РЕГЛАМЕНТ (ЕC) № 995/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 октомври 2010 година
за определяне на задълженията на операторите, които пускат на пазара дървен материал и изделия от дървен материал
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Горите осигуряват голямо разнообразие от екологични, икономически и социални ползи, включително горски продукти от дървен материал и недървесни горски продукти, както и свързани с околната среда услуги от основно значение за човечеството, като поддържане на биологичното разнообразие и функционирането на екосистемите и опазване на климатичната система.
(2)
Поради нарастващото търсене на дървен материал и изделия от дървен материал в световен мащаб и същевременното наличие на слабости в институциите и управлението в сектора на горското стопанство в редица държави производители на дървен материал, незаконната сеч и свързаната с нея търговия се превърнаха във въпрос, който поражда все по-голямо безпокойство.
(3)
Незаконната сеч е повсеместен проблем, който предизвиква голяма международна загриженост. Тя представлява сериозна заплаха за горите, защото способства за процеса на обезлесяване и на влошаване на състоянието на горите, на който се дължат около 20 % от световните емисии на CO2, застрашава биологичното разнообразие и пречи на устойчивото управление и развитие на горите, включително на търговската жизнеспособност на операторите, действащи в съответствие с приложимото законодателство. Тя също така води до опустиняване и ерозия на почвата и може да засили въздействието на екстремални климатични явления и наводнения. Освен това тя има и социални, политически и икономически последици, които често пречат на напредъка към постигане на целите на добро управление, представлява заплаха за поминъка на зависимите от горското стопанство местни общности и може да бъде свързана с въоръжени конфликти. Очаква се борбата с проблема с незаконната сеч съгласно настоящия регламент да даде своя принос към усилията на Съюза за смекчаване на последиците от изменението на климата по икономически целесъобразен начин и следва да бъде разглеждана като допълваща действията и ангажиментите на Съюза в контекста на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменението на климата.
(4)
Решение № 1600/2002/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юли 2002 г. за установяване на Шеста програма за действие на Общността за околната среда (3) набелязва като приоритетно действие проучването на възможности за предприемане на активни мерки за предотвратяване на търговията с незаконно добит дървен материал и за борба с това явление, както и продължаването на активното участие на Съюза и държавите-членки в изпълнението на глобалните и регионалните решения и споразумения по въпроси, свързани с горите.
(5)
В съобщението на Комисията до Европейския парламент и до Съвета от 21 май 2003 г., озаглавено „Прилагане на законодателството в областта на горите, управлението и търговията (FLEGT): предложение за план за действие на ЕС“, бе предложен пакет от мерки с цел подкрепа на международните усилия за решаване на проблема с незаконната сеч и свързаната с нея търговия в контекста на общите усилия на Съюза за постигане на устойчиво управление на горите.
(6)
Европейският парламент и Съветът приветстваха това съобщение и признаха необходимостта Съюзът да даде своя принос към усилията в световен мащаб, насочени към решаване на проблема с незаконната сеч.
(7)
В съответствие с целта на съобщението, а именно да се гарантира, че в Съюза се въвеждат само изделия от дървен материал, които са произведени съгласно националното законодателство на държавата производител на дървен материал, Съюзът проведе с държави производители на дървен материал („държави партньори“) преговори за сключване на споразумения за доброволно партньорство („СДП за FLEGT“), с които за страните се създава правно обвързващо задължение да прилагат схема на разрешителни и да регулират търговията с дървения материал и изделията от дървен материал, посочени в тези СДП за FLEGT.
(8)
Като се имат предвид значителният мащаб и неотложният характер на проблема, е необходимо активно да бъде подкрепена борбата с незаконната сеч и свързаната с нея търговия, да бъде доразвита и засилена инициативата за СДП за FLEGT и да се подобри взаимодействието между политиките, имащи за цел запазването на горите и постигането на висока степен на опазване на околната среда, включително борбата с изменението на климата и намаляването на биологично разнообразие.
(9)
Следва да бъдат признати усилията на държавите, които са сключили СДП за FLEGT със Съюза, както и залегналите в споразуменията принципи, по-специално по отношение на определението за законно добит дървен материал, като държавите следва да продължат да бъдат насърчавани да сключват СДП за FLEGT. Следва също така да се отчете, че съгласно схемата на разрешителни FLEGT за Съюза се изнасят само дървен материал, който е добит в съответствие с приложимото национално законодателство, и изделия от такъв дървен материал. За тази цел дървеният материал, вложен в изделия от дървен материал, изброени в приложения II и III към Регламент (ЕО) № 2173/2005 на Съвета от 20 декември 2005 г. за установяването на схема на разрешителни FLEGT за вноса на дървесина в Европейската общност (4), с произход от държавите партньори, изброени в приложение I към посочения регламент, следва да се счита за законно добит, при условие че тези изделия от дървен материал са в съответствие с посочения регламент и разпоредбите за неговото прилагане.
(10)
Следва да се отчита също, че Конвенцията по международната търговия със застрашени видове от дивата фауна и флора (CITES) изисква от страните по конвенцията да издават разрешителни за износ по CITES само когато някой от изброените в CITES видове е добит, inter alia, в съответствие с националното законодателство на държавата износител. За тази цел дървеният материал от видовете, изброени в приложение А, Б или В към Регламент (ЕО) № 338/97 на Съвета от 9 декември 1996 г. относно защитата на видовете от дивата флора и фауна чрез регулиране на търговията с тях (5), следва да се счита за законно добит, при условие че е в съответствие с посочения регламент и с разпоредбите за неговото прилагане.
(11)
Като се има предвид, че следва да се насърчава използването на рециклиран дървен материал и изделия от такъв дървен материал и че включването на такива продукти в приложното поле на настоящия регламент би създало несъразмерна тежест за операторите, използваният дървен материал и изделията от такъв дървен материал, чийто жизнен цикъл е завършил и в противен случай биха били изхвърлени като отпадъци, следва да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент.
(12)
Пускането за пръв път на незаконно добит дървен материал или на изделия, получени от такъв дървен материал, на вътрешния пазар следва да бъде забранено като една от мерките по настоящия регламент. Като се отчита сложният характер на незаконната сеч, причините, които водят до нея, и нейното въздействие, следва да се предприемат и специални мерки, като например мерки, насочени към поведението на операторите.
(13)
В контекста на Плана за действие за FLEGT Комисията и, когато е уместно, държавите-членки може да подкрепят и провеждат проучвания и изследвания на равнищата и характера на незаконната сеч в различните държави и да осигурят публичен достъп до подобна информация, както и да подпомагат предоставянето на операторите на практически насоки относно приложимото законодателство на държави производители на дървен материал.
(14)
При липса на международно прието определение за основа при определяне на това какво е незаконна сеч следва да служи законодателството на държавата, в която е добит дървеният материал, както и прилагането в тази държава на съответните международни конвенции, по които тази държава е страна.
(15)
Много изделия от дървен материал биват подложени на редица преработвателни процеси преди и след пускането им за пръв път на вътрешния пазар. За да се избегне налагането на ненужна административна тежест, системата за надлежна проверка следва да обхваща само операторите, които пускат за пръв път на вътрешния пазар дървен материал и изделия от дървен материал, докато от търговците във веригата на доставка следва да се изисква да предоставят обща информация относно доставчика и купувача, за да даде възможност за проследяване на дървения материал и изделията от дървен материал.
(16)
Операторите, които пускат за пръв път дървен материал и изделия от дървен материал на вътрешния пазар, следва, като прилагат системен подход, да предприемат необходимите стъпки, за да гарантират, че на вътрешния пазар не се пускат незаконно добит дървен материал и изделия, получени от такъв дървен материал. За целта операторите следва да извършват надлежна проверка чрез система от мерки и процедури, за да намалят до минимум риска от пускане на вътрешния пазар на незаконно добит дървен материал и изделия, получени от такъв дървен материал.
(17)
Системата за надлежна проверка включва три елемента, присъщи на управлението на риска: достъп до информация, оценка на риска и ограничаване на установения риск. Системата за надлежна проверка следва да осигурява достъп до информация относно източниците и доставчиците на дървен материал и изделия от дървен материал, които биват пускани на вътрешния пазар за първи път, включително подходяща информация относно спазването на приложимото законодателство, държавата на дърводобив, дървесните видове, количеството и - по целесъобразност, поднационалния регион и концесията за дърводобив. Въз основа на тази информация операторите следва да направят оценка на риска. Когато бъде установен риск, операторите следва да ограничат този риск по начин, пропорционален на установения риск, с цел да се предотврати пускането на незаконно добит дървен материал и на изделия от такъв дървен материал на вътрешния пазар.
(18)
За да се избегне ненужната административна тежест, не следва да се изисква да създават нови системи онези оператори, които вече използват системи или процедури, отговарящи на изискванията на настоящия регламент.
(19)
За да се отчетат добрите практики в сектора на горското стопанство, в рамките на процедурата за оценка на риска могат да се използват системи на трети лица, като сертифициране или други проверени системи, включващи проверка на съответствието с приложимото законодателство.
(20)
Дърводобивният и дървообработващ отрасъл е от голямо значение за икономиката на Съюза. Организациите на операторите са важни фактори в отрасъла, тъй като представляват интересите му в широк мащаб и взаимодействат с най-различни заинтересовани страни. Тези организации също така притежават експертните знания и капацитета да анализират съответното законодателство и да улеснят спазването му от страна на своите членове, но не следва да използват тези знания, за да доминират на пазара. С цел да се улесни прилагането на настоящия регламент и да се допринесе за разработването на добри практики е целесъобразно да бъдат признати организациите, които са разработили системи за надлежна проверка, отговарящи на изискванията на настоящия регламент. Признаването и оттеглянето на признаване на организациите за мониторинг следва да се извършват по справедлив и прозрачен начин. Следва да бъде публично оповестен списък на такива признати организации, за да се даде възможност на операторите да използват тези признати организации за мониторинг.
(21)
Компетентните органи следва редовно да извършват проверки на организациите за мониторинг, за да установят дали те изпълняват ефективно задълженията, предвидени в настоящия регламент. Освен това компетентните органи следва да полагат усилия да извършват проверки, когато разполагат със съответната информация, включително при изразена основателна загриженост на трети лица.
(22)
Компетентните органи следва да следят операторите ефективно да изпълняват задълженията, предвидени в настоящия регламент. За тази цел компетентните органи следва да извършват официални проверки, когато е целесъобразно - по план, като те могат да включват проверки в помещенията на оператора и одиторски проверки на място, и следва да могат да изискват от операторите да предприемат коригиращи действия при необходимост. Освен това компетентните органи следва да полагат усилия да извършват проверки, когато разполагат със съответната информация, включително при изразена основателна загриженост на трети лица.
(23)
Компетентните органи следва да съхраняват информация за проверките и съответната информация следва да бъде достъпна в съответствие с Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно обществения достъп до информация за околната среда (6).
(24)
Като се има предвид международният характер на незаконната сеч и свързаната с нея търговия, компетентните органи следва да сътрудничат помежду си и с административните органи на трети държави и Комисията.
(25)
С цел да се улесни способността на операторите, които пускат дървен материал или изделия от дървен материал на вътрешния пазар, да спазват изискванията на настоящия регламент, държавите-членки, като вземат предвид положението на малките и средните предприятия, когато е уместно - подпомагани от Комисията, може да предоставят на операторите техническа и друга помощ и да улеснят обмена на информация. Предоставянето на такава помощ не следва да освобождава операторите от задължението им за извършване на надлежни проверки.
(26)
Търговците и организациите за мониторинг следва да се въздържат от предприемането на мерки, които биха изложили на опасност постигането на целта на настоящия регламент.
(27)
Държавите-членки следва да гарантират, че нарушенията на настоящия регламент, включително от страна на оператори, търговци и организации за мониторинг, се наказват с ефективни, съразмерни и възпиращи санкции. Националните правила може да предвиждат, че след като бъдат приложени ефективни, съразмерни и възпиращи санкции за нарушение на забраната за пускане на пазара на незаконно добит дървен материал или изделия, получени от такъв дървен материал, не е необходимо този дървен материал и изделия от дървен материал да бъдат унищожавани, а вместо това може да бъдат използвани или отчуждени за цели от обществен интерес.
(28)
На Комисията следва да се предоставят правомощия да приема делегирани актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) относно процедурите за признаване и оттегляне на признаване на организациите за мониторинг, относно нови приложими критерии за оценка на риска, които могат да бъдат необходими в допълнение към вече предвидените в настоящия регламент, и относно списъка на дървения материал и изделията от дървен материал, за които се прилага настоящият регламент. От особено значение е по време на своята подготвителна работа Комисията да провежда съответните консултации, включително на експертно равнище.
(29)
За да се гарантират еднакви условия за прилагане, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия за приемането на подробни правила относно честотата и характера на проверките от страна на компетентните органи спрямо организациите за мониторинг и относно системите за надлежна проверка, освен по отношение на нови приложими критерии за оценка на риска. В съответствие с член 291 ДФЕС общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията се установяват предварително чрез регламент, приет в съответствие с обикновената законодателна процедура. До приемането на този нов регламент продължава да се прилага Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7), с изключение на процедурата по регулиране с контрол, която не се прилага.
(30)
На операторите и компетентните органи следва да се предостави разумен срок, за да се подготвят за изпълнение на изискванията на настоящия регламент.
(31)
Доколкото целта на настоящия регламент, а именно борбата с незаконната сеч и свързаната с нея търговия, не може да бъде постигната самостоятелно от държавите-членки и следователно, поради нейния мащаб, може да бъде по-добре постигната на равнището на Съюза, Съюзът може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, уреден в член 5 от Договора за Европейския съюз. В съответствие с принципа на пропорционалност, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тази цел,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Предмет
Настоящият регламент определя задълженията на операторите, които пускат за пръв път дървен материал и изделия от дървен материал на вътрешния пазар, както и задълженията на търговците.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„дървен материал и изделия от дървен материал“ означава дървеният материал и изделията от дървен материал, посочени в приложението, с изключение на изделията от дървен материал или компонентите на тези изделия, изработени от дървен материал или изделия от дървен материал, които са в края на жизнения си цикъл и в противен случай биха били изхвърлени като отпадъци по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (8);
б)
„пускане на пазара“ означава доставка с всякакви средства, независимо от използваната техника на продажба, на дървен материал или изделия от дървен материал за пръв път на вътрешния пазар с цел дистрибуция или употреба в процеса на търговска дейност, срещу заплащане или безплатно. Това включва и доставка с всякакви средства за комуникация от разстояние по смисъла на Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (9). Доставянето на вътрешния пазар на изделия от дървен материал, получени от дървен материал или от изделия от дървен материал, които вече са пуснати на вътрешния пазар, не представлява „пускане на пазара“;
в)
„оператор“ означава всяко физическо или юридическо лице, което пуска на пазара дървен материал или изделия от дървен материал;
г)
„търговец“ означава всяко физическо или юридическо лице, което в процеса на търговска дейност продава или купува на вътрешния пазар дървен материал или изделия от дървен материал, които вече са пуснати на вътрешния пазар;
д)
„държава на дърводобив“ означава държавата или територията, в която е добит дървеният материал или дървеният материал, вложен в изделията от дървен материал;
е)
„законно добит“ означава добит в съответствие с приложимото законодателство в държавата на дърводобив;
ж)
„незаконно добит“ означава добит в нарушение на приложимото законодателство в държавата на дърводобив;
з)
„приложимо законодателство“ означава законодателството, което е в сила в държавата на дърводобив и обхваща следните въпроси:
-
права на дърводобив в рамките на законно обявени граници,
-
плащания за права на дърводобив и дървен материал, включително такси, свързани с добива на дървен материал,
-
добив на дървен материал, включително законодателство в областта на околната среда и на горското стопанство, в това число относно управлението на горите и опазването на биологичното разнообразие, когато тези въпроси са пряко свързани с добива на дървен материал,
-
законни права на трети лица по отношение на използването и владението, които са засегнати от добива на дървен материал, и
-
търговия и митнически въпроси, доколкото засягат горския сектор.
Член 3
Статус на дървения материал и на изделията от дървен материал, обхванати от FLEGT и CITES
За целите на настоящия регламент за законно добит се счита дървен материал, вложен в изделията от дървен материал, изброени в приложения II и III към Регламент (ЕО) № 2173/2005, който е с произход от държави партньори, изброени в приложение I към посочения регламент, и който е в съответствие с него и с разпоредбите за неговото прилагане.
За целите на настоящия регламент за законно добит се счита дървен материал от видовете, изброени в приложение А, Б или В към Регламент (ЕО) № 338/97, който е в съответствие с посочения регламент и с разпоредбите за неговото прилагане.
Член 4
Задължения на операторите
1. Забранява се пускането на пазара на незаконно добит дървен материал или на изделия, получени от такъв дървен материал.
2. Операторите извършват надлежна проверка, когато пускат на пазара дървен материал или изделия от дървен материал. За тази цел те използват рамка от процедури и мерки, наричана по-долу „система за надлежна проверка“, която е предвидена в член 6.
3. Всеки оператор поддържа и извършва редовна оценка на системата за надлежна проверка, която използва, освен когато операторът използва система за надлежна проверка, установена от организация за мониторинг, посочена в член 8. Като основа на системата за надлежна проверка може да се използват съществуващите съгласно националното законодателство системи за надзор, както и всеки доброволен механизъм за надзор, който отговоря на изискванията на настоящия регламент.
Член 5
Задължение за проследяване
В цялата верига на доставка търговците трябва да са в състояние да посочат:
а)
операторите или търговците, които са доставили дървения материал и изделията от дървен материал; както и
б)
когато е приложимо - търговците, на които са доставили дървен материал и изделия от дървен материал.
Търговците съхраняват информацията, посочена в първа алинея, в продължение на най-малко пет години и предоставят тази информация на компетентните органи при поискване.
Член 6
Системи за надлежна проверка
1. Системата за надлежна проверка, посочена в член 4, параграф 2, съдържа следните елементи:
а)
мерки и процедури, осигуряващи достъп до следната информация относно доставките от оператора на дървен материал или изделия от дървен материал, които са пуснати на пазара:
-
описание, включително търговското наименование и вида изделие, както и обичайното наименование на вида дърво и, когато е приложимо, неговото пълно научно наименование,
-
държава на дърводобив, и, когато е приложимо:
i)
поднационален регион, в който дървеният материал е добит; както и
ii)
концесия за дърводобив,
-
количество (изразено в обем, тегло или брой единици),
-
наименование и адрес на доставчика на съответния оператор,
-
наименование и адрес на търговеца, на когото са доставени дървеният материал и изделията от дървен материал,
-
документи или друга информация, посочваща съответствието на този дървен материал и на тези изделия от дървен материал с приложимото законодателство;
б)
процедури за оценка на риска, даващи на оператора възможност да анализира и извършва оценка на риска от пускане на пазара на незаконно добит дървен материал или на изделия от такъв дървен материал.
В рамките на тези процедури се взема предвид информацията, посочена в буква а), както и съответните критерии за оценка на риска, включително:
-
осигуряването на съответствие с приложимото законодателство, което може да включва системи за сертифициране или други проверени системи на трети лица, при които се оценява съответствието с приложимото законодателство,
-
разпространението на незаконния добив на конкретни дървесни видове,
-
разпространението на незаконния дърводобив или незаконните практики в държавата на дърводобив и/или поднационален регион на дърводобив, в който е добит дървеният материал, включително отчитане на случаите на разпространение на въоръжен конфликт,
-
санкциите, наложени от Съвета за сигурност на ООН или Съвета на Европейския съюз по отношение на вноса или износа на дървен материал,
-
сложността на веригата на доставка на дървен материал и на изделия от дървен материал;
в)
освен когато рискът, установен в хода на процедурите за оценка на риска, посочени в буква б), е незначителен - процедури за ограничаване на риска, състоящи се от набор от подходящи и пропорционални мерки и процедури за реално намаляване на този риск и които могат да включват изискването на допълнителна информация или документи и/или изискването за извършване на проверка от трето лице.
2. Подробните правила, необходими за гарантиране еднаквото прилагане на параграф 1, освен по отношение на новите приложими критерии за оценка на риска, посочени във второ изречение от параграф 1, буква б) от настоящия член, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 18, параграф 2. Тези правила се приемат до 3 юни 2012 г.
3. Като взема предвид развитието на пазара и придобития опит в прилагането на настоящия регламент, по-специално опита, установен чрез обмена на информация по член 13 и докладването по член 20, параграф 3, Комисията може да приема делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС относно новите приложими критерии за оценка на риска, които могат да бъдат необходими в допълнение към посочените във второто изречение от параграф 1, буква б) от настоящия член с цел гарантиране ефективността на системата за надлежна проверка.
По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия параграф, се прилагат процедурите, предвидени в членове 15, 16 и 17.
Член 7
Компетентни органи
1. Всяка държава-членка определя един или повече компетентни органи, които да отговарят за прилагането на настоящия регламент.
Държавите-членки съобщават на Комисията наименованията и адресите на компетентните органи най-късно до 3 юни 2011 г. Държавите-членки съобщават на Комисията всички изменения в наименованията и адресите на компетентните органи.
2. Комисията оповестява публично, включително по Интернет, списък на компетентните органи. Списъкът редовно се актуализира.
Член 8
Организации за мониторинг
1. Организациите за мониторинг:
а)
поддържат и извършват редовна оценка на система за надлежна проверка, предвидена в член 6, и предоставят на операторите правото да я използват;
б)
проверяват правилното използване от страна на тези оператори на тяхната система за надлежна проверка;
в)
предприемат необходимите действия, в случай че даден оператор не използва правилно тяхната система за надлежна проверка, включително уведомяват компетентните органи в случай на съществено или системно неизпълнение от страна на оператора.
2. Дадена организация може да поиска да бъде призната за организация за мониторинг, ако отговаря на следните изисквания:
а)
притежава юридическа правосубектност и е законно установена в рамките на Съюза;
б)
разполага с подходящи експертни знания и капацитет да изпълнява функциите по параграф 1; и
в)
може да гарантира отсъствието на какъвто и да било конфликт на интереси при изпълнението на функциите си.
3. Комисията, след като проведе консултации със заинтересованите държави-членки, признава за организация за мониторинг заявителите, които отговарят на изискванията, посочени в параграф 2.
Решението за признаване на организация за мониторинг се съобщава от Комисията на компетентните органи на всички държави-членки.
4. Компетентните органи правят редовни проверки, за да проверят дали организациите за мониторинг, действащи в рамките на териториалната компетентност на компетентните органи, продължават да изпълняват функциите по параграф 1 и да отговарят на изискванията по параграф 2. Проверки може да се извършват и в случаите, когато компетентният орган на държавата-членка притежава съответна информация, включително изразена основателна загриженост на трети лица, или когато е установил недостатъци в прилагането от страна на операторите на системата за надлежна проверка, създадена от организация за мониторинг. В съответствие с Директива 2003/4/ЕО се представя доклад относно проверките.
5. Ако компетентен орган установи, че дадена организация за мониторинг вече не изпълнява функциите по параграф 1 или вече не отговаря на изискванията по параграф 2, той незабавно уведомява Комисията за това.
6. Комисията оттегля признаването на дадена организация за мониторинг, когато, по-специално въз основа на информацията по параграф 5, е установила, че организацията за мониторинг вече не изпълнява функциите по параграф 1 или не отговаря на изискванията по параграф 2. Преди да оттегли признаването на дадена организация за мониторинг, Комисията уведомява заинтересованите държави-членки.
Решението за оттегляне на признаването на дадена организация за мониторинг се съобщава от Комисията на компетентните органи на всички държави-членки.
7. С цел допълване на процедурните правила относно признаването и оттеглянето на признаване на организациите за мониторинг и, ако опитът изисква това, изменението на тези правила, Комисията може да приема делегирани актове съгласно член 290 ДФЕС, като същевременно гарантира, че признаването и оттеглянето на признаването се извършват по справедлив и прозрачен начин.
По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия параграф, се прилагат процедурите, предвидени в членове 15, 16 и 17. Тези актове се приемат до 3 март 2012 г.
8. Подробните правила относно честотата и характера на проверките, посочени в параграф 4, необходими за осигуряване на ефективното наблюдение на организациите за мониторинг и еднаквото прилагане на посочения параграф, се приемат в съответствие с процедурата по регулиране, посочена в член 18, параграф 2. Тези правила се приемат до 3 юни 2012 г.
Член 9
Списък на организациите за мониторинг
Комисията публикува списъка на организациите за мониторинг в серия C на Официален вестник на Европейския съюз и оповестява този списък на уебсайта си. Списъкът редовно се актуализира.
Член 10
Проверки на операторите
1. Компетентните органи извършват проверки, за да установят дали операторите спазват изискванията, предвидени в членове 4 и 6.
2. Проверките по параграф 1 се извършват по план, който периодично се преразглежда, въз основа на подход, отчитащ риска. Освен това проверки може да се извършват, когато даден компетентен орган разполага със съответна информация, включително въз основа на основателна загриженост, изразена от трети лица, относно спазването на настоящия регламент от страна на определен оператор.
3. Проверките по параграф 1 може да включват, наред с другото:
а)
преглед на системата за надлежна проверка, включително на процедурите за оценка на риска и за ограничаване на риска;
б)
преглед на документация и данни, удостоверяващи правилното функциониране на системата и процедурите за надлежна проверка;
в)
проверки на случаен принцип, включително одиторски проверки на място.
4. Операторите предоставят необходимото съдействие, за да улеснят извършването на проверките по параграф 1, по-специално по отношение на достъпа до помещения и предоставянето на документация или данни.
5. Без да се засяга член 19, когато в резултат на проверки по параграф 1 се установят пропуски, компетентните органи могат да направят искане за предприемане на коригиращи действия от страна на оператора. В допълнение към това, в зависимост от характера на установените пропуски държавите-членки могат да предприемат незабавни временни мерки, включващи наред с другото:
а)
изземване на дървен материал и на изделия от дървен материал;
б)
забрана на предлагането на пазара на дървен материал и изделия от дървен материал.
Член 11
Данни за проверките
1. Компетентните органи съхраняват данни за проверките по член 10, параграф 1, в които посочват по-специално техния характер и резултатите от тях, включително исканията за коригиращи действия, направени по реда на член 10, параграф 5. Данните за всички проверки се съхраняват най-малко пет години.
2. До информацията, посочена в параграф 1, се осигурява достъп в съответствие с Директива 2003/4/ЕО.
Член 12
Сътрудничество
1. Компетентните органи сътрудничат помежду си и с административните органи на трети държави, както и с Комисията, за да гарантират спазването на настоящия регламент.
2. Компетентните органи обменят с компетентните органи на други държави-членки и с Комисията информация относно сериозните пропуски, установени при проверките по член 8, параграф 4 и член 10, параграф 1, и относно наложените в съответствие с член 19 санкции.
Член 13
Техническа помощ, насоки и обмен на информация
1. Без да се засягат задълженията на операторите за извършване на надлежна проверка съгласно член 4, параграф 2, държавите-членки, подпомагани, когато е необходимо, от Комисията, може да предоставят на операторите техническа и друг вид помощ и насоки, като вземат предвид положението на малките и средните предприятия, с цел да се улесни спазването на изискванията на настоящия регламент, по-специално по отношение на въвеждането на система за надлежна проверка в съответствие с член 6.
2. Държавите-членки, подпомагани, когато е необходимо, от Комисията, може да улеснят обмена и разпространението на съответна информация във връзка с незаконната сеч, по-специално с цел подпомагане на операторите при оценката на риска, предвидена в член 6, параграф 1, буква б), и по отношение на най-добрите практики във връзка с прилагането на настоящия регламент.
3. Помощта се предоставя така, че да се избегне засягането на задълженията на компетентните органи и да се запази тяхната независимост при осигуряване на прилагането на настоящия регламент.
Член 14
Изменения на приложението
За да се вземат предвид, от една страна, придобитият опит в прилагането на настоящия регламент, по-специално опитът, установен чрез докладването по член 20, параграфи 3 и 4, и обменът на информация по член 13, и, от друга страна, новостите по отношение на техническите характеристики, крайното предназначение и производствените процеси, свързани с дървения материал и с изделията от дървен материал, Комисията може да приема делегирани актове в съответствие с член 290 ДФЕС, като изменя и допълва списъка на дървения материал и изделията от дървен материал, който се съдържа в приложението. Тези актове не трябва да водят до налагането на несъразмерна тежест за операторите.
По отношение на делегираните актове, посочени в настоящия член, се прилагат процедурите, предвидени в членове 15, 16 и 17.
Член 15
Делегиране
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 6, параграф 3, член 8, параграф 7 и член 14, се предоставят на Комисията за срок от седем години, считано от 2 декември 2010 г. Комисията представя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от три месеца преди края на срок от три години, считано от началната дата на прилагане на настоящия регламент. Делегирането на правомощия се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 16.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 16 и 17.
Член 16
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 6, параграф 3, член 8, параграф 7 и член 14, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок преди вземането на окончателно решение, като посочва делегираните правомощия, които може да бъдат оттеглени, както и евентуалните причини за оттеглянето.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочено в него. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга валидността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 17
Възражения срещу делегирани актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок два месеца от датата на нотификацията. По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на този срок нито Европейският парламент, нито Съветът са възразили срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
Делегираният акт може да бъде публикуван в Официален вестник на Европейския съюз и да влезе в сила преди изтичането на посочения срок, ако и Европейският парламент, и Съветът са информирали Комисията за намерението си да не правят възражения.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възрази срещу делегиран акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 18
Комитет
1. Комисията се подпомага от Комитета за прилагане на законодателството в областта на горите, управлението и търговията (FLEGT), създаден съгласно член 11 от Регламент (ЕО) № 2173/2005.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
Член 19
Санкции
1. Държавите-членки установяват система от санкции за нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент и вземат всички мерки, за да гарантират прилагането им.
2. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, съразмерни и възпиращи и могат да включват, наред с другото:
а)
глоби, пропорционални на нанесените вреди на околната среда, на стойността на съответния дървен материал или изделия от дървен материал и на данъчните загуби и икономическите вреди, причинени от нарушението, определяне на размера на глобите по начин, който гарантира, че те действително лишават причинителите от икономическите облаги, получени от техните тежки нарушения, без да се засяга законното им право да упражняват професията си, и постепенно увеличаване на размера на глобите в случай на повтарящо се тежко нарушение;
б)
изземване на съответния дървен материал или изделия от дървен материал;
в)
незабавно спиране на действието на разрешението за търговия.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби и незабавно я уведомяват за всички последващи изменения, свързани с тях.
Член 20
Доклади
1. До 30 април на всяка втора година, считано от 3 март 2013 г., държавите-членки представят на Комисията доклад относно прилагането на настоящия регламент през предходните две години.
2. Въз основа на тези доклади Комисията изготвя доклад, който представя на Европейския парламент и на Съвета на всеки две години. При подготовката на доклада Комисията отчита отбелязания напредък във връзка със сключването и изпълнението на СДП за FLEGT в съответствие с Регламент (ЕО) № 2173/2005 и техния принос към намаляване на наличието на незаконно добит дървен материал и на изделия, получени от такъв дървен материал, на вътрешния пазар.
3. До 3 декември 2015 г. и на всеки шест години след това Комисията, въз основа на докладите и опита, свързани с прилагането на настоящия регламент, прави преглед на неговото действие и ефективност, включително по отношение предотвратяването на пускането на вътрешния пазар на незаконно добит дървен материал или на изделия, получени от такъв дървен материал. Тя обръща по-специално внимание на административните последици за малките и средните предприятия и на продуктовия обхват. Тези доклади могат при необходимост да бъдат придружени от подходящи законодателни предложения.
4. Първият от докладите по параграф 3 включва оценка на настоящата икономическа и търговска ситуация в Съюза във връзка с изделията, изброени в глава 49 от Комбинираната номенклатура, като в него се отчита по-специално конкурентоспособността на съответните сектори, за да се разгледа възможността за евентуалното включване на посочените изделия в списъка на дървения материал и изделията от дървен материал, съдържащ се в приложението към настоящия регламент.
Докладът, посочен в първа алинея, включва също така оценка на ефективността на забраната за пускане на пазара на незаконно добит дървен материал и изделия, получени от такъв дървен материал, предвидена в член 4, параграф 1, както и на системата за надлежна проверка, предвидена в член 6.
Член 21
Влизане в сила и прилагане
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 3 март 2013 г. Независимо от това член 6, параграф 2, член 7, параграф 1 и член 8, параграфи 7 и 8 се прилагат от 2 декември 2010 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 20 октомври 2010 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 995/2010 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 20 ottobre 2010
che stabilisce gli obblighi degli operatori che commercializzano legno e prodotti da esso derivati
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 192, paragrafo 1,
vista la proposta della Commissione europea,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
Le foreste sono fonte di numerosi benefici ambientali, economici e sociali, tra cui la produzione di legno e di prodotti forestali non legnosi e l’offerta di servizi ambientali essenziali per l’umanità, quali la conservazione della biodiversità e delle funzioni ecosistemiche, nonché la tutela del sistema climatico.
(2)
Dato l’aumento della domanda mondiale di legno e prodotti da esso derivati e le lacune istituzionali e di gestione nel settore forestale in un certo numero di paesi produttori di legname, il disboscamento illegale e il connesso commercio di legname ottenuto illegalmente sono divenuti problemi sempre più preoccupanti.
(3)
Il disboscamento illegale è un problema diffuso che suscita notevoli preoccupazioni a livello internazionale. Esso rappresenta una seria minaccia per le foreste in quanto contribuisce al processo di deforestazione e al degrado forestale, responsabile di circa il 20 % delle emissioni globali di CO2, minaccia la biodiversità e compromette la gestione e lo sviluppo sostenibili delle foreste compresa la redditività commerciale per gli operatori che agiscono conformemente alla legislazione applicabile. Esso contribuisce inoltre alla desertificazione e all’erosione del suolo e può aggravare i fenomeni meteorologici estremi e le inondazioni. Esso presenta inoltre implicazioni di tipo sociale, politico ed economico, spesso compromettendo i progressi verso obiettivi di buongoverno e minacciando la sopravvivenza delle comunità locali che dipendono dalla foresta, e può essere legato a conflitti armati. La lotta al disboscamento illegale nel contesto del presente regolamento dovrebbe contribuire in modo economicamente vantaggioso agli sforzi dell’Unione per l’attenuazione dei cambiamenti climatici e dovrebbe essere considerata complementare all’azione e all’impegno dell’Unione nel contesto della convenzione quadro delle Nazioni Unite sui cambiamenti climatici.
(4)
La decisione n. 1600/2002/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 22 luglio 2002, che istituisce il sesto programma comunitario di azione in materia di ambiente (3), individua tra le azioni prioritarie l’esame della possibilità di adottare provvedimenti operativi per prevenire e combattere il traffico di legname raccolto illegalmente e il proseguimento dell’attiva partecipazione dell’Unione e degli Stati membri all’attuazione delle risoluzioni e degli accordi a livello internazionale e regionale sulle questioni concernenti le foreste.
(5)
La comunicazione della Commissione del 21 maggio 2003 intitolata «L’applicazione delle normative, la governance e il commercio nel settore forestale (FLEGT) - Proposta di un piano d’azione dell’Unione europea» ha proposto un pacchetto di misure per sostenere l’impegno internazionale per affrontare il problema del disboscamento illegale e del relativo commercio di legname nel contesto degli sforzi complessivi intrapresi dall’Unione al fine di conseguire una gestione sostenibile delle risorse forestali.
(6)
Il Parlamento europeo e il Consiglio hanno accolto con favore tale comunicazione e hanno riconosciuto la necessità che l’Unione contribuisca agli interventi in atto a livello mondiale per contrastare il fenomeno del disboscamento illegale.
(7)
In linea con l’obiettivo della comunicazione, vale a dire assicurare che solo il legno e prodotti da esso derivati ottenuti in conformità della legislazione nazionale del paese produttore di legname possano entrare nell’Unione, quest’ultima ha negoziato accordi volontari di partenariato («VPA FLEGT») con paesi produttori di legname («paesi partner»), che hanno istituito un obbligo giuridicamente vincolante per le parti di attuare un regime di licenze e di regolamentare il commercio del legno e prodotti da esso derivati individuati in detti VPA FLEGT.
(8)
Data la notevole portata e l’urgenza del problema, è necessario sostenere attivamente le iniziative internazionali per combattere il disboscamento illegale e il relativo commercio di legname, integrare e rafforzare le iniziative VPA FLEGT e migliorare le sinergie tra le politiche mirate alla conservazione delle foreste e al raggiungimento di un livello elevato di protezione dell’ambiente, contrastando i cambiamenti climatici e la perdita di biodiversità.
(9)
È opportuno riconoscere gli sforzi compiuti dai paesi che hanno concluso VPA FLEGT con l’Unione e i principi sanciti da tali accordi, in particolare per quanto riguarda la definizione di legname di provenienza legale e incoraggiare ulteriormente i paesi a concludere VPA FLEGT. È opportuno inoltre tenere in considerazione che, nel quadro del regime di licenze FLEGT, solo il legno ottenuto conformemente alla pertinente legislazione nazionale e i prodotti da esso derivati sono esportati verso l’Unione. I prodotti del legno elencati negli allegati II e III del regolamento (CE) n. 2173/2005 del Consiglio, del 20 dicembre 2005, relativo all’istituzione di un sistema di licenze FLEGT per le importazioni di legname nella Comunità europea (4), originari dei paesi partner di cui all’allegato I di tale regolamento, dovrebbero pertanto essere considerati come ottenuti legalmente, purché conformi a tale regolamento e alle eventuali disposizioni di esecuzione.
(10)
È opportuno inoltre tenere conto del fatto che la convenzione sul commercio internazionale delle specie di flora e di fauna selvatiche minacciate di estinzione (CITES) richiede alle parti contraenti di rilasciare un permesso di esportazione CITES solo quando una delle specie presenti nell’elenco CITES è stata ottenuta conformemente, tra l’altro, alla legislazione nazionale del paese di esportazione. Pertanto, è opportuno che il legname delle specie di cui all’allegato A, B o C del regolamento (CE) n. 338/97 del Consiglio, del 9 dicembre 1996, relativo alla protezione di specie della flora e della fauna selvatiche mediante il controllo del loro commercio (5), sia considerato come ottenuto legalmente se conforme a tale regolamento e alle eventuali disposizioni di esecuzione.
(11)
Tenendo presente che occorre incoraggiare l’impiego del legno e dei prodotti da esso derivati riciclati e che la loro inclusione nell’ambito di applicazione del presente regolamento costituirebbe un onere sproporzionato per gli operatori, è opportuno escludere dall’ambito di applicazione del presente regolamento il legno e i prodotti da esso derivati usati che hanno completato il loro ciclo di vita e che sarebbero altrimenti smaltiti come rifiuti.
(12)
Tra le misure nell’ambito del presente regolamento, è opportuno vietare la commercializzazione per la prima volta sul mercato interno di legno e prodotti da esso derivati di provenienza illegale. Tenendo conto della complessità del fenomeno del disboscamento illegale, delle cause ad esso soggiacenti e delle sue conseguenze, è opportuno adottare provvedimenti specifici, quali quelli mirati al comportamento degli operatori.
(13)
Nell’ambito del piano d’azione FLEGT la Commissione e, ove opportuno, gli Stati membri possono sostenere e condurre studi e ricerche sui livelli e sulla natura del disboscamento illegale in diversi paesi e pubblicare tali informazioni, nonché sostenere la fornitura agli operatori di orientamenti pratici sulla legislazione vigente nei paesi produttori di legname.
(14)
In assenza di una definizione accettata a livello internazionale, per definire il concetto di disboscamento illegale è opportuno fare riferimento alla legislazione del paese di produzione, compresi i regolamenti nonché l’applicazione in tale paese delle pertinenti convenzioni internazionali di cui lo stesso è parte.
(15)
Molti prodotti derivati dal legno sono soggetti a numerosi processi prima e dopo la loro prima immissione sul mercato. Per evitare di imporre oneri amministrativi non necessari, è opportuno assoggettare al sistema di dovuta diligenza solo gli operatori che commercializzano per la prima volta legno e prodotti da esso derivati sul mercato interno, laddove per i commercianti della catena di distribuzione è opportuno prevedere l’obbligo di fornire informazioni minime sui loro fornitori ed acquirenti ai fini della tracciabilità del legno e dei prodotti da esso derivati.
(16)
Sulla base di un approccio sistemico, è opportuno che gli operatori che commercializzano per la prima volta legno e prodotti da esso derivati sul mercato interno adottino le opportune misure al fine di accertarsi che non siano commercializzati legno e prodotti da esso derivati di provenienza illegale. A tal fine, è opportuno che gli operatori esercitino la dovuta diligenza nell’ambito di un sistema di misure e procedure che consenta loro di minimizzare il rischio di commercializzare sul mercato interno legno e prodotti da esso derivati di provenienza illegale.
(17)
Il sistema della dovuta diligenza comprende tre elementi inerenti alla gestione del rischio: accesso alle informazioni, valutazione del rischio e attenuazione del rischio individuato. È opportuno che il sistema di dovuta diligenza permetta di accedere alle informazioni circa le fonti e i fornitori di legno e i prodotti da esso derivati commercializzati sul mercato interno per la prima volta, comprese le informazioni pertinenti, per esempio riguardo alla conformità con la legislazione applicabile, con il paese di produzione, con la specie, con la quantità e, se del caso, con la regione subnazionale interessata e con la concessione di taglio. In base a tali informazioni gli operatori dovrebbero effettuare una valutazione del rischio. Individuato un rischio, gli operatori dovrebbero attenuarlo in misura proporzionale al rischio individuato, al fine di evitare che il legno e i prodotti da esso derivati di provenienza illegale siano immessi sul mercato.
(18)
Per evitare indebiti oneri amministrativi, gli operatori che stanno già usando sistemi o procedure che rispettano le prescrizioni del presente regolamento non dovrebbero essere obbligati a mettere a punto nuovi sistemi.
(19)
Al fine di riconoscere le buone pratiche nel settore forestale, nella procedura di valutazione dei rischi possono essere usati la certificazione o altri schemi verificati da parti terze che includono la verifica della conformità con la legislazione applicabile.
(20)
La filiera del legno riveste notevole importanza per l’economia dell’Unione. Le associazioni degli operatori sono attori importanti nella filiera perché ne rappresentano gli interessi su larga scala e interagiscono con tutta una serie di soggetti interessati. Tali associazioni hanno inoltre le competenze e la capacità di analizzare la legislazione pertinente e di aiutare i loro membri a conformarvisi, ma non dovrebbero fare uso di queste competenze per acquisire una posizione dominante sul mercato. Per facilitare l’attuazione del presente regolamento e contribuire allo sviluppo di buone prassi è opportuno riconoscere gli organismi che hanno elaborato un sistema di dovuta diligenza che sia conforme alle prescrizioni del presente regolamento. È opportuno che il riconoscimento e la revoca del riconoscimento degli organismi di controllo siano effettuati in modo equo e trasparente. Dovrebbe essere reso pubblico un elenco degli organismi riconosciuti in modo da permettere che gli operatori ne facciano uso.
(21)
Le autorità competenti dovrebbero effettuare controlli periodici degli organismi di controllo per assicurarsi che questi adempiano effettivamente gli obblighi previsti dal presente regolamento. Inoltre, esse dovrebbero adoperarsi per effettuare controlli ove dispongano di informazioni pertinenti, tra cui indicazioni comprovate fornite da terzi.
(22)
È opportuno che le autorità competenti verifichino il rispetto effettivo degli obblighi di cui al presente regolamento e che, se del caso, effettuino al tal fine controlli ufficiali sulla base di un piano, compresi eventuali controlli nei locali degli operatori e verifiche in situ, e che siano in grado di obbligare gli operatori a intervenire per porre rimedio alla situazione laddove necessario. È altresì opportuno che le autorità competenti si impegnino ad effettuare controlli ove dispongano di informazioni pertinenti, tra cui indicazioni comprovate fornite da terzi.
(23)
È opportuno che le autorità competenti tengano un registro dei controlli e che le informazioni pertinenti siano rese accessibili, conformemente alla direttiva 2003/4/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2003, sull’accesso del pubblico all’informazione ambientale (6).
(24)
Tenendo conto della dimensione internazionale del disboscamento illegale e del connesso commercio di legname, è opportuno che le autorità competenti collaborino tra di loro e con le autorità amministrative di paesi terzi e con la Commissione.
(25)
Onde agevolare la capacità degli operatori che commercializzano legno o prodotti da esso derivati di adempiere gli obblighi del presente regolamento, tenendo conto della situazione delle piccole e medie imprese, gli Stati membri, coadiuvati eventualmente dalla Commissione, possono fornire agli operatori assistenza tecnica e di altro tipo e facilitare lo scambio di informazioni. L’assistenza non dovrebbe esonerare gli operatori dall’obbligo di esercitare la dovuta diligenza.
(26)
È opportuno che i commercianti e gli organismi di controllo si astengano dall’adottare misure suscettibili di pregiudicare il conseguimento dell’obiettivo del presente regolamento.
(27)
È opportuno che gli Stati membri garantiscano che le violazioni del presente regolamento, anche da parte degli operatori, dei commercianti e degli organismi di controllo, siano sanzionate in modo effettivo, proporzionato e dissuasivo. Le norme nazionali possono prevedere che, in seguito all’applicazione di sanzioni effettive, proporzionate e dissuasive per la violazione del divieto di commercializzare legno e prodotti derivati di provenienza illegale, il legno e i prodotti da esso derivati non debbano necessariamente essere distrutti ma possano piuttosto essere utilizzati o destinati a scopi di pubblica utilità.
(28)
La Commissione dovrebbe avere il potere di adottare atti delegati ai sensi dell’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea (TFUE) in relazione alle procedure per il riconoscimento e la revoca del riconoscimento degli organismi di controllo, con riferimento ad ulteriori criteri di valutazione del rischio eventualmente necessari a integrazione di quelli già previsti dal presente regolamento e con riferimento all’elenco del legno e dei prodotti da esso derivati cui si applica il presente regolamento. È particolarmente importante che la Commissione, nel corso del suo lavoro preparatorio, svolga consultazioni adeguate, anche a livello di esperti.
(29)
Onde garantire condizioni di esecuzione uniformi, è opportuno conferire competenze di esecuzione alla Commissione affinché adotti disposizioni particolareggiate relative alla frequenza e alla natura dei controlli effettuati dalle autorità competenti sugli organismi di controllo, nonché ai sistemi di dovuta diligenza, salvo per quanto riguarda ulteriori criteri pertinenti per la valutazione del rischio. A norma dell’articolo 291 TFUE, le regole e i principi generali relativi alle modalità di controllo da parte degli Stati membri dell’esercizio delle competenze di esecuzione attribuite alla Commissione devono essere stabiliti preventivamente mediante un regolamento adottato secondo la procedura legislativa ordinaria. In attesa dell’adozione di tale nuovo regolamento, continua ad applicarsi la decisione 1999/468/CE del Consiglio, del 28 giugno 1999, recante modalità per l’esercizio delle competenze di esecuzione conferite alla Commissione (7), ad eccezione della procedura di regolamentazione con controllo, che non è applicabile.
(30)
Agli operatori e alle autorità competenti dovrebbe essere assegnato un ragionevole periodo di tempo per prepararsi al rispetto delle disposizioni del presente regolamento.
(31)
Poiché l’obiettivo del presente regolamento, vale a dire combattere il disboscamento illegale e il commercio collegato a tale attività, non può essere conseguito dai singoli Stati membri e può dunque, a motivo della sua portata, essere conseguito meglio a livello di Unione, quest’ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato sull’Unione europea. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tale obiettivo in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Oggetto
Il presente regolamento stabilisce gli obblighi degli operatori che commercializzano per la prima volta legno e prodotti da esso derivati sul mercato interno, nonché gli obblighi dei commercianti.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a)
«legno e prodotti da esso derivati», il legno e i prodotti da esso derivati riportati nell’allegato, con l’eccezione dei prodotti derivati dal legno o componenti di tali prodotti ottenuti dal legno ovvero prodotti derivati dal legno che hanno completato il loro ciclo di vita e sarebbero altrimenti smaltiti come rifiuti ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, della direttiva 2008/98/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 novembre 2008, relativa ai rifiuti (8);
b)
«commercializzazione», la prima immissione sul mercato interno, attraverso qualsiasi mezzo, qualunque sia la tecnica di vendita, di legno o prodotti da esso derivati destinati alla distribuzione o all’uso nell’ambito di un’attività commerciale a titolo oneroso o gratuito. È altresì compresa la vendita mediante tecniche di comunicazione a distanza ai sensi della direttiva 97/7/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 maggio 1997, riguardante la protezione dei consumatori in materia di contratti a distanza (9). Non costituisce «commercializzazione» la fornitura sul mercato interno di prodotti del legno ottenuti da legno o prodotti da esso derivati che sono già stati immessi sul mercato interno;
c)
«operatore», una persona fisica o giuridica che commercializza legno o prodotti da esso derivati;
d)
«commerciante», una persona fisica o giuridica che, nell’ambito di un’attività commerciale, vende o acquista sul mercato interno legno o prodotti da esso derivati già immessi sul mercato interno;
e)
«paese di produzione», il paese o il territorio in cui è stato prodotto il legname o il legno contenuto in prodotti da esso derivati;
f)
«di provenienza legale», ottenuto conformemente alla legislazione applicabile nel paese di produzione;
g)
«di provenienza illegale», ottenuto violando la legislazione applicabile nel paese di produzione;
h)
«legislazione applicabile», la legislazione in vigore nel paese di produzione per quanto concerne le seguenti materie:
-
i diritti di prelievo di legname entro i confini legali ufficialmente pubblicati,
-
i pagamenti relativi ai diritti di prelievo di legname, comprese le imposte sul prelievo di legname,
-
il prelievo del legname, compresa la normativa in materia ambientale e forestale, inclusa la gestione delle foreste e la conservazione della biodiversità, ove siano di immediata pertinenza per il prelievo del legname,
-
i diritti legittimi di terzi relativi all’uso e alla proprietà che sono lesi dalla produzione di legname, e
-
in materia commerciale e doganale, per quanto riguarda il settore forestale.
Articolo 3
Regime applicabile al legno e ai prodotti da esso derivati contemplati da FLEGT e CITES
Il legname utilizzato nei prodotti derivati dal legno elencati negli allegati II e III del regolamento (CE) n. 2173/2005, che hanno origine nei paesi partner di cui all’allegato I di tale regolamento e che sono conformi al predetto regolamento e alle sue disposizioni di esecuzione, si considera ottenuto legalmente ai fini del presente regolamento.
Il legname ottenuto dalle specie elencate nell’allegato A, B o C del regolamento (CE) n. 338/97 e conforme a tale regolamento e alle sue disposizioni di esecuzione, si considera ottenuto legalmente ai fini del presente regolamento.
Articolo 4
Obblighi degli operatori
1. È proibita la commercializzazione di legno o prodotti da esso derivati di provenienza illegale.
2. Gli operatori esercitano la dovuta diligenza nel commercializzare legno o prodotti da esso derivati. A tal fine utilizzano un insieme di procedure e misure, «sistema di dovuta diligenza», di cui all’articolo 6.
3. Ciascun operatore mantiene e valuta periodicamente il sistema di dovuta diligenza che utilizza, salvo il caso in cui ricorra ad un sistema di dovuta diligenza messo a punto da un organismo di controllo di cui all’articolo 8. I sistemi di supervisione esistenti ai sensi della legislazione nazionale e qualsiasi meccanismo volontario di catena di custodia rispondenti ai requisiti del presente regolamento possono fungere da base per il sistema di dovuta diligenza.
Articolo 5
Obbligo di tracciabilità
Nell’ambito dell’intera catena di approvvigionamento, i commercianti sono in grado di identificare:
a)
gli operatori o i commercianti che hanno fornito il legno e i prodotti da esso derivati; ed
b)
eventualmente, i commercianti cui hanno fornito il legno e i prodotti da esso derivati.
I commercianti conservano le informazioni di cui al primo comma per almeno cinque anni e le forniscono, su richiesta, alle autorità competenti.
Articolo 6
Sistemi di dovuta diligenza
1. Il sistema di dovuta diligenza di cui all’articolo 4, paragrafo 2, comprende i seguenti elementi:
a)
misure e procedure che consentano l’accesso alle seguenti informazioni concernenti l’approvvigionamento dell’operatore per quanto riguarda il legno o i prodotti da esso derivati immessi sul mercato:
-
descrizione, comprendente denominazione commerciale e tipo di prodotto, nonché nome comune della specie di albero e, se del caso, la sua denominazione scientifica completa,
-
paese di produzione, e, se del caso:
i)
regione subnazionale in cui il legname è stato ottenuto; e
ii)
concessione di taglio;
-
quantità (espressa in volume, peso o numero di unità),
-
nominativo e indirizzo del fornitore dell’operatore,
-
nominativo e indirizzo del commerciante cui sono stati forniti il legno e i prodotti da esso derivati,
-
documenti o informazioni di altro tipo attestanti la conformità di tale legno e dei prodotti da esso derivati con la legislazione applicabile;
b)
procedure di valutazione del rischio che consentono all’operatore di analizzare e valutare il rischio che il legno o i prodotti da esso derivati immessi sul mercato siano di provenienza illegale.
Tali procedure tengono conto delle informazioni di cui alla lettera a) e dei criteri pertinenti per la valutazione del rischio, fra cui:
-
la garanzia del rispetto della legislazione applicabile, che può comprendere la certificazione o altri schemi verificati da parti terze che contemplano il rispetto della legislazione applicabile,
-
la prevalenza di produzione illegale di determinate specie di alberi,
-
la prevalenza di produzione illegale o di pratiche illegali nel paese di produzione e/o della regione subnazionale in cui il legname è stato ottenuto, tenendo anche conto della prevalenza di conflitti armati,
-
le sanzioni imposte dal Consiglio di sicurezza delle Nazioni Unite o dal Consiglio dell’Unione europea sulle importazioni o esportazioni di legno,
-
la complessità della catena di approvvigionamento del legno e dei prodotti da esso derivati;
c)
tranne il caso il cui il rischio individuato nel corso delle procedure di valutazione del rischio di cui alla lettera b) sia trascurabile, le procedure di attenuazione del rischio che comprendono una serie di misure e procedure adeguate e proporzionate per minimizzare efficacemente tale rischio e che possono esigere la trasmissione di informazioni o documenti supplementari e/o la verifica da parte di terzi.
2. Secondo la procedura di regolamentazione di cui all’articolo 18, paragrafo 2, sono adottate disposizioni particolareggiate per assicurare l’attuazione uniforme del paragrafo 1, eccetto per quanto riguarda ulteriori pertinenti criteri di valutazione del rischio di cui al paragrafo 1, lettera b), secondo comma, del presente articolo. Tali disposizioni sono adottate entro il 3 giugno 2012.
3. Tenendo conto degli sviluppi di mercato e dell’esperienza acquisita nell’attuazione del presente regolamento, evidenziati in particolare nello scambio di informazioni di cui all’articolo 13 e nelle relazioni di cui all’articolo 20, paragrafo 3, la Commissione può adottare atti delegati a norma dell’articolo 290 TFUE in ordine a ulteriori criteri di valutazione del rischio eventualmente necessari a integrazione di quelli menzionati al paragrafo 1, lettera b), secondo comma, del presente articolo, allo scopo di garantire l’efficacia del sistema di dovuta diligenza.
Per gli atti delegati di cui al primo comma si applicano le procedure di cui agli articoli 15, 16 e 17.
Articolo 7
Autorità competenti
1. Gli Stati membri designano una o più autorità competenti per l’applicazione del presente regolamento.
Gli Stati membri comunicano alla Commissione i nominativi e i recapiti delle autorità competenti entro il 3 giugno 2011. Gli Stati membri comunicano alla Commissione eventuali modifiche dei nominativi o dei recapiti delle autorità competenti.
2. La Commissione pubblica, anche su Internet, un elenco delle autorità competenti e lo aggiorna periodicamente.
Articolo 8
Organismi di controllo
1. L’organismo di controllo:
a)
mantiene e valuta periodicamente un sistema di dovuta diligenza di cui all’articolo 6 e conferisce agli operatori il diritto di usarlo;
b)
verifica l’uso corretto del suo sistema di dovuta diligenza da parte di tali operatori;
c)
compie gli opportuni interventi qualora un operatore non usi adeguatamente il proprio sistema di dovuta diligenza, informando, fra l’altro, le autorità competenti in caso di rilevante o reiterata inadempienza da parte dell’operatore.
2. Un organismo può fare domanda di riconoscimento come organismo di controllo se ottempera ai seguenti requisiti:
a)
è dotato di personalità giuridica ed è stabilito legalmente nell’Unione;
b)
è dotato di idonee competenze ed è in grado di espletare le funzioni di cui al paragrafo 1; e
c)
garantisce l’assenza di conflitti di interesse nell’espletare le sue funzioni.
3. La Commissione, previa consultazione dello Stato membro o degli Stati membri interessati, riconosce come organismo di controllo un richiedente che soddisfi i requisiti di cui al paragrafo 2.
La Commissione comunica alle autorità competenti di tutti gli Stati membri la decisione di concedere il riconoscimento a un determinato organismo di controllo.
4. Le autorità competenti effettuano controlli periodici per accertarsi che gli organismi di controllo che operano nell’ambito della loro giurisdizione continuino ad espletare le funzioni di cui al paragrafo 1 e a soddisfare i requisiti di cui al paragrafo 2. I controlli possono altresì essere effettuati allorché l’autorità competente dello Stato membro è in possesso di informazioni pertinenti, tra cui indicazioni comprovate fornite da terzi, o allorché ha individuato delle carenze nell’osservanza, da parte dell’operatore, dei sistemi della dovuta diligenza messi a punto da un organismo di controllo. La relazione relativa ai controlli è resa pubblica ai sensi della direttiva 2003/4/CE.
5. Se un’autorità competente accerta che un organismo di controllo non espleta più le funzioni di cui al paragrafo 1 o non soddisfa più i requisiti di cui al paragrafo 2, essa ne informa senza indugio la Commissione.
6. La Commissione revoca il riconoscimento a un organismo di controllo se, in particolare sulla base delle informazioni fornite ai sensi del paragrafo 5, ha accertato che l’organismo di controllo non espleta più le funzioni di cui al paragrafo 1 o non soddisfa più i requisiti di cui al paragrafo 2. Prima di revocare il riconoscimento a un organismo di controllo, la Commissione informa gli Stati membri interessati.
La Commissione comunica alle autorità competenti di tutti gli Stati membri la decisione di revocare il riconoscimento a un determinato organismo di controllo.
7. Al fine di integrare le norme procedurali riguardo al riconoscimento e alla revoca del riconoscimento degli organismi di controllo e al fine di modificarle, qualora ciò sia dettato dall’esperienza, la Commissione può adottare atti delegati a norma dell’articolo 290 TFUE, garantendo nel contempo che il riconoscimento e la revoca avvengano con modalità eque e trasparenti.
Per gli atti delegati di cui al presente paragrafo si applicano le procedure di cui agli articoli 15, 16 e 17. Tali atti sono adottati entro il 3 marzo 2012.
8. Secondo la procedura di regolamentazione di cui all’articolo 18, paragrafo 2, sono adottate disposizioni particolareggiate relative alla frequenza e alla natura dei controlli di cui al paragrafo 4 necessarie per assicurare una vigilanza efficace sugli organismi di controllo e l’attuazione uniforme di detto paragrafo. Tali disposizioni sono adottate entro il 3 giugno 2012.
Articolo 9
Elenco degli organismi di controllo
La Commissione pubblica l’elenco degli organismi di controllo nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, serie C, e sul proprio sito web, e lo aggiorna periodicamente.
Articolo 10
Controllo degli operatori
1. Le autorità competenti effettuano i controlli per verificare che gli operatori rispettino i requisiti di cui agli articoli 4 e 6.
2. I controlli di cui al paragrafo 1 sono effettuati in base a un programma soggetto a revisioni periodiche secondo un approccio basato sul rischio. I controlli possono inoltre essere effettuati allorché un’autorità competente è in possesso di informazioni pertinenti, anche sulla base di indicazioni comprovate fornite da terzi, relative all’osservanza del regolamento da parte di un operatore.
3. I controlli di cui al paragrafo 1 possono includere, tra l’altro:
a)
l’esame del sistema di dovuta diligenza, incluse le procedure di valutazione e di attenuazione dei rischi;
b)
l’esame della documentazione e dei registri atti a dimostrare il corretto funzionamento del sistema e delle procedure;
c)
controlli a campione, comprese verifiche in loco.
4. Gli operatori garantiscono l’assistenza necessaria per facilitare l’esecuzione dei controlli di cui al paragrafo 1, in particolare per quanto riguarda l’accesso ai locali e la presentazione di documentazione o i registri.
5. Fatto salvo l’articolo 19, se, in seguito ai controlli di cui al paragrafo 1, sono state riscontrate carenze, le autorità competenti possono rilasciare una comunicazione concernente gli interventi correttivi che l’operatore dovrà compiere. Inoltre, a seconda della natura della carenza riscontrata, gli Stati membri possono adottare misure provvisorie immediate, tra cui:
a)
il sequestro del legno e dei prodotti da esso derivati;
b)
il divieto di commercializzazione del legno e dei prodotti da esso derivati.
Articolo 11
Registrazione dei controlli
1. Le autorità competenti tengono registri dei controlli di cui all’articolo 10, paragrafo 1, in cui indicano in particolare la natura e i risultati dei controlli e gli eventuali interventi correttivi notificati di cui all’articolo 10, paragrafo 5. I registri di tutti i controlli effettuati devono essere mantenuti per un minimo di cinque anni.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono rese accessibili come stabilito dalla direttiva 2003/4/CE.
Articolo 12
Cooperazione
1. Le autorità competenti cooperano tra di loro, con le autorità amministrative di paesi terzi e con la Commissione per garantire il rispetto del presente regolamento.
2. Le autorità competenti scambiano informazioni con le autorità competenti di altri Stati membri e con la Commissione su gravi carenze riscontrate nei controlli di cui agli articoli 8, paragrafo 4, e 10, paragrafo 1, e sui tipi di sanzioni inflitte a norma dell’articolo 19.
Articolo 13
Assistenza tecnica, orientamento e scambio di informazioni
1. Fatto salvo l’obbligo degli operatori di esercitare la dovuta diligenza a norma dell’articolo 4, paragrafo 2, gli Stati membri, coadiuvati eventualmente dalla Commissione, possono fornire agli operatori assistenza tecnica e di altro tipo e orientamenti, tenendo conto della situazione delle piccole e medie imprese, al fine di agevolare l’adempimento degli obblighi del presente regolamento, in particolare per quanto riguarda l’attuazione di un sistema di dovuta diligenza ai sensi dell’articolo 6.
2. Gli Stati membri, coadiuvati eventualmente dalla Commissione, possono agevolare lo scambio e la divulgazione di informazioni pertinenti sul disboscamento illegale, in particolare allo scopo di aiutare gli operatori a valutare il rischio ai sensi dell’articolo 6, paragrafo 1, lettera b), nonché sulle migliori prassi in materia di attuazione del presente regolamento.
3. L’assistenza è fornita in modo da evitare di compromettere le responsabilità delle autorità competenti e salvaguardarne l’indipendenza nel far rispettare il presente regolamento.
Articolo 14
Modifiche dell’allegato
Per tener conto, da un lato, dell’esperienza acquisita nell’attuazione del presente regolamento, evidenziata in particolare nelle relazioni di cui all’articolo 20, paragrafi 3 e 4, e mediante lo scambio di informazioni di cui all’articolo 13, nonché, dall’altro, degli sviluppi riguardanti le caratteristiche tecniche, gli utenti finali e i processi di produzione del legno e dei prodotti da esso derivati, la Commissione può adottare atti delegati a norma dell’articolo 290 TFUE modificando e integrando l’elenco del legno e dei prodotti da esso derivati di cui all’allegato. Tali atti non creano oneri sproporzionati per gli operatori.
Per gli atti delegati di cui al presente articolo si applicano le procedure di cui agli articoli 15, 16 e 17.
Articolo 15
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare gli atti delegati di cui all’articolo 6, paragrafo 3, all’articolo 8, paragrafo 7, e all’articolo 14 è conferito alla Commissione per un periodo di sette anni a decorrere dal 2 dicembre 2010. La Commissione presenta una relazione sui poteri delegati non oltre tre mesi prima che giunga a scadenza il periodo di tre anni dalla data di applicazione del presente regolamento. La delega di potere è automaticamente prorogata per periodi di identica durata, tranne in caso di revoca da parte del Parlamento europeo o del Consiglio ai sensi dell’articolo 16.
2. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione lo notifica simultaneamente al Parlamento europeo e al Consiglio.
3. Il potere conferito alla Commissione di adottare atti delegati è soggetto alle condizioni stabilite dagli articoli 16 e 17.
Articolo 16
Revoca della delega
1. La delega di cui all’articolo 6, paragrafo 3, all’articolo 8, paragrafo 7, e all’articolo 14 può essere revocata in qualunque momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio.
2. L’istituzione che ha avviato una procedura interna per decidere l’eventuale revoca della delega di potere si adopera per informare l’altra istituzione e la Commissione entro un termine ragionevole prima di adottare una decisione definitiva, indicando i poteri delegati che potrebbero essere oggetto di revoca e le eventuali motivazioni della revoca.
3. La decisione di revoca pone fine alla delega dei poteri specificati nella decisione. Questa prende effetto immediatamente o a una data successiva ivi precisata. Essa lascia impregiudicata la validità degli atti delegati già in vigore. Essa è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 17
Obiezioni agli atti delegati
1. Il Parlamento europeo o il Consiglio possono sollevare obiezioni ad un atto delegato entro un termine di due mesi dalla data di notifica. Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio tale termine è prorogato di due mesi.
2. Se, allo scadere di tale termine, né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni all’atto delegato, quest’ultimo è pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea ed entra in vigore alla data fissata nell’atto medesimo.
L’atto delegato può essere pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea ed entrare in vigore prima della scadenza del suddetto periodo se il Parlamento europeo e il Consiglio hanno entrambi comunicato alla Commissione la loro intenzione di non sollevare obiezioni.
3. Se il Parlamento europeo o il Consiglio sollevano obiezioni a un atto delegato, quest’ultimo non entra in vigore. L’istituzione che solleva obiezioni all’atto delegato ne illustra le ragioni.
Articolo 18
Comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato per l’applicazione delle normative, la governance e il commercio nel settore forestale (FLEGT), istituito a norma dell’articolo 11 del regolamento (CE) n. 2173/2005.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applicano gli articoli 5 e 7 della decisione 1999/468/CE, tenendo conto delle disposizioni dell’articolo 8 della stessa.
Il periodo di cui all’articolo 5, paragrafo 6, della decisione 1999/468/CE è fissato a tre mesi.
Articolo 19
Sanzioni
1. Gli Stati membri determinano le sanzioni da irrogare in caso di violazione delle disposizioni del presente regolamento e adottano ogni provvedimento necessario per assicurarne l’applicazione.
2. Le sanzioni previste devono essere effettive, proporzionate e dissuasive e possono comprendere, tra l’altro:
a)
sanzioni pecuniarie commisurate al danno ambientale, al valore del legno o dei prodotti da esso derivati in questione e alle perdite fiscali, nonché al danno economico derivanti dalla violazione; il livello di tali sanzioni è calcolato in modo tale da garantire che i trasgressori siano effettivamente privati dei vantaggi economici derivanti dalle infrazioni gravi da essi perpetrate, fatto salvo il legittimo diritto di esercitare una professione; le sanzioni pecuniarie per violazioni gravi reiterate sono gradualmente inasprite;
b)
il sequestro del legno e dei prodotti da esso derivati;
c)
l’immediata sospensione dell’autorizzazione ad esercitare un’attività commerciale.
3. Gli Stati membri notificano le relative disposizioni alla Commissione e provvedono a notificare immediatamente le eventuali modifiche.
Articolo 20
Relazioni
1. Gli Stati membri presentano alla Commissione ogni due anni a decorrere dal 3 marzo 2013, entro il 30 aprile, una relazione sull’applicazione del presente regolamento nel corso del biennio precedente.
2. Sulla base di tali relazioni la Commissione redige ogni due anni una relazione da presentare al Parlamento europeo e al Consiglio. In sede di elaborazione della relazione, la Commissione tiene conto dei progressi compiuti per quanto concerne la conclusione e il funzionamento dei VPA FLEGT ai sensi del regolamento (CE) n. 2173/2005 e del loro contributo a ridurre la presenza sul mercato interno di legno e di prodotti da esso derivati di provenienza illegale.
3. Entro il 3 dicembre 2015 e successivamente ogni sei anni, la Commissione, in base alle relazioni e all’esperienza acquisita nell’applicazione del presente regolamento, esamina il funzionamento e l’efficacia del presente regolamento, anche nell’impedire che il legno o i prodotti da esso derivati di provenienza illegale siano immessi sul mercato interno. La Commissione esamina, in particolare, le conseguenze amministrative per le piccole e medie imprese e i prodotti ai quali si applica. Le relazioni possono, se necessario, essere corredate di opportune proposte legislative.
4. La prima delle relazioni di cui al paragrafo 3 comprende una valutazione dell’attuale situazione economica e commerciale dell’Unione con riferimento ai prodotti elencati al capitolo 49 della nomenclatura combinata, tenendo conto in particolare della concorrenzialità dei comparti interessati, al fine di esaminarne l’eventuale inserimento nell’elenco del legno e dei prodotti da esso derivati di cui all’allegato al presente regolamento.
Nella relazione di cui al primo comma figura altresì una valutazione dell’efficacia del divieto di commercializzare il legno e i prodotti da esso derivati di provenienza illegale di cui all’articolo 4, paragrafo 1, nonché dei sistemi di dovuta diligenza di cui all’articolo 6.
Articolo 21
Entrata in vigore e applicazione
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 3 marzo 2013. Tuttavia, l’articolo 6, paragrafo 2, l’articolo 7, paragrafo 1, l’articolo 8, paragrafo 7, e l’articolo 8, paragrafo 8, si applicano a decorrere dal 2 dicembre 2010.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, addì 20 ottobre 2010.