ДИРЕКТИВА 2011/91/ЕС НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 декември 2011 година
относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи дадена храна
(кодифициран текст)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 114 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 89/396/ЕИО на Съвета от 14 юни 1989 г. относно означенията или маркировките, идентифициращи партидата, към която принадлежи даден хранителен продукт (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). С оглед постигане на яснота и рационалност, посочената директива следва да бъде кодифицирана.
(2)
Вътрешният пазар представлява зона без вътрешни граници, в която се осигурява свободното движение на стоки, хора, услуги и капитали.
(3)
Търговията с храни заема много важно място на вътрешния пазар.
(4)
Означението на партидата, към която принадлежи даденa хранa, отговаря на необходимостта от по-добра информация за идентичността на продуктите. Следователно това е полезен източник на информация, когато храните са предмет на спор или представляват риск за здравето на потребителите.
(5)
Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно етикетирането, представянето и рекламата на храните (5) не съдържа разпоредби за означение с цел идентифициране на партидите.
(6)
На международно ниво съществува общо задължение да се посочва производствената или опаковъчната партида на предварително опакованите храни. Задължение на Съюза е да допринася за развитието на международната търговия.
(7)
Следователно е препоръчително да се предвидят правила от общо и хоризонтално естество, за да се управлява обща система за означение на партидите.
(8)
Ефективността на тази система зависи от приложението ѝ на различните етапи от предлагането на пазара. Независимо от всичко е желателно да се изключат някои продукти и операции, и по-специално онези, които се реализират при стартирането на мрежата за дистрибуция на селскостопански продукти.
(9)
Необходимо е да бъде взет под внимание фактът, че незабавната консумация след покупката на някои храни, като сладолед на индивидуални порции, прави ненужно означението на партидата направо върху отделната опаковка. За тези продукти обаче означението на партидата следва задължително да фигурира върху комбинираната опаковка.
(10)
Концепцията за партида предполага, че няколко търговски единици на дадена храна имат почти идентични производствени, фабрични или опаковъчни характеристики. Ето защо тази концепция не следва да се прилага за насипни продукти или за продукти, които поради индивидуалната си специфика или разнородното си естество не могат да се приемат като формиращи хомогенна група.
(11)
Поради разнообразието от използвани методи за идентификация определянето на партидата и нанасянето на съответното означение или маркировка следва да зависят от търговеца.
(12)
За да се изпълнят изискванията за предоставяне на информация, за които то е предназначено, означението следва да е ясно различимо и разпознаваемо като такова.
(13)
Срокът на минимална трайност или срокът на годност могат, в съответствие с Директива 2000/13/ЕО, да послужат за идентифициране на партидата, при положение че тя е означена точно.
(14)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение I, част Б,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Настоящата директива се отнася до означението, позволяващо идентифициране на партидата, към която принадлежи дадена храна.
2. За целите на настоящата директива „партида“ означава група търговски единици от дадена храна, създадени, произведени или опаковани при практически едни и същи условия.
Член 2
1. Дадена храна може да се предлага на пазара, само ако е придружена с означение, както е посочено в член 1, параграф 1.
2. Параграф 1 не се прилага:
а)
за селскостопански продукти, които след изнасяне от стопанството са:
i)
продадени или доставени в бази за временно складиране, подготовка или опаковка;
ii)
транспортирани до организациите на производителите; или
iii)
взети за незабавно включване в оперативна подготовка или система за преработка;
б)
когато в момент на продажба на крайния потребител храните не са предварително опаковани, опаковат се по желание на купувача или се опаковат предварително за незабавна продажба;
в)
за опаковки или контейнери, чиято най-голяма страна е с площ не по-малка от 10 cm2;
г)
към индивидуалните порции сладолед. Означението, позволяващо идентифициране на партидата, се поставя върху комбинираната опаковка.
Член 3
Партидата се определя във всеки отделен случай от производителя, завода или опаковчика на въпросната храна, или от първия продавач, установен в рамките на Съюза.
Посоченото в член 1, параграф 1 означение се определя и нанася съгласно задължението на един или друг от тези оператори. То е предшествано от буквата „L“ освен в случаите, когато е ясно различимо от другите означения на етикета.
Член 4
Когато храните са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на предварителната опаковка или на прикрепен към нея етикет.
Когато храните не са предварително опаковани, посоченото в член 1, параграф 1 означение и, при необходимост, буквата „L“ се поставят на опаковката или на контейнера или, ако това не е възможно - се отбелязват в съответните търговски документи.
Във всички случаи те се поставят така, че да са ясно видими, четливи и незаличими.
Член 5
Когато срокът на минимална трайност или срокът на годност са отбелязани на етикета, посоченото в член 1, параграф 1 означение не се поставя на храната, при условие че датата съдържа поне некодирано означение на деня и месеца в този ред.
Член 6
Настоящата директива се прилага, без да засяга означенията, предвидени с конкретни разпоредби на Съюза.
Комисията публикува и актуализира списък на въпросните разпоредби.
Член 7
Директива 89/396/ЕИО, изменена с директивите, посочени в приложение I, част A, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение I, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
Член 8
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 9
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 13 декември 2011 година.
DIRETTIVA 2011/91/UE DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 13 dicembre 2011
relativa alle diciture o marche che consentono di identificare la partita alla quale appartiene una derrata alimentare
(codificazione)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 114,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
La direttiva 89/396/CEE del Consiglio, del 14 giugno 1989, relativa alle diciture o marche che consentono di identificare la partita alla quale appartiene una derrata alimentare (3), ha subito diverse e sostanziali modificazioni (4). È opportuno, per ragioni di chiarezza e di razionalizzazione, procedere alla codificazione di detta direttiva.
(2)
Il mercato interno comporta uno spazio senza frontiere interne, nel quale è assicurata la libera circolazione delle merci, delle persone, dei servizi e dei capitali.
(3)
Gli scambi di derrate alimentari occupano un posto molto importante nel mercato interno.
(4)
L’indicazione della partita alla quale appartiene una derrata alimentare risponde alla preoccupazione di garantire una migliore informazione sull’identità dei prodotti. Essa costituisce pertanto una fonte di informazione utile, quando certe derrate sono oggetto di controversie o presentano un pericolo per la salute dei consumatori.
(5)
La direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 20 marzo 2000, relativa al ravvicinamento delle legislazioni degli Stati membri concernenti l’etichettatura e la presentazione dei prodotti alimentari, nonché la relativa pubblicità (5), non prevede indicazioni relative all’identificazione delle partite.
(6)
A livello internazionale, il riferimento alla partita di fabbricazione o di condizionamento delle derrate alimentari preconfezionate costituisce un obbligo generalizzato. L’Unione è tenuta a contribuire allo sviluppo del commercio internazionale.
(7)
È pertanto opportuno prevedere le norme, di carattere generale e orizzontale, che devono presiedere alla gestione di un sistema comune di identificazione delle partite.
(8)
L’efficacia di un tale sistema dipende dalla sua applicazione alle diverse fasi della commercializzazione. È tuttavia opportuno escludere taluni prodotti e operazioni, soprattutto quelle che hanno luogo all’inizio del circuito di commercializzazione dei prodotti agricoli.
(9)
Conviene tener conto che il consumo immediato dopo l’acquisto di alcune derrate alimentari, come i gelati alimentari in porzioni individuali, rende inutile l’indicazione della partita direttamente sulla confezione individuale. Tuttavia, per questi prodotti l’indicazione della partita dovrebbe figurare obbligatoriamente sulle confezioni multiple.
(10)
La definizione di partita implica che varie unità di vendita della stessa derrata alimentare presentino caratteristiche praticamente identiche di produzione, fabbricazione o condizionamento. Questa definizione non dovrebbe pertanto applicarsi ai prodotti presentati alla rinfusa o ai prodotti che, per la loro specificità individuale o il loro carattere eterogeneo, non si possono considerare come un insieme omogeneo.
(11)
Data la diversità dei metodi di identificazione utilizzati, dovrebbe spettare all’operatore economico individuare la partita e apporvi la dicitura o la marca corrispondente.
(12)
Per soddisfare le esigenze di informazione per le quali è stata concepita, è opportuno che tale dicitura sia facile a distinguersi e possa venire chiaramente riconosciuta come tale.
(13)
Il termine minimo di conservazione o la data limite per il consumo, conformemente alla direttiva 2000/13/CE, possono fungere da indicazione che consente di identificare la partita, a condizione che siano segnalati in modo preciso.
(14)
La presente direttiva dovrebbe far salvi gli obblighi degli Stati membri relativi ai termini di recepimento nel diritto nazionale delle direttive di cui all’allegato I, parte B,
HANNO ADOTTATO LA PRESENTE DIRETTIVA:
Articolo 1
1. La presente direttiva concerne l’indicazione che consente di identificare la partita alla quale appartiene una derrata alimentare.
2. Si intende per «partita», ai sensi della presente direttiva, un insieme di unità di vendita di una derrata alimentare, prodotte, fabbricate o confezionate in circostanze praticamente identiche.
Articolo 2
1. Una derrata alimentare può essere commercializzata solo se accompagnata da un’indicazione come previsto dall’articolo 1, paragrafo 1.
2. Il paragrafo 1 non si applica:
a)
ai prodotti agricoli che, all’uscita dall’azienda agricola, sono:
i)
venduti o consegnati a centri di deposito, di preparazione o di confezionamento;
ii)
avviati verso organizzazioni di produttori; o
iii)
raccolti per essere immediatamente integrati in un sistema operativo di preparazione o trasformazione;
b)
quando, sui luoghi di vendita al consumatore finale, le derrate alimentari non sono preconfezionate, sono confezionate su richiesta dell’acquirente o sono preconfezionate ai fini della loro vendita immediata;
c)
alle confezioni o ai recipienti il cui lato più grande abbia una superficie inferiore a 10 cm2;
d)
alle porzioni individuali di gelato alimentare. L’indicazione che consente di identificare la partita figura sulle confezioni multiple.
Articolo 3
La partita è determinata in ciascun caso dal produttore, fabbricante o confezionatore del prodotto alimentare di cui trattasi o dal primo venditore stabilito all’interno dell’Unione.
Le indicazioni di cui all’articolo 1, paragrafo 1, sono determinate e apposte sotto la responsabilità di uno dei summenzionati operatori. Esse sono precedute dalla lettera «L», salvo nel caso in cui si distinguono chiaramente dalle altre indicazioni in etichetta.
Articolo 4
Quando le derrate alimentari sono preconfezionate, l’indicazione di cui all’articolo 1, paragrafo 1, e all’occorrenza la lettera «L» figurano sull’imballaggio preconfezionato o su un’etichetta che a esso si accompagna.
Quando le derrate alimentari non sono preconfezionate, le indicazioni di cui all’articolo 1, paragrafo 1, e all’occorrenza la lettera «L» figurano sull’imballaggio o sul recipiente o, in mancanza, sui relativi documenti commerciali.
Esse figurano in tutti i casi in modo da essere facilmente visibili, chiaramente leggibili e indelebili.
Articolo 5
Quando il termine minimo di conservazione o la data limite per il consumo figurano in etichetta, l’indicazione di cui all’articolo 1, paragrafo 1, può non accompagnare la derrata alimentare, purché la data indichi chiaramente e nell’ordine almeno il giorno e il mese.
Articolo 6
La presente direttiva si applica fatte salve le indicazioni previste dalle disposizioni specifiche dell’Unione.
La Commissione pubblica e aggiorna l’elenco delle disposizioni in questione.
Articolo 7
La direttiva 89/396/CEE, modificata dalle direttive di cui all’allegato I, parte A, è abrogata, fatti salvi gli obblighi degli Stati membri relativi ai termini di recepimento nel diritto nazionale delle direttive di cui all’allegato I, parte B.
I riferimenti alla direttiva abrogata si intendono fatti alla presente direttiva e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato II.
Articolo 8
La presente direttiva entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 9
Gli Stati membri sono destinatari della presente direttiva.
Fatto a Strasburgo, il 13 dicembre 2011