su palūkanomis susijusias išlaidas, kurias galima įskaičiuoti į mokesčius ir rinkliavas, šios išlaidos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra svarbios, nes įmonė didelę savo investicijų dalį finansavo paskolomis, todėl kasmet moka didelę palūkanų dalį.
(128)
Pagal Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo 8 straipsnį įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šias faktines palūkanų išlaidas gali įskaičiuoti į mokestį, o pagal „Kainų nustatymo savikainos pagrindu taisykles“ nustatant mokestį šiauriniams ir centriniams Heseno žemės rajonams tebuvo galima įskaičiuoti pagal veikloje naudojamo turto vertės vidurkį apskaičiuotas palūkanas, bet ne visas dėl mokamų palūkanų patiriamas išlaidas.
(129)
Skundo pateikėjos teiginys, kad įmonė TBA Schäfer šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų konkursų nelaimėjo dėl metinių įnašo mokėjimo teikiant vadinamąsias kryžmines subsidijas, yra visiškai nepagrįstas. Didesnę įmonės TBA Schäfer pasiūlytą kainą galima paaiškinti tuo, kad įmonė TBA Schäfer nustatė per mažas pajamas už paslaugas ir turi daugiau administracinių išlaidų, ir įmonių grupei moka didesnius įnašus. O įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nustatė tinkamas pajamas už paslaugas ir neprivalo mokėti jokių įnašų grupei, kadangi jokiai įmonių grupei ji nepriklauso.
7.6. Užterštų įrenginių valymas
(130)
Vokietija teigia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dalį gaunamų metinių įnašų skiria dviejų užterštų įrenginių, esančių vietovėse Sprendlingen-Gensingen ir Sohrschied, valymo išlaidoms padengti.
(131)
Abiejuose užterštuose įrenginiuose buvę savininkai arba įrenginiais naudojęsi asmenys naudojo angliavandenį, dėl to užterštas dirvožemis ir požeminis vanduo. Abu įrenginiai priklauso įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo jos įsteigimo 1979 m.
(132)
1997 m. balandžio 21 d. ir 1998 m. kovo 31 d. Koblenco rajono valdžios institucijos (vok. Bezirksregierung Koblenz) sprendimais išvalyti teritoriją įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung įpareigota išvalyti teršalus. 2001 m. liepos 13 d. priėmus papildomą sprendimą, be įpareigojimų išvalyti teritoriją vietovėje Sprendlingen-Gensingen, buvo nustatyta papildomų įpareigojimų. Dviejų užterštų įrenginių valymo išlaidos 1998-2010 m. sudarė iš viso 2 413 049 EUR.
7.6.1. Įrenginys vietovėje Sprendling-Gensingen
(133)
Vokietija pripažįsta, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal 1998 m. kovo 31 d. sprendimą išvalyti teritoriją iš esmės turi padengti teritorijos Sprendlingen-Gensingen valymo išlaidas. Tačiau atsižvelgiant į valstybės pagalbą reglamentuojančius teisės aktus yra nepateisinama, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pati turi padengti visas valymo išlaidas, nes remiantis naujausiais Vokietijos teismų sprendimais neribota atsakomybė lemia nelygias, palyginti su privačiomis įmonėmis, sąlygas.
(134)
Privačios įmonės pareiga padengti išlaidas pagal 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos Federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą (36) remiantis nacionaline teise turi apimti pareigą padengti tik pagrįstą išlaidų, kurias įmonė yra pajėgi padengti, dalį. Ši išlaidų dalis, Federalinio Konstitucinio Teismo nuomone, neturėtų viršyti nuosavybės vertės. Šią vertę viršijanti atsakomybė už išlaidas negali būti traktuojama kaip proporcingas turinio ir nuosavybės teisės apribojimo santykis atsižvelgiant į Vokietijos Federacinės Respublikos Konstitucijos 14 straipsnio 2 dalies antrame sakinyje garantuotą nuosavybės apsaugą. Tačiau kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, būdama juridinis viešasis asmuo, negali remtis Vokietijos Federacinės Respublikos Konstitucijos privatiems asmenims garantuojamomis teisėmis, šis atsakomybės apribojimas įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung netaikomas.
(135)
Vokietija teigia, kad vietovėje Sprendlingen-Gensingen esančio užteršto įrenginio rinkos vertė yra neigiama, nes 2009 m. gruodžio 31 d. balanse numatyta buhalterinė vertė sudaro 128 500 EUR, o valymo išlaidos (šiuo metu siekiančios iš viso 1 542 316 EUR) viršija šią vertę. Todėl viršijama nurodyta atsakomybės riba.
(136)
Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį atsakomybės ribą viršijančių sąnaudų finansavimą metiniais įnašo mokėjimais reikia laikyti principus atitinkančia pagalba, nes privatūs asmenys turi padengti tik tokią išlaidų dalį, kuri atitinka nuosavybės rinkos vertę.
7.6.2. Įrenginys vietovėje Sohrschied
(137)
Nors įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung1997 m. balandžio 21 d. sprendimu išvalyti teritoriją privalo kaip teršėja padengti išlaidas, Vokietija abejoja, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal Vokietijos teisę iš tiesų yra įpareigota apmokėti išlaidas, patiriamas dėl žalos, kurią padarė ankstesni savininkai arba įrenginius naudoję asmenys, panaikinimo. Tačiau klausimo dėl atsakomybės aiškiai išspręsti nebegalima, nes kalbama apie daugiau nei prieš 30 metų įvykusius faktus.
(138)
Metiniai įnašai, Vokietijos nuomone, yra principus atitinkanti pagalba pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gaires, jei šie mokėjimai naudojami vietovėje Sohrschied užterštos teritorijos valymo išlaidoms padengti, nes įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neturėtų būti įpareigota išvalyti teritoriją.
(139)
Vokietija taip pat teigia, kad ir vietovėje Sohrschied esančių užterštų įrenginių rinkos vertė yra neigiama, todėl ir šiuo atveju yra viršyta jau aprašyta atsakomybės riba.
8. VALSTYBĖS PAGALBAI PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ KELIAMŲ ESMINIŲ SĄLYGŲ VERTINIMAS (NEATSIŽVELGIANT Į ALTMARK SPRENDIMO KRITERIJUS)
(140)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro arba gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
8.1. Iš valstybinių išteklių mokami įnašai
(141)
Vokietija neneigia, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung narių metiniai įnašo mokėjimai yra valstybės pagalba. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nariai - Reino krašto-Pfalco, Saro krašto ir Heseno rajonai ir miestai. Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo 1979 m. pagal administracinį aktą iš savo narių gauna metinius įnašus, priemonė apima tiesioginį valstybinių išteklių perdavimą. Metinius įnašo mokėjimus reikia priskirti valstybei dėl to, kad jie buvo mokami remiantis administraciniais aktais.
8.2. Ekonominė nauda įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(142)
Visų pirma paramos gavėjas turi būti įmonė. Įmonės sąvoka apima bet kokį ūkinę veiklą vykdantį subjektą, neatsižvelgiant į jo teisinę formą ir finansavimo pobūdį. Ši nuostata taikoma ne tik privačioms, bet ir valstybės įmonėms (37). Bet kokia veikla, kurią vykdant tam tikroje rinkoje siūlomos prekės ar paslaugos, paprastai gaunant už jas atlygį, yra ūkinė veikla (38). Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už atlygį siūlo šalutinių gyvūninės kilmės produktų šalinimo paslaugas, ji yra įmonė.
(143)
Įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai iš esmės teikia ekonominę naudą, nes sumažina einamąsias įmonės išlaidas, o už įnašus įmonė neteikia jokių atitinkamų paslaugų. Vis dėlto Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais kompensuojamos tik įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiriamos išlaidos, susijusios su įpareigojimu numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, todėl įmonė negauna ekonominės naudos.
(144)
Teisingumo Teismas Altmark sprendime konstatavo, kad kompensacija už viešosios paslaugos įpareigojimų vykdymą nėra valstybės pagalba, t. y. paramos gavėjas dėl kompensacijos negauna ekonominės naudos, jei tenkinami tam tikri bendri kriterijai (39).
(145)
Atsižvelgiant į Altmark sprendimo svarbą šiuo atveju, Vokietijos argumentas, kad laikytasi Altmark sprendimo kriterijų, išsamiai nagrinėjamas atskirai 9 skyriuje.
8.3. Konkurencijos iškreipimas ir įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai
(146)
Vokietija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo rinkoje dar nėra konkurencijos, todėl negalima teigti, kad iškreipiama konkurencija ir kenkiama valstybių narių tarpusavio prekybai.
(147)
Komisija visų pirma nustatė, kad regionai turi pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo monopolį. Tačiau didžioji kompetentingų vietos valdžios institucijų dalis šį monopolį perduoda rengdamos viešuosius pirkimus. Todėl rinkoje yra konkurencija. Aptariamu atveju šį teiginį patvirtina šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų konkursai.
(148)
Taip pat, kaip ir 2011 m. vasario 23 d. Sprendimo dėl valstybės pagalbos C 58/06 (ex NN 98/05), kurią Vokietija suteikė bendrovėms Bahnen der Stadt Monheim (BSM) ir Rheinische Bahngesellschaft (RBM), priklausančioms transporto asociacijai Verkehrsverband Rhein-Ruhr (40), atveju, Komisija mano, kad rinka yra atverta pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimui. Europos Sąjungos teisė ir nacionalinė teisė leidžia vietos valdžios institucijoms, kurioms pavesta vykdyti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, pasirinkti, ar rinkoje pasirinkti paslaugas teikiantį subjektą rengiant viešuosius pirkimus ir jam pavesti vykdyti šią užduotį, ar pačioms imtis šalinimo, sutartį dėl paslaugų teikimo sudarant in house salygomis (41). Neatsižvelgiant į Vokietijos argumentą, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung atitinka sutarčių sudarymo in house sąlygomis kriterijus (42), metiniai įnašo mokėjimai stiprina finansinę įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung padėtį, palyginti su kitų galimų paslaugų teikėjų padėtimi. Kadangi paslaugų teikėjai iš visų valstybių narių gali dalyvauti viešuosiuose pirkimuose, manoma, kad metiniai įnašo mokėjimai gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(149)
Dėl metinių įnašo mokėjimų teikiamos ekonominės naudos taip pat gali sustiprėti įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung padėtis tose rinkose, kuriose įmonė patiria tiesioginę konkurenciją su kitais paslaugų teikėjais (trečios kategorijos medžiagos šalinimas, pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo viešieji pirkimai šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose).
8.4. Preliminari išvada dėl valstybės pagalbos buvimo
(150)
Metiniai įnašo mokėjimai atitinka SESV 107 straipsnio 1 dalyje apibrėžtos valstybės pagalbos sąlygas. Kitame skyriuje išsamiau nagrinėjamas Vokietijos argumentas, kad parama atitinka keturis Altmark sprendimo kriterijus.
9. ALTMARK SPRENDIMO KRITERIJŲ ATITIKIMO VERTINIMAS ATSIŽVELGIANT Į SESV 107 STRAIPSNIO 1 DALĮ
9.1. Pirmasis Altmark sprendimo kriterijus
(151)
Pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų įmonė gavėja privalo faktiškai būti įpareigota vykdyti viešosios paslaugos įpareigojimus, o šie įpareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti.
(152)
Pirmiausia reikia pažymėti, kad vertinant faktus skiriami 1979-2008 m. ir 2009-2011 m. laikotarpiai.
(153)
Prieš pakeičiant įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. vasario 2 d., nustatant pakeitimų įsigaliojimą atgaline data - nuo 2009 m. sausio 1 d., įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung buvo bendrai pavesta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą. Senuosiuose įstatuose nebuvo nustatyta jokio įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus. Todėl nebuvo aiškaus įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, kaip reikalaujama pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų.
(154)
Pakeistuose įstatuose įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung aiškiai įpareigojama ne tik šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, bet ir numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus.
(155)
Komisija įrodys, kad nei dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įpareigojimo šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, nei dėl įmonės įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus metinių įnašo mokėjimų negalima pagrįsti kaip valstybės kompensacijos pagal pirmąjį Altmark sprendimo kriterijų.
9.1.1. Įpareigojimas šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas
9.1.1.1. Ne visuotinės ekonominės svarbos paslauga
(156)
Federalinis administracinis teismas mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas remiantis Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 ir ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 3 straipsnio 1 dalimi yra viešosios paslaugos įpareigojimas, todėl yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Federalinis administracinis teismas mano, kad ypač svarbus yra faktas, jog medžiagos šalinimas pagal Vokietijos teisę yra privalomoji valstybės užduotis, todėl teismas mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung veikia pagal valstybės jai suteiktus įgaliojimus. Federalinis administracinis teismas mano, kad viešosios paslaugos įpareigojimas taip pat apima epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymą (43).
(157)
Vokietija pritaria šiai nuomonei ir tvirtina, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas ir epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymas padeda užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą.
(158)
Kadangi pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra viešosios paslaugos įpareigojimas, Federalinio administracinio teismo ir Vokietijos nuomone, metinius įnašo mokėjimus galima pagrįsti kaip valstybės kompensaciją už išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria įgyvendindama šį įpareigojimą.
(159)
Kaip paaiškinta Europos Sąjungos bendrųjų nuostatų dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (toliau - VESP bendrosios nuostatos) (44) 13 dalyje, valstybės narės, remiantis Teisingumo Teismo praktika, priimdamos sprendimą, kokias paslaugas laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslaugomis, turi didelę laisvę, nebent kalbama apie sektorius, kuriems taikomos atitinkamos specialios Europos Sąjungos nuostatos.
(160)
Teisingumo Teismas sprendimuose pabrėžė, kad visuotinis ekonominis interesas yra tik tada, jei jis ypač skiriasi nuo kitos ūkinės veiklos intereso (45).
(161)
Teisingumo Teismas byloje Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO svarstė, ar ūkininkai ir skerdyklos turi padengti visas kritusių gyvulių ir skerdyklos atliekų šalinimo išlaidas, ar valstybė gali padengti dalį išlaidų, argumentuodama tuo, kad ši paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Teisingumo Teismas šiame sprendime konstatavo, kad visas išlaidas turi apmokėti ūkininkai ir skerdyklos (46).
(162)
Teisingumo Teismas konstatavo, kad finansinė prievolė, atsirandanti šalinant kritusius gyvulius ir skerdyklų atliekas, yra glaudžiai susijusi su ekonomine ūkininkų ir skerdyklų veikla. Ūkininkams ir skerdykloms vykdant veiklą gaunami nenaudotini ir visų pirma aplinkai kenksmingi produktai ir likučiai, už kurių šalinimą yra atsakingas teršėjas.
(163)
Todėl įsikišant valstybės įstaigoms, siekiant nuo šios prievolės išvaduoti ūkininkus ir skerdyklas, gaunama ekonominė nauda, kuri gali iškreipti konkurenciją. Netgi tuo atveju, jei šalinimo išlaidas valstybė padengia siekdama užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, tai nekeičia fakto, kad ūkininkai ir skerdyklos gauna ekonominę naudą, nes Teismo sprendimuose konstatuojama, kad SESV 107 straipsnio 1 dalyje neskiriami valstybės intervencijos priežastys ir tikslai, bet jame pagalba apibrėžiama pagal jos poveikį (47).
(164)
Bendrijos gairių dėl valstybės pagalbos, susijusios su USE tyrimais, rastų nugaišusių gyvulių ir skerdyklos atliekoms (2002/C 324/02) (iki 2006 m.), 27 ir 37 konstatuojamosiose dalyse ir Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (2006/C 319/01) V.B.4 skyriuje taip pat patvirtinama, kad šalutinių gyvūninės kilmės produktų savininkai arba gamintojai privalo pasirūpinti tinkamu šalinimu ir pagal principą „teršėjas moka“ padengti šalinimo išlaidas. Taikyti išimtį pagal šiuos teisės aktus galima tik teikiant valstybės pagalbą, kurią teikti leidžiama ypatingais (ypač kritusių gyvulių) atvejais.
(165)
Principo „teršėjas moka“ taikymui pritariama ir Reino krašto-Pfalco žemės teisėje. Įstatymo dėl ES gyvūninės kilmės šalutinių produktų apdirbimo ir šalinimo nuostatų įgyvendinimo įstatymo 4 straipsnio 1 dalyje numatyta, kad išlaidas už šalinimą ir atitinkamas procedūras galima nurodyti apmokėti savininkams.
(166)
Konkrečiu atveju, remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009, USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis, prieinama prie toliau nurodytų išvadų.
(167)
Pirmiausia, sprendžiant, ar paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos, nesvarbu, ar valstybė narė atitinkamą paslaugą apibrėžė kaip privalomąją savivaldybių užduotį. Paslaugos apibrėžimas privalomąja savivaldybių užduotimi prilygsta išimtinės teisės suteikimui. Jei Federalinio administracinio teismo teisinė pozicija būtų teisinga, valstybė narė galėtų bet kokią paslaugą apibrėžti kaip privalomąją savivaldybių užduotį ir taip nustatyti, kad toji paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Tačiau dėl tokio aiškinimo SESV 106 straipsnis netektų teisinio veiksmingumo, nes pagalbos paskirtis ir tikslas yra mokėti kompensacijas tik, jei paslauga atitinka bendrą ekonominį interesą.
(168)
Komisija mano, kad reikia skirti išimtinės teisės suteikimą nuo paslaugos kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos apibrėžimo.
(169)
Išimtinės teisės vykdyti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą suteikimas gali apriboti SESV 56 straipsniu įtvirtintą laisvę teikti paslaugas. Tokį apribojimą pagal SESV 52 ir 62 straipsnius galima pagrįsti siekiu užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą. Vokietija ir Reino krašto-Pfalco žemė, nustatydamos, kad tam tikrame regione tik viena įmonė yra atsakinga už pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą, siekia užtikrinti ypatingą šios įmonės kontrolę ir visuomenės sveikatos apsaugą.
(170)
Tačiau priemonė, kuria siekiama užtikrinti visuomenės sveikatos apsaugą, priešingai, nei mano Vokietija ir Federalinis administracinis teismas, automatiškai nereiškia, kad paslauga yra visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(171)
Komisija neabejoja, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas yra atliekų, kurios dėl savo ypatybių sveikatai kelia itin didelį pavojų, šalinimas. Todėl Reglamentu (EB) Nr. 1069/2009 numatyta griežta tokias atliekas šalinančių įmonių kontrolės sistema. Savaime suprantama, dėl šių nuostatų šalinimo įmonės patiria papildomų išlaidų, kurias reikia įtraukti į mokesčius ir atlygį.
(172)
Pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas nesiskiria nuo kitų atliekų, kurios dėl savo ypatybių sveikatai kelia itin didelį pavojų, šalinimo. Tokių atliekų šalinimo išlaidas paprastai apmoka atliekas paliekantys asmenys, o ne visuomenė.
(173)
Šiuo atveju paslauga yra pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas. Taigi, Komisija turi įvertinti, ar ši paslauga ypatingais požymiais iš esmės skiriasi nuo kitokios ūkinės veiklos ir dėl to atitinka visuomeninį interesą, o ne tik naudą iš tokios paslaugos teikimo gaunančio ūkio subjekto interesus.
(174)
Komisija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas turinio atžvilgiu iš esmės nesiskiria nuo kitokio pobūdžio ūkinės veiklos. Todėl šios paslaugos negalima apibrėžti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos.
(175)
Priešingai, nei mano Federalinis administracinis teismas, atsižvelgiant į griežtą Reglamente (EB) Nr. 1069/2009 nustatytą kontrolę negalima pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(176)
Be to, šį sektorių reglamentuoja Europos Sąjungos teisės aktai. Juose nustatyta, kad teršėjas privalo padengti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo išlaidas. Todėl iš esmės negalima leisti, kad dalį išlaidų apmokėtų visuomenė, kaip Teisingumo Teismas konstatavo sprendime Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO (48). Dėl šių specialiųjų Europos Sąjungos teisės nuostatų nebelieka vietos nacionalinės teisės nuostatoms, kuriomis, skirtingai nuo Europos Sąjungos teisės, numatoma, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas gali būti visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Dėl šios priežasties negalima medžiagos šalinimo laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
(177)
Svarstant Vokietijos argumentą, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas padeda užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą, reikia dar kartą atkreipti dėmesį į sprendimą Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEMO, kuriame Teisingumo Teismas konstatavo, kad SESV 107 straipsnio 1 dalyje neapibrėžtos valstybės intervencijos priežastys ir tikslai, bet pagalba skirstoma pagal jos poveikį.
(178)
Taigi, ūkio subjektas iš esmės privalo apmokėti išlaidas, patiriamas vykdant teisės aktais reglamentuojamą veiklą, kaip kad yra šiuo atveju dėl griežtų taisyklių, reglamentuojančių pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą. Į siekį užtikrinti žmonių sveikatos apsaugą atsižvelgta reglamentuojant išimtinės teisės suteikimo pagrįstumą šiais aspektais - laisvės teikti paslaugas ir ūkininkams teikiamos valstybės pagalbos suderinamumo su vidaus rinka.
(179)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad pirmos ir antros kategorijų medžiagų šalinimo Vokietija negali laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga.
9.1.1.2. Kita galimybė - kompensacijos mokėti nereikia bet kokiu atveju
(180)
Komisija pabrėžia, kad pirmasis Altmark sprendimo kriterijus taip pat apima ir vertinimą, ar būtina mokėti kompensaciją už visuotinės ekonominės svarbos paslaugą. Netgi jei pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas būtų visuotinės ekonominės svarbos paslauga, reikia svarstyti būtinybę mokėti kompensaciją.
(181)
Vokietija ir Federalinis administracinis teismas teikdami argumentus neatsižvelgė į tai, kad Teisingumo Teismas sprendime Ministère de l’Économie, des Finances et de l’Industrie prieš GEM konstatavo, jog įmonėms, kurioms patikėta šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagą, perduotais įpareigojimais negalima grįsti valstybės mokamų kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant šiuos įpareigojimus. Visas šalinant pirmos ir antros kategorijų medžiagą patiriamas išlaidas turi apmokėti teršėjai, nes šios išlaidos yra neišvengiamai su ūkininkų ir skerdyklų veikla susijusios ūkinės veiklos vykdymo išlaidos.
(182)
Teisingumo Teismas nusprendė, kad šiais įpareigojimais negalima pateisinti valstybės kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant įpareigojimus, nes išlaidas turi apmokėti teršėjai.
(183)
Priešingai, nei mano Federalinis administracinis teismas, atsižvelgiant į griežtą Reglamente (EB) Nr. 1069/2009 nustatytą kontrolę, negalima pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo išlaidų kompensuoti valstybės lėšomis.
(184)
Tai reiškia, kad vien remiantis viešosios paslaugos įpareigojimu negalima pateisinti valstybės kompensacijų už išlaidas, patiriamas įgyvendinant šiuos įpareigojimus.
(185)
Komisija mano, kad Vokietija negali metinių įnašo mokėjimų vertinti kaip valstybės kompensacijos už išlaidas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria įgyvendindama įpareigojimą šalinti pirmos ir antros kategorijų medžiagas, nes remiantis principu „teršėjas moka“ visas išlaidas reikia padengti mokesčiais, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už paslaugas gauna iš teršėjų.
9.1.2. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymas
(186)
Svarstant klausimą, ar pajėgumų numatymą galima apibrėžti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugą, reikia atkreipti dėmesį į tai, kad pagal Vokietijos teisę įmonė, tam tikroje teritorijoje turinti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo monopolį, privalo užtikrinti, kad ir epizootijų metu padidėjus medžiagos kiekiui ji susidoros su savo užduotimi. Iš Vokietijos pateikto 16 federalinių žemių palyginimo paaiškėja, kad įpareigojimo vykdymas visose žemėse, išskyrus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung teritoriją, užtikrinamas įmonėms organizuojant darbą 3 pamainomis, savaitgaliais arba prireikus išvežant medžiagą į kitas federalines žemes. Tai reiškia, kad įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus nelemia papildomų išlaidų, nes šiuos pajėgumus galima užtikrinti įmonės nepanaudotais pajėgumais.
(187)
Netgi jei ir susidarytų papildomų išlaidų, jas padengti turėtų ūkininkai ir skerdyklos. Didesnio medžiagos kiekio epizootijų metu šalinimo išlaidos yra dalis išlaidų, kurias įmonė paprastai patiria išlaikydama įrenginius, kuriuose šalinama pirmos ir antros kategorijų medžiaga.
(188)
Šiuo atveju visiškai nesvarbu, ar savininkai, t. y. vietos valdžios institucijos, administraciniu aktu įpareigojo joms priklausančias įmones numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo dėl dviejų priežasčių negalima vertinti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos.
(189)
Jei įmonės nepanaudotų pajėgumų nepakanka nepatiriant papildomų išlaidų būtiniems epizootijų metu naudoti skirtus pajėgumus užtikrinti ir todėl dėl įpareigojimo numatyti šiuos pajėgumus patiriamos papildomos su investicijomis susijusios išlaidos, jas, remiantis principu „teršėjas moka“, iš esmės reikia dengti mokesčiais arba rinkliavomis. Nėra skirtumo dėl kitų argumentų, susijusių su kitų atliekų šalinimu (žr. išsamų paaiškinimą 156-185 konstatuojamosiose dalyse).
(190)
Jei numatoma daugiau nenaudojamų pajėgumų, nei iš tiesų reikia epizootijų metu, toks perteklinių pajėgumų numatymas neatitinka visuomenės interesų.
(191)
Federalinis administracinis teismas šiuo atžvilgiu mano, kad vertinant pajėgumų numatymą nesvarbu, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung numato per didelius pajėgumus, kurių iš tiesų visiškai nereikia. Tik pačios vietos valdžios institucijos gali nuspręsti, ar finansuoti perteklinius pajėgumus, ar nurodyti juos sumažinti. Šis klausimas yra vietos valdžios institucijų politinės atsakomybės, o ne valstybės pagalbos teisės klausimas (49). Todėl su tokiu argumentu negalima sutikti, nes nereikalingi pajėgumai iš tiesų visiškai neatitinka visuomenės interesų.
(192)
Kaip dar išsamiau paaiškinta 9.3 skyriuje, įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju būtinus epizootijų atveju naudotinus pajėgumus galima užtikrinti įmonės nepanaudotais pajėgumais, todėl kompensacijos jokiu būdu negalima pateisinti.
(193)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad ir įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus negalima laikyti visuotinės ekonominės svarbos paslauga. Komisija taip pat mano, kad metinių įnašų niekaip negalima pagrįsti, juos apibrėžiant kaip valstybės kompensaciją.
9.1.3. Trečios kategorijos medžiagos šalinimas
(194)
Kadangi įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nėra pavesta šalinti trečios kategorijos medžiagas, paslaugos vertinti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugos negalima. Be to, toks vertinimas negalimas ir dėl 9.1.1 skyriuje nurodytų priežasčių.
9.1.4. Išvada
(195)
Šiuo atveju nesilaikyta pirmojo Altmark sprendimo kriterijaus.
(196)
Kiti argumentai dėl Altmark sprendimo antrojo, trečiojo ir ketvirtojo kriterijų svarstomi tik iš dalies.
9.2. Antrasis Altmark sprendimo kriterijus
(197)
Pagal Altmark sprendimo antrąjį kriterijų reikalaujama, kad kriterijai, kuriais remiantis apskaičiuojama kompensacija, būtų nustatyti iš anksto objektyviai ir skaidriai. Todėl jei valstybė narė, iš anksto nenustačiusi tam reikalingų kriterijų, moka įmonei kompensaciją už nuostolius, ši kompensacija laikoma nauda pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(198)
Aptariamu atveju būtina skirti 1979-2008 m. ir 2009-2011 m. laikotarpius.
9.2.1. 1979-2008 m. laikotarpis
(199)
Dėl 1994 m. spalio 28 d. priimtų įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų įmonė galėjo visą finansinių metu nuostolį padengti metiniais įnašais. Tačiau Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais turėjo būti dengiamos išlaidos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patyrė numatydama epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus.
(200)
Vis dėlto 1994 m. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nenurodomas nei epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis, kuriuos turi numatyti įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, nei būtini tokių pajėgumų išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Patirtas nuostolis nėra objektyvus kriterijus sprendžiant apie epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidas, nes nuostolio dydis priklauso nuo daug veiksnių, nesusijusių su išlaidomis, patiriamomis dėl tokių pajėgumų.
(201)
Taigi, iš anksto nebuvo nustatyta objektyvių ir skaidrių metodų, kuriais remiantis būtų galima apskaičiuoti epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymo išlaidas. Todėl 1979-2008 m. laikotarpio atveju nesilaikyta Altmark sprendimo antrojo kriterijaus.
9.2.2. 2009-2012 m. laikotarpis
(202)
2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatai pakeisti, pakeitimas įsigaliojo atgaline data - nuo 2009 m. sausio 1 d. įstatų 10 straipsnio 2 dalyje aiškiai reglamentuojama būtinų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis. Pagal 9 straipsnio 2 dalį ir 10 straipsnio 4 dalį epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidos ir metinių įnašo mokėjimų dydis prieš prasidedant finansiniams metams nustatomas metinio biudžeto įstatuose.
(203)
Naujųjų įstatų 10 straipsnio 5 dalyje nustatomos epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidų apskaičiavimo taisyklės. Įstatuose remiamasi instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu, o būtiniems epizootijų atveju naudotiniems pajėgumams priskiriama atitinkama visų pajėgumų užtikrinimo išlaidų dalis. Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose ir metinio biudžeto įstatuose nurodomi būtini išlaidų apskaičiavimo kriterijai. Komisija nustatė, kad šie kriterijai yra objektyvūs ir pagrįsti, o skaičiavimo metodas yra aiškus ir skaidrus. Todėl manoma, kad nuo 2010 m. metiniai įnašo mokėjimai yra iš anksto reglamentuoti ir pagrįsti objektyviais ir skaidriais kriterijais.
(204)
Manoma, kad Altmark sprendimo antrojo kriterijumi nustatyti skaidrumo reikalavimai 2010-2012 m. laikotarpiu yra įgyvendinti. Tačiau reikia atkreipti dėmesį į tai, kad Komisija, nors ir pripažįsta, kad išlaidos buvo apskaičiuotos iš anksto ir skaidriai, mano, jog skaičiavimo modelis yra netinkamas norint užkirsti kelią perteklinei kompensacijai pagal Altmark sprendimo trečiąjį kriterijų.
(205)
2009 m. išlaidų apskaičiavimo taisyklės, metinio biudžeto įstatai ir sprendimas dėl metinių įnašo mokėjimų dydžio įsigaliojo atgaline data ir nebuvo nustatyti iš anksto. Todėl Altmark sprendimo antrasis kriterijus 2009 m. laikotarpiu yra neįgyvendintas.
9.3. Trečiasis Altmark sprendimo kriterijus
(206)
Altmark sprendimo trečiuoju kriterijumi nustatomas reikalavimas, kad kompensacija negali viršyti to, kas būtina, siekiant padengti visas ar dalį išlaidų, kurios patiriamos vykdant viešosios paslaugos įpareigojimus, atsižvelgiant į gautas atitinkamas įplaukas ir protingą pelną, susijusį su šių įsipareigojimų vykdymu.
(207)
Komisija, vertindama išlaidų, susijusių su viešosios paslaugos įpareigojimo vykdymu, apskaičiavimą, remiasi grynųjų išvengiamų išlaidų metodu (angl. net-avoided-cost method) (50). Pagal šį metodą grynosios išlaidos, reikalingos arba, tikėtina, reikalingos su viešąja paslauga susijusiems įsipareigojimams vykdyti, apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp paslaugos teikėjo, vykdančio su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, grynųjų išlaidų ir to paties paslaugos teikėjo, nevykdančio tokio įsipareigojimo, grynųjų išlaidų arba pelno. Reikia tinkamai įvertinti išlaidas, kurių, tikėtina, paslaugos teikėjas išvengs, ir pajamas, kurių, tikėtina, jis negaus, jei nebus vykdomas su viešąja paslauga susijęs įsipareigojimas. Apskaičiuojant grynąsias išlaidas, reikėtų įvertinti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos teikėjo pelną, įskaitant, kiek tai įmanoma, nematerialųjį pelną (51).
(208)
2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatų 10 straipsnio 2 dalyje nustatyta, kad nuo 2009 m. epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis siekia 7 110 tonų, šį kiekį reikia perdirbti per šešias savaites. Šį kiekį padalijus savaitėms, paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi pasirūpinti, jog epizootijų metu be įprasto kiekio per savaitę būtų galima perdirbti dar 1 185 tonas, tokį kiekį perdirbant kiekvieną savaitę iš viso šešių savaičių laikotarpiu (52).
(209)
Vokietija nurodo, kad metiniais įnašo mokėjimais buvo kompensuojamos grynosios išlaidos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patyrė numatydama epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Nors tik pakeitus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus 2010 m. vasario 2 d. nustatytas aiškus įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung ir anksčiau privalėjo numatyti tokius pajėgumus ir padengti susijusias išlaidas. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung šių išlaidų negalėjo įskaičiuoti į pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimo mokesčius, nes to padaryti nebuvo galima dėl Reino krašto-Pfalco mokesčių apskaičiavimo taisyklių.
(210)
Remiantis instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimu, Vokietija grynąsias epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas priskaičiuoja prie maždaug pusės visų išlaidų, patirtų 2002-2009 m. laikotarpiu išlaikant įrenginius, nes per savaitę buvo naudojama mažiau nei 50 % techniškai galimų naudoti įrenginių pajėgumų lygio, t. y. dirbant 3 pamainomis 5 dienas.
(211)
Komisija toliau parodys, kad, priešingai, nei nurodoma Vokietijos skaičiavimuose, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, numatydama nurodytos apimties epizootijų atveju naudotinus pajėgumus, nepatyrė grynųjų išlaidų. Vokietijos nurodytas išlaidas sudaro dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų patiriamos išlaidos, kurias reikia dengti mokesčiais ir rinkliavomis, ir esant per mažam įrenginių krūviui patiriamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos.
9.3.1. Būtinųjų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų užtikrinimas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung turimais nepanaudotais pajėgumais
(212)
1991 m. E. Böckenhoffo tyrime pirmą kartą nagrinėtas klausimas, ar būtina statyti didesnių pajėgumų šalinimo įrenginį, nei reikalinga apdirbant įprastą medžiagos kiekį, norint užtikrinti pakankamą pajėgumų apimtį epizootijų atveju. Tyrime prieinama prie priešingos išvados, nes šalinimo įrenginys įprastu režimu veikia, dirbant tik 2 pamainomis 5 dienas, o trečiosios pamainos nepanaudoti įmonės pajėgumai laikomi pakankamais, kad būtų galima užtikrinti pajėgumus epizootijų atveju.
(213)
Iš patirties žinoma, kad ir esant įprastai padėčiai daugeliui šalinimo įrenginių teko organizuoti darbą ir 3 pamainomis arba esant itin dideliam krūviui - ir šeštadieniais, dirbant viena ar dviem pamainomis. Tai reiškia, kad veikiant įprastu režimu susidaro didesnis krūvis, o epizootijų metu tenka naudoti daugiau savaitgaliais turimų pajėgumų.
(214)
Tačiau naujausioje dalykinėje literatūroje (53), pateikiant išsamius modelius, kaip ir anksčiau patvirtinamas esminis E. Böckenhoffo tyrimo teiginys, kad epizootijų prevencijos tikslu nereikia papildomai investuoti į nenaudojamų pajėgumų didinimą, bet kad turimų nenaudojamų galimos 3 pamainos per savaitę ir savaitgalio pamainų pajėgumų pakanka norint šalinti papildomą gyvulių kūnų kiekį. Literatūroje atsižvelgta į didesnį krūvį veikiant įprastu režimu. Aptariamos epizootijos yra dažniausiai tam tikroje vietovėje pasireiškiantys trumpalaikiai klasikinio kiaulių maro (KKM) ir snukio ir nagų ligos (SNL) protrūkiai.
(215)
Taip pat ir 2010 m. vasario 2 d. įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nustatyta būtinųjų 1 185 tonų per savaitę epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi turėti šešias savaites epizootijų metu, nustatytas atsižvelgiant į vietinius KKM ir SNL protrūkius. Epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtis grindžiama Reino krašto-Pfalco instituto ISPA tyrimu, kuriame nurodoma, kad asociacijos teritorijoje trumpalaikių epizootijų metu galima tikėtis tokio papildomo gyvulių kūnų kiekio.
(216)
Iš pateiktos lentelės matyti, kad ir įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju, ir kitose federalinėse žemėse būtini epizootijų atveju naudotini pajėgumai užtikrinami trumpalaikiais nenaudojamų įrenginių pajėgumais naktį ir savaitgaliais. Įmonės nepanaudoti pajėgumai - 2 376 tonos per savaitę, dirbant 3 pamainomis 7 dienas, iš viso 6 savaites, yra maždaug du kartus didesni už reikalingą epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį - 1 185 tonas per savaitę.
(217)
Siekiant užtikrinti pakankamą epizootijų atveju reikalingų pajėgumų apimtį, vis dar pakanka įmonės nepanaudotų pajėgumų, turimų dirbant 3 pamainų 7 dienų ciklu arba dirbant ne visas 7 dienas. Palyginus būtiną epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį - 1 185 tonas per savaitę - su Reino krašto-Pfalco instituto ISPA tyrimu nustatytais įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotais pajėgumais (54), paaiškėja, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung naktį ir savaitgaliais turi pakankamai įmonės nepanaudotų pajėgumų.
3 lentelė
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudoti pajėgumai, palyginti su būtina epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtimi (vidutinis krūvis 1998-2009 m.)
Darbo pobūdis
Visi pajėgumai
Turimi nepanaudoti pajėgumai
Įstatuose numatyt epizootijų atveju naudotini pajėgumai
Nepanaudoti pajėgumai atėmus epizootijų atveji naudotinus pajėgumus
Dėl nepakankakamo krūvio
Dėl įmonės veiklos
Iš viso
Iš viso
Didžiausi pajėgumai dirbant 2 pamainomis 5 dienas
2 160
443
443
Didžiausi pajėgumai dirbant 3 pamainomis 5 dienas
3 240
443
1 080
1 523
1 185
338
Įprasti pajėgumai dirbant 3 pamainomis 7 dienas
3 864
443
1 704
2 147
962
Didžiausi pajėgumai dirbant 3 pamainomis 7 dienas
4 536
443
2 376
2 819
1 634
(218)
Taigi, pasitvirtina tai, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip ir įmonės kitose federalinėse žemėse, turi pakankamai nepanaudotų pajėgumų, kad galėtų pasinaudoti papildomais pajėgumais epizootijų metu. Todėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nereikėjo didinti pajėgumų, kad galėtų numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl šio įpareigojimo nepatyrė grynųjų išlaidų.
(219)
Tačiau Vokietija nurodo, kad pagal taikytiną teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalėjo į šalinimo mokestį įskaičiuoti dėl nepanaudotų pajėgumų, kuriuos galima panaudoti tik epizootijų metu, patiriamų išlaidų, nes tokie pajėgumai būtų reikalingi visuomenei.
(220)
Tačiau iš federalinių žemių apklausos rezultatų ir pateiktų skundo pateikėjos sutarčių matyti, kad neatsižvelgiant į teisinę šalinimo įmonės formą arba taikomas apskaičiavimo taisykles visos dėl pajėgumų užtikrinimo patiriamos išlaidos be išimties finansuojamos įmonės pajamomis. Tai ypač akivaizdu iš Reino krašto-Pfalco savivaldybės mokesčių ir rinkliavų įstatymo 8 straipsnio, pagal kurį išlaidos, kuriomis grindžiami mokesčiai už naudojimąsi infrastruktūra ar paslaugas, apskaičiuojamos remiantis ekonominiais išlaidų skaičiavimo principais. Tai reiškia, kad išlaidas, patiriamas dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų, reikia atitinkamai įskaičiuoti į mokesčius, nes jos iš esmės susijusios su asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimu įprastu režimu.
(221)
Taip pat ir Federalinis administracinis teismas sprendime iš esmės teisingai konstatuoja, kad išlaidas, patiriamas dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų, reikia padengti pajamomis, gaunamomis šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą (55). Jei, kaip kad yra įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atveju, būtiną epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį galima užtikrinti įmonės nenaudojamais pajėgumais, nėra būtinybės mokėti metinius įnašus.
(222)
Galiausiai Vokietija, pagrįsdama metinius įnašo mokėjimus, tvirtina, kad per savaitę dirbant 3 pamainomis su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos patiriamos dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Nevykdydama šio įpareigojimo įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėtų 100 % išnaudoti techninius pajėgumus, darbą organizuodama 3 pamainomis 5 dienas.
(223)
Tačiau Vokietija nepateikė įrodymo, kad per savaitę nesusidarytų nepanaudotų pajėgumų, jei įmonė nebūtų įpareigota numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Tačiau aišku (pvz., iš Žemutinės Saksonijos instituto ISPA-NS tyrimo), kad netgi įmonės, kurios šalina tik trečios kategorijos medžiagą ir todėl visai nėra įpareigotos numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus, turi daug nepanaudotų pajėgumų ir visas pajėgumų užtikrinimo išlaidas dengia gaunamu atlygiu.
9.3.2. Turimi nepanaudoti pajėgumai viršija būtinų epizootijų atveju naudotinų pajėgumų apimtį
(224)
Iš 3 lentelės matyti, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudoti pajėgumai yra daug didesni, nei reikia norint numatyti būtinuosius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus. Trumpalaikiai nepanaudoti pajėgumai daugiau kaip du kartus viršija epizootijų metu reikalingų pajėgumų lygį. 2 pvz., nurodyta, kad kai kuriais metais įrenginiams veikiant vien tik įprastu režimu (2 pamainomis 5 dienas) liko nepanaudota iki 25 % pajėgumų. Dėl nepanaudotų pajėgumų, kurių visiškai nereikia siekiant užtikrinti būtinus pajėgumus, patiriamų išlaidų negalima įskaičiuoti į grynąsias išlaidas. Todėl negalima priimti Vokietijos pateiktų grynųjų išlaidų skaičiavimų, nes į epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas klaidingai įtrauktos visos nepanaudotų pajėgumų išlaidos.
(225)
Reino krašto-Pfalco instituto ISPA-RP ir instituto „Fraunhofer-Institut“ tyrimuose nustatyta, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepanaudotų pajėgumų pakaktų netgi 3 mėnesius trunkančio SNL protrūkio federalinės žemės mastu atveju. Tačiau įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada nebuvo nurodyta epizootijų atveju naudotinus pajėgumus numatyti ilgiau nei 6 savaitėms. Tai reiškia, kad asociacijos nariai įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung niekada neįpareigojo numatyti ilgalaikius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus ilgiau nei 6 savaitėms, kad viena įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėtų apdirbti visoje federalinėje žemėje ilgesnį laiką trunkančios epizootijos metu surinktos medžiagos kiekį. Todėl negalima atsižvelgti į SNL protrūkio federalinės žemės mastu metu reikalingų pajėgumų palyginimą (56).
(226)
Tai, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai smarkiai viršija asociacijos narių poreikius, taip pat galima įrodyti apsvarsčius šiuos faktus: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose yra nustatytas įpareigota apdirbti pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą, kuri per savaitę vidutiniškai sudaro apie 900 tonų (57). Įskaičiavus būtinuosius epizootijų atveju naudotinus pajėgumus - 1 185 tonas per savaitę, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung reikėtų įrenginio, kurio pajėgumai per savaitę siektų 2 085 tonas, dirbant 3 pamainomis 7 dienas, taip įmonė galėtų įvykdyti įstatuose nustatytą įpareigojimą.
(227)
Tačiau tikrovėje didžiausi įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių pajėgumai sudaro 4 536 tonas per savaitę. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi įrenginius, kurių pajėgumai yra du kartus didesni, nei reikia norint įgyvendinti įstatuose nustatytą užduotį. Kadangi įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pajėgumai yra daug didesni, nei reikia įmonės viešajai užduočiai įgyvendinti, įpareigojimas numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus negali lemti grynųjų išlaidų.
9.3.3. Išvada
(228)
Baigiant konstatuojama, kad Vokietija negalėjo įrodyti, jog įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudotinus pajėgumus nepatyrė grynųjų išlaidų. Įvertinus aplinkybes nustatyta, kad metiniais įnašo mokėjimais finansuojamos išlaidos, susijusios su nepanaudotais pajėgumais, susidarančiais įprastu režimu vykdant įmonės veiklą (todėl šias išlaidas reikia finansuoti už šias paslaugas gaunamais mokesčiais), šias išlaidas taip pat galima paaiškinti tuo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neužtikrina pakankamo savo įrenginių krūvio.
9.4. Ketvirtasis Altmark sprendimo kriterijus
(229)
Pagal Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų nustatyta, kad kai įmonė, vykdanti viešosios paslaugos įpareigojimus, nėra pasirinkta vadovaujantis viešųjų pirkimų procedūra, kuri leistų pasirinkti paraišką pateikusią organizaciją, galinčią teikti šias paslaugas mažiausiomis visuomenei išlaidomis, reikalingos kompensacijos dydis turi būti nustatytas remiantis išlaidų, kurias tipinė gerai valdoma įmonė būtų patyrusi vykdydama šias pareigas, analize atsižvelgiant į vykdant šias pareigas gautas pajamas ir deramą pelną.
(230)
Keturiais Altmark sprendimo kriterijais nustatomos principo, kuriuo remiantis manoma, kad kompensacija teikia naudą, taikymo išimties sąlygos. Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad laikomasi šių kriterijų.
(231)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebuvo pasirinkta viešųjų pirkimų konkurso tvarka, o Vokietija nepateikė įrodymo, kad ši įmonė yra tipinė gerai valdoma įmonė. Taigi, Vokietija neįrodė, kad laikomasi Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus. Dideli gyvulių kūnų šalinimo mokesčiai Reino krašto-Pfalco žemėje ir būtinybė mokėti metinius įnašus, kurių nemoka nė viena kita federalinė žemė, taip pat rodo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nėra tipinė gerai valdoma įmonė.
(232)
Taigi, Altmark sprendimo ketvirtasis kriterijus neįvykdytas.
(233)
Federalinis administracinis teismas mano, kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalima taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, nes metiniai įnašai yra skirti ne kompensacijai už papildomas išlaidas, patiriamas įgyvendinant viešosios paslaugos įpareigojimą ir vykdant kitą ūkinę veiklą, o jais siekiama finansuoti viešosios valdžios užduoties vykdymą ne rinkoje. Tai, kad vykdoma viešosios valdžios užduotis, Federalinio administracinio teismo nuomone, paaiškėja iš vietos valdžios institucijų, kurios yra asociacijos narės, politinio sprendimo perduoti pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimą in house sąlygomis. Federalinis administracinis teismas savo poziciją grindžia Teisingumo Teismo sprendimu, priimtu dėl Hamburgo miesto valymo tarnybų (58).
(234)
Federalinis administracinis teismas mano, kad Altmark sprendimo ketvirtuoju kriterijumi keliama sąlyga, jog viešąją paslaugą turi įgyvendinti privati įmonė. Kadangi užduoties pavedimo in house sąlygomis atveju šios nuostatos taikyti negalima, Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus negalima taikyti įmonei, kuriai užduotis pavesta sutartį pasirašant in house sąlygomis (59).
(235)
Komisija nepritaria Federalinio administracini teismo pozicijai. Visų pirma, kalbant apie Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų, nėra priežasties manyti, kad jo negalima taikyti sutarties pasirašymo in house sąlygomis atveju. Priešingai, Teisingumo Teismas, pateikdamas dvi galimybes (viešieji pirkimai arba tipinės gerai valdomos įmonės išlaidų analizė), nurodo, kad Altmark sprendimo ketvirtąjį kriterijų reikia taikyti ir tuomet, kai nerengiami viešieji pirkimai, taigi, ypač užduotį patikint vykdyti ir sutartį pasirašant in house sąlygomis.
(236)
Dėl Hamburgo miesto valymo tarnybų priimtame sprendime nagrinėjamas tik klausimas, kada atsiranda pareiga sudaryti sutartį, o kada ne. Tačiau remiantis šiuo sprendimu negalima daryti išvadų priimant sprendimus dėl valstybės pagalbos. Priešingai, antroji Altmark sprendimo ketvirtuoju kriterijumi numatyta galimybė tinka būtent tuo atveju, kai nėra pareigos rengti viešuosius pirkimus.
(237)
Federalinis administracinis teismas taip pat mano, kad įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung monopolis tam tikroje teritorijoje lemia, jog ši įmonė nepatiria kitų įmonių konkurencijos, todėl gali būti, kad konkurencija nėra iškreipiama. Tačiau konkurencijos iškreipimas yra atskiras valstybės pagalbos sąvokos požymis ir jis skiriasi nuo ekonominės naudos požymio (į kurį atsižvelgiant buvo nustatyti keturi Altmark sprendimo kriterijai). Šiuo konkrečiu atveju konkurencijos iškreipimo faktinis požymis nustatytas (žr. 8.3 skyrių). Komisija Komunikato dėl Europos Sąjungos valstybės pagalbos taisyklių taikymo kompensacijai už visuotinės ekonominės svarbos paslaugų teikimą (toliau - VESP komunikatas) (60) 37 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodė, kad užduoties patikėjimas ir sutarties pasirašymas in house sąlygomis neužkerta kelio konkurencijos iškraipymui.
(238)
Galiausiai dėl Federalinio administracinio teismo pabrėžiamo įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung veiklos pobūdžio, esą įmonė įgyvendina valstybės patikėtas užduotis, kyla klausimas, ar šis teismas atmeta Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus taikymo galimybę dėl to, kad mano, jog įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nevykdo ūkinės veiklos. Bet tokia pozicija yra neteisinga: įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už atlygį siūlo paslaugas, taigi vykdo ūkinę veiklą (žr. 8.2 skyrių). Tokią nuostatą Komisija aiškiai patvirtino ir VESP komunikato 13 konstatuojamojoje dalyje.
9.5. Išvados dėl ekonominės naudos įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung
(239)
Priešingai, nei konstatuota Federalinio administracinio teismo sprendime ir teigiama Vokietijos pastabose, Altmark sprendimo kriterijų nesilaikyta. Pirma, metinių įnašo mokėjimų iš esmės negalima pagrįsti kaip valstybės mokamų kompensacijų už įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung prisiimtą įpareigojimą, nes visas su šio įpareigojimo įgyvendinimu susijusias išlaidas reikia apmokėti pajamomis iš mokesčių. Antra, priešingai, nei teigia Vokietija, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl įpareigojimo numatyti epizootijų atveju naudoti skirtus pajėgumus nepatyrė jokių grynųjų išlaidų. Vokietijos nurodytos išlaidos, kurias reikia finansuoti pajamomis iš mokesčių ir pelno, susijusios su įmonės nepanaudotais pajėgumais arba su nepanaudotais pajėgumais, kurie viršija epizootijų metu naudotinų pajėgumų lygį. Trečia, iki 2010 m. nebuvo skaidriai iš anksto nustatyti metinių įnašų apskaičiavimo kriterijai. Ketvirta, Vokietija neįrodė, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra tipinė gerai valdoma įmonė.
(240)
Todėl manoma, kad dėl metinių įnašo mokėjimų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo ekonominę naudą.
(241)
Pagal principą „teršėjas moka“ paskirsčius Vokietijos klaidingai apskaičiuotas su epizootijų atveju naudoti skirtų pajėgumų numatymu susijusias išlaidas įvairioms suteiktoms paslaugoms - pirmos ir antros kategorijų asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimui, pirmos ir antros kategorijų medžiagos, surinktos Badeno-Viurtembergo ir Heseno žemėse, šalinimui ir trečios kategorijos medžiagos šalinimui, paaiškėja, kokią ekonominę naudą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo dėl metinių įnašo mokėjimų skirtingose rinkose.
(242)
9.5.1-9.5.3 skyriuose parodoma, kad metiniais įnašo mokėjimais kompensuojamas dėl šių priežasčių patiriamas faktinis nuostolis:
a)
prastos kokybės trečios kategorijos medžiagos perdirbimas;
b)
per mažas įrenginių krūvis;
c)
išlaidų neviršijantis atlygis už medžiagos šalinimą šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose;
d)
išlaidų nedengiantys mokesčiai už asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos šalinimą.
9.5.1. Šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirtas nuostolis pagal principą „teršėjas moka“ išdalijus klaidingai apskaičiuotas su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusias išlaidas
(243)
Pagal pateiktas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung 2002-2009 m. pelno ir nuostolio ataskaitas visos tariamos su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos remiantis principu „teršėjas moka“ padalytos pagal įrenginių naudojimą, dirbant 2 pamainomis 5 dienas.
(244)
Pirmiausia reikia atsižvelgti į tai, kad esminė didelių su nepanaudotais pajėgumais susijusių išlaidų priežastis yra per mažas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įrenginių krūvis. Todėl visų pirma reikia atimti šias su nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas, patiriamas dėl per mažo įrenginių krūvio dirbant įprastu režimu.
(245)
Iš statistinių duomenų apie krūvį 3 lentelėje (žr. skiltį „Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai“) matyti, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turimų techninių pajėgumų, dirbdama 2 pamainomis 5 dienas, niekada visiškai nepanaudojo. Krūvis ypač sumažėjo nuo 2002 m., gerokai sumažėjus asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekiui. Per mažo krūvio vertinimo kriterijumi laikytini nepanaudoti pajėgumai, dirbant 2 pamainomis 5 dienas. Palyginamuoju per mažo krūvio nustatymo kriterijumi pasirenkamas didžiausias krūvis dirbant 2 pamainomis 5 dienas, kuris buvo pasiektas 2002 m. ir siekė 101 855 tonas per metus. Taip apskaičiuotas per mažo krūvio vidurkis, kuris yra 13 %
(246)
Kaip nurodyta 4 lentelės skiltyje „Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai (NP)“, išlaidų, patiriamų dėl per mažo krūvio dirbant įprastu režimu, vidurkis sudaro 434 304 EUR. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi prisiimti komercinę atsakomybę už šias išlaidas, nes jos patiriamos dėl to, kad įmonė naudoja įrenginį, kuriam veikiant įprastu režimu neužtikrinamas pakankamas krūvis.
(247)
Su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos proporcingai padalijamos pagal įrenginių naudojimą, dirbant 2 pamainomis 5 dienas. Taigi, ir asociacijai, ir ne asociacijai teikiamoms paslaugoms priskiriama atitinkama su įmonės veikla susijusių nepanaudotų pajėgumų išlaidų dalis. Padalijant pajėgumų išlaidas 4 lentelėje atskiriamos dėl surinkimo ir perdirbimo patiriamos su nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos.
(248)
Paaiškėja, kad 2002-2009 m. laikotarpiu įmonė iš apyvartinių lėšų vidutiniškai negalėjo padengti nei teikiant paslaugas asociacijai, nei kitiems subjektams susidarančių su įmonės veikla susijusių nepanaudotų pajėgumų užtikrinimo išlaidų. Atitinkamoje skiltyje „Išlaidų dengimo suma II“ nurodoma teikiant paslaugas ne asociacijai patirto metinio nuostolio vidurkis - 1 198 257 EUR - ir teikiant paslaugas asociacijai patirto metinio nuostolio vidurkis - 1 140 898 EUR.
4 lentelė
Rezultatai
(EUR)
Kritusių gyvulių kiekis
Skerdyklos atliekos
Asociacijos teritorijoje surinkta medžiaga
1, 2 skiltys
Trečios kategorijos medžiaga
Badenas-Viurtembergas ir Hesenas
Per mažas krūvis
Ne asociacijos surinkta medžiaga
4, 5, 6 skiltys
Iš viso
3, 7 skiltys
(1)
Apyvarta
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
(2)
Įmonės nurodytos išlaidos
3 624 234
3 877 155
7 501 388
[…]
[…]
[…]
[…]
(3)
Apyvarta
3 624 234
5 130 693
8 754 926
[…]
[…]
[…]
[…]
(4)
-
Pakoreguotos išlaidos
3 624 234
5 077 019
8 701 252
[…]
[…]
[…]
[…]
(5)
Išlaidų dengimo I suma
53 674
53 674
[…]
[…]
[…]
[…]
(6)
-
Dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai (NP)
[…]
[…]
[…]
(7)
-
Dėl įmonės veiklos NP (surinkimas)
70 077
236 780
306 857
[…]
[…]
[…]
[…]
(8)
-
Dėl įmonės veiklos NP (apdirbimas)
201 993
685 722
887 715
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(9)
Išlaidų dengimo II suma
- 272 071
- 868 828
-1 140 898
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(10)
-
Nepaskirstytos nustatytos išlaidos
[…]
(11)
Išlaidų dengimo III suma
[…]
(12)
+
Metiniai įnašai
[…]
(13)
Rezultatai
[…]
1-2 eilutės: įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pateikti duomenys
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung išlaidų ataskaitose atskirai nenurodo už trečios kategorijos medžiagos šalinimą gautų pajamų, bet kaip ir kitų pajamų, gautų pardavus produktus arba suteikus paslaugas, atveju (pvz., už aliejų ir riebalus gautas pajamas) atima iš bendrųjų išlaidų, kurios vėliau paskirstomos asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekoms, trečios kategorijos medžiagai iš Badeno-Viurtembergo ir Heseno. Kadangi toliau atskirai pateikiami duomenys apie trečios kategorijos medžiagą, šalinant kategorijos medžiagą gautas pajamas reikia apskaičiuoti remiantis visomis išlaidomis.
3-5 eilutės: I išlaidų dengimo sumos apskaičiavimas
Norint nustatyti tikslias išlaidas, iš išlaidų atimtas perdirbant trečios kategorijos medžiagą gautas pajamas reikia proporcingai paskirstyti asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų perdirbimo išlaidoms, trečios kategorijos medžiagos išlaidoms ir Badene-Viurtemberge ir Hesene surinktos medžiagos perdirbimo išlaidoms. Visų išlaidų skirtumas tarp 2 ir 4 eilutės atitinka šalinant trečios kategorijos medžiagą gautas pajamas, nurodytas3 eilutėje.
Dėl duomenų trūkumo Komisija negalėjo patikrinti, ar įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung įvairioms paslaugoms tinkamai paskirstė visas išlaidas 2 ar 3 eilutėje. Ypač reikia atkreipti dėmesį į tai, kad gyvulių kūnų šalinimui priskirta ypač didelė pajėgumų užtikrinimo išlaidų dalis. Todėl galėjo būti nurodyta per didelė asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų, trečios kategorijos medžiagos ir Badeno-Viurtemberge ir Hesene surinktos medžiagos išlaidų dengimo suma I.
6-9 eilutės: II išlaidų dengimo sumos apskaičiavimas
Pirmiausia pagal epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymo išlaidas apskaičiuojamas per mažas krūvis dirbant 2 pamainomis 5 dienas (= dėl nepakankamo krūvio nepanaudoti pajėgumai). Tada likusios pajėgumų numatymo išlaidos proporcingai paskirstomos gaunamam kiekiui ir nustatytam per mažam krūviui. Kadangi Badene-Viurtemberge medžiaga nerenkama, rinkimo ir perdirbimo išlaidos nagrinėjamos atskirai. Kadangi į 2009 m. šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų užsakymą jau įskaičiuotos tiesioginės nepanaudotų pajėgumų išlaidos, kitos išlaidos neįskaičiuojamos.
9.5.2. Metiniais įnašo mokėjimais finansuotas šalinant ne asociacijos teritorijoje surinktas medžiagas patirtas nuostolis
(249)
Ne asociacijos teritorijoje įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiria konkurenciją su subjektais, kurie visas su įrenginiais susijusias išlaidas turi padengti nuosavomis apyvartinėmis lėšomis. Nei įmonė, su įmone Zweckverband Tierkörperbeseitigung konkuruojanti dėl trečios kategorijos medžiagos, nei šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose paslaugas iki šiol teikęs subjektas negali gauti papildomo valstybės finansavimo dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų arba dėl paklausos per mažo krūvio patiriamoms išlaidoms padengti.
9.5.2.1. Šalinant trečios kategorijos medžiagą patirtas nuostolis
(250)
Kaip ir kitos įmonės, kurios neturėdamos valstybinės užduoties šalina trečios kategorijos medžiagą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung turi pati padengti visas su veikla susijusias išlaidas ir prisiimti tokios veiklos vykdymo riziką.
(251)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung trečios kategorijos medžiagą šalina kartu su pirmos ir antros kategorijų medžiaga, todėl negauna tokių pačių pajamų, kokias galėtų gauti trečios kategorijos medžiagą šalindama atskirai nuo pirmos ir antros kategorijų medžiagos. Padidėjus trečios kategorijos grynos medžiagos paklausai, kainos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung siūlo skerdykloms, labai sumažėjo. Kaip teikia skundo pateikėja, šalinimo įmonės už tam tikrą trečios kategorijos medžiagą netgi moka mokestį pačioms skerdykloms.
(252)
Ši tendencija akivaizdi nagrinėjant pajamas, gautas perdirbant toną trečios kategorijos medžiagos: 2002 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung už toną medžiagos dar gavo […] EUR, o 2009 m., nuolat mažėjant kainai, už toną gavo tik […] EUR. Šie skaičiai atitinka už toną gaunamų pajamų sumažėjimą beveik 70 % per septynerius metus.
1 paveikslas
Išlaidų dengimo sumos pokyčiai 2000-2009 m. šalinant trečios kategorijos medžiagą (EUR)
(…)
(253)
Taigi, perdirbdama trečios kategorijos medžiagą įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung paskutiniaisiais metais patirdavo vis didesnį nuostolį. Iki 2004 m. įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dar galėjo padengti tiesiogines savo išlaidas, o paskutiniaisiais metais trečios kategorijos medžiagos šalinimas visiškai nepadėjo padengti dėl nepanaudotų pajėgumų patirtų išlaidų.
(254)
Vokietijos skaičiavimas, kad pajamos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gali gauti šalindama trečios kategorijos medžiagą, yra didesnės už tiesiogines išlaidas, yra klaidingas. Savo skaičiavimą Vokietija grindžia išlaidomis, kurios gautos jau atėmus pajamas (žr. 4 lentelės 2 eilutę), užuot tiksliai nurodydama faktiškai patirtas išlaidas (žr. tikslias išlaidas 4 lentelės 4 eilutėje).
(255)
Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, norėdama užtikrinti savo įrenginių krūvį, akivaizdžiai neatsižvelgia į patiriamą nuolatinį nuostolį, kurį lemia prastos kokybės trečios kategorijos medžiagos šalinimas.
9.5.2.2. Dėl per mažo krūvio patiriamas nuostolis
(256)
Kita esminė įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuostolio priežastis yra ta, kad įmonės įrenginių krūvis beveik visais metais daugiausia buvo per mažas. Kai kuriais metais per mažas krūvis, dirbant 2 pamainomis 5 dienas, siekė daugiau kaip 25 %, palyginti su didžiausiu 2001 m. turėtu krūviu. Tik 2001 m. ir 2002 m. dėl USE krizės buvo užtikrintas didesnis krūvis, vis dėlto ir tais metais neprireikė įmonės pajėgumų naktį arba savaitgaliais.
2 paveikslas
Per mažas įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung krūvis 1998-2009 m. dirbant įprastu režimu 2 pamainomis 5 dienas
(257)
Akivaizdaus per mažo krūvio po 2002 m. priežastis - gyvulių išteklių sumažėjimas ir dėl to sumažėjęs asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos kiekis, 2002-2009 m. medžiagos kiekis sumažėjo daugiau kaip 35 % Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung mėgino nepanaudotus pajėgumus panaudoti iš asociacijai nepriklausančios teritorijos priimdama daugiau medžiagos. Tačiau tik laimėjus šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešuosius pirkimus buvo užtikrintas į 2002-2003 m. lygį panašus krūvis.
9.5.2.3. Nuostolis dėl šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų viešųjų pirkimų
(258)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung medžiagą iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų šalina tik nuo 2009 m., apie šios užduoties įgyvendinimo rezultatus turima labai mažai duomenų. Įvertinus 2009 m. apskaičiuotas išlaidas paaiškėjo, kad dėl naujos sutarties, atėmus dėl įmonės nepanaudotų pajėgumų patirtas išlaidas, buvo gauta teigiama išlaidų dengimo suma - apie 200 000 EUR.
(259)
Tačiau remiantis viešųjų pirkimų dokumentais galima spręsti, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pasiūlyme nurodė faktinių išlaidų neviršijančių kainą. Kaip nurodė pati Vokietija, palūkanos, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung moka už bankų suteiktas paskolas, viršija apskaičiuotas palūkanas, kurias įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal apskaičiavimo taisykles nurodė dalyvaudama viešuosiuose pirkimuose. Tai reiškia, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nesitiki, jog gali padengti visas su palūkanomis, mokamas už pasiskolintą kapitalą, susijusias išlaidas ir gauti deramą pelną iš savo kapitalo.
(260)
Įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamos palūkanos už pasiskolintą kapitalą per metus sudaro 1,07 mln. EUR. Jei palyginę iš šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų gautos šalinamos medžiagos dalį su bendrais pajėgumais manytume, kad apie ketvirtadalį su pasiskolintu kapitalu susijusių išlaidų galima priskirti šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose įgyvendinamai užduočiai, susidarytų atitinkama 0,26 mln. EUR išlaidų suma, palyginti su 0,16 mln. EUR suma, kurią įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nurodė apskaičiuodama savo mokestį šiauriniams ir centriniams Heseno žemės rajonams. Prie kasmet nepadengiamų su pasiskolintu kapitalu susijusių palūkanų išlaidų - 0,10 mln. EUR - dar reikia pridėti nepadengtas nuosavo kapitalo palūkanas.
(261)
Ekonomiškai veiklą vykdanti įmonė nebūtų pateikusi numatomų kapitalo išlaidų nedengiančio pasiūlymo. Šio fakto nekeičia ir Vokietijos pakartotas argumentas dėl tariamų apskaičiavimo taisyklių, pagal kurias negalima įskaičiuoti visų išlaidų. Nė vienos privačios įmonės negalima priversti siūlyti arba pati įmonė nesiūlytų paslaugų už kainą, kuria nebūtų galima padengti išlaidų ir gauti deramo pelno.
(262)
Jei atsižvelgdami į 2009 m. išlaidų apskaičiavimo taisykles manytume, kad susidaro suma, išlaidas viršijanti apie 200 000 EUR, numatomos gauti sumos 10 metų sutarties galiojimo laikotarpiu nekompensuotų dėl per mažo krūvio patiriamo nuostolio, kuris nuo 2002 m. kasmet siekė vidutiniškai apie 700 000 EUR. Ekonomiškai veiklą vykdanti įmonė tokį ilgą laikotarpį nebūtų užtikrinusi nenaudojamų pajėgumų.
(263)
Ne asociacijos teritorijoje surinktos medžiagos atveju akivaizdu, kad dėl metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo rinkoje siūlyti savo paslaugas už išlaidas mažesnėmis kainomis ir jau daug metų gali užtikrinti nepanaudotus pajėgumus, kuriuos panaudojant gautinomis pajamomis negalima padengti dėl per mažo krūvio per buvusius metus patirto nuostolio. Taigi, akivaizdu, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung rinkoje išlaikė pajėgumus, kurių ekonomiškai veikianti šalinimo įmonė nebūtų galėjusi sau leisti.
9.5.3. Metiniais įnašo mokėjimais finansuotas šalinant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patirtas nuostolis
(264)
Su įmonės nepanaudotais pajėgumais šalinant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą patiriamas išlaidas reikia finansuoti pajamomis iš mokesčių. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, kaip ir kitos įmonės, kurioms patikėta šalinti privalomąją medžiagą, privalo pasirūpinti, kad, ekonomiškai valdant įmonę, būtų galima įgyvendinti šią užduotį. Papildoma kompensacija įmonė būtų atleista nuo atsakomybės ekonomiškai vykdyti veiklą.
(265)
Todėl su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas reikia padalyti kritusių gyvulių ir skerdyklų atliekų šalinimo veiklai. Federalinėse žemėse su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusios išlaidos pagal įvairius modelius skirstomos į išlaidas, patiriamas šalinant skerdyklų atliekas, ir išlaidas, patiriamas šalinant gyvulių kūnus. Kai kuriose federalinėse žemėse kritusių gyvulių šalinimo paslaugai yra priskiriama daugiau dėl nepanaudotų pajėgumų patiriamų išlaidų, nei skerdyklų atliekų šalinimo paslaugai. Kadangi nei mokesčių apskaičiavimo taisyklėse, nei įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatuose nenustatytas išlaidų paskirstymo modelis, dėl nepanaudotų pajėgumų patiriamos išlaidos padalijamos proporcingai.
9.5.3.1. Išlaidų nedengiančios skerdyklų atliekų šalinimo kainos
(266)
Vokietija pati nurodė, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, šalindama skerdyklų atliekas, patiria kitų šalinimo įmonių konkurenciją. Mokesčių už asociacijos teritorijoje veikiančių skerdyklų atliekų šalinimą dydis daro įtaką skerdyklose vykdomam medžiagos rūšiavimui ir kitoms šalinimo įmonėms tenkančiam išrūšiuotos trečios kategorijos medžiagos kiekiui.
(267)
Pajamos vidutiniškai vos dengia tiesiogines išlaidas, šiuo atveju padėtį vertinant iš ilgalaikės perspektyvos, akivaizdu, kad padėtis yra panaši, kaip ir trečios kategorijos medžiagos šalinimo atveju - iki 2004 m. pajamos viršijo tiesiogines išlaidas. Tačiau nuo 2005 m. pradėjus taikyti naujas mokesčių skaičiavimo taisykles, dėl kurių pajamos už toną vidutiniškai sumažėjo nuo 160 iki 116 EUR, taigi, 27,5 %, vėliau pajamų net nepakako tiesioginėms išlaidoms dengti, todėl nebuvo pinigų su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusioms išlaidoms padengti. Tik 2009 m. buvo gauta daugiau pajamų už patirtas išlaidas (žr. „I išlaidų dengimo suma“ 4 lentelėje).
(268)
Akivaizdu, kad be metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebūtų galėjusi toliau taikyti tokios kainodaros. Taip pat, kaip ir trečios kategorijos skerdyklų atliekų atveju, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung, norėdama užtikrinti savo įrenginių krūvį, nuo 2005 m. už paslaugas nustatydavo net tiesioginių išlaidų nedengiančias kainas. Perdirbant asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą buvo gauta (atėmus su įmonės nepanaudotais pajėgumais susijusias išlaidas) akivaizdžiai išlaidų nedengianti suma (žr. 4 lentelę, „II išlaidų dengimo suma“, kuri sudaro apie 13 % apyvartos).
9.5.3.2. Monopolio įtvirtinimas asociacijos teritorijoje tiesioginiais įnašo mokėjimais
(269)
Vokietija mano, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung dėl metinių įnašo mokėjimų negavo ekonominės naudos, nes nesvarbu, ar valstybė kompensaciją už epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymą moka tiesiogiai šalinimo įmonei, ar netiesiogiai, teršėjams teikiant paramą pagal USE valstybės pagalbos schemą. Nors pastaruoju atveju su epizootijų atveju naudotinų pajėgumų numatymu susijusios išlaidos ir būtų įskaičiuotos į mokesčius, medžiagą gaminantys asmenys gautų atitinkamai didesnę paramą. Abiem atvejais valstybė veiksmingai prisiima didžiąją dalį naštos - šis faktas galiausiai paaiškėtų atlikus vertinimą pagal konkurencijos teisės nuostatas.
(270)
Pirma, dar kartą reikia pabrėžti (žr. 2.5.3 skyrių), kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung metinius įnašus gauna kaip papildomą ūkininkams teikiamą USE paramą. Be to, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal USE valstybės pagalbos schemą Reino krašte-Pfalce gauna dar didesnę paramą nei šiauriniuose ir centriniuose Heseno žemės rajonuose, nes ten tonos kaina (ir pagrindas USE paramai) - 212 EUR - yra gerokai mažesnis už tonos kainą Reino krašte-Pfalce, kuri yra 390 EUR. Akivaizdu, kad ne ūkininkai dėl mažesnių mokesčių asociacijos teritorijoje, gaudami metinius įnašus, gauna naudą.
(271)
Antra, pagal USE Bendrijos gaires aiškiai reikalaujama pateikti įrodymą, kad parama teikiama ne antrinėms gamybos įmonėms (61). 9.5.2 ir 9.5.3 skyriuose pateiktas vertinimas rodo, kad įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung patiriamam nuostoliui padengti metinius įnašus iš tikrųjų naudoja dėl kainodaros, o ne dėl per mažo įrenginių krūvio ar kitokios neefektyvios įmonės veiklos.
(272)
Taigi, akivaizdu, kad Vokietija negali įrodyti, kad metiniai įnašo mokėjimai ūkininkams naudingi kaip kompensacija už šalinant kritusius gyvulius patiriamas išlaidas. Priešingai, kyla klausimas - gal ūkininkams daugiau naudos atneštų ne metiniai įnašo mokėjimai, o mažesni mokesčiai, nes įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung tuomet patirtų ekonominį spaudimą pagal rinkos sąlygas pritaikyti savo pajėgumus ir įmonės valdymo metodus.
9.5.4. Išvada
(273)
Vokietija negali įrodyti, kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamus metinius įnašus galima pagrįsti kaip valstybės kompensaciją už įpareigojimų pagal įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung įstatus vykdymą. Altmark sprendimo kriterijai neįvykdyti.
(274)
Išsamus įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung pelno ir nuostolio ataskaitos vertinimas atskleidė dar daugiau, t. y. kad įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamai metiniai įnašai teikė ekonominę naudą šalinant asociacijos ir ne asociacijos teritorijoje surinktą medžiagą.
(275)
Todėl metiniai įnašo mokėjimai laikomi valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
10. NETEISĖTUMO PAGAL SESV 108 STRAIPSNIO 3 DALĮ VERTINIMAS
(276)
Pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį Komisijai nebuvo pranešta apie įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nuo 1979 m. mokamus metinius įnašus. Todėl pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį metiniai įnašai laikomi neteisėta valstybės pagalba.
(277)
Šiuo atveju pagal 2005 m. lapkričio 28 d. Komisijos sprendimą 2005/842/EB dėl EB sutarties 86 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas (62) (toliau - 2005 m. VESP sprendimas) arba 2011 m. gruodžio 20 d. Komisijos sprendimą 2012/21/ES dėl Sutarties dėl Europos Sąjungos veikimo 106 straipsnio 2 dalies taikymo valstybės pagalbai, kompensacijos už viešąją paslaugą forma skiriamai tam tikroms įmonėms, kurioms pavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas (63) (toliau - 2011 m. VESP sprendimas) negalima atleisti nuo pareigos pranešti apie pagalbą, nes, kaip paaiškinta 9 skyriuje, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nepavesta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas, nepanaudotų pajėgumų epizootijų atveju numatymas ir trečios kategorijos medžiagos šalinimas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Be to, 1979-2010 m. laikotarpiu nesilaikytaAltmark sprendime nustatyto antrojo kriterijaus, o visą laikotarpį nuo 1979 m. - ir Altmark sprendime nustatyto trečiojo kriterijaus. Todėl neįgyvendintos 2005 m. VESP sprendimo 4 ir 5 straipsniuose ir 2011 m. VESP sprendimo 4 ir 5 straipsniuose nustatytos sąlygos, kad būtų galima atleisti nuo pareigos pranešti apie metinių įnašų mokėjimus.
11. SUDERINAMUMO PAGAL SESV 106 STRAIPSNIO 2 DALĮ VERTINIMAS
(278)
Įmonėms, kurioms patikėta teikti bendros ekonominės svarbos paslaugas, arba pajamų gaunančioms monopolį turinčioms įmonėms pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį taikomos SESV nustatytos taisyklės. Tačiau SESV 106 straipsnio 2 dalyje numatyta, kad galima taikyti SESV numatytų konkurencijos taisyklių taikymo išimtį, jei jų taikymas teisiškai arba faktiškai trukdo įmonėms atlikti joms patikėtas užduotis. Ši išimtis taikoma tik tada, kai prekybos plėtojimui nedaroma tokio poveikio, kuris prieštarautų Europos Sąjungos interesams.
(279)
Pagal VESP bendrųjų nuostatų 69 dalį Komisija šiose nuostatose nustatytus principus taiko neteisėtai pagalbai, dėl kurios ji priima sprendimą po 2012 m. sausio 31 d., net tuomet, kai pagalba skirta iki tos datos. Kadangi metiniai įnašo mokėjimai yra neteisėta valstybės pagalba, reikia taikyti VESP bendrąsias nuostatas.
(280)
Kaip paaiškinta 8.1 skyriuje, įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nebuvo patikėta teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugos, nes pirmos ir antros kategorijų medžiagos šalinimas, nepanaudotų pajėgumų epizootijų atveju numatymas ir trečios kategorijos medžiagos šalinimas nėra visuotinės ekonominės svarbos paslaugos. Vien dėl šios priežasties metiniai įnašo mokėjimai yra nesuderinami su SESV 106 straipsnio 2 dalimi ir VESP bendrosiomis nuostatomis.
(281)
Remiantis Altmark sprendimo antruoju ir trečiuoju kriterijais pagal VESP bendrąsias nuostatas suteikta valstybės pagalba tik tuomet laikoma suderinama su SESV 106 straipsnio 2 dalimi, jei yra pavedimas, kuriame nustatyti kompensacijų apskaičiavimo principai (2.3 skyrius), ir pagalbos dydis neviršija grynųjų su viešosios paslaugos įpareigojimu susijusių išlaidų (2.8 skyrius).
(282)
Kaip paaiškinta 9.2 skyriuje, 1979-2009 m. laikotarpiu nesilaikyta Altmark sprendime nustatyto antrojo kriterijaus, o visą laikotarpį nuo 1979 m. - ir Altmark sprendime nustatyto trečiojo kriterijaus. Todėl nesilaikyta VESP bendrųjų nuostatų 2.3 skyriuje (1979-2009 m. laikotarpiu) ir 2.8 skyriaus (visu laikotarpiu) nustatytų taisyklių.
(283)
Pagal SESV 106 straipsnio 2 dalį ir VESP bendrąsias nuostatas metinių įnašų negalima laikyti valstybės pagalba, teikiama nepanaudotiems pajėgumams epizootijų atveju numatyti asociacijos teritorijoje.
12. VALSTYBĖS PAGALBOS, SUTEIKTOS SU KRITUSIŲ GYVULIŲ IR SKERDYKLŲ ATLIEKŲ ŠALINIMU SUSIJUSIOMS IŠLAIDOMS PADENGTI, SUDERINAMUMO PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALIES c PUNKTĄ VERTINIMAS
(284)
Metiniai įnašai yra veiklos pagalba, kurią teikti paprastai draudžiama (64). Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad tokia pagalba yra suderinama su teisės aktais.
(285)
USE Bendrijos gairėse ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėse iš esmės draudžiama teikti valstybės pagalbą skerdyklų atliekų šalinimo išlaidoms padengti, o teikti pagalbą su kritusių gyvulių šalinimu susijusioms išlaidoms padengti leidžiama tik tuo atveju, jei tik ūkininkai turi naudos dėl šios pagalbos. Antrinės įmonės, pvz., skerdyklos ar šalinimo įmonės, jokiu būdu negali gauti pagalbos (65).
(286)
Tačiau siekiant, kad administravimas būtų paprastesnis, šalinimo įmonėms galima tiesiogiai teikti valstybės pagalbą su kritusių gyvulių šalinimu susijusioms išlaidoms padengti, jei įrodoma, kad visa pagalba bus naudinga ūkininkams (66).
(287)
Tačiau, kaip nurodyta 9 skyriuje, dėl metinių įnašo mokėjimų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo ekonominę naudą, jie buvo naudingi ne įmonės asociacijos teritorijos ūkininkams, kurie už kritusių gyvulių šalinimą netgi privalėjo mokėti didesnius mokesčius už šiaurinių ir centrinių Heseno žemės rajonų ūkininkams taikomus mokesčius. Taigi, Vokietija neįrodė, kad metiniai įnašo mokėjimai visiškai palengvino naštą ūkininkams.
(288)
Be to, 2004 m. liepos 6 d. Komisijos sprendimu byloje dėl valstybės pagalbos N 15/24 (kuriuo patvirtinta valstybės pagalbos schema, pagal kurią įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung teritorijoje ūkininkams kompensuojamos su kritusių gyvulių šalinimu susijusios išlaidos 1998-2013 m. laikotarpiu) nustatyta, kad, be patvirtintos pagalbos, negalima teikti kitos pagalbos.
(289)
Valstybės pagalbai, kuri neteisėtai buvo suteikta iki 2003 m. sausio 1 d., USE Bendrijos gairių VI skyriuje numatoma taikyti išimtį:
a)
galima leisti teikti valstybės pagalbą kritusių gyvulių šalinimo išlaidoms iki 100 % padengti, nors pagalba ir teikiama gamybos, perdirbimo ir pardavimo lygmenimis;
b)
išimtiniais atvejais ir šalinant skerdyklų atliekas suteikta pagalba yra suderinama su vidaus rinka, jei atsižvelgiama į trumpą laikotarpį ir būtinybę užtikrinti ilgalaikį principo „teršėjas moka“ laikymąsi.
(290)
Šių išimčių taikyti negalima, nes metiniai įnašai nėra ribojami su kritusių gyvulių šalinimu susijusiomis išlaidomis, už kurių didžiąją dalį šiaip ar taip buvo kompensuota pagal žemės ūkio valstybės pagalbos schemas, ir šie įnašai nėra trumpalaikė ribotos trukmės su skerdyklų atliekomis susijusi priemonė.
(291)
Galiausiai dar reikia pabrėžti, kad Vokietija nepateikė jokių įrodymų, kad metiniai įnašo mokėjimai yra suderinami su USE Bendrijos gairėmis ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėmis.
(292)
Kadangi dėl mokamų metinių įnašų įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gauna naudą, negalima manyti, kad pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą tokie įnašai yra suderinami su vidaus rinkos principus atitinkančia valstybės pagalba, kaip apibrėžta USE Bendrijos gairėse ir 2007-2013 m. žemės ūkio pagalbos gairėse.
13. METINIŲ ĮNAŠŲ KAIP VALSTYBĖS PAGALBOS APLINKOS APSAUGAI PAGAL SESV 107 STRAIPSNIO 3 DALIES c PUNKTĄ SUDERINAMUMO VERTINIMAS
(293)
Metiniai įnašai yra veiklos pagalba, kurią teikti paprastai draudžiama (67). Todėl valstybė narė privalo įrodyti, kad tokia pagalba yra suderinama su teisės aktais. Vokietija tvirtino, kad metiniai įnašai yra valstybės pagalba aplinkos apsaugai.
(294)
Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį investicinė pagalba įmonėms, šalinančioms aplinkai padarytą žalą atkuriant užterštas teritorijas, laikoma suderinama su vidaus rinka, kaip apibrėžta SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte, jeigu dėl šios pagalbos pagerėja aplinkos apsauga. Tačiau šiuo atveju reikia laikytis SESV 191 straipsnio 2 dalyje ir Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairėse įtvirtinto principo „teršėjas moka“. Pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairių 132 dalį teršėjas turi finansuoti atkūrimo darbus, o valstybės pagalbos teikti negalima. Teršėju laikomas pagal kiekvienoje valstybėje taikytinus teisės aktus atsakingas asmuo.
(295)
Sprendimas dėl atsakomybės pagal valstybės narės teisę priklauso nuo institucijoms priimant sprendimą esančios teisinės padėties.
(296)
Vokietija neneigia, kad 1997 m. balandžio 21 d. sprendimu (dėl įrenginių vietovėje Sohrschied) ir 1998 m. kovo 31 d. sprendimu (dėl įrenginių vietovėje Sprendlingen-Gensingen) įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kaip teršėja pagal tuo metu galiojančią nacionalinę teisę buvo visiškai įpareigota išvalyti abiejų įrenginių teritoriją. Taigi, pagal Vokietijos teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung kaip teršėja turi padengti abiejų įrenginių dirvožemio teršalų šalinimo išlaidas. Vokietija tvirtina, kad pagal 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą (68) atsakomybės ribas viršijančių teršalų šalinimo išlaidų finansavimą metiniais įnašo mokėjimais reikia laikyti valstybės pagalba, nes privačių asmenų atsakomybė šiuo sprendimu apribota nuosavybės rinkos verte.
(297)
Tačiau Vokietijos argumentai yra nepakankami. Visų pirma, Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimas priimtas inter partes, t. y. tik dėl proceso dalyvių. Vis dėlto, pakeitus aukščiausiojo teismo sprendimą, teisinė padėtis nepasikeičia, todėl pagal Vokietijos Federacinės Respublikos administracinio proceso įstatymo (vok. Verwaltungsverfahrensgesetz) 51 straipsnio 1 dalies pirmą punktą negalima keisti jau įsiteisėjusių administracinių aktų.
(298)
Pagal Vokietijos teismų sprendimus Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimas nekeičia fakto, kad sprendimo išvalyti teritorijas priėmimo metu visi teršėjai turėjo visiškai padengti išvalymo išlaidas. Nė vienas teršėjas remiantis 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimu nebūtų galėjęs išvengti jau priimtu ir įsiteisėjusiu sprendimu nustatytos pareigos kaip teršėjas prisiimti visišką atsakomybę.
(299)
Todėl, taip pat atsižvelgiant ir į 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą, įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung privalo prisiimti atsakomybę už užterštus įrenginius vietovėje Sohrschied ir vietovėje Sprendlingen-Gensingen.
(300)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung neapskundė sprendimų išvalyti užterštas teritorijas, juos reikia vykdyti ir jie yra galutiniai. Jei Vokietija dabar imtųsi iš esmės ginčytis dėl įmonės Zweckverband Tierkörperbeseitigung atsakomybės už įrenginius vietovėje Sohrschied, nebūtų galima sutikti su jos argumentais. Įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo apskųsti 1997 m. balandžio 21 d. sprendimą išvalyti užterštą teritoriją ir neleisti jam įsiteisėti. O Komisija neturi pakartotinai pagal principą „teršėjas moka“ vertinti įsiteisėjusio nacionalinės institucijos sprendimo, susijusio su nacionaline atsakomybę reglamentuojančia padėtimi.
(301)
Be to, Vokietija pati pripažįsta, kad 2000 m. vasario 16 d. Vokietijos Federacinės Respublikos federalinio Konstitucinio Teismo sprendimą galima taikyti tik privatiems, o ne juridiniams pagal viešąją teisę reglamentuojamiems asmenims. Ši nuostata paaiškėja iš to, kad teisinis atsakomybės apribojimo pagrindas yra nuosavybės teisė. Tačiau juridiniai pagal viešąją teisę reglamentuojami asmenys negali pateikti šio argumento. Taigi, negalima paneigti, kad pagal nacionalinę teisę įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung yra visiškai atsakinga už užterštus įrenginius.
(302)
Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai gairių atveju negalima remtis valstybės narės teisės sistemoje įtvirtintu galimu nevienodu požiūriu į juridinius asmenis, kuriems taikoma privatinė teisė, ir juridinius asmenims, kuriems taikoma viešoji teisė. Gairėse, kalbant apie atsakomybę už užterštus įrenginius, nurodoma, kad taikoma tik nacionalinė teisė.
(303)
Kadangi įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung pagal Vokietijos teisę privalo prisiimti visišką atsakomybę už abiejų užterštų įrenginių valymo išlaidas, pagal Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gaires ir SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą negalima laikyti, kad metiniai įnašai kaip valstybės pagalba atitinka vidaus rinkos principus.
14. IŠVADOS
(304)
Nuo 1979 m. įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokami metiniai įnašai yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Vokietija metinius įnašus mokėjo pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 pastraipą.
(305)
Negalima manyti, kad metiniai įnašai su vidaus rinka yra suderinami remiantis SESV 106 straipsnio 2 dalimi, SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalimis.
(306)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b dalies ketvirtą punktą ir to paties reglamento 15 straipsnio 3 dalį valstybės pagalba, kuriai pasibaigė reikalavimo grąžinti pagalbą senaties terminas, laikoma esama pagalba. Pagal to paties reglamento 15 straipsnį Komisijos įgaliojimams išieškoti pagalbą taikomas dešimties metų senaties terminas. Senaties terminas prasideda tą dieną, kai gavėjui suteikiama neteisėta pagalba, senaties terminą nutraukia bet kuri su neteisėta pagalba susijusi priemonė, kurios imasi Komisija. Po kiekvieno senaties termino nutraukimo laikas skaičiuojamas iš naujo.
(307)
Teisingumo Teismas nusprendė, kad senaties terminą gali sustabdyti ne tik oficiali procedūra, bet ir prašymas suteikti informaciją - jis gali būti tokia procedūra, dėl kurios sustabdomas senaties terminas (69).
(308)
Skundo pateikėja 2008 m. sausio mėn. pateikė skundą dėl įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung mokamų metinių įnašų, o 2008 m. gegužės 26 d. Vokietijai perduotas prašymas suteikti informaciją. Dėl šio prašymo suteikti informaciją buvo sustabdytas senaties terminas. Todėl visi metiniai įnašo mokėjimai, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo iki 1998 m. gegužės 26 d., laikomi esama pagalba. O visi metiniai įnašo mokėjimai, kuriuos įmonė Zweckverband Tierkörperbeseitigung gavo po 1998 m. gegužės 26 d., laikomi nauja pagalba.
(309)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/199914 straipsnio 1 dalį Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarauja bendrajam Europos Sąjungos teisės principui. Šiuo atveju kyla klausimas, ar dėl 2010 m. gruodžio 16 d. Federalinio administracinio teismo sprendimo įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung galėjo kilti pagrįstų lūkesčių, kad metiniai įnašo mokėjimai nėra valstybės pagalba.
(310)
Visų pirma Komisija mano, kad Federalinio administracinio teismo sprendimas buvo priimtas tik dėl 2010 m. metinių įnašo mokėjimų. Jei įmonė ir turėjo tokių pagrįstų lūkesčių, tai tik dėl 2010 m. metinių įnašo mokėjimų (ir kitų metų, jei įmonės įstatai būtų nepakeisti).
(311)
Tačiau ir 2010 m. atveju (ir galbūt kitų metų atveju) Federalinio administracinio teismo sprendimas įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung negalėjo suteikti pagrįstų lūkesčių. Remiantis Teisingumo Teismų sprendimais, teisėtų lūkesčių apsaugos principu gali remtis tik tas asmuo, kuriam Europos Sąjungos institucija, suteikdama aiškių garantijų, sukėlė pagrįstų lūkesčių (70). Tikslias, neatsižvelgiant į jų pateikimo formą, garantijas sudaro tiksli, nesąlyginė ir tikrovę atitinkanti informacija (71).
(312)
Tačiau šiuo atveju Komisija įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung nesuteikė jokių tikslių garantijų, bet priešingai - 2010 m. liepos 20 d. priėmė sprendimą pradėti procedūrą.
(313)
Federalinis administracinis teismas nėra Europos Sąjungos institucija. Remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, stebint, ar valstybės narės laikosi įpareigojimų pagal SESV 107 ir 108 straipsnius, nacionaliniams teismams ir Komisijai priskiriami papildomi ir skirtingi vaidmenys (72). Nors pagalbos priemonių suderinamumo su vidaus rinka vertinimas priklauso išimtinei Komisijos, kontroliuojamos Teisingumo Teismo, kompetencijai, nacionaliniai teismai užtikrina teisės subjektų teisių apsaugą pažeidus SESV 108 straipsnio 3 dalyje nustatytą įpareigojimą iš anksto Komisijai pranešti apie valstybės pagalbą (73).
(314)
Šiuo atveju Federalinis administracinis teismas priėmė sprendimą dėl priemonės, dėl kurios Komisija jau buvo pradėjusi oficialią tyrimo procedūrą. Remiantis Teisingumo Teismo sprendimais, sprendimas pradėti procedūrą valstybei narei turi būti priežastis nutraukti mokėjimus (74). Be to, Federalinis administracinis teismas priėmė sprendimą, kuriame patvirtinta, kad tariamai nereikia taikyti Altmark sprendimo ketvirtojo kriterijaus, bet nebuvo kreiptasi į Teisingumo Teismą ir prašyta priimti prejudicinį sprendimą.
(315)
Komisija, įvertinusi visus šiuos faktus, mano, kad Federalinio administracinio teismo sprendime nesuteikta tiksli, nesąlyginė ir tikrovę atitinkanti informacija.
(316)
Todėl metinių įnašų mokėjimų grąžinimu nepažeidžiami teisėtų lūkesčių apsaugą reglamentuojantys bendrieji Europos Sąjungos teisės principai,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Metiniai įnašai, kuriuos Vokietija, pažeisdama SESV 108 straipsnio 3 dalį, nuo 1979 m. sausio 1 d. Reino krašte-Pfalce, Saro krašte, Reingau-Taunuso rajone ir Limburgo-Veilburgo rajone neteisėtai mokėjo įmonei Zweckverband Tierkörperbeseitigung (toliau - paramos gavėja), yra valstybės pagalba ir yra nesuderinami su vidaus rinka.
2 straipsnis
1. Vokietija nedelsdama iš paramos gavėjos susigrąžina 1 straipsnyje nurodytą valstybės pagalbą, kurią sumokėjo nuo 1998 m. gegužės 26 d.
2. Palūkanos nuo išieškotinos sumos skaičiuojamos nuo tos dienos, kai paramos gavėja gavo 1 dalyje nurodytas sumas, iki faktinio jų susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos remiantis sudėtinių palūkanų skaičiavimo principu pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (75) V skyrių.
4. Nuo šio sprendimo paskelbimo dienos Vokietija nustoja mokėti visas dar nesumokėtas 1 dalyje nurodytos pagalbos sumas.
3 straipsnis
Vokietija užtikrina, kad 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta suma būtų sumokėta per keturis mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo.
4 straipsnis
1) Vokietija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo Komisijai suteikia informaciją apie
a)
bendrą sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš paramos gavėjos;
b)
išsamų šiam sprendimui įgyvendinti numatytų priemonių, kurių jau imtasi, aprašymą, ir
c)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad paramos gavėjai oficialiai pranešta apie pagalbos grąžinimą.
2) Vokietija praneša Komisijai apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, taikymą, kol bus visiškai susigrąžinta 2 straipsnio 1 dalyje nurodyta pagalba. Komisijos prašymu ji nedelsdama pateikia visą informaciją apie numatytas priemones, kurių jau imtasi šiam sprendimui įgyvendinti. Vokietija taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios iš paramos gavėjos jau susigrąžintos.
5 straipsnis
Ši sprendimas skirtas Vokietijos Federacinei Respublikai.
Priimta Briuselyje 2012 m. balandžio 25 d.