РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 579/2010 НА СЪВЕТА
от 29 юни 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 367/2006 на Съвета за налагане на окончателни изравнителни мита върху вноса на фолио от полиетилен терефталат (РЕТ) с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 г. относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (1) („основния регламент“), и по-специално член 19 от него,
като взе предвид предложението, представено от Европейската комисия след консултации с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
А. ПРОЦЕДУРА
I. Предишно разследване и съществуващи изравнителни мерки
(1)
През декември 1999 г. с Регламент (ЕО) № 2597/1999 (2) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на фолио от полиетилен терефталат, понастоящем включено в кодове по КН ex 3920 62 19 и ex 3920 62 90, с произход от Индия („разглеждания продукт“). Разследването, довело до приемането на този регламент, се наричано по-нататък „първоначалното разследване“. Мерките бяха под формата на изравнително мито ad valorem с размер между 3,8 % и 19,1 %, наложено върху вноса от поименно изброени износители, в размер на 19,1 %. Разследваният период по първоначалното разследване бе от 1 октомври 1997 г. до 30 септември 1998 г.
(2)
През март 2006 г., след провеждане на преразглеждане с оглед изтичане срока на действие съгласно член 18 от основния регламент, с Регламент (ЕО) № 367/2006 (3) Съветът запази окончателното изравнително мито върху вноса на фолио от PET с произход от Индия, наложено с Регламент (ЕО) № 2597/1999. Разследваният период за преразглеждането бе от 1 октомври 2003 г. до 30 септември 2004 г.
(3)
През август 2006 г., след междинно преразглеждане относно субсидирането по отношение на друг индийски производител на фолио от PET, „Garware Polyester Limited“ („Garware“), Съветът измени с Регламент (ЕО) № 1288/2006 (4) окончателното изравнително мито, наложено на Garware с Регламент (ЕО) № 367/2006.
(4)
През септември 2007 г., след частично междинно преразглеждане относно субсидирането по отношение на друг индийски производител на фолио от PET, Jindal Poly Films, Limited („Jindal“), познат преди това като Jindal Polyester Ltd., Съветът измени с Регламент (ЕО) № 1124/2007 (5) окончателното изравнително мито, наложено на Jindal с Регламент (ЕО) № 367/2006.
(5)
През януари 2009 г., след междинно преразглеждане, започнато от Комисията по собствена инициатива относно субсидирането по отношение на петима индийски производители на фолио от PET, Съветът измени с Регламент (ЕО) № 15/2009 (6) окончателното изравнително мито върху вноса, наложено върху тези дружества с Регламент (ЕО) № 367/2006.
II. Действащи антидъмпингови мерки
(6)
Следва да бъде отбелязано, че към Jindal Poly Films Limited се прилага антидъмпингово мито в размер на 0 % (7).
III. Започване на частично междинно преразглеждане
(7)
Искането за частично междинно преразглеждане бе подадено от Jindal Poly Films Limited, производител износител от Индия („заявителят“). Искането е ограничено до разследване на субсидирането, свързано със заявителя. Заявителят предостави prima facie доказателства, че обстоятелствата относно субсидирането, на базата на които са установени мерките, са се променили съществено и че тези промени са от дълготрайно естество.
(8)
След като установи, след консултации с Консултативния комитет, че съществуват достатъчни доказателства за започване на частично междинно преразглеждане, Комисията обяви на 9 септември 2009 г. с известие, публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8) („известието за започване“), започването на частично междинно преразглеждане съгласно член 19 от основния регламент, ограничено до нивото на субсидиране на заявителя, за да се определи дали мерките следва да бъдат отменени или изменени спрямо този заявител.
(9)
При частичното междинно преразглеждане следва да се оцени необходимостта, в зависимост от констатациите, да се измени митото, която понастоящем се прилага за вноса на разглеждания продукт от производители износители от засегнатата държава, които не са индивидуално посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 367/2006, т.е. митото, посочено в регламента като приложимо за „всички други дружества“ в Индия.
IV. Разследван период
(10)
Разследването за нивото на субсидирането обхвана периода от 1 април 2008 г. до 31 март 2009 г. („разследвания период за преразглеждането“ или „РПП“).
V. Страни, засегнати от разследването
(11)
Комисията официално уведоми заявителя, правителството на Индия („ПИ“), Du Pont Tejin Films, Люксембург, Mitsubishi Polyester Film, Германия, Toray Plastics Europe, Франция, и Nurеll, Италия, които представляват основна част от производството на фолио РЕТ в Съюза („промишлеността на Съюза“), за започването на разследване в рамките на частичното междинно преразглеждане. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да представят писмено становищата си и да поискат да бъдат изслушани в срока, посочен в известието за започване.
(12)
Бяха изслушани всички заинтересовани страни, които поискаха и доказаха, че са налице основания да бъдат изслушани.
(13)
Писмените и устните коментари, представени от страните, бяха разгледани и, където това бе уместно, бяха взети предвид.
(14)
С цел да получи информацията, необходима за целите на разследването, Комисията изпрати на заявителя въпросник. Въпросник беше изпратен също така и на ПИ.
(15)
Отговори от въпросника бяха получени от заявителя и от ПИ.
(16)
Комисията изиска и провери цялата информация, считана за необходима за определяне на субсидирането. Проверки на място бяха проведени в обектите на заявителя и при ПИ в Делхи.
VI. Оповестяване и коментари относно процедурата
(17)
ПИ и другите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, въз основа на които се е оформило намерението да бъде предложено изменение на митото, приложимо за заявителя. Беше им предоставен разумен срок, в който да направят коментар. Всички становища и коментари бяха надлежно взети предвид, както е пояснено по-долу.
Б. РАЗГЛЕЖДАН ПРОДУКТ
(18)
Продуктът, предмет на настоящото преразглеждане, е същият като разгледания в Регламент (ЕО) № 367/2006, а именно фолио от полиетилен терефталат (PET), включено в кодове по КН ex 3920 62 19 и ex 3920 62 90, с произход от Индия.
В. СУБСИДИРАНЕ
1. Въведение
(19)
Въз основа на информацията, предоставена от ПИ и другите заинтересовани страни, и отговорите на въпросника на Комисията, са разследвани следните схеми, за които се предполага, че обхващат предоставянето на субсидии:
а)
Схема за предварителни разрешения (известна преди като схема на авансово лицензиране);
б)
Схема с натрупване на митнически кредити в „спестовна книжка“;
в)
Схема за насърчаване на износа на основни средства;
г)
Схема за експортно кредитиране.
д)
Схема с пакет от насърчителни мерки (PSI)
(20)
Схемите а) -в), посочени по-горе, се основават на Закона за външната търговия (развитие и регулиране) от 1992 г. (№ 22 от 1992 г.), който е влязъл в сила на 7 август 1992 г. („Закон за външната търговия“). Със Закона за външната търговия ПИ има право да издава уведомления относно политиката по износ и внос. Те са обобщени в документите „Политиката по износ и внос“, издавани на всеки пет години и редовно осъвременявани от Министерството на търговията. Един от документите „Политиката по износ и внос“ е от значение за РПП в настоящия случай - петгодишният план за периода от 1 септември 2004 г. до 31 март 2009 г. („Политиката по ИВ 2004-2009 г.“). Освен това в „Наръчник на процедурите - 1 септември 2004 г. до 31 март 2009 г., том I“ (НП I 2004-2009 г.) ПИ определя процедурите, уреждащи Политиката по ИВ 2004-2009 г. Наръчникът на процедурите също се актуализира редовно.
(21)
Схемата за експортно кредитиране, посочена в буква г) по-горе, се основава на раздели 21 и 35А от Закона за регулиране на банковото дело от 1949 г., който позволява на Резервната банка на Индия (РБИ) да дава нареждания на търговските банки в областта на експортното кредитиране.
(22)
Схемата, посочена в буква д) по-горе, се управлява от държавните органи на Индия.
2. Схема за предварителни разрешителни („СПР“)
а) Правно основание
(23)
Подробно описание на схемата се съдържа в параграфи 4.1.1-4.1.14 от Политиката по ИВ 2004-2009 г. и глави от 4.1 до 4.30 от НП I 2004-2009 г. По време на предишното разследване, проведено в рамките на преразглеждането, довело до въвеждането на действащото към момента окончателно изравнително мито с Регламент (ЕО) № 367/2006, тази схема се наричаше Схема с предварителни лицензи.
б) Условия за допускане до участие
(24)
СПР се състои от шест подсхеми, описани по-подробно в съображение 25 по-долу. Тези подсхеми се различават, inter alia, в обхвата на допуснатите до участие лица. Производителите износители и търговците износители, „обвързани с“ производители доставчици, са допуснати до участие в СПР за действителен износ и в СПР за годишни потребности. Производителите износители, които доставят на крайния износител, са допуснати до участие в СПР за междинни доставки. Основните изпълнители, които извършват доставки в рамките на категориите, свързани с „планиран износ“, както е посочено в параграф 8.2 от Политиката по ИВ 2004-2009 г., като доставчиците на експортно ориентирани единици („ЕОЕ“) са допуснати до участие в СПР за планиран износ. И накрая, междинните доставчици на производителите износители са допуснати до предимствата от „планиран износ“ в рамките на подсхемите „предварително нареждане за освобождаване“ („ПНО“) и „насрещен вътрешен акредитив“.
в) Практическо осъществяване
(25)
Предварителни разрешителни се издават за:
i) Физически износ: Това е основната подсхема. Тя позволява безмитен внос на изходни материали за производството на конкретен продукт, предназначен за износ. „Физически“ в този контекст означава, че износният продукт трябва да напусне територията на Индия. Разрешителното за внос и задължението за износ, включително типът на продукта, предназначен за износ, са посочени в лиценза.
ii) Годишни потребности: Това разрешително не е свързано с конкретен износен продукт, а с по-широкообхватна продуктова група (напр. химически и свързани с тях продукти). В рамките на определени граници, определени от предходните му експортни резултати, притежателят на лиценза може да внася безмитно всякакви суровини, предназначени за производството на който и да е от продуктите, попадащи в такава продуктова група. Той може да изнася всякакви продукти, включени в продуктовата група, за която се използва освободен от мито материал.
iii) Междинни доставки: Тази подсхема обхваща случаите, при които двама производители възнамеряват да произвеждат един-единствен продукт, предназначен за износ, и да си поделят производствения процес. Производителят износител, който произвежда междинния продукт, може да внася безмитно суровини и да получи за тази цел СПР за междинни доставки. Крайният износител завършва процеса на производство и е задължен да изнесе готовия продукт.
iv) Планиран износ: Тази подсхема позволява главният изпълнител да внася безмитно суровини, които са нужни за производството на стоки, които ще бъдат продавани като „планиран износ“ на категориите от клиенти, изброени в параграф 8.2 букви б)-е), ж), и) и й) от Политиката по ИВ 2004-2009 г. Според ПИ планираният износ се отнася за онези транзакции, при които доставените стоки не напускат държавата. Няколко категории доставки са считани за планиран износ, при условие че стоките се произвеждат в Индия, т.е. представляват доставка на стоки на ЕОЕ или на дружество, разположено в специална икономическа зона („СИЗ“).
v) ПНО: Притежателят на разрешително СПР, който възнамерява да доставя суровини от местни източници, вместо пряк внос, има възможност да използва ПНО. В такива случаи предварителните разрешителни се потвърждават като ПНО и се прехвърлят на местния доставчик при доставката на посочените в тях артикули. Чрез прехвърлянето на ПНО местният доставчик получава правото на предимствата от „планиран износ“, както е посочено в параграф 8.3 от Политиката по ИВ 2004-2009 г. (т.е. СПР за междинни доставки/планиран износ, намаления при планиран износ и възстановяване на крайния акциз). Механизмът на ПНО възстановява данъци и мита на доставчика, а не на крайния износител, под формата на намаления или възстановяване на мита. Възстановяването на данъци или мита е възможно както за местни изходни материали, така и за вносни.
vi) Насрещен вътрешен акредитив: Тази подсхема също обхваща местните доставки на титуляр на разрешително по СПР. Титулярят на такова предварително разрешително може да се обърне към банка за откриване на вътрешен акредитив в полза на местен доставчик. Банката ще обяви разрешителното за невалидно по отношение на прекия внос, само що се отнася до стойността и обема на артикулите, които са осигурени чрез местни доставки вместо от внос. Местният доставчик има право на предимства от недействителния износ, както е посочено в параграф 8.3 от Политиката на ИВ за 2004-2009 г. (т.е. СПР за междинни доставки/планиран износ, отстъпки при недействителен износ и възстановяване на крайни акцизи).
(26)
Заявителят получи отстъпки от СПР във връзка с продукта, разглеждан в РПП. Заявителят използва две от подсхемите, т.е. i) СПР за действителен износ и ii) СПР за планиран износ. Следователно не е необходимо да се определят условията за изравняване на оставащите неизползвани подсхеми.
(27)
По-конкретно, за целите на извършването на проверки от страна на индийските органи титулярят на предварително разрешително е правно задължен да води „вярна и точна отчетност за потреблението и оползотворяването на безмитни вносни стоки/стоки от вътрешния пазар“ в определен формат (глави 4.26 и 4.30 и допълнение 23 към НОР I 2004-2009 г.), т.е. регистър на действителното потребление. Този регистър трябва да бъде заверен от външен експерт-счетоводител/счетоводител, експерт по управленско счетоводство, който издава сертификат, удостоверяващ, че препоръчителните регистри и съответните записи са били проверени и информацията, представена съгласно допълнение 23, е вярна и точна във всяко едно отношение. Въпреки това гореспоменатите разпоредби се прилагат само за предварителните разрешителни, издадени от 13 май 2005 г. нататък. За всички предварителни разрешителни или предварителни лицензи, издадени преди посочената дата, от техните титуляри се изисква да спазват приложимите преди това условия за проверка, т.е. да водят верен и точен отчет на потреблението и оползотворяването на вносни стоки, свързани с лиценза, в определения в допълнение 18 формат (глава 4.30 и допълнение 18 към НОР I 2002-2007 г.).
(28)
При използваните по време на РПП от заявителя подсхеми - „действителен износ“ и „планиран износ“, както разрешителното за внос, така и задължението за износ са фиксирани от ПИ по отношение на обема и стойността и са документирани в разрешителното. В допълнение към това, към момента на вноса и износа правителствените служители трябва да документират в разрешителното съответните трансакции. Обемът на вноса, разрешен по СПР, се определя от ПИ въз основа на стандартни норми за съотношението между изходни материали и крайни продукти („SIONs“). За повечето продукти, включително за разглеждания продукт, съществуват SIONs, които са публикувани в НП II 2004-2009 г. Последните промени при SIONs за фолио от PET и гранули от PET, междинен продукт, са преразгледани през септември 2005 г.
(29)
Внасяните суровини не могат да се прехвърлят и трябва да се използват за производството на крайния продукт за износ. Задължението за износ трябва да бъде изпълнено в рамките на предписания срок след издаването на лиценза (24 месеца с възможност за две удължавания от по шест месеца).
(30)
Описаната по-горе схема не се е променила от последното частично междинно преразглеждане относно субсидирането на заявителя, което бе завършено през януари 2009 г. Въпреки това ползата от тази схема е намаляла значително, както е показано в съображение 39 по-долу.
(31)
Настоящото разследване за междинното преразглеждане установи, че определените от индийските власти изисквания за проверка или не се спазват, или не са изпробвани на практика. Заявителят не е изградил система, с която да бъде проверено кои безмитни суровини са били използвани при производството на продукта за износ и в какви количества, както се изисква според Външнотърговската политика (ВТП) за 2004-2009 г. (допълнение 23) и в съответствие с приложение II, точка II, параграф 4 от основния регламент. Регистърът на потреблението никога не е проверяван от ПИ.
(32)
Промените в управлението на ВТП 2004-2009 г., влезли в сила през есента на 2005 г. (задължително изпращане на регистъра на потреблението до индийските власти в контекста на процедурата по изкупуването), до момента не са прилагани в случая на заявителя. Така де факто прилагането на това изискване не можеше да се потвърди на този етап.
г) Заключение
(33)
Освобождаването от вносни мита е субсидия по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), ii) и член 3, параграф 2 от основния регламент, т.е. представлява финансов принос на правителството на Индия, което предоставя предимства на разследваните износители.
(34)
В допълнение на това, СПР за „действителен износ“ и СПР за „планиран износ“ несъмнено правно зависят от извършването на износ и следователно се разглеждат като специфични и подлежащи на изравнителни мерки съгласно член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент. Без задължение за износ никое дружество не може да получава предимства от тези схеми.
(35)
Двете подсхеми, използвани в настоящия случай, не могат да се смятат за допустими системи за възстановяване на мита или системи с възстановяване на заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Те не съответстват на правилата, предвидени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяването за заместители) от основния регламент. ПИ не е приложило ефективно нито старата, нито новата система или процедура за проверка, посредством която да се провери дали и в какви количества изходните материали са били употребени в производството на изнасяния продукт (приложение II, точка II, параграф 4 от основния регламент, а по отношение на системи за възстановяване за заместители - приложение III, точка II, параграф 2 от основния регламент). SIONs за разглеждания продукт не са били достатъчно точни. Самите SIONs не могат да се приемат за система за проверка на действителното потребление, тъй като замисълът на тези стандартни норми не дава възможност на ПИ да извършва достатъчно прецизни проверки на количествата суровини, вложени в производството на изнасяния продукт. Също така, индийското правителство не е извършило допълнителна проверка, основана на действително вложените суровини, макар и по принцип това да се изисква, когато отсъства ефективна система за проверка (приложение II, точка II, параграф 5 и приложение III, точка II, параграф 3 от основния регламент).
(36)
Тези две подсхеми следователно подлежат на изравнителни мерки.
д) Изчисляване на размера на субсидията
(37)
Поради липсата на системи за допустимо възстановяване на мита или възстановяване на мита за заместители, подлежащото на изравнителни мерки предимство е освобождаването от всички вносни мита, които по принцип са дължими при вноса на влаганите в продукта суровини. В това отношение следва да се отбележи, че основният регламент предвижда не само изравнителни мерки, които да компенсират „свръх“ освобождаване от мита. В съответствие с член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) и приложение I, буква и) от основния регламент свръхосвобождаването от мита може да бъде обект на изравнителни мерки само при условие че са спазени условията на приложения II и III от основния регламент. В настоящия случай обаче тези условия не са изпълнени. Следователно, ако бъде установено, че не е проведен съответен мониторинг, горното изключение за схемите на възстановяване не е приложимо и се прилага обичайното правило за изравнителни мерки спрямо сумата на (очакваните приходи от) неплатените мита, а не спрямо предполагаемо свръхосвобождаване. Както е посочено в приложение II, точка II и приложение III, точка II от основния регламент, тежестта за изчисляването на такова свръхосвобождаване не пада върху разследващия орган. Напротив, според член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент той трябва само да установи наличието на достатъчни доказателства, които да опровергаят целесъобразността на евентуално заявена система за проверка.
(38)
Размерът на субсидиите за заявителя, който е използвал СПР, е изчислен въз основа на очакваните вносни мита (основните мита и специалните допълнителни мита) върху изходните материали, внесени през РПП по двете подсхеми (числител). В съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент таксите, задължително платени за получаването на субсидията, се изваждат от размера на субсидиите при направено мотивирано искане за това. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент този размер на субсидиите беше отнесен към оборота от износа на разглеждания продукт през РПП като подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от осъществяването на износ и не е предоставена във връзка с изработените, произведените, изнесените или транспортираните количества.
(39)
Ставката за субсидията, установена по отношение на тази схема по време на РПП за заявителя, възлиза на 0,7 %.
3. Схема за натрупване на митнически кредити в „спестовна книжка“ („СНМКСК“)
а) Правно основание
(40)
Подробното описание на СНМКСК се съдържа в параграф 4.3 от Политиката по ИВ 2004-2009 г. и в глава 4 от НП I 2004-2009 г.
б) Условия за допускане до участие
(41)
Всеки производител износител или търговец износител има право да участва в схемата.
в) Практическо осъществяване на СНМКСК
(42)
Износител, който има право да участва в тази схема, може да подаде молба за отпускане на кредит по СНМКСК, който се изчислява като процент от стойността на продуктите, изнасяни по тази схема. Размерът на кредитите по СНМКСК е установен от индийските органи за повечето продукти, включително и за разглеждания продукт. Те се определят въз основа на SIONs, като се вземат предвид предполагаемото съдържание в изнасяния продукт на вносни материали и митото върху този предполагаем внос, независимо дали вносните мита са били платени в действителност.
(43)
За да се възползва от схемата, дружеството трябва да има износна дейност. По времето на експортната сделка износителят трябва да подаде декларация до властите на Индия, в която да посочи, че осъществява износ по СНМКСК. За да бъдат изнесени стоките, по време на процедурата по изпращане индийските митнически органи издават товарителница за износ. Този документ удостоверява, inter alia, размера на кредита по СНМКСК, който може да бъде предоставен за тази експортна сделка. Към този момент износителят знае какво точно ще получи. След издаването на товарителница за износ от митническите органи ПИ няма правомощия при отпускането на кредит по СНМКСК. Съответният размер, използван за изчисляване на предимството по СНМКСК, е същият като приложения по време на изготвянето на експортната декларация.
(44)
Кредитните точки по СНМКСК могат свободно да се прехвърлят и са валидни за срок от 12 месеца от датата на издаване. Те могат да се използват за плащане на мита върху последващ внос на всякакви стоки, които се внасят без ограничения, с изключение на средства за производство. Стоките, внасяни срещу такива кредити, могат да бъдат продавани на вътрешния пазар (като се плаща данък върху продажбата) или да бъдат използвани по друг начин.
(45)
Заявка за кредити по СНМКСК се попълва по електронен път и може да обхваща неограничен брой сделки за износ. De facto няма строг краен срок за кандидатстване за кредити по СНМКСК. Използваната за управление на СНМКСК електронна система не изключва автоматично сделки след изтичане на крайния срок за подаване на заявления, посочен в глава 4.47 от НП I 04-09. Освен това, както ясно е предвидено в глава 9.3 от НП I 04-09, заявленията, получени след крайния срок за подаване на заявления, винаги могат да бъдат разгледани, като им се наложи минимална наказателна такса (напр. 10 % от отпуснатия размер).
(46)
Бе установено, че заявителят е използвал тази схема по време на РПП.
г) Заключения относно СНМКСК
(47)
В рамките на СНМКСК се предоставят субсидии по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) и член 3, параграф 2 от основния регламент. Кредит по СНМКСК представлява финансово съдействие от ПИ, тъй като кредитът евентуално може да бъде използван за компенсиране на вносни мита, като по този начин ПИ намалява приходите си от мита, които иначе биха били дължими. Освен това с кредитите по СНМКСК се облагодетелства износителят, тъй като по този начин се подобрява неговата ликвидност.
(48)
Освен това СНМКСК правно зависи от осъществяването на износа и следователно се счита за специфична и подлежаща на изравнителни мерки по член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент.
(49)
Тази схема не може да се разглежда като допустима система за възстановяване на мита или система с възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), ii) от основния регламент. Тя не съответства на стриктните правила, определени в приложение I, буква и), приложение II (определение и правила за възстановяване) и приложение III (определение и правила за възстановяване за заместители) към основния регламент. Износителят няма задължение действително да използва безмитно внесените стоки в производствения процес и размерът на кредита не се изчислява в зависимост от действително вложените суровини. Още повече, че няма система или процедура, чрез която да бъде потвърдено кои суровини са използвани в производствения процес на изнасяния продукт и дали не е направено свръхплащане на вносни мита по смисъла на подточка i) от приложение I и приложения II и III към основния регламент. На последно място, даден износител има право на предимства по СНМКСК независимо от това дали изобщо внася изходни материали. За да извлече полза, износителят е достатъчно само да изнесе стоки, без да доказва внос на изходни материали. По този начин дори износители, които доставят изходните си материали изцяло от местния пазар и не внасят стоки, които могат да бъдат използвани като изходни материали, имат право да се възползват от СНМКСК.
д) Изчисляване на размера на субсидията
(50)
В съответствие с член 3, параграф 2 и член 5 от основния регламент и методологията на изчисление, използвана за посочената схема в Регламент (ЕО) № 367/2006, размерът на субсидиите, които подлежат на изравнителни мерки, е изчислен от гледна точка на предимствата за получателя, налице през РПП. В това отношение беше прието, че получателят получава предимство към момента, в който се осъществява експортната сделка по схемата. В този момент ПИ се отказва от събиране на мита, което представлява финансов принос по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. След като митническите органи издадат товарителница, в която, inter alia, е посочена сумата на кредита по СНМКСК, която следва да се предостави за тази експортна сделка, ПИ няма право на преценка дали да предостави субсидията или не. Освен това сътрудничещият производител износител е завел кредитите по СНМКСК с натрупване като приход.
(51)
Когато са отправени основателни искания, таксите, плащани задължително за получаването на субсидията, бяха извадени от кредитите така че да се получи размерът на субсидията като числител, в съответствие с член 7, параграф 1, буква a) от основния регламент. В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент тази субсидия се отнася към размера на експортния оборот от разглеждания продукт по време на РПП като подходящ знаменател, тъй като субсидиите са обвързани с осъществяването на износ, а не се отпускат в съответствие с изработените, произведените, изнесените или транспортираните количества.
(52)
Размерът на субсидията, установена по отношение на тази схема по време на РПП за заявителя, възлиза на 5,1 %.
4. Схема за насърчаване на износа на средства за производство („СНИСП“)
а) Правно основание
(53)
Подробно описание на СНИСП се съдържа в глава 5 от Политиката по ИВ 2004-2009 г. и глава 5 от НП I 2004-2009 г.
б) Условия за допускане до участие
(54)
Производителите износители и търговците износители, „обвързани с“ производители доставчици и доставчици на услуги, са допуснати до участие в тази схема.
в) Практическо осъществяване
(55)
При условие че поеме задължение да осъществява износ, на дружеството се разрешава да внася средства за производство (ново, а от април 2003 г. и употребявано оборудване на възраст до 10 години) при намалено мито. За тази цел, след подаване на заявление и заплащане на такса ПИ издава лиценз СНИСП. От април 2000 г. схемата предвижда намалено мито в размер на 5 %, приложимо за всяко средство за производство, внесено по тази схема. До 31 март 2000 г. се е прилагало действително мито в размер на 11 % (включително допълнителна такса от 10 %), а в случаите на внос с висока стойност приложимото мито е нула. С цел да бъде изпълнено задължението за износ, внесените средства за производство трябва да бъдат използвани за производството на определено количество стоки за износ в рамките на определен период.
(56)
Притежателят на разрешително по СНИСП може да закупи средствата за производство от местни източници. В такъв случай местният производител на средствата за производство може да се ползва от безмитен внос за компонентите, необходими за изработването на подобни средства за производство. От друга страна, местният производител може да поиска ползването на планиран износ по отношение на доставката на средства за производство на притежателя на лиценз по СНИСП.
(57)
Бе установено, че заявителят е използвал тази схема по време на РПП.
г) Извод по отношение на СНИСП
(58)
В рамките на СНИСП се предоставят субсидии по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) и член 3, параграф 2 от основния регламент. Намалението на митото представлява финансов принос на правителството на Индия, тъй като тази отстъпка намалява приходите на ПИ от иначе дължими мита. В допълнение, намалението на митото предоставя предимства на износителя, тъй като спестените мита при вноса подобряват неговата ликвидност.
(59)
Освен това СНИСП правно зависи от осъществяването на износа, тъй като такива лицензи не могат да бъдат получени без ангажимент за износ. Следователно схемата се разглежда като специфична и подлежаща на изравнителни мерки съгласно член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент.
(60)
Тази схема не може да се разглежда като допустима система за възстановяване на мита или система с възстановяване за заместители по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) от основния регламент. Средствата за производство не попадат в обхвата на подобни допустими системи, както е посочено в приложение I, буква и) към основния регламент, защото не се влага в производството на изнасяните продукти.
д) Изчисляване на размера на субсидията
(61)
Размерът на субсидията е изчислен в съответствие с член 7, параграф 3 от основния регламент въз основа на неплатените мита върху внесените средства за производство, разпределени в рамките на период, който отразява срока на обичайна амортизация на такива средства за производство в съответната промишленост. В съответствие с установената практика така изчисленият размер, отнасящ се до РПП, е коригиран с добавянето на лихва за този период, за да се отрази пълният размер на предимствата за това време. За тази цел беше счетен за подходящ търговският лихвен процент, приложим в Индия през РПП. В случаите, в които бяха отправени мотивирани искания, таксите, задължително платени за получаването на субсидията, бяха приспаднати в съответствие с член 7, параграф 1, буква а) от основния регламент.
(62)
Заявителят претендира, че безмитният внос на средства за производство по схемата СНИСП за използване в неговия клон Khanvel вече не се използва и че предимството, свързана с тези средства, не следва да се включва в числителя. В отговор на това, се отбелязва, че заявителят вече е получил предимства относно тези средства за производство. Освен това, тъй като не съществуват доказателства, че заявителят не притежава такива средства или че те няма да бъдат използвани отново, това искане трябва да бъде отхвърлено.
(63)
В съответствие с член 7, параграф 2 и член 7, параграф 3 от основния регламент, този размер на субсидията бе отнесен към експортния оборот от разглеждания продукт през РПП като подходящ знаменател, тъй като субсидията зависи от осъществяването на износ и не е обвързана с изработените, произведените, изнесените или транспортираните количества.
(64)
Ставката за субсидията, установена по отношение на тази схема по време на РПП за заявителя, възлиза на 2,3 %.
5. Схема за експортно кредитиране („СЕК“)
а) Правно основание
(65)
Схемата е описана подробно в ръководен циркуляр DBOD № DIR.(Exp).BC 01/04.02.02/2007-08 (Експортен кредит в рупии/чужда валута) и в ръководен циркуляр DBOD № DIR.(Exp).BC 09/04.02.02/2008-09 (Експортен кредит в рупии/чужда валута) на Резервната банка на Индия („РБИ“), адресирани до всички търговски банки в Индия.
б) Условия за допускане до участие
(66)
Производителите износители и търговците износители имат право да участват в тази схема.
в) Практическо осъществяване
(67)
В рамките на тази схема РБИ задължително определя максимални прагове на лихвените проценти, приложими спрямо експортните кредити, както в индийски рупии, така и в чужда валута, които търговските банки могат да наложат на износителя. СЕК се състои от две подсхеми, СЕК преди изпращане („пакетен кредит“), която покрива кредитите, предоставени на даден износител за финансиране на покупката, преработването, производството и/или транспотирането на стоките преди износа, и СЕК след изпращането, която предвижда заеми на работен капитал с цел финансиране на вземанията по износа. Освен това РБИ дава указания на банките за насочване на част от нетния банков кредит към финансиране на износа.
(68)
От ръководните циркуляри на РБИ става ясно, че износителите могат да получат експортни кредити с преференциални лихвени проценти в сравнение с лихвените проценти за обикновените търговски кредити („кредити в брой“), които се подчиняват единствено на пазарните условия. Разликата в лихвените проценти може да бъде по-малка при дружества с добър кредитен рейтинг. Всъщност дружествата с висок рейтинг могат да бъдат в състояние да получат експортни кредити и кредити в брой при еднакви условия.
(69)
Бе установено, че заявителят е използвал тази схема по време на РПП.
г) Заключение за СЕК
(70)
Преференциалните лихвени проценти за кредит по СЕК, определени в ръководните циркуляри на РБИ, посочени в съображение 65, могат да намалят разходите по лихвите на даден износител, сравнено с разходите по кредита, които изцяло се определят от пазарните условия, и в този случай се предоставят предимства на този износител по смисъла на член 3, параграф 2 от основния регламент. Експортното финансиране не е per se по-сигурно от вътрешното финансиране. Всъщност то обикновено се възприема като по-рисковано и степента на обезпечаване, която се изисква за определен кредит, независимо от предмета на финансиране, е обект на чисто търговско решение на дадена търговска банка. Разликите в лихвените проценти при различните банки са резултат от методологията на РБИ за определяне на максимални размери на лихвите по заемите за всяка търговска банка поотделно.
(71)
Въпреки че търговските банки отпускат преференциални кредити по схемата СЕК, това представлява финансов принос от страна на правителството по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от регламента. В този контекст, следва да се отбележи, че нито член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент, нито Споразумението за субсидиите и изравнителните мерки изискват поемане от страна на публичните сметки, тоест възстановяване на средствата на търговските банки от страна на ПИ, за да бъде установена субсидия, а само нареждане от страна на правителството за изпълняване на функциите, посочени в член 3, параграф 1, буква а), подточки i), ii) и iii) от основния регламент. РБИ е публичноправен орган и следователно отговаря на определението за „правителство“, както е посочено в член 2, буква б) от основния регламент. Тя е 100 % държавна собственост, обслужва целите на държавната политика, напр. паричната политика, а ръководството ѝ се назначава от ПИ. РБИ дава нареждания на частноправните субекти по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент, тъй като търговските банки са обвързани с условията, които тя налага, inter alia, по отношение на максималните стойности на лихвените проценти върху експортните кредити, определени в ръководните циркуляри на РБИ и в разпоредбите на РБИ, съгласно които търговските банки трябва да насочват определен дял от нетния си банков кредит за експортно финансиране. Това нареждане задължава търговските банки да изпълняват функциите, посочени в член 3, параграф 1, буква а), подточка i) от основния регламент, в конкретния случай - да предоставят заеми под формата на преференциално експортно финансиране. Такова пряко прехвърляне на средства под формата на заеми, отпускани при определени условия, обикновено е в правомощията на правителството и на практика реално не се различава от обичайната практика на правителствата по смисъла на член 3, параграф 1, буква а), подточка iv) от основния регламент. Тази субсидия се счита за конкретна и подлежаща на изравнителни мерки, тъй като преференциалните лихвени проценти са налични само във връзка с финансирането на експортните сделки и следователно зависят от осъществяването на износа по член 4, параграф 4, първа алинея, буква а) от основния регламент.
д) Изчисляване на размера на субсидията
(72)
Размерът на субсидията е изчислен въз основа на разликата между платените лихви за използваните експортни кредити през РПП и сумата, която би била платима за обикновени търговски кредити, използвани от заявителя. Този размер на субсидията (числител) беше отнесен към общия експортен оборот през РПП като подходящ знаменател в съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент, тъй като предоставянето на субсидията е обвързано с осъществяването на износ и не зависи от изработените, произведените, изнесените или транспортираните количества.
(73)
Размерът нза субсидията, установена по отношение на тази схема по време на РПП за заявителя, възлиза на 0,2 %.
6. Схема с пакет от насърчителни мерки („Спнм“)
а) Правно основание
(74)
При предходните разследвания по отношение на фолио от PET, в това число и разследването за преразглеждането, довело до налагането с Регламент (ЕО) № 367/2006 на окончателното изравнително мито, в сила и понастоящем, бяха разгледани няколко държавни схеми на Индия, включващи предоставяне на насърчителни мерки на местни дружества. Държавните схеми попадат в обхвата на „Схема с пакет от насърчителни мерки“ (СПНМ), тъй като могат да включват различни видове насърчителни мерки. При разследването се установи, че правото на дружеството да се възползва от предимства по схемата е определено в „Сертификата за условията за допускане до участие“.
(75)
Схемата с пакет от насърчителни мерки (СПНМ) на правителството на Maharashtra (GOM) е изменяна неколкократно след нейното въвеждане. Заявителят продължава да се възползва от предимства по СПНМ „Схема 1993“, но не и от следващите схеми. Следователно само СПНМ 1993 е оценена в контекста на настоящия случай.
(76)
Схемата за освобождаване от данъка върху продажбите на правителството на Западен Бенгал обезпечава освобождаването от централния данък върху продажбите. Разследването установи, че заявителят се е ползвал от освобождаване от търговски данък (централен данък върху продажбите) по СПНМ на правителството на Западен Бенгал по отношение на направените от него покупки. С този закон продажбите, реализирани от дружество на вътрешния пазар, се освобождават от данък върху продажбите (както на местно, така и на централно равнище).
б) Условия за допускане до участие
(77)
За да могат да участват, по правило дружествата трябва да инвестират в по-слабо развити райони на даден щат, като създават нова промишленост или като правят широкомащабни капиталовложения в разгръщане или разнообразяване на съществуваща промишленост. Основните критерии за установяване на размера на насърчителните мерки са класификацията на района, в който предприятието е или ще бъде разположено, и размерът на инвестицията.
в) Практическо осъществяване
(78)
При схемата за освобождаване от данъци върху продажбите определени единици не са били задължени да събират данък върху продажбите върху реализираните от тях сделки за продажба. По подобен начин определени единици са били освободени от плащането на данък върху продажбите при набавянето на стоки от доставчици, които също отговарят на условията за участие в схемите. Ако освобождаването при сделките за продажба не се счита за облагодетелстващо определени единици продавачи, то освобождаването при сделките за набавяне все пак води до извличане на предимства от определени единици купувачи.
(79)
Освобождаването от данък върху направени покупки в индийския щат Maharashtra (който преди бе освободен по схемата за насърчаване чрез освобождаване от данък върху продажбите в щата Maharashtra) вече не се прилага. През април 2005 г. законодателството относно данъка върху продажбите, извършени на територията на щата Maharashtra, са заменени от системата за данък върху добавена стойност (ДДС). С действие от април 2005 г. заявителят, като неосвободена от данък единица, е задължен да закупува материали като плаща ДДС.
г) Заключение
(80)
По отношение на СПНМ 1993 на правителството на Maharashtra, заявителят е придобил само права за освобождаване от данък върху продажбата на крайни продукти през РПП, за които в миналото е прието, че не предоставят предимства на получателя (съображение 114 от Регламент (ЕО) № 367/2006). Поради това не беше установено предимство, подлежащо на изравнителните мерки, по СПНМ 1993 г. на правителството на Maharashtra.
(81)
По отношение на покупките на заявителя от други дружества, намиращи се извън територията на щата Maharashtra, на суровини без заплащането на централен данък върху продажбите, СПНМ предоставя субсидии в рамките на член 3, параграф 1, буква а), подточка ii) и член 3, параграф 2 от основния регламент. Освобождаването от плащане на данък върху продажбите във връзка с покупки представлява финансов принос, тъй като тази отстъпка намалява размера на иначе дължими приходи за правителството. Освен това освобождаването осигурява предимства за дружествата, тъй като подобрява ликвидността им.
(82)
СПНМ е достъпна само за дружества, които са инвестирали в някои определени географски райони под юрисдикцията на щат в Индия. Тя не е достъпна за дружества извън тези райони. Размерът на предимствата е различен в различните райони. Поради това, схемата е специфична съгласно член 4, параграф 2, първа алинея, буква а) и член 4, параграф 3 от основния регламент и следователно подлежи на изравнителни мерки.
д) Изчисляване на размера на субсидията
(83)
Що се отнася до освобождаването от данък върху продажбите, размерът на субсидията е изчислен въз основа на размера на данъка върху продажбите, който обикновено се дължи за РПП, но е останал неплатен.
(84)
В съответствие с член 7, параграф 2 от основния регламент размерът на субсидията (числител) е отнесен впоследствие към общия експортен оборот и продажбите на вътрешния пазар на дружеството по време на РПП като подходящ знаменател, тъй като субсидията не е обвързана с осъществяването на износ и не се предоставя в съответствие с изработените, произведените, изнесените или транспортираните количества.
(85)
Размерът на субсидията, установена по отношение на тази схема по време на РПП за заявителя, възлиза на 0,1 %.
7. Размер на субсидиите, подлежащи на изравнителни мерки
(86)
Припомня се, че Регламент (ЕО) № 1124/2007, изменящ Регламент (ЕО) № 367/2006, определи размера на субсидиите, подлежащи на изравнителни мерки за заявителя, изразени ad valorem, на 17,1 %.
(87)
В рамките на настоящото частично междинно преразглеждане бе установено, че размерът на подлежащите на изравнителни мерки субсидии за заявителя, изразени ad valorem, е 8,4 %, както е посочено по-долу:
СХЕМА→
СПР (9)
СНМКСК (9)
СНИСП (9)
СЕК (9)
СПНМ
Общо
ДРУЖЕСТВО ↓
%
%
%
%
%
%
Jindal Poly Films Limited
0,7
5,1
2,3
0,2
0,1
8,4
(88)
Предвид горното, се заключава, че нивото на субсидиране по отношение на разглеждания производител износител е намаляло.
8. Изравнителни мерки
(89)
Бе проверено дали изменените обстоятелства по отношение на разглежданите схеми са от дълготрайно естество. По отношение на това няколко елемента сочат, че това е така в разглеждания случай.
(90)
Първо, трябва да се отбележи, че констатациите на настоящото частично междинно преразглеждане отговарят на размера на субсидиите, определени за петимата индийски производители на PET фолио в частичното междинно преразглеждане, публикувано през януари 2009 г., в което размера на субсидиите, подлежащи на изравнителни мерки, изразени ad valorem, варира от 5,4 % до 8,6 %. Това е показател за известно постоянство в нивото на субсидиране, съществуващо в Индия, за този продукт.
(91)
Второ, докато в предходното разследване основното предимство e предоставено по СПР, предимството по настоящата схема е намаляло значително по време на РПП, като са получени доказателства, че това е продължило да бъде така дори и след РПП.
(92)
Позовавайки се на гореспоменатото, изглежда съществуват признаци, че и в бъдеще заявителят ще продължи да получава субсидии в по-малък размер от този определен в предходното разследване за частичното междинно преразглеждане.
(93)
След като бе доказано, че заявителят получава субсидиране в много по-малък размер, отколкото преди и е вероятно да продължи да получава субсидии в по-малък размер от този определен в предходното разследване за частичното междинно преразглеждане, нивото на тази мярка следва да бъде изменено в съответствие с новите констатации.
(94)
Имайки предвид горното, измененото изравнително мито следва да се определи въз основа на новото равнище на субсидиране, установено при настоящото частично междинно преразглеждане, тъй като маржът на вреда, изчислен при първоначалното разследване срещу субсидиран внос, е по-висок.
(95)
В съответствие с член 24, параграф 1, втора алинея от основния регламент и член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (10), не се допуска едновременно налагане на антидъмпигово и изравнително мито за един и същ случай, възникнал поради дъмпинг или наличие на експортно субсидиране. Въпреки това, както се споменава в съображение 6 по-горе, тъй като на заявителя е наложено антидъмпингово мито от 0 % по отношение на разглеждания продукт, тези разпоредби не се прилагат в настоящия случай.
(96)
С оглед на митото, понастоящем приложимо за вноса на разглеждания продукт от производители износители, които не са индивидуално посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 367/2006, т.е. митото, посочено в регламента като приложимо за „всички други дружества“ в Индия, се отбелязва, че реалните обстоятелства при разследваните схеми и тяхното изравняване не са се променили от предходното разследване. Въпреки това няма основания за преизчисляване на субсидията и митото на тези дружества. Следователно митата, приложими за всички дружества, с изключение на заявителя, остават непроменени,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 367/2006 се заменя със следното:
„2. Окончателното изравнително мито, приложимо към нетната цена франко границата на Съюза преди обмитяване на продуктите, произведени от изброените по-долу дружества, са следните:
Дружество
Окончателно мито (%)
Допълнителен код по ТАРИК
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, India
7,2
A026
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India
5,4
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India
8,4
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India
8,6
A032
SRF Limited, Block C, Sector 45, Greenwood City, Gurgaon 122003, Haryana, India
5,4
A753
Flex Industries Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (UP), India
6,4
A027
Всички други дружества
19,1
A999“
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембург на 29 юни 2010 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 579/2010 DEL CONSIGLIO
del 29 giugno 2010
recante modifica del regolamento (CE) n. 367/2006 che istituisce un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di fogli di polietilene tereftalato (PET) originari dell’India
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 597/2009 del Consiglio, dell’11 giugno 2009, relativo alla difesa contro le importazioni sovvenzionate provenienti da paesi non membri della Comunità europea (1) («il regolamento di base»), in particolare l’articolo 19,
vista la proposta presentata dalla Commissione europea, previa consultazione del comitato consultivo,
considerando quanto segue:
A. PROCEDURA
I. Inchiesta precedente e misure compensative in vigore
(1)
Con il regolamento (CE) n. 2597/1999 (2) nel dicembre 1999 il Consiglio ha istituito un dazio compensativo definitivo sulle importazioni di fogli di polietilene tereftalato (PET) («il prodotto in esame») attualmente classificati sotto i codici NC ex 3920 62 19 ed ex 3920 62 90, originari dell’India. L’inchiesta che ha portato all’adozione di tale regolamento è nel prosieguo denominata «l’inchiesta iniziale». Le misure consistevano in un dazio compensativo ad valorem compreso tra il 3,8 % e il 19,1 % istituito sulle importazioni degli esportatori inseriti nell’elenco, con un’aliquota di dazio residuo del 19,1 % per le importazioni di tutte le altre società. Il periodo coperto dall’inchiesta iniziale era compreso tra il 1o ottobre 1997 e il 30 settembre 1998.
(2)
Con il regolamento (CE) n. 367/2006 (3) nel marzo 2006 il Consiglio ha mantenuto il dazio compensativo definitivo istituito dal regolamento (CE) n. 2597/1999 sulle importazioni di fogli di PET originari dell’India, in seguito a un riesame in previsione della scadenza ai sensi dell’articolo 18 del regolamento di base. Il periodo dell’inchiesta ai fini del riesame era compreso tra il 1o ottobre 2003 e il 30 settembre 2004.
(3)
Con il regolamento (CE) n. 1288/2006 (4) nell’agosto 2006 il Consiglio ha modificato il dazio compensativo definitivo istituito dal regolamento (CE) n. 367/2006, in seguito a un riesame intermedio riguardante la sovvenzione di un produttore indiano di fogli di PET, Garware Polyester Limited («Garware»).
(4)
Con il regolamento (CE) n. 1124/2007 (5) nel settembre 2007 il Consiglio ha modificato il dazio compensativo definitivo istituito dal regolamento (CE) n. 367/2006, in seguito a un riesame intermedio riguardante la sovvenzione di un altro produttore indiano di fogli di PET, Jindal Poly Films, Limited, precedentemente noto come Jindal Polyester Ltd, («Jindal»).
(5)
Con il regolamento (CE) n. 15/2009 (6) nel gennaio 2009 il Consiglio ha modificato il dazio compensativo definitivo istituito dal regolamento (CE) n. 367/2006 nei confronti di cinque produttori indiani di fogli di PET, in seguito a un riesame intermedio parziale che la Commissione ha avviato di propria iniziativa e riguardante la sovvenzione di tali società.
II. Misure antidumping esistenti
(6)
Jindal Poly Films Limited è soggetta ad un dazio antidumping dello 0 % (7).
III. Apertura di un riesame intermedio parziale
(7)
La società Jindal Poly Films Limited, un produttore esportatore dell’India («il richiedente»), ha presentato una domanda di riesame intermedio parziale. La domanda riguarda l’esame delle sovvenzioni limitatamente a quanto concerne il richiedente. Il richiedente ha fornito elementi di prova prima facie da cui risulta che le circostanze in base alle quali sono state adottate le misure sono cambiate in modo significativo e che tali cambiamenti sono duraturi.
(8)
Avendo assodato, previa consultazione del comitato consultivo, che esistevano elementi di prova tali da giustificare l’apertura di un riesame intermedio parziale, il 9 settembre 2009 la Commissione ha annunciato, con un avviso di apertura pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (8) («avviso di apertura»), l’avvio di un riesame intermedio parziale conformemente all’articolo 19 del regolamento di base, limitatamente al livello di sovvenzione del richiedente, per determinare se tali misure andassero abolite o modificate.
(9)
A seconda dei risultati del riesame intermedio parziale, sarà anche valutata la necessità di rivedere l’aliquota del dazio applicabile attualmente alle importazioni del prodotto in esame da parte dei produttori esportatori del paese in questione non citati singolarmente nell’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 367/2006, vale a dire l’aliquota del dazio applicabile a «tutte le altre società» in India.
IV. Periodo dell’inchiesta
(10)
L’inchiesta relativa al livello delle sovvenzioni ha riguardato il periodo compreso tra il 1o aprile 2008 e il 31 marzo 2009 («il periodo dell’inchiesta ai fini del riesame» o «PIR»).
V. Parti interessate dall’inchiesta
(11)
La Commissione ha ufficialmente informato il richiedente, il governo dell’India («GOI»), le società Du Pont Tejin Films, Lussemburgo, Mitsubishi Polyester Film, Germania, Toray Plastics Europe, Francia e Nurell, Italia, che rappresentano una quota consistente della produzione di fogli di PET dell’Unione («l’industria dell’Unione»), dell’apertura dell’inchiesta di riesame intermedio parziale. Le parti interessate hanno avuto la possibilità di rendere note le loro osservazioni per iscritto e di chiedere un’audizione entro il termine fissato nell’avviso di apertura.
(12)
Sono state sentite tutte le parti interessate che ne hanno fatto richiesta dimostrando di avere particolari motivi per chiedere un’audizione.
(13)
Le osservazioni presentate oralmente o per iscritto dalle parti sono state esaminate e, ove opportuno, tenute nella debita considerazione.
(14)
Per ottenere le informazioni necessarie ai fini dell’inchiesta, la Commissione ha inviato un questionario al richiedente e uno al GOI.
(15)
Sia il richiedente che il GOI hanno risposto al questionario.
(16)
La Commissione ha raccolto e verificato tutte le informazioni ritenute necessarie al fine di determinare la sovvenzione. A tal fine la Commissione ha effettuato visite di verifica presso le sedi del richiedente e del GOI a Delhi.
VI. Comunicazione delle informazioni e commenti sulla procedura
(17)
Il GOI e le altre parti interessate sono stati informati dei fatti essenziali e delle considerazioni in base alle quali si intendeva proporre di modificare l’aliquota del dazio applicabile al richiedente. L’uno e le altre hanno avuto un ragionevole lasso di tempo entro cui presentare osservazioni. La Commissione ha tenuto debito conto di tutte le comunicazioni e di tutti i commenti.
B. PRODOTTO IN ESAME
(18)
Il prodotto oggetto del presente riesame è lo stesso prodotto oggetto del regolamento (CE) n. 367/2006, ovvero fogli di polietilene tereftalato (PET) classificati sotto i codici NC ex 3920 62 19 e ex 3920 62 90 originari dell’India.
C. SOVVENZIONI
1. Introduzione
(19)
Secondo le informazioni del GOI e delle altre parti interessate e le risposte al questionario della Commissione, sono stati studiati i seguenti regimi in base ai quali si presume siano concesse sovvenzioni:
a)
Advance Authorization Scheme - Regime di autorizzazione preventiva (noto in precedenza come Advance Licence Scheme - Regime di licenza preventiva);
b)
Duty Entitlement Passbook Scheme - Credito sui dazi d’importazione;
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme - Regime di esenzione dal dazio d’importazione sui beni strumentali;
d)
Export Credit Scheme - Regime di crediti all’esportazione.
e)
Package scheme of incentives (PSI) - Pacchetto di incentivi.
(20)
I regimi da a) a c) si basano sul «Foreign Trade Act (Development and Regulation)» [Legge sul commercio estero (sviluppo e regolamentazione)] del 1992 (n. 22 del 1992), entrata in vigore il 7 agosto 1992 (di seguito «il Foreign Trade Act»). La legge del 1992 autorizza il GOI a pubblicare documenti relativi alle politiche in materia di esportazione e importazione, sintetizzati negli «Export and Import Policy Documents», pubblicati ogni cinque anni dal ministero del Commercio e periodicamente aggiornati. Un documento di politica in materia di esportazione e importazione è pertinente per il periodo dell’inchiesta ai fini del riesame in questione, ovverossia il Piano quinquennale relativo al periodo 1o settembre 2004 - 31 marzo 2009 («EXIM-policy 2004-2009»). Il GOI ha inoltre fissato le procedure di applicazione delle politiche EXIM 04-09, pubblicandole nel «Manuale di procedura - 1 September 2004 to 31 March 2009, Volume I» («HOP I 04-09»). Anche tale manuale è aggiornato regolarmente.
(21)
Il regime denominato Export Credit Scheme di cui alla lettera d) si fonda sulle sezioni 21 e 35 A del Banking Regulation Act 1949 (legge sul regolamento bancario del 1949), che permette alla Reserve Bank of India - RBI (Banca Centrale dell’India) di dare istruzioni alle banche commerciali per quanto riguarda i crediti all’esportazione.
(22)
Il regime di cui alla lettera e) viene gestito dalle autorità statali in India.
2. Regime di autorizzazione preventiva («AAS» - Advance Authorization Scheme)
a) Base giuridica
(23)
La descrizione dettagliata del regime si trova ai paragrafi da 4.1.1 a 4.1.14 della EXIM-policy 04-09 e ai capitoli da 4.1 a 4.30 del volume I del relativo manuale di procedura (HOP I 04-09). Ai tempi della precedente inchiesta di riesame che, con il regolamento (CE) n. 367/2006, ha portato all’istituzione del dazio compensativo definitivo attualmente in vigore, la denominazione era Advance Licence Scheme - Regime di licenza preventiva.
b) Ammissibilità
(24)
L’AAS consiste in sei diversi sottoregimi, descritti dettagliatamente al successivo considerando 25 e che differiscono, tra l’altro, dal punto di vista dell’ammissibilità. Possono beneficiare dell’AAS per esportazioni fisiche e dell’AAS per il fabbisogno annuo i produttori esportatori e gli operatori commerciali esportatori collegati a produttori fornitori. I produttori esportatori che riforniscono gli esportatori finali possono beneficiare dell’AAS per le forniture intermedie. Possono beneficiare dell’AAS per le «esportazioni presunte» i principali contraenti che riforniscono le categorie di cui al paragrafo 8.2 delle politiche import-export 04-09, per esempio i fornitori di un’unità orientata all’esportazione («EOU» - export oriented unit). Infine, i fornitori intermedi che riforniscono i produttori esportatori possono beneficiare di vantaggi relativi alle «esportazioni presunte» nel quadro del sottoregime Advance release order («ARO») e della «back to back inland letter of credit».
c) Applicazione pratica
(25)
Le Advance authorisations possono essere rilasciate per:
i) esportazioni fisiche: è il sottoregime principale e permette l’importazione in franchigia degli input necessari alla fabbricazione di uno specifico prodotto di esportazione. In questo contesto, la parola «fisiche» indica che i prodotti da esportare devono lasciare il territorio indiano. Nell’autorizzazione sono specificati le importazioni ammesse, le esportazioni obbligatorie e i tipi di prodotto da esportare;
ii) fabbisogno annuo: questo tipo di autorizzazione non è collegato a un prodotto da esportare specifico ma a un gruppo di prodotti (ad esempio prodotti chimici e affini). Il titolare della licenza può importare in franchigia, fino a una soglia il cui valore dipende dall’andamento delle esportazioni nel periodo di riferimento precedente, qualsiasi input necessario alla fabbricazione di prodotti che rientrano nella categoria dei prodotti in oggetto. Il titolare può scegliere di esportare i prodotti, fabbricati utilizzando i materiali importati in franchigia, che rientrano in tale gruppo;
iii) forniture intermedie: questo sottoregime riguarda i casi in cui due produttori intendano fabbricare un unico prodotto di esportazione, occupandosi di fasi diverse del processo produttivo. Il produttore esportatore che produce il prodotto intermedio può, grazie all’AAS per le forniture intermedie, importare input in franchigia. L’esportatore finale mette a punto il prodotto ed è obbligato a esportare il prodotto finito;
iv) esportazioni presunte: tale sottoregime permette a un contraente principale di importare in franchigia input necessari alla fabbricazione di prodotti che saranno venduti come «esportazioni presunte» alle categorie di clienti di cui al paragrafo 8.2, lettere da b) a f) e lettere g), i) e j) dell’EXIM policy 04-09. Secondo il GOI, per «esportazioni presunte» si intendono le operazioni nelle quali i beni forniti non lasciano il paese. Un certo numero di categorie di forniture sono considerate esportazioni presunte, a condizione che i prodotti forniti siano fabbricati in India, ad esempio la fornitura di merci alle EOU e alle società che hanno sede in una zona economica speciale («SEZ»);
v) ARO: il titolare di AAS che intende procurarsi input da fonti indiane invece di importarli direttamente, può farlo attraverso gli Advance Release Orders - ARO (Buoni di approvvigionamento anticipato). In tal caso le autorizzazioni preliminari sono convalidate come ARO e girate al fornitore all’atto della consegna degli input menzionati negli ARO stessi. La girata dell’ARO abilita il fornitore locale a benefici relativi alle esportazioni presunte, conformemente a quanto previsto dal paragrafo 8.3, dell’EXIM-policy 04-09 (cioè AAS per forniture intermedie/esportazioni presunte, restituzione e rimborso dell’accisa finale sulle esportazioni presunte). Il regime degli ARO rimborsa le imposte e i dazi al fornitore e non, sotto forma di restituzione e rimborso di dazi, all’esportatore definitivo. Il rimborso delle imposte o dei dazi è previsto sia per gli input locali che per quelli importati;
vi) Back to back inland letter of credit: anche questo sottoregime riguarda la fornitura di merci locali al titolare di una autorizzazione preventiva, il quale può aprire presso una banca una lettera di credito interna a favore di un fornitore indiano. La banca convaliderà l’autorizzazione a importazioni dirette, solo per ciò che riguarda valore e volume delle merci acquistate in India e non importate. Il fornitore indiano avrà diritto ai benefici relativi alle presunte esportazioni, secondo quanto previsto dal paragrafo 8.3, dell’EXIM-policy 04-09 (cioè AAS per forniture intermedie/esportazioni presunte, restituzione e rimborso dell’accisa finale sulle esportazioni presunte).
(26)
Durante il PIR il richiedente ha ottenuto concessioni nell’ambito dell’AAS, connesse al prodotto in esame. Il richiedente ha fatto ricorso a due dei sottoregimi, ovvero i) AAS per esportazioni fisiche e ii) AAS per esportazioni presunte. Non è dunque necessario stabilire la compensabilità dei restanti sottoregimi non utilizzati.
(27)
Per consentire le verifiche delle autorità indiane, il titolare di un’autorizzazione preventiva è tenuto a conservare, nel formato richiesto, «una contabilità corretta e accurata del consumo e utilizzo di beni importati in esenzione da dazio/forniti internamente» (capitolo 4, punti 26 e 30, e appendice 23 di HOP I 04-09), cioè un registro del consumo effettivo. Il registro va verificato da un perito contabile giurato esterno/analista esterno di costi e lavori che rilascia un certificato attestante l’avvenuto esame dei registri prescritti e delle pertinenti registrazioni e dell’assoluta correttezza e rispondenza al vero delle informazioni fornite ai sensi dell’appendice 23. Le suddette disposizioni si applicano tuttavia solo ad autorizzazioni preventive rilasciate a partire dal 13 maggio 2005. I titolari di tutte le autorizzazioni o licenze preventive rilasciate prima di tale data devono seguire le disposizioni di verifica applicabili in precedenza, cioè tenere una contabilità corretta e accurata del consumo e utilizzo di beni importati sulla base di licenze, nel formato di cui all’appendice 18 (capitolo 4, punto 30, e appendice 18 HOP I 02-07).
(28)
Per quanto riguarda i sottoregimi utilizzati durante il PIR dal richiedente, ossia le esportazioni fisiche e le esportazioni presunte, tanto l’autorizzazione di importazione quanto l’obbligo di esportazione sono fissati in volume e valore dal GOI e sono documentati nell’autorizzazione. Al momento dell’importazione e dell’esportazione, le operazioni sono trascritte sull’autorizzazione da funzionari del governo. Il volume delle importazioni permesse nel quadro di tale regime è fissato dal GOI sulla base delle Standard Input-Output Norms («SION»). Le SION esistono per la maggioranza dei prodotti, tra cui il prodotto in questione, e sono pubblicate nel volume II del HOP 04-09. Le ultime modifiche delle SION per i fogli di PET e i trucioli di PET, un prodotto intermedio, sono state rivedute nel settembre 2005.
(29)
Gli input importati non sono trasferibili e devono essere utilizzati per produrre le merci destinate all’esportazione. L’obbligo di esportazione deve essere osservato entro un periodo di tempo prescritto dal rilascio della licenza (24 mesi, sono ammesse due proroghe di 6 mesi ciascuna).
(30)
Il regime suindicato è rimasto invariato dall’ultimo riesame intermedio parziale riguardante la sovvenzione al richiedente, conclusosi nel gennaio 2009. Tuttavia, i vantaggi concessi nel quadro di tale regime sono sostanzialmente diminuiti, come risulta dal successivo considerando 39.
(31)
L’attuale inchiesta ai fini del riesame intermedio ha stabilito che non erano rispettati gli obblighi di verifica fissati dalle autorità indiane e le relative modalità non erano testate nella pratica. Il richiedente non disponeva di un sistema con il quale si potesse stabilire quali input erano utilizzati nella fabbricazione del prodotto esportato e in che quantità, come stabilito dal FTP 2004-09 (appendice 23) e a norma dell’allegato II, titolo II, punto 4, del regolamento di base. Il GOI non aveva mai verificato il registro del consumo.
(32)
I cambiamenti riguardanti l’amministrazione del FPT 2004-09, divenuti effettivi nell’autunno del 2005 (invio obbligatorio del registro del consumo alle autorità indiane nel quadro della procedura di svincolo) non sono stati ancora applicati nel caso del richiedente. Pertanto, in questa fase, non è stato possibile procedere alla verifica dell’attuazione de facto di questa disposizione.
d) Conclusione
(33)
L’esenzione dai dazi all’importazione costituisce una sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base, ovvero un contributo finanziario del governo dell’India che ha conferito un vantaggio agli esportatori oggetto dell’inchiesta.
(34)
Inoltre, i regimi AAS «esportazioni fisiche» e AAS «esportazioni presunte» dipendono chiaramente di diritto dall’andamento delle esportazioni e sono quindi ritenuti specifici e passibili di compensazione a titolo dell’articolo 4, paragrafo 4, primo comma, lettera a), del regolamento di base. Senza un impegno di esportazione, una società non può, nel quadro dell’AAS, avere diritto ad alcun vantaggio.
(35)
I due sottoregimi in questione non possono essere ritenuti sistemi legittimi di restituzione del dazio o sistemi di restituzione sostitutiva che, a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base, non sono considerati sovvenzioni. Essi non soddisfano le norme di cui all’allegato I, lettera i), all’allegato II (definizione e norme relative alla restituzione) e all’allegato III (definizioni e norme relative alla restituzione sostitutiva) del regolamento di base. Le autorità indiane non hanno applicato in modo efficace né il meccanismo o la procedura di verifica nuovi, né quelli precedenti per stabilire quali input fossero stati utilizzati nella fabbricazione del prodotto esportato, e in che quantità (cfr. l’allegato II, titolo II, punto 4, del regolamento di base e, nel caso dei sistemi di restituzione sostitutiva, l’allegato III, titolo II, punto 2, del medesimo regolamento). Le SION relative al prodotto in esame non si sono rivelate sufficientemente precise. Esse non possono essere considerato un metodo di verifica del consumo reale poiché non permettono al GOI di verificare con sufficiente precisione la quantità di input consumati nella produzione destinata all’esportazione. Inoltre, le autorità indiane non hanno effettuato un ulteriore esame, normalmente richiesto ove il meccanismo o la procedura di effettiva verifica non esista (allegato II, titolo II, punto 5, e allegato III, titolo II, punto 3, del regolamento di base), sulla base degli input effettivamente consumati.
(36)
I due sottoregimi risultano quindi compensabili.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(37)
Mancando sistemi legittimi di restituzione dei dazi o di restituzione sostitutiva, il vantaggio compensabile consiste nella restituzione della totalità dei dazi all’importazione solitamente esigibili all’importazione degli input. Si noti in proposito che il regolamento di base non prevede soltanto la compensazione di una restituzione «eccessiva» di dazi. A norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’allegato I, lettera i), del regolamento di base, possono essere compensate le restituzioni eccessive di dazi e solo quelle purché siano soddisfatte le condizioni di cui agli allegati II e III del regolamento di base. Nel caso in oggetto, tuttavia, tali condizioni non sono soddisfatte. Se manca un’adeguata procedura di controllo, questa eccezione al sistema di restituzione non si applica e, invece della norma sulle presunte restituzioni in eccesso, si applica quella della compensazione dell’importo dei dazi non pagati (rinuncia a entrate). Come stabilito dall’allegato II, titolo II, e dall’allegato III, titolo II, del regolamento di base, non spetta all’autorità incaricata dell’inchiesta calcolare la restituzione eccessiva. Al contrario, a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base, è sufficiente che essa disponga di elementi di prova sufficienti a confutare l’adeguatezza di un sistema di verifica sotto esame.
(38)
L’importo della sovvenzione di cui ha fruito il richiedente che ha fatto ricorso all’AAS è stato calcolato in base ai dazi all’importazione non prelevati (dazi doganali di base e dazi doganali supplementari speciali) sui materiali importati nel quadro dei due sottosistemi usati durante il PIR (numeratore). In conformità dell’articolo 7, paragrafo 1, lettera a), del regolamento di base, dall’importo della sovvenzione sono state dedotte, su presentazione di richieste motivate, le tasse che è stato necessario pagare per ottenere la sovvenzione. Conformemente all’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, l’importo della sovvenzione così calcolato è stato ripartito sul fatturato generato dalle esportazioni del prodotto in esame durante il PIR (considerato il denominatore appropriato), in quanto la sovvenzione è subordinata all’andamento delle esportazioni e non ai quantitativi fabbricati, prodotti, esportati o trasportati.
(39)
L’aliquota di sovvenzione fissata per questo regime durante il PIR ammonta allo 0,7 %.
3. Regime di credito sui dazi all’importazione («DEPBS» - Duty Entitlement Passbook Scheme)
a) Base giuridica
(40)
La descrizione dettagliata del DEPBS si trova al paragrafo 4.3 dell’EXIM-policy 04-09 e al volume I, capitolo 4, del HOP I 04-09.
b) Ammissibilità
(41)
Possono beneficiare di tale regime tutti i produttori esportatori e gli operatori commerciali esportatori.
c) Attuazione pratica del DEPBS
(42)
Gli esportatori ammissibili possono chiedere crediti DEPBS, che sono calcolati come percentuale del valore dei prodotti esportati nel quadro di tale sistema. Le autorità indiane hanno fissato tassi DEPBS per la maggior parte dei prodotti, compreso il prodotto in esame. Essi sono calcolati tramite le SION, che tengono conto del presunto contenuto degli input importati nel prodotto destinato all’esportazione e dell’incidenza dei dazi doganali relativi a tali presunte importazioni, indipendentemente dal fatto che siano stati pagati o meno dazi all’importazione.
(43)
Per poter beneficiare del regime, una società deve esportare. Al momento dell’operazione di esportazione, l’esportatore deve presentare alle autorità indiane una dichiarazione in cui precisa che tale operazione avviene nell’ambito del DEPBS. Per consentire l’esportazione delle merci, le autorità doganali indiane rilasciano, nel corso della procedura di spedizione, una bolla di sortita (o lasciapassare) per l’esportazione indicante, tra l’altro, l’importo del credito DEPBS che deve essere concesso per quella determinata operazione di esportazione. In questa fase della procedura, l’esportatore viene a conoscenza del vantaggio di cui beneficerà. Dopo che le autorità doganali hanno rilasciato una bolla di sortita per l’esportazione, il GOI non ha alcun potere decisionale sulla concessione di un credito DEPBS. Il tasso DEPBS che serve a calcolare il beneficio è quello che si applica al momento in cui è stata fatta la dichiarazione di esportazione.
(44)
I crediti DEPBS sono liberamente trasferibili e validi per un periodo di 12 mesi dalla data del rilascio. I crediti possono essere usati per pagare dazi doganali su importazioni successive di qualsiasi tipo di merce importabile senza restrizioni, esclusi i beni strumentali. I beni importati grazie a tali crediti possono essere venduti sul mercato interno (previo pagamento dell’imposta sulle vendite) o utilizzati in altro modo.
(45)
Le domande per i crediti DEPBS sono trattate elettronicamente e possono coprire una numero illimitato di operazioni d’esportazione. Di fatto, non esistono scadenze rigorose per la domanda di crediti DEPBS. Il sistema elettronico di gestione dei DEPBS non esclude automaticamente le operazioni d’esportazione presentate oltre le scadenze di cui al capitolo 4.47 del HOP I 04-09. Inoltre, come stabilisce chiaramente il capitolo 9.3 del HOP I 04-09, le domande pervenute oltre la scadenza dei termini possono sempre essere prese in considerazione previo versamento di una penale trascurabile (10 % dell’autorizzazione).
(46)
Si è accertato che il richiedente ha beneficiato di questo regime durante il PIR.
d) Conclusioni sul DEPBS
(47)
Il DEPBS costituisce una sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii) e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base. I crediti DEPBS sono contributi finanziari del GOI, usati per compensare i dazi all’importazione; essi riducono così le entrate dell’amministrazione pubblica indiana derivanti dal pagamento dei dazi altrimenti dovuti. I crediti DEPBS avvantaggiano inoltre l’esportatore in quanto ne migliorano la liquidità.
(48)
Inoltre, il DEPBS è condizionato di diritto dall’andamento delle esportazioni ed è quindi ritenuto specifico e passibile di compensazione ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 4, lettera a), del regolamento di base.
(49)
Tale regime non può essere considerato un regime di restituzione del dazio o di restituzione sostitutiva, a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base. Esso non è conforme alle norme rigorose enunciate nell’allegato I, lettera i), nell’allegato II (definizione e norme relative alla restituzione) e nell’allegato III (definizioni e norme relative alla restituzione sostitutiva) del regolamento di base. In particolare, l’esportatore non è tenuto a usare effettivamente i beni importati in esenzione di dazio nel processo produttivo e l’importo del credito non è calcolato in funzione degli input effettivamente consumati. Inoltre, non esistono in India sistemi o procedure che consentano di verificare quali input siano immessi nel processo produttivo del prodotto esportato o se siano stati effettuati pagamenti eccessivi di dazi all’importazione, ai sensi dell’allegato I, lettera i), e degli allegati II e III del regolamento di base. Infine, gli esportatori possono usufruire dei vantaggi del DEPBS indipendentemente dal fatto che importino input. Per beneficiare del regime è sufficiente esportare dei beni, senza dover dimostrare di aver importato materiali per la loro produzione. Anche gli esportatori che acquistano sul mercato locale tutti i loro input e non importano merci utilizzabili come input possono quindi beneficiare del DEPBS.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(50)
In conformità degli articoli 3, paragrafo 2, e 5 del regolamento di base e al metodo di calcolo usato per questo regime nel regolamento (CE) n. 367/2006, l’importo della sovvenzione compensabile è stato calcolato in base al vantaggio di cui si constata l’ottenimento da parte del beneficiario durante il PIR. In proposito, si è ritenuto che il vantaggio fosse ottenuto dal beneficiario al momento dell’operazione di esportazione effettuata nel quadro di tale regime. In tale momento, il GOI è tenuto a rinunciare ai dazi doganali, il che, a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base, costituisce un contributo finanziario. Una volta che le autorità doganali indiane hanno rilasciato una bolla di sortita per l’esportazione, indicante tra l’altro l’importo del credito DEPBS concesso per tale operazione di esportazione, il GOI non può più decidere se concedere o meno la sovvenzione. Inoltre, in base alla contabilità per competenza, il produttore esportatore che ha collaborato all’inchiesta ha contabilizzato i crediti DEPBS come entrate.
(51)
Qualora siano state presentate richieste motivate, per calcolare l’importo delle sovvenzioni (numeratore), sono state dedotte dai crediti così calcolati le tasse di domanda necessarie per avere accesso alla sovvenzione, conformemente all’articolo 7, paragrafo 1, lettera a), del regolamento di base. A norma dell’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, il valore della sovvenzione è stato ripartito sul fatturato all’esportazione del prodotto in esame durante il PIR (considerato il denominatore appropriato), in quanto la sovvenzione è subordinata all’andamento delle esportazioni e non ai quantitativi fabbricati, prodotti, esportati o trasportati.
(52)
L’aliquota della sovvenzione di cui durante il PIR ha fruito il richiedente grazie a questo regime è pari al 5,1 %.
4. Regime di promozione delle esportazioni per i beni strumentali («EPCGS» - Export Promotion Capital Goods Scheme)
a) Base giuridica
(53)
La descrizione dettagliata dell’EPCGS si trova al paragrafo 5 dell’EXIM-policy 04-09 e al capitolo 5 del volume I del manuale di procedura (HOP I 04-09).
b) Ammissibilità
(54)
Possono beneficiare del regime i produttori esportatori e gli operatori commerciali esportatori collegati a produttori e a fornitori di servizi.
c) Applicazione pratica
(55)
A condizione che osservi un obbligo di esportazione dei prodotti, una società può importare beni strumentali (nuovi e, dall’aprile 2003, di seconda mano e vecchi fino a dieci anni) pagando un’aliquota di dazio ridotta. A tale scopo, su domanda e dietro versamento di un’imposta, le autorità indiane rilasciano una licenza EPCGS. Dall’aprile 2000, tale regime concede una riduzione del dazio all’importazione del 5 % su tutti i beni strumentali importati nel quadro del regime stesso. Fino al 31 marzo 2000, le aliquote dei dazi in vigore erano dell’11 % (con possibilità di supplemento del 10 %) e, nel caso di importazioni di valore elevato, dello 0 %. Per soddisfare l’obbligo di esportazione, i beni strumentali importati devono essere usati, per un certo tempo, nel processo produttivo di un determinato quantitativo di beni destinati all’esportazione.
(56)
Il titolare di una licenza EPCGS può anche rifornirsi di beni strumentali sul mercato interno. In tal caso, il produttore nazionale dei beni strumentali può avvalersi della facoltà di importare in franchigia dal dazio le componenti necessarie alla fabbricazione di tali beni. In alternativa, il produttore nazionale può beneficiare dei vantaggi connessi a presunte esportazioni rispetto alla fornitura di beni strumentali al titolare di una licenza EPCGS.
(57)
Si è accertato che il richiedente ha beneficiato di questo regime durante il PIR.
d) Conclusioni relative all’EPCGS
(58)
Il regime EPCG costituisce una sovvenzione ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base. La riduzione dei dazi costituisce un contributo finanziario concesso dal GOI, in quanto con tale concessione esso rinuncia a entrate che sarebbero altrimenti dovute. Inoltre, la riduzione dei dazi avvantaggia l’esportatore in quanto i dazi non versati all’importazione ne migliorano la liquidità.
(59)
Inoltre, il regime EPCG è condizionato di diritto dall’andamento delle esportazioni, in quanto tali licenze non possono essere rilasciate senza un impegno a esportare i beni prodotti. Pertanto, a norma dell’articolo 4, paragrafo 4, primo comma, lettera a), del regolamento di base, esso è ritenuto specifico e passibile di compensazione.
(60)
Tale regime non può essere considerato un regime di restituzione del dazio o di restituzione sostitutiva, a norma dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), del regolamento di base. I regimi legittimi, descritti all’allegato I, lettera i), del regolamento di base, non riguardano i beni strumentali, poiché questi non sono immessi nel processo produttivo dei manufatti destinati all’esportazione.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(61)
Conformemente all’articolo 7, paragrafo 3, del regolamento di base, il valore della sovvenzione è stato calcolato in base ai dazi doganali non pagati sui beni strumentali importati, ripartito su un periodo corrispondente al normale periodo di ammortamento di tali beni strumentali nell’industria in questione. Conformemente alla prassi consolidata l’importo così calcolato, relativo al PIR, è stato adeguato aggiungendo gli interessi maturati in tale periodo, affinché corrisponda al valore effettivo del vantaggio nel tempo. A tal fine sono stati ritenuti adeguati i tassi d’interesse commerciali vigenti in India durante il PIR. Qualora siano state presentate richieste motivate, le spese sostenute per ottenere la sovvenzione sono state dedotte a norma dell’articolo 7, paragrafo 1, lettera a), del regolamento di base.
(62)
Il richiedente ha sostenuto che i beni strumentali importati in franchigia nell’ambito del regime EPCG per essere utilizzati nell’unità Khanvel non erano più in uso e che il vantaggio relativo a tali beni non deve essere incluso nel numeratore. In risposta a tale argomentazione va osservato che il richiedente ha già fruito del vantaggio concernente tali beni strumentali. Inoltre, dal momento che non esistono prove secondo le quali il richiedente non possiede più tali beni o che non li riutilizzerà in futuro, la richiesta deve essere respinta.
(63)
Conformemente all’articolo 7, paragrafi 2 e 3, del regolamento di base, il valore delle sovvenzioni è stato ripartito sul fatturato generato dalle esportazioni del prodotto in esame durante il PIR (considerato il denominatore appropriato), in quanto la sovvenzione è subordinata all’andamento delle esportazioni e non ai quantitativi fabbricati, prodotti, esportati o trasportati.
(64)
L’aliquota della sovvenzione di cui durante il PIR ha fruito il richiedente grazie a questo regime è pari al 2,3 %.
5. Export Credit Scheme (Regime di crediti all’esportazione - «ECS»).
a) Base giuridica
(65)
I dettagli relativi a tale regime si trovano nella Master Circular DBOD n. DIR. (Exp.)BC 01/04.02.02/2007-08 (crediti all’esportazione in valuta straniera/rupie) e nella Master Circular DBOD n. DIR.(Exp.)BC 09/04.02.02/2008-09 (crediti all’esportazione in valuta straniera/rupie), pubblicate dalla Banca centrale indiana (RBI) e destinate a tutte le banche commerciali indiane.
b) Ammissibilità
(66)
Possono beneficiare del regime i produttori-esportatori e gli operatori commerciali-esportatori.
c) Applicazione pratica
(67)
Nell’ambito di questo regime, la RBI fissa i tassi d’interesse massimi vincolanti applicabili ai crediti all’esportazione (in rupie indiane o in valuta estera), che le banche commerciali possono esigere da un esportatore. Il regime ECS comprende due sottoregimi, il Pre-Shipment Export Credit Scheme («packing credit» - Regime di crediti all’esportazione precedente alla spedizione), che eroga crediti agli esportatori per acquistare, trasformare, fabbricare, imballare e/o spedire beni prima dell’esportazione, e il Post-Shipment Export Credit Scheme (Regime di crediti all’esportazione successiva alla spedizione), che fornisce prestiti al capitale circolante per finanziare crediti a breve termine all’esportazione. La RBI obbliga inoltre le banche a destinare un certo quantitativo del loro credito netto al finanziamento delle esportazioni.
(68)
Grazie a quanto previsto dalle Master Circulars della RBI, gli esportatori possono ottenere crediti all’esportazione a tassi d’interesse migliori rispetto a quelli dei crediti commerciali normali («cash credits»), praticati unicamente a condizioni di mercato. La differenza tra i tassi può diminuire per le società con buona solvibilità. Di fatto, le società con i migliori rating di solvibilità possono ottenere crediti all’esportazione e crediti di cassa alle stesse condizioni.
(69)
Si è accertato che il richiedente ha beneficiato di questo regime durante il PIR.
d) Conclusioni sull’ECS
(70)
I tassi d’interesse preferenziali di un credito ECS stabiliti dalle Master Circulars della RBI, di cui al considerando 65, possono far diminuire i costi degli interessi sostenuti dagli esportatori rispetto a quelli dei normali crediti, praticati a condizioni di mercato, e avvantaggiare quindi un esportatore ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base. Il finanziamento delle esportazioni non è, di per sé, più sicuro del finanziamento interno. In realtà, esso è normalmente considerato più rischioso e l’ampiezza delle garanzie necessarie per un certo credito, indipendentemente dall’oggetto del finanziamento, rappresenta una scelta puramente commerciale della banca. Le differenze di tasso tra banche diverse dipendono dalla scelta della RBI di fissare i tassi massimi dei mutui per ogni singola banca commerciale.
(71)
Anche se i crediti agevolati ECS sono concessi da banche commerciali, il beneficio è un contributo finanziario governativo ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base. Si noti in proposito che né l’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base, né l’accordo sulle sovvenzioni e le misure compensative prevedono che, per qualificare un’operazione come sovvenzione, sia necessario un onere a carico dei conti pubblici, ovvero il rimborso versato alle banche commerciali da parte delle autorità indiane; è sufficiente infatti che la pubblica amministrazione incarichi o dia ordine di svolgere le funzioni di cui all’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punti i), ii) e iii), del regolamento di base. La RBI è un ente pubblico e rientra nella definizione di «pubblica amministrazione» di cui all’articolo 2, lettera b), del regolamento di base, essendo di proprietà statale al 100 %, perseguendo finalità corrispondenti alle politiche pubbliche, per esempio nella politica monetaria, ed essendo i suoi dirigenti nominati dal GOI. La RBI determina le scelte di enti privati, ai sensi del secondo capoverso dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base, in quanto le banche commerciali sono vincolate alle condizioni da essa imposte quali, tra l’altro, i tassi massimi d’interesse sui crediti all’esportazione stabiliti dalle sue Master Circulars e le direttive che obbligano le banche commerciali a destinare una certa percentuale di credito bancario netto al finanziamento delle esportazioni. In base a tali direttive le banche commerciali sono tenute a svolgere le operazioni di cui all’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto i), del regolamento di base, nella fattispecie mutui sotto forma di finanziamento preferenziale delle esportazioni. Questi trasferimenti diretti di fondi sotto forma di prestiti a condizioni particolari spetterebbero di norma alle amministrazioni pubbliche e la prassi non differisce molto dalla prassi normale che esse seguono ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto iv), del regolamento di base. La sovvenzione è ritenuta specifica e compensabile poiché i tassi d’interesse preferenziali sono disponibili solo in relazione al finanziamento di operazioni di esportazione e sono quindi condizionati dall’andamento delle esportazioni, ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 4, primo comma, lettera a), del regolamento di base.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(72)
L’importo della sovvenzione è stato calcolato in base alla differenza tra l’interesse pagato sui crediti all’esportazione contratti durante il PIR e l’interesse che sarebbe stato d’applicazione sui crediti commerciali ordinari contratti dal richiedente. Conformemente all’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, detto importo della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul fatturato generato dalla totalità delle esportazioni durante il PIR (considerato il denominatore appropriato), in quanto la sovvenzione è subordinata all’andamento delle esportazioni e non ai quantitativi fabbricati, prodotti, esportati o trasportati.
(73)
L’aliquota della sovvenzione di cui durante il PIR ha fruito il richiedente grazie a questo regime è pari allo 0,2 %.
6. Regime di incentivi (PSI - Package Scheme of Incentives)
a) Base giuridica
(74)
Nelle inchieste precedenti riguardanti i fogli di PET, compresa l’inchiesta in vista del riesame che ha condotto all’istituzione, con il regolamento (CE) n. 367/2006, del dazio compensativo definitivo attualmente in vigore, sono stati esaminati vari regimi dello Stato indiano che contemplano incentivi a imprese locali. I regimi di Stato rientrano nel presente titolo poiché contemplano diversi tipi di incentivi. L’inchiesta ha accertato che il diritto di un’impresa a beneficiare del regime è stabilito dal «certificato di ammissibilità».
(75)
Il regime di incentivi («PSI») del governo del Maharashtra («GOM») è stato modificato più volte dalla sua introduzione. Il richiedente continua ad avvalersi dei benefici del «regime PSI 1993» e non a titolo dei regimi successivi. Di conseguenza, nell’ambito del caso in esame è stato valutato solamente il PSI 1993.
(76)
Il sistema di restituzione dell’imposta sulle vendite del governo del Bengala occidentale prevede il rimborso dell’imposta sulle vendite a livello centrale. Dall’inchiesta è emerso che il richiedente per quanto riguarda i suoi acquisti ha beneficiato dell’esenzione dall’imposta commerciale (imposta sulle vendite a livello centrale) nell’ambito del PSI applicato dal governo del Bengala occidentale. Questo incentivo fiscale esclude le vendite delle imprese effettuate sul mercato nazionale dal versamento dell’imposta sulle vendite (sia a livello locale che centrale).
b) Ammissibilità
(77)
Per poter beneficiare del regime, di norma, le società devono investire nelle aree meno sviluppate di uno stato installandovi un nuovo stabilimento industriale o apportando nuovi capitali per espandere o diversificare l’attività di uno stabilimento già esistente. I criteri principali per stabilire l’importo degli incentivi sono: la classificazione dell’area in cui è o sarà stabilita l’impresa e l’entità dell’investimento.
c) Applicazione pratica
(78)
Nell’ambito dei regimi di esenzione fiscale, le unità designate non sono tenute a riscuotere l’imposta sulle vendite relativa alle loro transazioni. Analogamente, le unità designate sono esenti dal pagamento dell’imposta sulle vendite relativa ai loro acquisti di merci da un fornitore ammissibile a beneficiare del regime. Mentre l’esenzione relativa all’operazione di vendita non conferisce alcun vantaggio all’unità di vendita designata, l’operazione di acquisto conferisce un vantaggio all’unità di acquisto designata.
(79)
L’esenzione dall’imposta sulle vendite per gli acquisti nello Stato del Maharashtra (applicata in precedenza nell’ambito del regime di incentivi fiscali del Maharashtra con l’esenzione dall’imposta sulle vendite) non è più valida. Nell’aprile 2005 la legge fiscale per le vendite all’interno di uno Stato in Maharashtra è stata sostituita da un sistema di imposta sul valore aggiunto (IVA). A partire dall’aprile 2005, il richiedente, in quanto soggetto non esente, deve acquistare materiali soggetti al pagamento dell’IVA.
d) Conclusione
(80)
Per quanto riguarda il PSI 1993 del GOM, il richiedente ha generato soltanto diritti di restituzione dell’imposta sulle vendite di beni finiti durante il periodo dell’inchiesta del riesame, che in passato si sono dimostrati non vantaggiosi per il beneficiario (considerando 114 del regolamento (CE) n. 367/2006). Pertanto, nel PSI 1993 del GOM non è stato accertato alcun vantaggio compensabile.
(81)
Tuttavia, per quanto riguarda gli acquisti di materie prime da parte del richiedente presso società non stabilite nello Stato del Maharashtra, senza versare l’imposta centrale sulle vendite, il PSI prevede sovvenzioni ai sensi dell’articolo 3, paragrafo 1, lettera a), punto ii), e dell’articolo 3, paragrafo 2, del regolamento di base. L’esenzione dal versamento dell’imposta sulle vendite per gli acquisti costituisce un contributo finanziario, dato che diminuisce le entrate governative che sarebbero altrimenti percepite. L’esenzione avvantaggia inoltre l’impresa, poiché ne migliora la liquidità.
(82)
Possono beneficiare del regime soltanto le società che hanno realizzato investimenti in talune aree geografiche definite sotto la giurisdizione di uno stato dell’India. Non sono ammesse al regime le imprese situate al di fuori di tali aree. L’entità del beneficio varia a seconda dell’area interessata. Il regime è pertanto specifico ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 2, primo comma, lettera a), e dell’articolo 4, paragrafo 3, del regolamento di base e dunque passibile di compensazione.
e) Calcolo dell’importo della sovvenzione
(83)
Riguardo all’esenzione dall’imposta sulle vendite, l’ammontare della sovvenzione è stato calcolato in base all’importo dell’imposta sulle vendite normalmente dovuta durante il PIR e non pagata grazie all’esenzione.
(84)
Conformemente all’articolo 7, paragrafo 2, del regolamento di base, l’importo della sovvenzione (numeratore) è stato ripartito sul totale del fatturato delle esportazioni e delle vendite sul mercato nazionale durante il periodo dell’inchiesta ai fini del riesame (considerato il denominatore appropriato), in quanto la sovvenzione non è subordinata all’andamento delle esportazioni, né ai quantitativi fabbricati, prodotti, esportati o trasportati.
(85)
L’aliquota della sovvenzione di cui durante il PIR ha fruito il richiedente grazie a questo regime è pari allo 0,1 %.
7. Importo delle sovvenzioni compensabili
(86)
Si rammenta che il regolamento (CE) n. 1124/2007, che modifica il regolamento (CE) n. 367/2006, ha stabilito l’importo (ad valorem) delle sovvenzioni compensabili per il richiedente, pari al 17,1 %.
(87)
Nel corso dell’attuale riesame intermedio parziale, l’importo (ad valorem) delle sovvenzioni compensabili per il richiedente è risultato dell’8,4 %, come si evince dalla tabella che segue:
REGIME→
AAS (9)
DEPBS (9)
EPCGS (9)
ECS (9)
PSI
Totale
SOCIETÀ ↓
%
%
%
%
%
%
Jindal Poly Films Limited
0,7
5,1
2,3
0,2
0,1
8,4
(88)
Stante quanto sopra, si è concluso che il livello di sovvenzione del produttore esportatore interessato è diminuito.
8. Misure compensative
(89)
Inoltre, si è valutato se le mutate circostanze relative ai regimi esaminati possano essere considerate di carattere permanente. A tale proposito, numerosi elementi indicano che possono essere considerate tali.
(90)
In primo luogo, va notato che l’importo delle sovvenzioni risultante dal presente riesame intermedio parziale corrisponde a quelli stabiliti per cinque produttori indiani di fogli di PET nel riesame intermedio parziale pubblicato nel gennaio 2009, da cui è risultato un importo (ad valorem) delle sovvenzioni compensabili variante tra il 5,4 % e l’8,6 %. Ciò dimostra una certa costanza nel livello di sovvenzione esistente in India per questo prodotto.
(91)
In secondo luogo, mentre nell’inchiesta precedente il vantaggio principale era quello conferito dall’AAS, il vantaggio generato dall’applicazione di questo regime è diminuito significativamente durante il PIR, ed è stato dimostrato che questa tendenza si è mantenuta anche dopo il PIR.
(92)
Stante quanto precede, sembrano esservi indicazioni del fatto che il richiedente continuerà a ricevere in futuro sovvenzioni d’importo inferiore a quello stabilito nella precedente inchiesta per il riesame intermedio parziale.
(93)
Poiché è stato dimostrato che il richiedente beneficia di sovvenzioni molto inferiori e che è probabile che continuerà a ricevere sovvenzioni di importo inferiore a quello stabilito nella precedente inchiesta per il riesame intermedio parziale, è opportuno modificare il livello della misura per tener conto delle nuove risultanze.
(94)
Stante quanto precede, il dazio compensativo modificato dovrebbe essere portato al livello del nuovo tasso di sovvenzione risultante dal presente riesame intermedio parziale, in quanto il margine di pregiudizio calcolato nell’inchiesta antisovvenzione iniziale resta più elevato.
(95)
Ai sensi dell’articolo 24, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento di base e dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1225/2009 del Consiglio, del 30 novembre 2009, relativo alla difesa contro le importazioni oggetto di dumping da parte di paesi non membri della Comunità europea (10), nessun prodotto può essere soggetto nel contempo a dazi antidumping e a dazi compensativi nell’intento di porre rimedio ad una medesima situazione risultante da pratiche di dumping oppure dalla concessione di sovvenzioni all’esportazione. Tuttavia, come indicato nel considerando 6, dato che il richiedente è soggetto ad un dazio antidumping dello 0 % per quanto riguarda il prodotto in esame, queste disposizioni non si applicano nel presente caso.
(96)
Per quanto riguarda il dazio attualmente applicabile alle importazioni del prodotto in esame dai produttori esportatori non individualmente citati nell’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 367/2006, ossia il dazio da applicarsi a «tutte le altre società» in India, va notato che le modalità effettive dei regimi esaminati e la loro compensabilità non sono mutate rispetto all’inchiesta precedente. Quindi non è necessario ricalcolare il tasso di sovvenzione e l’aliquota del dazio per tali imprese. Di conseguenza, le aliquote dei dazi applicabili a tutte le società diverse dal richiedente restano invariate.
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
L’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 367/2006 è sostituito dal seguente:
«2. L’aliquota del dazio compensativo definitivo applicabile al prezzo netto, franco frontiera dell’Unione, dazio non corrisposto, dei prodotti delle società sotto elencate è la seguente:
Società
Dazio definitivo (%)
Codice addizionale TARIC
Ester Industries Limited, 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi 110 003, India
7,2
A026
Garware Polyester Limited, Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India
5,4
A028
Jindal Poly Films Limited, 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India
8,4
A030
MTZ Polyfilms Limited, New India Centre, 5th Floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India
8,7
A031
Polyplex Corporation Limited, B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist. Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India
8,6
A032
SRF Limited, Block C, Sector 45, Greenwood City, Gurgaon 122003, Haryana, India
5,4
A753
Uflex Limited, A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), India
6,4
A027
Tutte le altre società
19,1
A999»
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Lussemburgo, addì 29 giugno 2010.