РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 745/2011 НА КОМИСИЯТА
от 28 юли 2011 година
относно вписване на наименование в Регистъра на защитените наименования за произход и защитените географски указания [Karlovarské trojhránky (ЗГУ)]
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 г. относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), и по-специално член 7, параграф 5, трета алинея от него,
като има предвид, че:
(1)
Съгласно член 6, параграф 2 и в съответствие с член 17, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006 заявката за регистрация на наименованието „Karlovarské trojhránky“, подадена от Чешката република на 19 октомври 2004 г., бе публикувана в Официален вестник на Европейския съюз (2).
(2)
Австрия и Германия изразиха възражения относно регистрацията съгласно член 7, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 510/2006. Възраженията бяха счетени за допустими въз основа на член 7, параграф 3, първа алинея, букви а), б), в) и г) от посочения регламент.
(3)
С писма от 6 май 2008 г. Комисията покани заинтересованите държави-членки да постигнат взаимно съгласие в съответствие с техните вътрешни процедури.
(4)
Тъй като Австрия и Чешката република, както и Чешката република и Германия не постигнаха съгласие в рамките на предвидения срок, Комисията трябва да приеме решение в съответствие с процедурата, предвидена в член 15, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(5)
Във връзка с предполагаемото неспазване на член 2 от Регламент (ЕО) № 510/2006 по отношение на липса на производство в географския район и качеството на репутацията му националните компетентни органи потвърдиха, че производството се извършва в географската зона. Връзката с географския район се основава на специфичното качество на продукта, дължащо се на особеностите на географския район, а имено изворната минерална вода, използвана в производството, което е достатъчно за изпълнение на изискванията по член 2, параграф 1, буква б); дали продуктът притежава достатъчно висока репутация, за да отговори на изискванията по член 2, параграф 1, не беше от значение.
(6)
Изразеното възражение от Германия показа, че търговските марки, включващи израза „Karlsbader Oblaten“, са били регистрирани преди заявката за регистрация на израза „Karlovarské trojhránky“ като защитено географско указание. Освен това бяха предоставени доказателства, които показват, че потребителите в Германия свързват името „Karlsbader Oblaten“ с определен тип вафли. Във възражението обаче не са предоставени доказателства за това, че потребителите стриктно свързват вафлите с всички или някои от другите запазени марки, различни от описателния израз „Karlsbader Oblaten“, нито за това, че има опасност потребителите да бъдат заблудени по отношение на действителната идентичност на продукт, който се предлага на пазара под името „Karlovarské trojhránky“. Следователно Комисията не може да заключи, че регистрирането на наименованието „Karlovarské trojhránky“ ще противоречи на член 3, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(7)
Тъй като в основната си част наименованията „Karlsbader Oblaten“ и „Karlovarské trojhránky“ съвпадат, разумно е да се направи заключение, че наименованията са частично идентични за целите на член 7, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 510/2006. Освен това, с оглед на приликите между продуктите и общия им произход заявката за защита, предвидена в член 13 от Регламент (ЕО) № 510/2006, и по-специално параграф 1, буква б) от него, би довела до това, че ако „Karlovarské trojhránky“ бъде регистрирано, някое компетентно съдилище би постановило, че то е защитено срещу употребата на наименованието „Karlsbader Oblaten“ на съответните вафли. Следователно доказателственият материал показва, че по-нататъшното съществуване на наименованието „Karlsbader Oblaten“ би могло да се постави под въпрос с регистрацията на „Karlovarské trojhránky“ по смисъла на член 7, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(8)
Изразените възражения бяха обявени за допустими на основание, между другото, че регистрацията на предложеното наименование би застрашила съществуването на частично идентично наименование, а именно „Karlsbader Oblaten“, доколкото то се използва за продукт и не е защитено със законодателство на търговските марки. Доказателствата показват също така, че името „Karlsbader Oblaten“ идва от производителите в града, някога известен като Karlsbad, и че вафлите с това име се произвеждат от отдавна. Освен това доказателственият материал показва, че наименованието „Karlsbader Oblaten“ се употребява за автентичен и традиционен продукт, който не се възползва от репутацията на „Karlovarské trojhránky“. Поради тези причини следва да се предвиди максималният преходен период, посочен в член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(9)
По отношение на търговските марки, съдържащи израза „Karlsbader Oblaten“, които са защитени чрез регистрация или са били придобити посредством употреба преди заявката за регистрация на „Karlovarské trojhránky“, и при положение, че разпоредбите на член 14, параграф 1 не са изпълнени, гореспоменатите запазени марки не могат да бъдат обявени за невалидни и тяхната по-нататъшна употреба не може да се възпрепятства по силата на регистрацията на „Karlovarské trojhránky“ като защитено географско указание, при условие че другите общи изисквания по законодателството на търговските марки са изпълнени.
(10)
По отношение на родовия характер доказателственият материал, предоставен във възраженията, се отнася до общата употреба на израза „Karlsbader Oblaten“, а не до тази на „Karlovarské trojhránky“. Докато възраженията съдържат доказателства, които показват, че съществуват няколко употреби като общо описателни, включително немското значение „Karlsbader Oblaten“, не е предоставено доказателство за това, че наименованието „Karlovarské trojhránky“ се използва за обозначаване на категория продукти, които не произхождат от района на Karlovy Vary. Във възражението не се взема предвид ситуацията в Чешката република. Следователно на основание на предоставената информация наименованието „Karlovarské trojhránky“ не може да се счете за родово и няма нарушение на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(11)
С оглед на гореспоменатото наименованието „Karlovarské trojhránky“ следва да се впише в Регистъра на защитените наименования за произход и на защитените географски указания, като подлежи на преходен период от пет години, през което време изразът „Karlsbader Oblaten“ може да продължи да се използва, но само през посочения период, в случаи, които биха могли да бъдат несъвместими със защитата, предвидена в член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 510/2006.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет за защитените географски указания и наименования за произход,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Наименованието, посочено в приложението към настоящия регламент, се вписва в регистъра.
Член 2
1. Изразът „Karlsbader Oblaten“ може да се използва за обозначаване на вафли, които не съответстват на спецификацията за „Karlovarské trojhránky“, за период от пет години от датата на влизане в сила на настоящия регламент.
2. Запазените марки, съдържащи израза „Karlsbader Oblaten“, които са защитени чрез регистрация или са били придобити посредством употреба преди 19 октомври 2004 г., не се обявяват за невалидни и тяхната по-нататъшна употреба не се възпрепятства по силата на регистрацията на „Karlovarské trojhránky“ като защитено географско указание, при условие че са изпълнени другите общи изисквания по законодателството на търговските марки.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 28 юли 2011 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 745/2011 DELLA COMMISSIONE
del 28 luglio 2011
recante iscrizione di una denominazione nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette [Karlovarské trojhránky (IGP)]
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 510/2006 del Consiglio, del 20 marzo 2006, relativo alla protezione delle indicazioni geografiche e delle denominazioni d’origine dei prodotti agricoli e alimentari (1), in particolare l’articolo 7, paragrafo 5, terzo comma,
considerando quanto segue:
(1)
A norma dell’articolo 6, paragrafo 2, e in applicazione dell’articolo 17, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006, la domanda di registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky», presentata dalla Repubblica ceca il 19 ottobre 2004, è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (2).
(2)
L’Austria e la Germania hanno dichiarato la propria opposizione a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 510/2006. Le opposizioni sono state ritenute ricevibili a norma dell’articolo 7, paragrafo 3, primo comma, lettere da a) a d), del suddetto regolamento.
(3)
Con lettere in data 6 maggio 2008, la Commissione ha invitato gli Stati membri interessati a raggiungere un accordo in conformità alle rispettive procedure interne.
(4)
Poiché nel termine previsto non è stato raggiunto alcun accordo, né tra la Repubblica ceca e l’Austria né tra la Repubblica ceca e la Germania, la Commissione deve adottare una decisione secondo la procedura di cui all’articolo 15, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(5)
In merito alla presunta inosservanza delle disposizioni di cui all’articolo 2 del regolamento (CE) n. 510/2006 rispetto alla mancata produzione nella zona geografica e alla qualità della reputazione del prodotto, le autorità nazionali responsabili hanno confermato che la produzione è avvenuta all’interno della zona geografica. Il legame si fonda sulla qualità specifica del prodotto attribuibile all’area geografica, ossia l’acqua termale utilizzata nella produzione, sufficiente per soddisfare i requisiti di cui all’articolo 2, paragrafo 1, lettera b). Il fatto che il prodotto abbia o meno una reputazione sufficiente da soddisfare i requisiti dell’articolo 2, paragrafo 1, è irrilevante.
(6)
Le dichiarazioni di opposizione della Germania facevano valere che marchi contenenti il termine «Karlsbader Oblaten» erano stati registrati prima che venisse presentata la domanda di registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky» come indicazione geografica protetta. Sono state inoltre prodotte prove per dimostrare che i consumatori in Germania associavano la denominazione «Karlsbader Oblaten» con un determinato tipo di cialda. Nelle dichiarazioni di opposizione, tuttavia, non è stata prodotta alcuna prova che dimostri che i consumatori associno fortemente le cialde con tutti o alcuni marchi diversi dal termine descrittivo «Karlsbader Oblaten», e neanche che i consumatori possano essere indotti in errore circa la vera identità di un prodotto commercializzato con la denominazione «Karlovarské trojhránky». Pertanto, la Commissione non può concludere che la registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky» sarebbe contraria all’articolo 3, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(7)
Dato che le denominazioni «Karlsbader Oblaten» e «Karlovarské trojhránky» sono in gran parte identiche, è ragionevole concludere che, ai fini dell’articolo 7, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 510/2006, le denominazioni sono «parzialmente omonime». Inoltre, in considerazione delle somiglianze tra i prodotti nonché delle loro origini comuni, l’applicazione della protezione di cui all’articolo 13 del regolamento (CE) n. 510/2006, in particolare al paragrafo 1, lettera b), potrebbe comportare che la denominazione «Karlovarské trojhránky», se registrata, sia considerata da un tribunale competente tutelata contro l’uso della denominazione «Karlsbader Oblaten». Ne consegue pertanto che l’esistenza della denominazione «Karlsbader Oblaten» potrebbe risultare danneggiata dalla registrazione di «Karlovarské trojhránky», ai sensi dell’articolo 7, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 510/2006.
(8)
Le dichiarazioni di opposizione sono state dichiarate ammissibili sulla base del fatto che, tra l’altro, la registrazione della denominazione proposta rischierebbe di nuocere all’esistenza di una denominazione parzialmente omonima, cioè «Karlsbader Oblaten», nella misura in cui questa denominazione viene usata sul prodotto e non è protetta dalla normativa in materia di marchi. È inoltre provato che la denominazione «Karlsbader Oblaten» risale a produttori attivi nella città già nota come Karlsbad, e che la produzione delle cialde così chiamate è continuata per un lungo periodo di tempo. È inoltre provato che l’uso della denominazione «Karlsbader Oblaten» si riferiva a un prodotto autentico e tradizionale che non stava sfruttando la reputazione della denominazione «Karlovarské trojhránky». Per tali motivi è opportuno prevedere il periodo transitorio massimo stabilito all’articolo 13, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(9)
Quanto ai marchi contenenti il termine «Karlsbader Oblaten» tutelati da una registrazione o acquisiti con l’uso prima della presentazione della domanda di registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky», poiché le condizioni di cui all’articolo 14, paragrafo 1, non sono soddisfatte, essi non possono essere invalidati e la loro esistenza non può essere ostacolata in virtù della registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky» come indicazione geografica protetta, a condizione che siano peraltro soddisfatte le prescrizioni generali previste dalla normativa in materia di marchi.
(10)
Quanto alla genericità, le prove addotte nelle dichiarazioni di opposizione riguardano l’uso corrente del termine «Karlsbader Oblaten», non quello di «Karlovarské trojhránky». Benché le opposizioni abbiano addotto prove intese a dimostrare l’esistenza di diversi usi dei termini descrittivi generali, compresa la menzione tedesca di «Karlsbader Oblaten», non è stata fornita alcuna prova del fatto che la denominazione «Karlovarské trojhránky» si utilizzi per designare una categoria di prodotti non originari della regione di Karlovy Vary. L’opposizione non tiene conto della situazione nella Repubblica ceca. Pertanto, sulla base delle informazioni fornite, la denominazione «Karlovarské trojhránky» non può essere ritenuta generica, e non sussiste inosservanza dell’articolo 3, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(11)
Ne consegue pertanto che la denominazione «Karlovarské trojhránky» può essere iscritta nel registro delle denominazioni di origine protette e delle indicazioni geografiche protette, a condizione di prevedere un periodo transitorio di cinque anni nel corso del quale il termine «Karlsbader Oblaten» può continuare a essere utilizzato in circostanze che, per il solo periodo transitorio, potrebbero essere in contrasto con la protezione di cui all’articolo 13, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 510/2006.
(12)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per le indicazioni geografiche protette e le denominazioni d’origine protette,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
La denominazione che figura nell’allegato del presente regolamento è registrata.
Articolo 2
1. Per un periodo di cinque anni a decorrere dalla data di entrata in vigore del presente regolamento, il termine «Karlsbader Oblaten» può essere utilizzato per designare cialde che non rispettano il disciplinare previsto per la denominazione «Karlovarské trojhránky».
2. I marchi contenenti il termine «Karlsbader Oblaten» tutelati da una registrazione o acquisiti con l’uso prima del 19 ottobre 2004 non possono essere invalidati e la loro esistenza non può essere ostacolata in virtù della registrazione della denominazione «Karlovarské trojhránky» come indicazione geografica protetta, a condizione che siano peraltro soddisfatte le prescrizioni generali previste dalla normativa in materia di marchi.
Articolo 3
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 28 luglio 2011.