РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 23 март 2011 година
относно Държавна помощ C 39/07, приведена в действие от Италия в полза на Legler S.p.A.
(нотифицирано под номер C(2011) 1758)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/51/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „Договорът“), и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид решението на Комисията да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора (1),
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби и като взе предвид представените мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 5 април 2007 г., шест месеца след като бе предоставена помощ за оздравяване, одобрена от Комисията за съвместима с вътрешния пазар (2), Италия уведоми за план за преструктуриране на Legler S.p.A.
(2)
На 25 септември 2007 г. Комисията откри официалната процедура по разследване във връзка с плана за преструктуриране (3). Забележките на Италия бяха получени на 30 ноември 2007 г.
(3)
На 10 декември 2007 г. Комисията получи мнение от една заинтересована страна. Тя изпрати това мнение на Италия с писмо на 3 март 2008 г. Италия представи своето становище с писмо на 20 май 2008 г.
(4)
На 23 юли 2008 г. италианските органи оттеглиха уведомлението за помощта за преструктуриране, като заявиха, че са се отказали от него.
(5)
Комисията поиска допълнителна информация от италианските органи на 8 август 2008 г., 22 октомври 2008 г., 9 февруари 2009 г., 4 септември 2009 г. и 17 март 2010 г., а италианските органи отговориха с писма на 26 септември 2008 г., 1 декември 2008 г., 3 юни 2009 г., 6 октомври 2009 г., 24 февруари 2010 г. и 20 април 2010 г.
II. ОПИСАНИЕ
II.1. Получател
(6)
Legler S.p.A. е дружеството майка на италианска група за производство на текстил (наричано по-долу „Legler“, „групата“ или „дружеството“), основано през 1863 г., което към момента на откриването на официалната процедура по разследване се състоеше от няколко правни субекта, а именно: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. и Legler Macomer S.p.A.. Legler S.p.A. притежава миноритарно дялово участие в Legler Maroc SA и дял в размер на 40 % в Legler Ottana S.p.A. Мажоритарният акционер в Legler S.p.a е холдинговото дружество Piltar Ltd (наричано по-долу „Piltar“).
(7)
През 2007 г. в Legler са работили 1 213 (4) души и е имало производствени обекти в района на Сардиния (в Macomer - провинция Ористано и в Siniscola и Ottana - провинция Нуоро) и в района на Ломбардия (в Ponte San Pietro - провинция Бергамо). Оборотът на групата е бил 101 млн. EUR през 2006 г. и 30,9 млн. EUR през септември 2007 г.
(8)
Основната дейност на Legler е била изработване на висококачествен деним, сектор, в който дружеството е било водещо в Италия и Германия и важен доставчик на Франция и Бенелюкс. Според италианските органи пазарът на деним се състои от два сегмента: прет-а-порте за известни марки (това е бил основният сектор на Legler) и продукти за масовия пазар, където конкуренцията е най-вече ценова. Основните конкуренти на Legler са базирани в Италия, Гърция, Франция, Тунис, Турция и Япония. Legler е започнало изпитва затруднения през 2003, когато значителна част от продукцията е била пренасочена към Азия или страните от Южното Средиземноморие.
(9)
На 30 май 2007 г. на заседание на съвета на SFIRS S.p.A., инвестиционна компания в района на Сардиния, е взето решение SFIRS да откупи дълг на Legler S.p.A. и Legler Siniscola S.p.A.с номинална стойност 17 млн. EUR от Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR.
(10)
На същото заседание SFIRS също така взе решение да преобразува част в размер на 14,5 млн. EUR от дълга на Legler от 17 млн. EUR в дял от собствения капитал на Legler.
(11)
На 31 май 2007 г. на заседание на акционерите на Legler бе извършена замяна на дълг срещу капитал. Чрез преобразуване на част от дълга на Legler (на номинална стойност от 14,5 млн. EUR) в капитал на Legler, SFIRS придоби 49 % от обикновените акции (и 100 % от привилегированите акции (5)) в Legler S.p.A. Останалите 51 % останаха в Piltar.
(12)
През януари 2008 г. SFIRS взе решение да продаде своя дял в Legler S.p.A. и оставащия дълг на група Legler и публикува покана за изразяване на интерес за съвместното закупуване на капитала и дълга на Legler.
(13)
Спечелилата оферта, подадена от дружеството Ferratex s.r.l. (наричано по-долу „Ferratex“), беше на обща стойност от 2 000 001 EUR. Според италианските органи тази цена отразява пазарната стойност на общите вземания на SFIRS от Legler и неговите дъщерни дружества, оценена от независим експерт на 2 млн. EUR, плюс символичната цена от 1 EUR за дяла на SFIRS в капитала на Legler, също въз основа на оценката на независимия експерт. Продажбата беше извършена на 25 януари 2008 г.
(14)
При все това Legler преустанови дейност във всичките си производствени обекти в периода между декември 2007 г. и август 2008 г. и всички обекти са спрени от този момент насам.
(15)
На 23 юли 2008 г. Legler S.p.a промени своето име на Texfer S.p.A. Дъщерните дружества в Сардиния също бяха преименувани съответно на Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A..
(16)
На 18 август 2008 г. дружеството майка на групата беше обявено в несъстоятелност от компетентния съд, а на 13 ноември 2008 г. започна процедурата по колективна несъстоятелност, известна като „amministrazione straordinaria“, по отношение на дружеството майка и неговите дъщерни дружества.
(17)
Legler не успя да изплати заема за оздравяване в рамките на крайния срок, поради което банката задейства гаранцията за помощта за оздравяване малко след това. В съответствие с това на 16 септември 2008 г. компетентното министерство възстанови заема плюс лихвата.
(18)
На 21 октомври 2010 г. Texfer S.p.A. беше обявено в несъстоятелност, както и Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. и Texfer Macomer S.p.A, но на 17 и 18 ноември 2010 г..
(19)
През 2006 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност от - 8,6 млн. EUR, докато през 2005 г. все още е бил положителен на стойност от 17,2 млн. EUR Дружеството отчете загуби от 25,9 млн. EUR през 2006 г. и 28,1 млн. EUR през 2005 г. Неговият оборот беше 101,4 млн. EUR през 2006 г., докато през 2005 г. той бе 124,2 млн. EUR. Стойността на EBITDA беше - 10,9 през 2006 г. и - 0,7 през 2005 г. Разходите за плащане на лихви също нарастваха.
(20)
На 30 ноември 2007 г. собственият капитал на Legler беше отрицателен на стойност 16,3 млн. EUR. Загубите през периода 2003-2007 г. достигнаха 94,9 млн. EUR и положението на дружеството неизменно се влошаваше с растящи загуби и намаляващ оборот.
(21)
На 13 ноември 2008 г. групата бе подложена на процедурата за колективна несъстоятелност съгласно националното законодателство, която приключи с обявяване в несъстоятелност (виж съображения 16-18).
II.2. Мерки за преструктуриране
(22)
Планът за преструктуриране (piano industriale), за който Италия отправи уведомление (наричан по-долу „планът“), обхваща тригодишен период (2007-2009 г.) и се състои от три мерки: i) 13 млн. EUR под формата на средносрочна гаранция за периода на преструктуриране, която заменя шестмесечната гаранция, разрешена като помощ за оздравяване (6), ii) 13,2 млн. EUR под формата на директна безвъзмездна помощ и iii) 13 млн. EUR под формата на преобразуване на дълг в капитал. На 31 май 2007 г. обаче SFIRS замени дълг срещу капитал на номинална стойност 14,5 млн. EUR.
(23)
Макар че италианските органи представиха план за преструктуриране (piano industriale) за периода 2007-2009 г., те заявиха, че действителният период на преструктуриране ще бъде от 1 юни 2007 г. до края на 2012 г. Единствените предоставени данни за определяне на напредъка по преструктурирането на дружеството от 2009 до 2012 г. бяха паричните потоци и развитието на задълженията на новосъздаденото дружество (NewCo).
(24)
В тази по-обща времева рамка общите разходи за създаване на ново дружество от сливането на Legler S.p.A. и неговите дъщерни дружества в Сардиния възлизат на 106,2 млн. EUR, включително 86,7 млн. EUR за широкообхватно реорганизиране на групата, докато остатъкът е бил предназначен за възстановяване капитала и за покриване загубите.
(25)
Дейността на NewCo е трябвало да бъде съсредоточена в традиционния основен бизнес на дружеството, т.е. висококачествен деним, а другите две производствени линии (рипсени кадифета и рипсени и вътъчни плюшове, както и плътен памук) е трябвало да бъдат закрити. Географското разположение на групата също ще бъде съсредоточено само в два производствени обекта (Siniscola и Ottana), разположени в един и същи район. Останалите активи е трябвало да бъдат продадени, така че Legler да осигури собствения си принос и за намали разходите за енергия, транспорт и персонал. Производственият обект в Macomer не беше включен в плана (7).
(26)
Освен това в плана беше предвидено привличането на нов акционер заедно с SFIRS и беше посочена необходимостта да се получат кредитни линии от частни източници за финансиране на предвидената реорганизация.
II.3. Основания за откриване на процедурата
(27)
В своето решение да открие процедурата Комисията изрази съмнения дали замяната на дълг срещу капитал не включва елементи на държавна помощ. Комисията изрази съмнения дали частен инвеститор би приел да замени своето вземане срещу акции в дружеството при тези обстоятелства, особено при положение, че изглежда част от дейностите на дружеството са били преустановени за няколко месеца и италианските органи не са представили на Комисията съпоставителен сценарий, подкрепящ тезата на SFIRS, че инвестирането в Legler и поемането на разходите за неговото преструктуриране е по-изгодно от прекратяването на групата.
(28)
Що се отнася до съвместимостта на помощта с вътрешния пазар въз основа на Насоките на общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (8) (наричани по-долу „насоките за оздравяване и преструктуриране“), Комисията изтъква на първо място въпроса дали затрудненията на Legler са могли да бъдат отстранени от мажоритарния акционер Piltar и дали в рамките на групата е имало произволно разпределяне на разходи.
(29)
На второ място Комисията изрази съмнение дали планът ще може да възстанови жизнеспособността на дружеството в дългосрочен план, тъй като планираната продажба на активи и производствени линии изглежда доста неопределена и много от предположенията за бъдещите условия на дейност изглеждат нереалистични предвид преустановяването на производството на Legler. Комисията също така изрази съмнения дали предложените компенсаторни мерки са действителни и надхвърлят мерките, необходими за възстановяване на жизнеспособността, дали нивото на собствения принос е достатъчно и дали е бил спазен принципът за еднократност на помощта(„one time, last time“).
(30)
На последно място Комисията поиска от италианските органи да предоставят информация относно изразените съмнения (произход на кредита на SFIRS, подробна информация относно Piltar и относно разпределянето на разходите в рамките на групата, относно компенсаторните мерки, действителната вероятност Legler да намери нов акционер и достъпа до частно финансиране, необходимо за реорганизиране на Legler).
III. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ СТРАНИ
(31)
С писмо от 14 декември 2007 г. една заинтересована страна представи своето мнение по решението за откриване на процедурата. Тази трета страна заяви, че въпросните мерки биха довели до нарушаване на конкуренцията и изтъкна, че в сектора се наблюдава значителен свръхкапацитет. Тя предостави данни за капацитета на производство на деним в световен мащаб за 2006 г., които показаха световен свръхкапацитет от 27 %.
IV. МНЕНИЕ НА ИТАЛИЯ
(32)
Първо, италианските органи обясниха как SFIRS е станало мажоритарен акционер в Legler. През март 2007 г. SFIRS откупи дълг на Legler S.p.a и Legler Siniscola S.p.A. от дружеството Intex S.p.A., в процес на прекратяване, за сумата от 450 000 EUR. На 31 май 2007 г. SFIRS преобразува част от този дълг с номинална стойност от 14,5 млн. EUR в собствен капитал на Legler и по този начин се сдоби с 49 % от обикновените акции на Legler (като Piltar запази останалите 51 %) и 100 % от привилегированите акции (9).
(33)
Второ, италианските органи обясниха, че Piltar е просто инструмент, който се контролира от физически лица. То бе създадено изключително с цел придобиване на дялово участие в Legler и не се е занимавало с друга стопанска дейност. Италианските органи добавиха, че Piltar още преди много време категорично е заявило, че не планира да подпомогне дружеството финансово и че възнамерява постепенно да продаде своя дял в групата. В действителност изглежда, че заедно с дяла от 49 % SFIRS също така е получило право да изкупи останалите 51 % от обикновените акции на Legler.
(34)
Трето, италианските органи обещаха да предоставят информация относно компенсаторните мерки.
(35)
Четвърто, Италия заяви, че пазарните сегменти, към които е насочен планът за преструктуриране на Legler с цел възстановяване на финансова жизнеспособност, описани в съображение 25, показват окуражителни тенденции. Италианските органи също така изтъкнаха намерението на дружеството да осигури частни кредитни линии и нов акционер за финансиране на част от плана и заявиха, че вече са предприети стъпки в тази посока.
(36)
Освен това, в отговор на мнението на третата страна, италианските органи изтъкнаха, че пазарният дял на Legler през 2006 г. е бил едва 0,27 %. Те добавиха, че като компенсаторна мярка в плана се предвижда намаляване на капацитета на дружеството с 22 % в сравнение с 2006 г. и намаляване с 40 % в сравнение с 2005 г. Поради това те считат, че помощта не би могла да наруши конкуренцията до степен, която да противоречи на общия интерес.
(37)
В своите писма след оттеглянето на плана за преструктуриране италианските органи заявиха, че замяната на дълг срещу капитал няма да се не се определя като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, тъй като SFIRS е действало в съответствие с принципа за инвеститор в условията на пазарна икономика. Според италианските органи частен инвеститор би действал по същия начин, за да избегне несъстоятелността и да си възстанови поне част от своя кредит по най-ефективния начин, т.е. чрез преобразуването му в капитал и преструктурирането на дружеството заедно с нов частен инвеститор и нова кредитна линия.
V. ОЦЕНКА
(38)
Съгласно член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета (10), съответната държава-членка може да оттегли уведомлението по смисъла на член 2 в разумен срок преди Комисията да вземе решение съгласно членове 4 или 7.
(39)
В случаите когато Комисията започне официалната процедура по разследване, Комисията закрива тази процедура в съответствие с член 8, параграф 2 от същия регламент.
(40)
Комисията отбелязва, че пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR не е била приведена в действие от Италия и че Италия е преустановила този проект за помощ. Тъй като планът за преструктуриране беше оттеглен, официалната процедура по разследване, открита по тази мярка, вече не обслужва никаква цел.
(41)
Тъй като Италия неправомерно е привела в действие другите две мерки за преструктуриране, предмет на уведомление, с оглед закриване на официалната процедура по разследване Комисията трябва да определи дали те представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора и, ако отговорът е да, дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(42)
Член 107, параграф 1 от Договора гласи, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Когато държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора предстои да бъде предоставена или вече е предоставена на дружество в затруднение, съвместимостта на тази помощ трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това помощта може да се счете за съвместима въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени условията в насоките за оздравяване и преструктуриране.
V.1. Наличие на помощ
(44)
Гаранцията за помощта за оздравяване в размер на 13 млн. EUR не беше прекратена след изтичане на шестмесечния период, за който беше одобрена от Комисията, а остана в сила след като бе оттеглено уведомлението на плана (вж. съображение 17).
(45)
За удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване беше подадено уведомление като за мярка, предоставена от ресурсите на компетентното министерство и финансирана от държавния бюджет. Поради това тя е предоставена с държавни ресурси и може да се вмени на държавата. Гаранцията представлява избирателно предимство, тъй като осигурява достъп на Legler до финансови ресурси, които то в противен случай нямаше да получи с оглед на финансовото му положение. По този начин гаранцията облекчи Legler от разходите, които то щеше да понесе в противен случай. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Отрицателният ефект от мярката беше изтъкнат от трета страна, която също така изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(46)
Поради това Комисията счита, че удължаването на гаранцията за помощта за оздравяване, която също така е мярка за преструктуриране, представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(47)
При определянето на размера на помощта Комисията припомня параграф 4.1, буква а) от известието за гаранции (11), който гласи, че „за предприятия в затруднение пазарен гарант би изискал висока премия в момента на предоставяне на гаранцията, в зависимост от очаквания процент на неизпълнение. Ако вероятността заемополучателят да не е в състояние да си изплати заема стане особено висока, този пазарен процент може да не съществува и в изключителни обстоятелства елементът на помощ при гаранцията може да се окаже толкова висок колкото сумата, ефективно покрита от гаранцията“.
(48)
В контекста на тежкото финансово положение на Legler в момента на предоставяне на гаранцията (растящи загуби, намаляващ оборот и отрицателен собствен капитал, както е описано в съображения 19-21 и съображение 52), Комисията счита, че е много малко вероятно дружеството да е в състояние да получи банков заем на пазара без държавна намеса; поради това Комисията заключава, че размерът на помощта отговаря на пълния размер на заема (12).
(49)
Комисията отбелязва, че замяната е бил извършена от SFIRS, публична организация, чийто главен акционер, регион Сардиния, упражнява доминиращо влияние върху неговите решения (13). Италия никога не е отричала този факт. Поради това Комисията заключава, че въпросната мярка може да се вмени на държавата и е била предоставена с държавни ресурси. Тази мярка също така е избирателна, тъй като облагодетелства само едно дружество, Legler. В допълнение, тъй като Legler е предприело процес на преструктуриране, насочен към възобновяване на производството, помощта е била в състояние да наруши конкуренцията на вътрешния пазар и да засегне търговията между държавите-членки. Потенциалното нарушаващо въздействие на помощта също така беше подчертано в мнението на трета страна, която освен това изтъкна, че в сектора се наблюдава свръхкапацитет.
(50)
В своя отговор Италия заяви, че въпросната мярка не предоставя предимство на Legler, тъй като според нея мярката е в съответствие с принципа на инвеститора в условията на пазарна икономика.
(51)
В съответствие с установената съдебна практика (14) с цел да се определи дали Legler е получило предимство от държавни ресурси е необходимо да се проучи дали при подобни обстоятелства един частен инвеститор с характеристики, сравними с тези на SFIRS, би имал желание да извърши подобна замяна за дълг срещу капитал, като се вземе предвид наличната информация и предвидимото развитие на ситуацията към датата, на която е извършена сделката.
(52)
Първо, въз основа на финансовите отчети на Legler Комисията отбелязва, че през 2007 г. дружеството е разполагало с капитал в размер на 1,8 млн. EUR и отрицателен собствен капитал в размер на -16,2 млн. EUR; през периода 2003-2007 г. загубите са достигнали 94,9 млн. EUR и положението на дружеството очевидно се е влошавало с нарастващи загуби и намаляващ оборот.
(53)
Комисията също така отбелязва, че въпреки критичното финансово положение, описано по-горе, SFIRS не е извършило цялостен анализ на разходите и ползите и оценка на риска от сделката. Всъщност въпреки многобройните искания на Комисията в тази връзка италианските органи така и не представиха съпоставителен сценарий, който доказва, че изборът на SFIRS е бил за предпочитане пред сценарий на прекратяване на Legler.
(54)
В действителност Банка д’Италия отправи подобни забележки в доклад (15), публикуван след разследване на дейността на SFIRS. В този доклад се критикува поведението на SFIRS поради непълния предварителен анализ на замяната на дълг срещу капитал и противоречието, свързано с „инвестиция“, която не предлага конкретни възможности за възстановяване.
(55)
Независимо от тази оценка финансовото положение на дружеството е било такова, че нито един разумен частен инвеститор в условията на пазарна икономика не би извършил подобна сделка.
(56)
В това отношение Комисията също така отбелязва, че планът за преструктуриране (Piano Industriale), за който дружеството е подало уведомление, не може да се счита за реалистична основа за прогнозиране на бъдещите резултати на дружеството. Сам по себе си фактът, че планът не обхваща целия, а само част от периода за преструктуриране и не предоставя информация относно последващия напредък по преструктурирането (вж. съображение 23), ясно показва, че такава липса на информация би разубедила всеки частен инвеститор да извърши въпросната сделка.
(57)
Второ, що се отнася до реалните възможности на SFIRS да възстанови парите, които Legler му е дължало, в действителност SFIRS е отслабило своята позиция да поиска възстановяване, като е станало акционер чрез замяната на дълг срещу капитал, в сравнение с предишната си позиция на привилегирован кредитор.
(58)
Стойността на и бъдещите възможности във връзка с инвестицията на собствен капитал на SFIRS към момента на замяната на дълг срещу капитал изглеждат твърде ограничени, за да компенсират рисковете, описани по-горе, особено в контекста на критичното финансово положение на дружеството. Това е ясно подчертано в независима оценка на дружеството, при която му е дадена символична стойност от 1 EUR.
(59)
От горепосоченото може да се заключи, че при извършването на замяната на дълг срещу кредит SFIRS не е действало като частен инвеститор при нормални пазарни условия. Частен инвеститор не би извършил такава сделка без надеждна и реалистична предварителна оценка, която да покаже, че би било по-изгодно да се извърши замяна на дълг срещу кредит вместо да се запази позицията си на привилегирован кредитор на дружеството.
(60)
Поради това с извършването на замяната на дълг срещу капитал SFIRS е предоставило предимство на Legler.
(61)
От предходното следва, че замяната на дълг срещу кредит представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(62)
Що се отнася до изчисляването на размера на помощта, трябва да се отбележи, че понятието „държавна помощ“ е ограничено до помощ, предоставена чрез публични средства. Размерът на помощта трябва да се изчисли въз основа на пазарната стойност на дълга, който SFIRS е преобразувало в капитал на Legler. Поради това, ако общата номинална стойност на дълга на Legler към SFIRS е 17 млн. EUR, макар на деня преди замяната неговата пазарна стойност да е била 450 000 EUR, пазарната стойност на сделката, с която SFIRS е преобразувало 85,3 % от целия си кредит в капитал, т.е. номиналната стойност в размер на 14,5 млн. EUR, е била 383 850 EUR (т.e. 85,3 % от 450 000 EUR). Поради това предимството, предоставено с държавни ресурси, е 383 850 EUR. От друга страна номиналната стойност на подложения на замяна кредит не може да се разглежда като предимство освен от чисто счетоводна гледна точка.
V.2 Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(63)
Тъй като беше счетено, че двете мерки, предмет на уведомление, представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, Комисията трябва да оцени дали тази помощ е съвместима с вътрешния пазар.
(64)
Съвместимостта на въпросните мерки за държавна помощ с вътрешния пазар трябва да се оцени въз основа на насоките за оздравяване и преструктуриране.
(65)
Що се отнася до публичната гаранция, с оглед да се оцени нейната съвместимост трябва да се направи разграничение между удължаването на помощта за оздравяване от една страна и от друга страна предоставянето на държавна помощ под формата на средносрочна гаранция, която също така е мярка за преструктуриране (за времетраенето на периода на преструктуриране).
(66)
Що се отнася до удължаването на помощта за оздравяване, в точка 26 от насоките се предвижда, че когато държавата-членка е представила план за преструктуриране в рамките на шест месеца от датата на разрешаването на помощта или - в случай на помощ, за която Комисията не е уведомена - от датата на прилагането на мярката, крайният срок за изплащане на заема или за прекратяване на гаранцията се удължава, докато Комисията вземе решение относно плана, освен ако Комисията не реши, че такова удължаване не е оправдано.
(67)
Уведомлението за плана за преструктуриране позволи помощта за оздравяване да продължи след шестмесечния срок. По-късно обаче Италия оттегли това уведомление. От точка 26 от насоките следва, че уведомлението за план за преструктуриране е условие sine qua non за удължаване на помощта за оздравяване. Поради това ако план за преструктуриране, за който е подадено уведомление, по-късно бъде оттеглен, разрешеното удължаване за помощта за оздравяване трябва да се преустанови.
(68)
От практиката за вземане на решения на Комисията (делата Ernault (16) и Huta Cynku (17)) следва, че ако Комисията не бъде уведомена нито за план за преструктуриране, нито за план за ликвидация, или ако планът за преструктуриране бъде оттеглен, както е в настоящия случай, удължаването на въпросната помощ за оздравяване не може да продължи след датата, на която държавата-членка оттегля уведомлението за плана за преструктуриране.
(69)
Тъй като средносрочната гаранция (за времетраенето на плана за преструктуриране), планирана като помощ за преструктуриране, предмет на уведомление, представлява удължаване на гаранцията за помощта за оздравяване, тя е била съвместима до момента, в който Италия оттегли уведомлението.
(70)
Поради това съвместимостта на удължената гаранция за държавната помощ с вътрешния пазар следва да се оцени, считано от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението (т.e. от 24 юли 2008 г.).
(71)
Предоставянето на държавна помощ на дружество в затруднение може да бъде счетено за съвместимо въз основа на член 107, параграф 3, буква в) от Договора само ако са спазени всички условия, определени в насоките за оздравяване и преструктуриране.
(72)
В съответствие с точка 12, буква а) и точка 14 от насоките за помощ за преструктуриране са допустими единствено предприятия в затруднение.
(73)
Съгласно точка 9 от насоките, дадено предприятие, независимо от неговата големина, се смята, че се намира в затруднено положение, когато то е неспособно, било чрез свои собствени ресурси или чрез средства, които може да получи от своите акционери или на пазара, да се справи със загуби, които без външна намеса от страна на публичните власти почти сигурно го обричат да се напусне бизнеса.
(74)
Съгласно точка 10 от насоките едно предприятие се смята, че се намира в затруднение при следните обстоятелства:
а)
в случай на дружество с ограничена отговорност, когато първоначално регистрираният му капитал е намалял с повече от половината и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
б)
в случай на дружество, при което част от членовете носят неограничена отговорност за дълговете на дружеството, когато повече от половината капитал, посочен в баланса на предприятието, е изразходван и повече от една четвърт от този капитал е бил загубен през предходните 12 месеца,
в)
каквото и да е по вид предприятие, което отговаря на критериите на националното право за прилагане на процедура по обявяване в несъстоятелност.
(75)
От точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране следва, че без външна намеса дадено дружество, което е загубила значителна част от своя уставен капитал, неизбежно ще се оттегли от бизнеса в краткосрочен или средносрочен план. В предишно решение (18) Комисията заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал a fortiori ще се счита за дружество в затруднение. В своето решение по делото Biria (19) Общият съд също така потвърди, че сериозната загуба на капитал действително е признак за затруднение и че Комисията е била права да заключи, че дружество с отрицателен собствен капитал е дружество в затруднение.
(76)
Legler изпълнява критерия на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране, тъй като е отчело отрицателен собствен капитал през 2006 г. (вж. съображение 19).
(77)
Комисията също така отбелязва, че Legler вече е било считано за предприятие в затруднение по смисъла на точка 10, буква а) от насоките за оздравяване и преструктуриране към 22 май 2007 г., когато е била разрешена помощта за оздравяване.
(78)
Впоследствие финансовото положение на Legler не се е подобрило. Всъщност то е било обявено в несъстоятелност от компетентния съд през 2008 г. (вж. съображение 16).
(79)
Комисията също така констатира, че Legler не е новосъздадено предприятие по смисъла на точка 12 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(80)
В съответствие с точка 13 от насоките за оздравяване и преструктуриране предприятие, принадлежащо или поето от по-голяма икономическа група, обикновено не е допустимо за предоставяне на помощ за оздравяване или преструктуриране, освен когато може да се докаже, че затрудненията на предприятието са присъщи за него, а не са резултат от произволно разпределение на разходите в рамките на групата, като затрудненията са прекалено големи, за да може групата сама да се справи с тях.
(81)
Комисията отбелязва, че Piltar е било просто търговски инструмент, който не се е стремял към друга стопанска дейност освен притежаването на акции в Legler. Информацията, с която Комисията разполага, не навеждат на мисълта, че затрудненията на дружеството са резултат от произволно разпределяне на разходите в рамките на групата. Освен това, тъй като Piltar е било изцяло притежавано от частни лица и не е участвало в стопанските дейности освен със своята капиталова инвестиция в Legler, то не е било в състояние да допринесе за преструктурирането на Legler.
(82)
Въз основа на горепосоченото може да се заключи, че условията, определени в точка 9 от насоките за оздравяване и преструктуриране, са спазени.
(83)
Предвид факта, че Legler отговаря на критериите за помощ за преструктуриране, сега трябва да се оцени дали са изпълнени условията, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране за съвместимост на помощта за преструктуриране.
(84)
Италия обаче оттегли плана за преструктуриране на Legler и поради това тя вече не е ангажирана с никакъв план за преструктуриране по смисъла на точка 35 от насоките за оздравяване и преструктуриране. В съответствие с това Комисията не може да оцени неправомерната помощ в контекста на критериите, определени в точки 32-51 от насоките за оздравяване и преструктуриране.
(85)
В допълнение Комисията изразява становището, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал не могат да се счетат за съвместими с вътрешния пазар въз основа на нито едно друго правно основание.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(86)
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR трябва да се прекрати, тъй като Италия оттегли своето уведомление и не възнамерява да работи повече по този проект за помощ.
(87)
Комисията заключава, че публичната гаранция и замяната на дълг срещу капитал попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от Договора.
(88)
Тези две нови мерки бяха приведени в действие от Италия в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора.
(89)
В съответствие с Договора и установената съдебна практика на Съда, когато дадена помощ бъде счетена за несъвместима с вътрешния пазар, Комисията е компетентна да реши дали съответната държава трябва да отмени или да измени помощта (20). Съдът също така нееднократно е постановявал, че задължението на дадена държава да отмени помощ, счетена от Комисията за несъвместима с общия пазар, цели да възстанови съществувалата преди това ситуация (21). В този контекст Съдът е постановил, че целта е постигната, когато получателят е изплатил сумите, предоставени чрез неправомерна помощ, като така се е отказал от преимуществото, което е имал над конкурентите си на пазара, и ситуацията от преди плащането на помощта е възстановена (22).
(90)
При следване на тази съдебна практика член 14 от Регламент (ЕО) № 659/99 на Съвета (23) гласи, че „когато са взети отрицателни решения в случаи с неправомерна помощ, Комисията решава съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя.“
(91)
Следователно, тъй като въпросните мерки следва да се считат за неправомерни и несъвместими с вътрешния пазар, размерът на помощта на тези две мерки, т.е. съответно 13 млн. EUR и 383 850 EUR, трябва да се възстановяват с цел възстановяване на ситуацията, съществувала на пазара преди предоставянето на помощта.
(92)
Що се отнася до публичната гаранция, възстановяването следва да се извърши от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението на помощта за преструктуриране, т.е. от 24 юли 2008 г., и върху нея се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
(93)
Що се отнася до замяната на дълг срещу капитал, върху сумата, която подлежи на възстановяване, се начислява лихва от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя, т.е. от 31 май 2007 г. до датата на действителното възстановяване,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Официалната процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 от Договора по отношение на пряката безвъзмездна помощ в размер на 13,2 млн. EUR за дружеството Legler S.p.A. се закрива.
Член 2
Публичната гаранция в размер на 13 млн. EUR и съответно замяната на дълг срещу капитал в размер на 383 850 EUR, предоставени от Италия в разрез с член 108, параграф 3 от Договора в полза на Legler S.p.A., представляват държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар.
Член 3
1. Италия възстановява от получателя помощта, посочена в член 2.
2. Върху сумите, които следва да бъдат възстановени, се начислява лихва до датата на действителното възстановяване.
По отношение на публичната гаранция тази лихва се изчислява от деня след датата, на която Италия оттегли уведомлението за помощта за преструктуриране.
По отношение на замяната на дълг срещу капитал тази лихва се изчислява от датата, на която помощта е била предоставена на разположение на получателя.
3. Лихвата се изчислява с натрупване съгласно глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията (24) и Регламент (ЕО) № 271/2008 на Комисията (25) за изменение на Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Италия анулира всички останали изплащания на помощта, посочена в член 2, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
1. Възстановяването на помощта, посочена в член 2, се извършва незабавно и ефективно.
2. Италия прави необходимото настоящото решение да бъде изпълнено в срок от четири месеца от датата, на която е уведомено за него.
Член 5
1. В срок от два месеца след уведомлението за настоящото решение Италия изпраща следната информация на Комисията:
а)
общата сума (главница и лихви), подлежаща на възстановяване от получателя;
б)
подробно описание на вече предприетите или планирани мерки за спазване на настоящото решение;
в)
документи, доказващи, че на получателя е наредено да възстанови помощта.
2. Италия информира Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за изпълнение на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, посочена в член 2. При поискване от страна на Комисията Италия предоставя незабавно информация за вече предприетите или планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя също подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателя.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Италия.
Съставено в Брюксел на 23 март 2011 година.
KOMISIJOS SPRENDIMAS
2011 m. kovo 23 d.
dėl valstybės pagalbos C 39/07, kurią Italija suteikė Legler S.p.A.
(pranešta dokumentu Nr. C(2011) 1758)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2012/51/ES)
EUROPOS KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (toliau - Sutartis), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į Komisijos sprendimą pradėti Sutarties 108 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą (1),
paraginusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtas nuostatas ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2007 m. balandžio 5 d., praėjus šešiems mėnesiams nuo sanavimo pagalbos, kurią Komisija patvirtino kaip suderinamą su vidaus rinka (2), suteikimo, Italija pranešė apie Legler S.p.A. restruktūrizavimo planą.
(2)
2007 m. rugsėjo 25 d. Komisija pradėjo oficialią tyrimo procedūrą dėl restruktūrizavimo plano (3). Italijos pastabos gautos 2007 m. lapkričio 30 d.
(3)
2007 m. gruodžio 10 d. Komisija gavo vienos suinteresuotosios šalies pastabas. 2008 m. kovo 3 d. raštu ji persiuntė tas pastabas Italijai. Italija savo pastabas pateikė 2008 m. gegužės 20 d. rašte.
(4)
2008 m. liepos 23 d. Italijos valdžios institucijos atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą, nurodydamos, kad plano atsisakyta.
(5)
2008 m. rugpjūčio 8 d., 2008 m. spalio 22 d., 2009 m. vasario 9 d., 2009 m. rugsėjo 4 d. ir 2010 m. kovo 17 d. raštais Komisija Italijos valdžios institucijų paprašė pateikti papildomos informacijos. Italijos valdžios institucijos į šiuos prašymus atsakė 2008 m. rugsėjo 26 d., 2008 m. gruodžio 1 d., 2009 m. birželio 3 d., 2009 m. spalio 6 d., 2010 m. vasario 24 d. ir 2010 m. balandžio 20 d. raštais.
II. APRAŠYMAS
II.1. Pagalbos gavėjas
(6)
Legler S.p.A. yra 1863 m. įsteigta Italijos tekstilės įmonių grupės patronuojančioji įmonė (toliau - Legler, grupė arba įmonė), kurią oficialios tyrimo procedūros pradėjimo metu sudarė keli juridiniai asmenys: Legler Ottana S.p.A., Legler Siniscola S.p.A. ir Legler Macomer S.p.A. Įmonei Legler S.p.A. priklausė mažiau nei pusė Legler Maroc SA akcijų ir 40 % Legler Ottana S.p.A. akcijų. Legler S.p.A. kontrolinis akcijų paketas priklausė kontroliuojančiajai įmonei Piltar Ltd (toliau - Piltar).
(7)
2007 m. Legler dirbo 1 213 (4) darbuotojų, jos gamyklos veikė Sardinijos regione - Makomere (Oristano provincija), Siniskoloje ir Otanoje (Nuoro provincija), taip pat Lombardijos regione - Ponte San Pjetre (Bergamo provincija). 2006 m. grupės apyvarta sudarė 101 mln. EUR, o 2007 m. rugsėjo mėn. - 30,9 mln. EUR.
(8)
Pagrindinė Legler veikla buvo aukštos kokybės džinsinio audinio gamyba, šiame sektoriuje ji buvo Italijos ir Vokietijos rinkų lyderė, taip pat svarbi produkcijos tiekėja į Prancūziją ir Beniliuksą. Italijos valdžios institucijų teigimu, džinsinio audinio rinką sudaro du segmentai: gatavų drabužių (prêt-à-porter) garsių prekės ženklų segmentas (pagrindinis Legler sektorius) ir masinės rinkos gaminiai, kur daugiausia konkuruojama kainomis. Pagrindiniai Legler konkurentai buvo įsikūrę Italijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Tunise, Turkijoje ir Japonijoje. Su pirmaisiais sunkumais Legler susidūrė 2003 m., kai didelė gamybos dalis buvo perkelta į Aziją ar Viduržemio jūros pietinį regioną.
(9)
2007 m. gegužės 30 d. Sardinijos regiono investicinės bendrovės SFIRS S.p.A. valdybos posėdyje buvo nuspręsta, kad SFIRS iš likviduojamos įmonės Intex S.p.A. už 450 000 EUR nupirks Legler S.p.A. ir Legler Siniscola S.p.A. 17 mln. EUR nominaliosios vertės skolą.
(10)
Tame pačiame posėdyje SFIRS nusprendė 14,5 mln. EUR, t. y. dalį 17 mln. EUR Legler skolos, paversti Legler kapitalu.
(11)
2007 m. gegužės 31 d.Legler akcininkų susirinkime SFIRS tapo Legler akcininke. Dalį Legler skolos (14,5 mln. EUR nominaliosios vertės) išmainiusi į Legler kapitalą, SFIRS įgijo 49 % paprastųjų Legler S.p.A. akcijų (ir 100 % specialiųjų akcijų (5)). 51 % akcijų liko Piltar.
(12)
2008 m. sausio mėn. SFIRS nusprendė atsisakyti Legler S.p.A. akcijų bei likusios Legler grupės skolos ir paskelbė kvietimą pareikšti susidomėjimą dėl bendro Legler akcinio kapitalo ir skolos įsigijimo.
(13)
Laimėjusiu pripažintas įmonės Ferratex s.r.l. (toliau - Ferratex) pasiūlymas, iš viso ji pasiūlė 2 000 001 EUR. Italijos valdžios institucijų teigimu, ši kaina atspindėjo visų SFIRS iš Legler ir jos patronuojamųjų įmonių gautinų lėšų sumos, kuri, nepriklausomo eksperto skaičiavimais, sudarė 2 mln. EUR, pridėjus simbolinę 1 EUR kainą už Legler akcinio kapitalo, kurį irgi įvertino nepriklausomas ekspertas, rinkos vertę. Pardavimas įvyko 2008 m. sausio 25 d.
(14)
Tačiau per laikotarpį nuo 2007 m. gruodžio mėn. iki 2008 m. rugpjūčio mėn. Legler nutraukė operacijas visose savo gamyklose ir nuo to laiko nė viena jos gamykla nebeveikė.
(15)
2008 m. liepos 23 d.Legler S.p.A. pakeitė pavadinimą į Texfer S.p.A. Jos patronuojamosios įmonės Sardinijoje taip pat buvo atitinkamai pervadintos Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ir Texfer Macomer S.p.A.
(16)
2008 m. rugpjūčio 18 d. kompetentingas teismas grupės patronuojančiąją bendrovę pripažino nemokia, o 2008 m. lapkričio 13 d. jai ir jos patronuojamosioms įmonėms buvo pritaikyta kolektyvinio nemokumo procedūra, vadinama ypatingo administravimo procedūra.
(17)
Netrukus po to, kai Legler, suėjus terminui, negrąžino sanavimo paskolos, bankas pareikalavo vykdyti sanavimo pagalbos garantiją. Todėl 2008 m. rugsėjo 16 d. kompetentinga ministerija padengė paskolą ir palūkanas.
(18)
2010 m. spalio 21 d.Texfer S.p.A. buvo pripažinta bankrutavusia. 2010 m. lapkričio 17 ir 18 d.Texfer Ottana S.p.A., Texfer Siniscola S.p.A. ir Texfer Macomer S.p.A. irgi pripažintos bankrutavusiomis.
(19)
2006 m. Legler grynasis turtas buvo - 8,6 mln. EUR, palyginti su 2005 m. dar teigiamu 17,2 mln. EUR grynuoju turtu. 2006 m. įmonė nurodė patyrusi 25,9 mln. EUR nuostolių, o 2005 m. - 28,1 mln. EUR nuostolių. 2006 m. jos apyvarta sudarė 101,4 mln. EUR, 2005 m. ji buvo 124,2 mln. EUR. 2006 m. EBIDTA sudarė - 10,9, o 2005 m. - - 0,7. Didėjo ir išlaidos palūkanoms.
(20)
2007 m. lapkričio 30 d.Legler grynasis turtas buvo - 16,3 mln. EUR. Per 2003-2007 m. laikotarpį nuostoliai pasiekė 94,9 mln. EUR, įmonės padėtis tolydžio blogėjo, nuostoliai didėjo, o apyvarta mažėjo.
(21)
2008 m. lapkričio 13 d. pagal nacionalinę teisę grupei pritaikyta kolektyvinė nemokumo procedūra, pasibaigusi bankrotu (žr. 16-18 konstatuojamąsias dalis).
II.2. Restruktūrizavimo priemonės
(22)
Restruktūrizavimo planas, apie kurį pranešė Italija (toliau - planas), apėmė 3 metų laikotarpį (2007-2009 m.) ir tris priemones: i) 13 mln. EUR kaip vidutinės trukmės laikotarpio garantiją restruktūrizavimo laikotarpiu vietoj 6 mėnesių garantijos, kuriai duotas leidimas kaip sanavimo pagalbai (6), ii) 13,2 mln. EUR tiesioginę subsidiją, iii) 13 mln. EUR skolos išmainymą į kapitalą. Tačiau 2007 m. gegužės 31 d. SFIRS išmainė skolą į kapitalą nominaliąja 14,5 mln. EUR suma.
(23)
Nors Italijos valdžios institucijos pateikė 2007-2009 m. restruktūrizavimo planą, jos teigė, kad faktiškai restruktūrizavimas vyktų nuo 2007 m. birželio 1 d. iki 2012 m. pabaigos. Vieninteliai duomenys, pateikti siekiant grafikais pavaizduoti įmonės restruktūrizavimo eigą nuo 2009 iki 2012 m., buvo pinigų srautai ir naujai įsteigtos įmonės (Newco) įsipareigojimų istorija.
(24)
Per šį ilgesnį laikotarpį bendros naujos įmonės įsteigimo sąnaudos nuo Legler S.p.A. ir Sardinijoje esančių jos patronuojamųjų bendrovių sujungimo sudarė 106,2 mln. EUR, įskaitant 86,7 mln. EUR už plataus masto grupės reorganizavimą, o likutis būtų buvęs panaudotas kapitalui atkurti ir nuostoliams padengti.
(25)
Naujai įsteigtos įmonės veikla daugiausia būtų susijusi su įprasta, pagrindine įmonės veikla, t. y. aukštos kokybės džinsinio audinio gamyba, o kitos dvi gamybos linijos (velveto ir lygių medvilninių audinių) būtų panaikintos. Grupės geografinė veiklos vieta apimtų tik dvi gamyklas (Siniskoloje ir Otanoje) tame pačiame regione. Likęs turtas būtų parduotas, kad Legler galėtų įnešti savo įnašą ir sumažintų energijos išteklių, transporto ir personalo sąnaudas. Gamykla Makomere nebuvo įtraukta į planą (7).
(26)
Plane taip pat kartu su SFIRS numatytas naujas akcininkas ir nurodytas poreikis gauti kredito linijas iš privačių šaltinių, kad būtų galima įgyvendinti reorganizavimo procesą.
II.3. Pagrindas pradėti procedūrą
(27)
Savo sprendime pradėti procedūrą Komisija abejojo, ar skolos išmainymas į kapitalą neturėjo valstybės pagalbos elementų. Komisijai kilo abejonių, ar aprašytomis aplinkybėmis privatus investuotojas būtų sutikęs skolą išmainyti į įmonės akcijas, tuo labiau kad buvo aišku, jog įmonė kelis mėnesius buvo sustabdžiusi dalį veiklos, o Italijos valdžios institucijos Komisijai nepateikė jokio tokį faktą paneigiančio scenarijaus, kuris patvirtintų SFIRS prielaidą, kad investavimas į Legler ir jos restruktūrizavimo sąnaudų padengimas sąnaudų požiūriu yra efektyvesnis nei grupės likvidavimas.
(28)
Kalbant apie pagalbos suderinamumą su vidaus rinka remiantis Bendrijos gairėmis dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (8) (toliau - Sanavimo ir restruktūrizavimo gairės), Komisija pirmiausia iškėlė klausimą, ar Legler problemas galėjo išspręsti kontrolinį akcijų paketą turinti Piltar ir ar grupėje buvo nepagrįstai paskirstytos sąnaudos.
(29)
Antra, Komisijai kilo abejonių, ar įgyvendinus planą bus galima atkurti ilgalaikį įmonės gyvybingumą, nes planuojamas turto ir gamybos linijų atsisakymas atrodė gana neapibrėžtas, o daugelius prielaidų dėl būsimų veiklos sąlygų, atsižvelgiant į Legler gamybos sustabdymą, - nerealios. Komisija taip pat abejojo, ar siūlomos kompensavimo priemonės yra realios ir neperžengia gyvybingumui atkurti būtinų priemonių, kad pakako nuosavo įnašo dydžio ir kad buvo laikytasi vienintelį kartą teikiamos pagalbos principo.
(30)
Galiausiai Komisija paprašė Italijos valdžios institucijų pateikti informacijos dėl iškilusių abejonių (SFIRS kredito kilmę, išsamią informaciją apie Piltar ir sąnaudų paskirstymą grupėje, kompensacines priemones, faktinę tikimybę, kad Legler susiras naują akcininką, ir galimybę gauti Legler reorganizavimui būtiną privatų finansavimą).
III. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(31)
2007 m. gruodžio 14 d. raštu viena suinteresuotoji šalis pateikė savo pastabas dėl sprendimo pradėti procedūrą. Trečioji šalis teigė, kad aptariamomis priemonėmis būtų iškreipta konkurencija, ir pažymėjo, kad sektoriuje yra daug perteklinių pajėgumų. Trečioji šalis pateikė pasaulinius džinsinio audinio gamybos pajėgumų 2006 m. duomenis, iš kurių matyti, kad pasaulyje perteklinė gamyba sudaro 27 %.
IV. ITALIJOS PASTABOS
(32)
Pirmiausia, Italijos valdžios institucijos paaiškino, kaip SFIRS tapo Legler kontrolinio akcijų paketo savininke. 2007 m. kovo mėn. SFIRS iš likviduojamos įmonės Intex S. p. A. už 450 000 EUR nupirko Legler S. p. A. ir Legler Siniscola S.p.A. skolą. 2007 m. gegužės 31 d. SFIRS dalį šios skolos, kurios nominalioji vertė sudarė 14,5 mln. EUR, išmainė į Legler kapitalą ir taip įgijo 49 % Legler paprastųjų akcijų (Piltar liko 51 %) ir 100 % specialiųjų akcijų (9).
(33)
Antra, Italijos valdžios institucijos paaiškino, kad Piltar buvo paprasčiausia fizinių asmenų kontroliuojama priemonė. Ji įsteigta tik siekiant įsigyti Legler akcijų ir nevykdė jokios kitos verslo veiklos. Italijos valdžios institucijos pridūrė, kad Piltar seniai deklaravo neplanuojanti remti įmonės finansiškai ir ketino pamažu atsisakyti grupės akcijų paketo. Taigi atrodo, kad kartu su 49 % akcijų SFIRS taip pat įgijo teisę nusipirkti likusius 51 % paprastųjų Legler akcijų.
(34)
Trečia, Italijos valdžios institucijos pateikė informacijos apie kompensacines priemones.
(35)
Ketvirta, Italija nurodė, kad rinkos segmentai, kuriems skirtas Legler restruktūrizavimo planas finansiniam gyvybingumui atkurti, aprašytas 25 konstatuojamojoje dalyje, rodė daug žadančias tendencijas. Italijos valdžios institucijos taip pat paminėjo įmonės ketinimą gauti privataus kredito linijas ir rasti naują akcininką plano daliai finansuoti, taip pat nurodė, kad šiuo tikslu jau imtasi veiksmų.
(36)
Toliau, atsakydamos į trečiosios šalies pastabas, Italijos valdžios institucijos pažymėjo, kad Legler rinkos dalis 2006 m. sudarė tik 0,27 % Jos pridūrė, kad kaip kompensacinė priemonė plane buvo numatyta, palyginti su 2006 m., 22 % sumažinti įmonės pajėgumus ir 40 % - palyginti su 2005 m. Todėl jos manė, kad pagalba neiškreiptų konkurencijos tiek, kad prieštarautų bendrajam interesui.
(37)
Savo pastabose, pateiktose atsiėmus restruktūrizavimo planą, Italijos valdžios institucijos teigė, kad skolos išmainymas į kapitalą nereikštų valstybės pagalbos pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, nes SFIRS veikė pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą. Italijos valdžios institucijų teigimu, privatus investuotojas būtų pasielgęs taip pat, kad išvengtų bankroto ir veiksmingiausiai atgautų bent dalį kredito, t. y. paverstų jį kapitalu ir restruktūrizuotų įmonę kartu su nauju privačiu investuotoju ir nauja kredito linija.
V. VERTINIMAS
(38)
Atitinkama valstybė narė pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (10) 8 straipsnio 1 dalį gali atsiimti pranešimą, kaip apibrėžta 2 straipsnyje, prieš Komisijai priimant sprendimą pagal 4 arba 7 straipsnius.
(39)
Tokiu atveju Komisija užbaigia oficialią tyrimo procedūrą pagal to paties reglamento 8 straipsnio 2 dalį.
(40)
Komisija pažymi, kad Italija neskyrė planuotos 13,2 mln. EUR tiesioginės išmokos ir šio pagalbos projekto nebetęs. Kadangi restruktūrizavimo planas atsiimtas, dėl šios priemonės pradėta oficiali tyrimo procedūra netenka prasmės.
(41)
Kadangi Italija neteisėtai įgyvendino kitas dvi priemones, apie kurias buvo pranešta, kad užbaigtų oficialią tyrimo procedūrą, Komisija privalo nustatyti, ar jos reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį, o jeigu taip, ar ši pagalba suderinama su vidaus rinka.
(42)
Sutarties 107 straipsnio 1 dalyje nustatyta, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su vidaus rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(43)
Jeigu valstybės pagalbą, kaip ji apibrėžta 107 straipsnio 1 dalyje, numatoma teikti arba ji suteikta sunkumų patiriančiai įmonei, šios pagalbos suderinamumas turi būti vertinamas pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gaires. Todėl pagalba, remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu, gali būti laikoma suderinama, jeigu paisoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse nustatytų sąlygų.
V.1. Pagalbos buvimas
(44)
13 mln. EUR sanavimo pagalbos garantija nebuvo nutraukta pasibaigus šešių mėnesių laikotarpiui, kuriam ją patvirtino Komisija, ir liko galioti atsiėmus pranešimą apie planą (žr. 17 konstatuojamąją dalį).
(45)
Apie sanavimo pagalbos garantijos pratęsimą buvo pranešta kaip apie iš kompetentingos ministerijos, finansuojamos iš valstybės biudžeto, išteklių suteiktą priemonę. Taigi ji buvo suteikta iš valstybės išteklių, todėl priskiriama valstybei. Garantija suteikiamas atrankinis pranašumas, nes dėl jos Legler įgijo galimybę gauti finansinius išteklius, kurių, atsižvelgiant į įmonės finansinę padėtį, kitu atveju nebūtų gavusi. Taigi dėl garantijos Legler neturėjo patirti išlaidų, kurias kitu atveju būtų patyrusi. Be to, kadangi Legler įgyvendino restruktūrizavimo procesą, po kurio siekė atnaujinti gamybą, pagalba galėjo iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje ir turėti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai. Iškreipiamą priemonės pobūdį pabrėžė trečioji šalis, taip pat pažymėjusi, kad sektoriuje esama perteklinių gamybos pajėgumų.
(46)
Todėl Komisija mano, kad sanavimo pagalbos garantijos, kuri yra ir restruktūrizavimo priemonė, pratęsimas reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(47)
Nustatydama pagalbos sumą, Komisija primena Garantijų pranešimo (11) 4.1 punkto a papunktį, kuriame nurodyta, kad „finansinių sunkumų turinčioms įmonėms rinkos garantas, jeigu toks yra, garantijos suteikimo metu turėtų taikyti didelę priemoką dėl tikėtino įsipareigojimų nevykdymo lygio. Jeigu tikimybė, kad paskolos gavėjas nesugebės grąžinti paskolos, tampa ypač didelė, tokia rinkos norma gali nebeegzistuoti, o išimtiniais atvejais garantijos pagalbos elementas gali pasirodyti esąs toks didelis, kaip suma, kurią iš tikrųjų padengia minėta garantija“.
(48)
Atsižvelgdama į sunkią Legler finansinę padėtį garantijos suteikimo laikotarpiu (didėjantys nuostoliai, mažėjanti apyvarta ir neigiamas grynasis turtas, kaip aprašyta 19-21 ir 52 konstatuojamosiose dalyse), Komisija mano, kad buvo labai mažai tikėtina, jog įmonė būtų galėjusi gauti banko paskolą rinkoje be valstybės įsikišimo; todėl Komisija daro išvadą, kad pagalbos suma atitinka visos paskolos sumą (12).
(49)
Komisija pažymi, kad apsikeitimo sandorį įvykdė SFIRS, viešoji įmonė, kurios pagrindinis akcininkas, Sardinijos regionas, jos sprendimams daro lemiamą įtaką (13). Italija niekada neneigė šio fakto. Todėl Komisija daro išvadą, kad nagrinėjama priemonė yra priskirtina valstybei ir buvo suteikta iš valstybės išteklių. Ši priemonė taip pat yra atrankinė, nes yra palanki vienai įmonei Legler. Be to, kadangi Legler buvo restruktūrizuojama siekiant atnaujinti gamybą, pagalba galėjo iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą. Galimą iškreipiamą priemonės poveikį savo pastabose taip pat pabrėžė trečioji šalis, kartu ji pažymėjo, kad sektoriuje esama perteklinių gamybos pajėgumų.
(50)
Savo atsakyme Italija teigė, kad nagrinėjama priemone Legler nesuteikiamas pranašumas, nes, jos nuomone, buvo veikiama pagal rinkos ekonomikos investuotojo principą.
(51)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką (14), siekiant nustatyti, ar Legler valstybės ištekliais buvo suteiktas koks nors pranašumas, reikia išnagrinėti, ar panašiomis aplinkybėmis privatus investuotojas, turintis panašias kaip SFIRS savybes, būtų norėjęs panašiai išmainyti skolą į kapitalą, atsižvelgiant į turimą informaciją ir sandorio įvykdymo dieną numatomus įvykius.
(52)
Pirma, atsižvelgdama į Legler finansines ataskaitas, Komisija pažymi, kad 2007 m. įmonės kapitalas buvo 1,8 mln. EUR ir - 16,2 mln. EUR neigiamas grynasis turtas; 2003-2007 m. nuostoliai pasiekė 94,9 mln. EUR ir įmonės padėtis aiškiai prastėjo, nuostoliai didėjo, o apyvarta mažėjo.
(53)
Komisija taip pat pažymi, kad, nepaisant minėtos kritinės padėties, SFIRS neatliko išsamios sandorio sąnaudų ir naudos analizės bei grėsmių vertinimo. Iš tikrųjų Italijos valdžios institucijos, nepaisydamos daugelio Komisijos prašymų šiuo klausimu, niekada nepateikė motyvuoto scenarijaus, įrodančio, kad SFIRS pasirinkimas buvo geresnis nei Legler likvidavimo scenarijus.
(54)
Panašias pastabas savo ataskaitoje (15), paskelbtoje ištyrus SFIRS veiklą, pateikė Italijos bankas. Ataskaitoje SFIRS elgesys supeiktas dėl jos anksčiau atlikto skolos išmainymo į kapitalą analizės neišsamumo ir dėl susijusio prieštaringo sprendimo „investuoti“ neturint konkrečių atgaivinimo planų.
(55)
Nepaisant tokio vertinimo, įmonės padėtis buvo tokia, kad joks protingas privatus investuotojas, veikiantis rinkos ekonomikos sąlygomis, nebūtų sudaręs panašaus sandorio.
(56)
Šia prasme Komisija taip pat pažymi, kad restruktūrizavimo plano, apie kurį įmonė pranešė, negalima laikyti realiu įmonės ateities veiklos rezultatų prognozavimo pagrindu. Vien tai, kad planas apėmė ne visą restruktūrizavimo laikotarpį, o tik jo dalį ir jame nebuvo pateikta jokios informacijos apie paskesnę restruktūrizavimo eigą (žr. 23 konstatuojamąją dalį), aiškiai rodo, kad dėl tokio informacijos trūkumo bet koks investuotojas būtų atgrasytas nuo nagrinėjamo sandorio sudarymo.
(57)
Antra, vertinant realias SFIRS galimybes atgauti iš Legler skolą ją išmainant į kapitalą ir taip tampant jos akcininke, reikia pasakyti, kad iš tikro tai susilpnino jos, kaip pirmumo teisę turėjusio kreditoriaus, padėtį.
(58)
SFIRS kapitalo investavimo vertė ir būsimos perspektyvos skolos išmainymo į kapitalą momentu atrodė pernelyg ribotos, kad kompensuotų pirmiau aprašytas grėsmes, ypač turint omenyje kritinę įmonės finansinę padėtį. Tai aiškiai pabrėžiama atliktame nepriklausomame įmonės vertinime, kuriame ji simboliškai įvertinta 1 EUR.
(59)
Iš to, kas nurodyta pirmiau, galima daryti išvadą, kad, išmainydama skolą į kapitalą, SFIRS nesielgė kaip privatus investuotojas, veikiantis įprastomis rinkos sąlygomis. Privatus investuotojas nebūtų sudaręs tokio sandorio nesant patikimo ir realaus išankstinio vertinimo, rodančio, kad, užuot likus pirmumo teisę turinčiu įmonės kreditoriumi, sąnaudų požiūriu būtų efektyviau skolą išmainyti į kapitalą.
(60)
Taigi, išmainydama skolą į kapitalą, SFIRS suteikė Legler pranašumą.
(61)
Iš visų nurodytų aplinkybių darytina išvada, kad skolos išmainymas į kapitalą reiškia valstybės pagalbą pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį.
(62)
Dėl pagalbos sumos apskaičiavimo reikėtų pažymėti, kad valstybės pagalbos sumą sudaro tik pagalba, suteikta valstybės ištekliais. Pagalbos suma apskaičiuojama pagal skolos, kurią SFIRS išmainė į Legler kapitalą, rinkos vertę. Taigi, jeigu bendroji nominali Legler skolos SFIRS vertė buvo 17 mln. EUR, o dieną prieš apsikeitimo sandorį jos rinkos vertė buvo 450 000 EUR, sandorio, pagal kurį SFIRS 85,3 % viso savo kredito, t. y. 14,5 mln. EUR nominaliosios vertės, pavertė kapitalu, rinkos vertė buvo 383 850 EUR (t. y. sudarė 85,3 % 450 000 EUR sumos). Todėl valstybės ištekliais suteikta nauda sudarė 383 850 EUR. Kita vertus, pakeisto kredito nominaliąją vertę negalima laikyti nauda tik apskaitos požiūriu.
V.2 Pagalbos suderinamumas su vidaus rinka
(63)
Kadangi nustatyta, jog dvi priemonės, apie kurias pranešta, pagal Sutarties 107 straipsnio 1 dalį reiškė valstybės pagalbą, Komisija turi įvertinti, ar pagalba yra suderinama su vidaus rinka.
(64)
Minimų valstybės pagalbos priemonių suderinamumą su vidaus rinka reikia vertinti remiantis Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėmis.
(65)
Kalbant apie valstybės garantiją ir siekiant įvertinti jos suderinamumą, reikia atskirti, pirma, sanavimo pagalbos pratęsimą, antra, valstybės pagalbos, kaip vidutinės trukmės garantijos, kuri irgi yra restruktūrizavimo priemonė (restruktūrizavimo laikotarpio trukmės), suteikimą.
(66)
Kalbant apie sanavimo pagalbos pratęsimą, Gairių 26 punkte nurodyta, kad jeigu valstybė narė per šešis mėnesius nuo leidimo gavimo arba nuo priemonės įgyvendinimo (pagalbos, apie kurią nepranešta, atveju) pateikia restruktūrizavimo planą, paskolos grąžinimo arba garantijos galiojimo laikotarpis pratęsiamas, kol Komisija priims sprendimą dėl plano, nebent Komisija nuspręstų, kad toks pratęsimas yra nepagrįstas.
(67)
Pranešus apie restruktūrizavimo planą, sanavimo pagalbą galima teikti ilgiau nei 6 mėnesius. Tačiau Italija šį pranešimą atsiėmė. Remiantis Gairių 26 punktu, darytina išvada, kad pranešimas apie restruktūrizavimo planą yra būtina pagalbos pratęsimo sąlyga. Todėl, jeigu restruktūrizavimo planas, apie kurį pranešta, vėliau atsiimamas, sanavimo pagalbos pratęsimas turi būti nutrauktas.
(68)
Iš Komisijos sprendimų priėmimo praktikos (bylos Ernault (16) ir Huta Cynku (17)) aišku, kad, jeigu Komisijai nepranešta nei apie restruktūrizavimo planą, nei apie likvidavimo planą arba jeigu, kaip yra šioje byloje, restruktūrizavimo planas atsiimamas, sanavimo pagalba po valstybės narės pranešimo apie restruktūrizavimo planą atsiėmimo dienos negali būti tęsiama.
(69)
Kadangi vidutinės trukmės laikotarpio garantija (restruktūrizavimo plano galiojimo laikotarpiu), kaip restruktūrizavimo pagalba, apie kurią pranešta, reiškė sanavimo pagalbos garantijos pratęsimą, ji buvo suderinama, kol Italija atsiėmė savo pranešimą.
(70)
Todėl pratęstos valstybės pagalbos garantijos suderinamumą su vidaus rinka reikėtų vertinti pradedant diena, einančia po tos dienos, kai Italija atsiėmė savo pranešimą (t. y. nuo 2008 m. liepos 24 d.).
(71)
Remiantis Sutarties 107 straipsnio 3 dalies c punktu, valstybės pagalbos suteikimą sunkumų patiriančiai įmonei galima laikyti suderinama tik jeigu įvykdytos visos Sanavimo ir restruktūrizavimo gairėse nurodytos sąlygos.
(72)
Pagal Gairių 12 punkto a papunktį ir 14 punktą restruktūrizavimo pagalba gali būti teikiama tik sunkumų patiriančioms įmonėms.
(73)
Pagal Gairių 9 punktą įmonė, nepaisant jos dydžio, laikoma patiriančia sunkumų, jeigu, naudodama savo išteklius arba lėšas, kurias ji gali gauti iš savo akcininkų arba rinkoje, negali sustabdyti nuostolių, dėl kurių ji, neįsikišus viešosios valdžios institucijoms, beveik neabejotinai būtų pasmerkta žlugti.
(74)
Pagal Gairių 10 punktą įmonė laikoma patiriančia sunkumų tokiomis aplinkybėmis:
a)
ribotos turtinės atsakomybės bendrovė, jei ji yra praradusi daugiau kaip pusę savo registruoto kapitalo ir daugiau kaip vieną ketvirtadalį to kapitalo - per pastaruosius 12 mėnesių, arba
b)
bendrovė, kurios nors keletas narių turi neribotą turtinę atsakomybę už bendrovės skolą, kai prarasta daugiau nei pusė bendrovės ataskaitose nurodyto kapitalo ir daugiau kaip vienas ketvirtadalis to kapitalo - per pastaruosius 12 mėnesių, arba
c)
bet kurios rūšies bendrovė, jei, remiantis jos šalies teisės aktuose nustatytais kriterijais, prieš ją gali būti pradėta vykdyti kolektyvinė nemokumo procedūra.
(75)
Iš Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio darytina išvada, kad nesant išorės įsikišimo didžiulę įstatinio kapitalo dalį praradusi įmonė bus netrukus arba po kurio laiko neišvengiamai priversta nutraukti veiklą. Savo ankstesniame sprendime (18) Komisija padarė išvadą, kad įmonė, kurios grynasis turtas yra neigiamas, a fortiori bus laikoma patiriančia sunkumų. Sprendime Biria (19) Bendrasis Teismas taip pat patvirtino, kad didžiuliai kapitalo nuostoliai iš tikrųjų rodo patiriamus sunkumus ir kad Komisija buvo teisi, padariusi išvadą, kad įmonė, kurios grynasis turtas yra neigiamas, yra patirianti sunkumų.
(76)
Legler atitiko Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunkčio kriterijų, nes 2006 m. jos grynasis turtas buvo neigiamas (žr. 19 konstatuojamąją dalį).
(77)
Komisija taip pat pažymi, kad Legler sunkumų patiriančia įmone pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 10 punkto a papunktį jau buvo laikoma 2007 m. gegužės 22 d., kai jai buvo suteiktas leidimas gauti sanavimo pagalbą.
(78)
Vėliau Legler finansinė padėtis nepagerėjo. Iš tikrųjų 2008 m. kompetentingas teismas pripažino ją nemokia (žr. 16 konstatuojamąją dalį).
(79)
Komisija taip pat pažymi, kad Legler, kaip nurodoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 12 punkte, nėra naujai sukurta įmonė.
(80)
Pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 13 punktą įmonė, priklausanti didesnei įmonių grupei arba jos perimta, paprastai neturi teisės į sanavimo ar restruktūrizavimo pagalbą, nebent ji gali įrodyti, kad sunkumų patiria dėl savo pačios veiklos, o ne dėl nepagrįsto sąnaudų paskirstymo grupėje ir kad sunkumai yra per dideli, jog grupė pati galėtų su jais susidoroti.
(81)
Komisija pažymi, kad Piltar buvo paprasčiausia komercinė priemonė, nevykdžiusi jokios verslo veiklos, išskyrus Legler akcijų turėjimą. Jokie Komisijos turimi duomenys nerodo, kad įmonė patyrė sunkumų dėl nepagrįsto sąnaudų paskirstymo grupėje. Be to, kadangi Piltar visa priklausė privatiems asmenims ir nevykdė jokios kitos veiklos, o tik valdė Legler akcinio kapitalo dalį, ji negalėjo prisidėti prie Legler restruktūrizavimo.
(82)
Remiantis visomis pirmiau nurodytomis aplinkybėmis galima daryti išvadą, kad laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 9 punkte nurodytų sąlygų.
(83)
Kadangi Legler yra tinkama gauti restruktūrizavimo pagalbą, dabar reikia įvertinti, ar laikomasi Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 32-51 punktuose nustatytų sąlygų dėl restruktūrizavimo pagalbos suderinamumo.
(84)
Tačiau Italija atsiėmė Legler restruktūrizavimo planą, todėl ji nebėra prisiėmusi įsipareigojimų pagal jokį restruktūrizavimo planą, kaip nurodoma Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 35 punkto nuostatose. Taigi Komisija negali įvertinti neteisėtos pagalbos pagal Sanavimo ir restruktūrizavimo gairių 32-51 punktuose išdėstytus kriterijus.
(85)
Be to, Komisija laikosi nuomonės, kad valstybės garantijos ir skolos išmainymo į kapitalą negalima laikyti suderinamais su vidaus rinka remiantis kokiu nors kitu teisiniu pagrindu.
VI. IŠVADA
(86)
Oficialią tyrimo procedūrą pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį dėl tiesioginės 13,2 mln. EUR subsidijos reikia nutraukti, nes Italija atsiėmė savo pranešimą ir neketina tęsti šio pagalbos projekto.
(87)
Komisija daro išvadą, kad valstybės garantija ir skolos išmainymas į kapitalą patenka į Sutarties 107 straipsnio 1 dalies taikymo sritį.
(88)
Italija šias dvi priemones įgyvendino pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį.
(89)
Pagal Sutartį ir nusistovėjusią Teisingumo Teismo praktiką, jeigu Komisija nustato, kad pagalba yra nesuderinama su vidaus rinka, ji yra kompetentinga nuspręsti, kad atitinkama valstybė turi ją atšaukti arba pakeisti (20). Teisingumo Teismas taip pat laikosi nuoseklios pozicijos, kad valstybės pareiga susigrąžinti Komisijos nesuderinama su vidaus rinka laikomą pagalbą siekiama atkurti anksčiau buvusią padėtį (21). Šiomis aplinkybėmis Teisingumo Teismas yra konstatavęs, kad tas tikslas pasiekiamas, kai gavėjas grąžina kaip neteisėtą pagalbą suteiktas sumas ir taip atsisako pranašumo, kurį buvo įgijęs prieš konkurentus rinkoje, ir atkuriama iki pagalbos išmokėjimo buvusi padėtis (22).
(90)
Remiantis minėta teismo praktika, Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/99 (23) 14 straipsnyje nustatyta, kad „jeigu esant neteisėtai pagalbai priimami neigiami sprendimai, Komisija nusprendžia, kad suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo“.
(91)
Todėl, atsižvelgiant į tai, kad nagrinėjamas priemones reikia laikyti neteisėta pagalba, nesuderinama su vidaus rinka, pagalbos sumos, kurias apima šios dvi priemonės, t. y. atitinkamai 13 mln. EUR ir 383 850 EUR, privalo būti išieškotos, kad būtų atkurta rinkoje iki pagalbos suteikimo buvusi padėtis.
(92)
Kalbant apie valstybės garantiją, ji turi būti išieškota nuo tos dienos, kai Italija atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą, t. y. nuo 2008 m. liepos 24 d., ir iki faktinio jos sugrąžinimo skaičiuojamos palūkanos.
(93)
Skolos išmainymo į kapitalą atveju nuo išieškotinų sumų skaičiuojamos palūkanos pradedant diena, kai gavėjas gavo pagalbą, t. y. nuo 2007 m. gegužės 31 d., iki faktinio jų susigrąžinimo,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Oficiali tyrimo procedūra pagal Sutarties 108 straipsnio 2 dalį dėl įmonei Legler S.p.A. tiesiogiai skirtų 13,2 mln. EUR yra baigta.
2 straipsnis
13 mln. EUR valstybės garantija ir skolos išmainymo į kapitalą sandorio suma, 383 850 EUR, kuriuos Italija, pažeisdama Sutarties 108 straipsnio 3 dalį, suteikė Legler S.p.A., yra su vidaus rinka nesuderinama valstybės pagalba.
3 straipsnis
1. Italija turi išieškoti 2 straipsnyje nurodytą pagalbą iš jos gavėjo.
2. Nuo išieškotinų sumų iki faktinio jų susigrąžinimo dienos skaičiuojamos palūkanos.
Kalbant apie valstybės garantiją, tokios palūkanos skaičiuojamos nuo dienos, einančios po tos dienos, kai Italija atsiėmė pranešimą apie restruktūrizavimo pagalbą.
Skolos išmainymo į kapitalą atveju tokios palūkanos skaičiuojamos nuo dienos, kai gavėjas gavo pagalbą.
3. Palūkanos apskaičiuojamos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (24) V skyriaus nuostatas ir Komisijos reglamentą (EB) Nr. 281/2008 (25), kuriuo iš dalies keičiamas Reglamentas (EB) Nr. 794/2004.
4. Nuo šio sprendimo priėmimo dienos Italija nutraukia visų neišmokėtų 2 straipsnyje nurodytos pagalbos sumų mokėjimą.
4 straipsnis
1. 2 straipsnyje nurodyta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Italija užtikrina, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Italija pateikia Komisijai tokią informaciją:
a)
visą iš gavėjo išieškotiną sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas);
b)
išsamų priemonių, kurių jau imtasi ir kurių ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti, aprašymą;
c)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad pagalbos gavėjui nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Italija nuolat informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti, vykdymo eigą, kol bus baigta grąžinti 2 straipsnyje nurodyta pagalba. Komisijai pateikus prašymą, Italija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir ketinama imtis šiam sprendimui įvykdyti. Italija taip pat pateikia išsamią informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, kurios jau susigrąžintos iš gavėjo.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2011 m. kovo 23 d.