РЕШЕНИЕ 2012/237/ОВППС НА СЪВЕТА
от 3 май 2012 година
относно ограничителни мерки срещу определени лица, образувания и органи, които застрашават мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на сериозната обстановка в Република Гвинея Бисау Съветът смята за необходимо да приеме мерки, насочени срещу лицата, които се стремят да възпрепятстват или блокират протичането на мирен политически процес, или които с действията си подкопават стабилността в Република Гвинея Бисау, по-специално тези, изиграли водеща роля в безредиците на 1 април 2010 г. и в държавния преврат на 12 април 2012 г., и чиято цел е с действията си да разклатят принципите на правовата държава, като нарушават върховенството на гражданската власт и допринасят за безнаказаността и нестабилността в страната.
(2)
За прилагането на някои мерки са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят влизането или транзитното преминаване през тяхната територия на лица, които участват в дейности или подпомагат дейности, представляващи заплаха за мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау и лица свързани с тях, съгласно списъка в приложението.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на свои граждани до своята територия.
3. Параграф 1 се прилага, без да се засягат случаите, когато държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна конференция, свикана от или провеждана под егидата на ООН;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
4. Параграф 3 се смята за приложим и в случаите, когато държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
5. Винаги когато държава-членка предоставя освобождаване в съответствие с параграфи 3 или 4, тя надлежно информира Съвета за това.
6. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени с параграф 1, когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чийто домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се води политически диалог, пряко допринасящ за демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Република Гвинея Бисау.
7. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 6, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета не се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаването на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета направят възражение, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да вземе решение да предостави предложеното освобождаване.
8. Когато в съответствие с параграфи 3, 4, 6 и 7 държава-членка разреши на посочени в приложението лица да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение важи само за целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 2
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от физически или юридически лица, образувания или органи, които участват в дейности или подпомагат дейности, представляващи заплаха за мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау, както и на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, съгласно списъка в приложението.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, никакви финансови средства или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица, образуванията или органите, посочени в приложението.
3. Компетентният орган на държава-членка може да разреши освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси или предоставянето на някои финансови средства или икономически ресурси при условия, които сметне за подходящи, след като установи, че съответните финансови средства или икономически ресурси са:
а)
необходими за задоволяването на основните потребности на лицата, посочени в приложението, и на членовете на семействата им, които са на тяхна издръжка, включително разходи за храна, наем или ипотечен заем, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размера си професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
предназначени изключително за заплащане на хонорари или такси за услуги, свързани с рутинно държане или поддържане на замразените финансови средства или икономически ресурси;
г)
необходими за извънредни разходи, при условие че най-малко две седмици преди да даде разрешение, компетентният орган е съобщил на другите компетентни органи и на Комисията причините, поради които смята, че следва да бъде дадено конкретно разрешение.
Държавите-членки уведомяват останалите държави-членки и Комисията за всички дадени по настоящия параграф разрешения.
4. Чрез дерогация от параграф 1, компетентните органи на държава-членка могат да разрешат освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси, ако са изпълнени следните условия:
а)
финансовите средства или икономическите ресурси са предмет на съдебна, административна или арбитражна обезпечителна мярка, наложена преди датата на включване на физическото или юридическо лице, образуванието или органа по параграф 1 в приложението, или на съдебно, административно или арбитражно решение, постановено преди тази дата;
б)
финансовите средства или икономическите ресурси ще бъдат използвани изключително за удовлетворяване на искове, обезпечени с такава обезпечителна мярка или признати за основателни в това решение, в границите, установени от приложимите законови и подзаконови актове, уреждащи правата на лицата с такива претенции;
в)
обезпечителната мярка или решението не са в полза на физическо или юридическо лице, образувание или орган, посочени в приложението;
г)
признаването на обезпечителната мярка или на решението не противоречи на обществения ред в съответната държава-членка.
Държавите-членки уведомяват останалите държави-членки и Комисията за всички дадени по настоящия параграф разрешения.
5. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви и други доходи по тези сметки; или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на разпоредбите на настоящото решение,
при условие че за всички такива лихви, други доходи и плащания продължава да се прилага параграф 1.
Член 3
1. Съветът, по предложение на държава-членка или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, приема при необходимост изменения на списъка, който се съдържа в приложението.
2. Съветът уведомява засегнатото физическо или юридическо лице, образувание или орган относно решението си, включително относно основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на известие, за да предостави възможност на физическото или юридическото лице, образуванието или органа да представи възражения.
3. Когато има внесени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява засегнатото физическо или юридическо лице, образувание или орган.
Член 4
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени с настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат ограничителни мерки, подобни на съдържащите се в настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящото решение се прилага до 5 май 2013 г. То подлежи на постоянно преразглеждане. То се подновява или изменя при необходимост, ако Съветът прецени, че целите му не са били постигнати.
Съставено в Брюксел на 3 май 2012 година.
DECISIONE 2012/237/PESC DEL CONSIGLIO
del 3 maggio 2012
concernente misure restrittive nei confronti di persone, entità e organismi che minacciano la pace, la sicurezza o la stabilità della Repubblica di Guinea-Bissau
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sull’Unione europea, in particolare l’articolo 29,
considerando quanto segue:
(1)
Data la gravità dell’attuale situazione nella Repubblica di Guinea-Bissau, il Consiglio ritiene necessario adottare misure nei confronti di coloro che cercano di ostacolare o di bloccare un processo politico pacifico o prendono iniziative volte a minare la stabilità della Repubblica di Guinea-Bissau, in particolare coloro che hanno avuto un ruolo di primo piano nell’ammutinamento del 1o aprile 2010 e nel colpo di stato del 12 aprile 2012 e che agiscono nell’intento di indebolire lo Stato di diritto, ridurre la preminenza del potere civile e diffondere l’impunità e l’instabilità nel paese.
(2)
È necessario un ulteriore intervento dell’Unione al fine di attuare alcune misure,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per impedire l’ingresso o il transito nel loro territorio delle persone che intraprendono o sostengono atti che minaccino la pace, la sicurezza o la stabilità della Repubblica di Guinea-Bissau e delle persone ad esse associate, di cui all’elenco in allegato.
2. Il paragrafo 1 non comporta l’obbligo per uno Stato membro di rifiutare l’ingresso nel suo territorio ai propri cittadini.
3. Il paragrafo 1 fa salvi i casi in cui uno Stato membro è vincolato da un obbligo derivante dal diritto internazionale, segnatamente:
a)
in qualità di paese che ospita un’organizzazione intergovernativa internazionale;
b)
in qualità di paese che ospita una conferenza internazionale convocata dalle Nazioni Unite o sotto gli auspici di tale organizzazione;
c)
in virtù di un accordo multilaterale che conferisce privilegi e immunità; o
d)
in virtù del trattato di conciliazione del 1929 (Patti lateranensi) concluso tra la Santa Sede (Città del Vaticano) e l’Italia.
4. Le disposizioni del paragrafo 3 si applicano anche qualora uno Stato membro ospiti l’Organizzazione per la sicurezza e la cooperazione in Europa (OSCE).
5. Il Consiglio è debitamente informato di tutti i casi in cui uno Stato membro concede una deroga ai sensi dei paragrafi 3 o 4.
6. Gli Stati membri possono concedere deroghe alle misure stabilite a norma del paragrafo 1 allorquando il viaggio è giustificato da ragioni umanitarie urgenti o dall’esigenza di partecipare a riunioni intergovernative, comprese quelle promosse dall’Unione, o ospitate da uno Stato membro che esercita la presidenza di turno dell’OSCE, in cui si conduce un dialogo politico che promuove direttamente la democrazia, i diritti umani e lo Stato di diritto nella Repubblica di Guinea-Bissau.
7. Lo Stato membro che intenda concedere le deroghe di cui al paragrafo 6 presenta al riguardo una notifica scritta al Consiglio. La deroga si considera concessa a meno che, entro due giorni lavorativi dalla ricezione della notifica della deroga proposta, vi sia un’obiezione scritta di uno o più membri del Consiglio. Se uno o più membri del Consiglio sollevano obiezioni, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può decidere di concedere la deroga proposta.
8. Nei casi in cui uno Stato membro autorizzi, ai sensi dei paragrafi 3, 4, 6 e 7, l’ingresso o il transito nel suo territorio delle persone elencate nell’allegato, l’autorizzazione è limitata ai fini e alle persone oggetto dell’autorizzazione stessa.
Articolo 2
1. Sono congelati tutti i fondi e le risorse economiche appartenenti, posseduti, detenuti o controllati da persone fisiche o giuridiche, entità o organismi che intraprendono o sostengono atti che minaccino la pace, la sicurezza o la stabilità della Repubblica di Guinea-Bissau e da persone fisiche o giuridiche, entità o organismi ad essi associati, di cui all’elenco in allegato.
2. È vietato mettere, direttamente o indirettamente, fondi o risorse economiche a disposizione delle persone fisiche o giuridiche, delle entità o degli organismi elencati nell’allegato I o destinarli a loro vantaggio.
3. Alle condizioni che ritiene appropriate l’autorità competente di uno Stato membro può autorizzare che taluni fondi o risorse economiche congelati siano sbloccati o che taluni fondi o risorse economiche siano messi a disposizione, dopo aver stabilito che i fondi o le risorse economiche in questione sono:
a)
necessari per soddisfare le esigenze di base delle persone elencate nell’allegato e dei familiari a loro carico, compresi i pagamenti relativi a generi alimentari, canoni di locazione o ipoteche, medicinali e cure mediche, imposte, premi assicurativi e servizi pubblici;
b)
destinati esclusivamente al pagamento di onorari congrui e al rimborso delle spese sostenute in relazione alla prestazione di servizi legali;
c)
destinati esclusivamente al pagamento di diritti o di spese di servizio connessi alla gestione ordinaria o alla custodia di fondi o risorse economiche congelati;
d)
necessari per coprire spese straordinarie, purché l’autorità competente abbia notificato alle altre autorità competenti e alla Commissione, almeno due settimane prima dell’autorizzazione, i motivi per cui ritiene che debba essere concessa un’autorizzazione specifica.
Gli Stati membri informano gli altri Stati membri e la Commissione in merito alle autorizzazioni concesse in conformità del presente paragrafo.
4. In deroga al paragrafo 1, le autorità competenti di uno Stato membro possono autorizzare che taluni fondi o risorse economiche congelati siano sbloccati a condizione che:
a)
i fondi o le risorse economiche in questione siano oggetto di un vincolo giudiziario, amministrativo o arbitrale sorto prima della data in cui la persona fisica o giuridica, l’entità o l’organismo di cui al paragrafo 1 sono stati inclusi nell’allegato o di una decisione giudiziaria, amministrativa o arbitrale pronunciata prima di tale data;
b)
i fondi o le risorse economiche siano usati esclusivamente per soddisfare i crediti garantiti da tale vincolo o riconosciuti validi da tale decisione, entro i limiti fissati dalle leggi e dai regolamenti applicabili che disciplinano i diritti dei soggetti titolari di tali crediti;
c)
il vincolo o la decisione non vadano a favore di una persona fisica o giuridica, un’entità o un organismo di cui all’allegato;
d)
il riconoscimento del vincolo o della decisione non sia contrario all’ordine pubblico dello Stato membro interessato.
Gli Stati membri informano gli altri Stati membri e la Commissione in merito alle autorizzazioni concesse in conformità del presente paragrafo.
5. Il paragrafo 2 non si applica al versamento su conti congelati di:
a)
interessi o altri profitti dovuti su detti conti; o
b)
pagamenti dovuti in virtù di contratti, accordi o obblighi che sono stati conclusi o sono sorti anteriormente alla data in cui tali conti sono stati soggetti alle disposizioni della presente decisione,
purché tali interessi, altri profitti e pagamenti continuino ad essere soggetti al paragrafo 1.
Articolo 3
1. Il Consiglio, deliberando su proposta di uno Stato membro o dell’alto rappresentante dell’Unione per gli affari esteri e la politica di sicurezza, adotta modifiche all’elenco riportato nell’allegato, ove necessario.
2. Il Consiglio trasmette la sua decisione e i motivi dell’inserimento nell’elenco alla persona fisica o giuridica, all’entità o all’organismo interessati direttamente, se l’indirizzo è noto, o mediante la pubblicazione di un avviso, dando a tale persona fisica o giuridica, entità o organismo la possibilità di presentare osservazioni.
3. Qualora siano avanzate osservazioni o siano addotte nuove prove sostanziali, il Consiglio riesamina la decisione e ne informa opportunamente la persona fisica o giuridica, l’entità o l’organismo interessati.
Articolo 4
Per massimizzare l’impatto delle misure stabilite nella presente decisione, l’Unione incoraggia i paesi terzi ad adottare misure restrittive analoghe a quelle contenute nella presente decisione.
Articolo 5
La presente decisione entra in vigore il giorno della pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
La presente decisione si applica fino al 5 maggio 2013. Essa è costantemente riesaminata. Essa è prorogata o modificata, a seconda del caso, qualora il Consiglio ritenga che i suoi obiettivi non siano stati conseguiti.
Fatto a Bruxelles, il 3 maggio 2012