РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 6 юли 2010 година
относно мярка C 40/07 (ex N 48/07), приведена в действие от Румъния за ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (наричано по-рано Petrotub Roman S.A.)
(нотифицирано под номер C(2010) 4492)
(само текстът на румънски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/516/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като взе предвид разпоредбите от приложение VII и допълнение А към приложение VII към Протокола за преходните мерки към Договора за присъединяване на Румъния,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочената(ите) по-горе разпоредба(и) (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 2 февруари 2007 г. Комисията поиска от Румъния да предостави информация относно отписвания на публичен дълг и разсрочване на публичен дълг за Petrotub Roman S.A. (наричано по-нататък „Petrotub“) в контекста на приватизацията му през 2003 г. (след приватизацията дружеството беше преименувано на Mittal Steel Roman, а по-късно - на ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2), наричано по-нататък „AM Roman“).
(2)
С писмо от 25 септември 2007 г. Комисията уведоми Румъния, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, (3) по отношение на възможна помощ във връзка с приватизацията на Petrotub. Решението беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
(3)
Румъния представи мнението си с писмо от 26 ноември 2007 г., регистрирано на същата дата. С писма от 28 януари 2008 г., регистрирани на 29 януари 2008 г., ArcelorMittal (дружеството майка) и AM Roman (въпросното дъщерно дружество) представиха мненията си, които бяха съобщени на Румъния на 12 февруари 2008 г. Румъния отговори с писмо от 11 март 2008 г., регистрирано на същата дата.
(4)
Комисията поиска допълнителна информация с писма от 26 февруари 2009 г., 8 октомври 2009 г. и 29 януари 2010 г. Румъния отговори с писма от 27 април 2009 г., 19 октомври 2009 г. и 3 февруари 2010 г., като всяко от тях беше регистрирано на същата съответна дата.
II. ПРЕДСТАВЯНЕ НА ФАКТИТЕ
1. Дружество
(5)
AM Roman е производител на безшевни стоманени тръби, който се намира в Roman, област в Румъния, която получава подпомагане съгласно член 107, параграф 3, буква а) от ДФЕС (5). Преди приватизацията през 2003 г. дружеството, което тогава се наричаше Petrotub, произвеждаше безшевни стоманени тръби, чието производство се състои от горещо валцувани и студено валцувани стоманени тръби с диаметър между 6 и 620 mm и дебелина на стената между 0,5 и 70 mm. Тези продукти намират различно приложение в енергийните индустрии (петрол, газ, химикали, ядрена и конвенционална енергетика) и в машинната и строителната индустрия. След приватизацията дружеството продължи да извършва дейност на същия продуктов пазар. Понастоящем ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (от групата ArcerlorMittal) притежава дял от 69,76 % в дружеството (6).
2. Мярка
(6)
На 23 юли 2003 г. румънската агенция за приватизация APAPS (понастоящем AVAS) (7) оповести намерението си да продаде дела си от 70 % в Petrotub. Приватизацията беше осъществена чрез публичен търг. На 28 октомври 2003 г. беше подписано споразумение за продажба с LNM Holdings NV (понастоящем ArcelorMittal) за покупна цена от 6 милиона USD (5,1 милиона EUR (8)).
(7)
В контекста на приватизацията APAPS се съгласи от името на румънската държава да отпише публичен дълг в размер на 22,5 милиона EUR и да разсрочи плащането на останалата част от публичния дълг.
(8)
През 1998 г. Petrotub сключи договор за търговски заем в размер на [30-50] (9) милиона DEM [15-25 милиона EUR] за срок до 2011 г., отпуснат от германската банка за развитие Kreditanstalt für Wiederaufbau (наричана по-нататък „KfW“) за закупуването на нов цех за валцуване от Mannesmann AG. Финансовият пакет от KfW беше обезпечен в различните си сегменти с държавни гаранции, предоставени от Германия и Австрия, и с банкова гаранция от румънската банка Banca Comercială Română (BCR). Германската държавна гаранция беше обезпечена с насрещна гаранция от румънската държава. Румънската насрещна гаранция покриваше 85 % от целия заем от KfW в размер на 30-50 милиона DEM. Румъния взе от Petrotub еднократна такса от [3-7 %].
III. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(9)
В решението за откриване на официална процедура по разследване Комисията уведоми Румъния, че основанието за откриване на такава процедура е приложение VII, дял Б относно преструктурирането на стоманодобивната индустрия от Протокола към Договора за присъединяване на Румъния (наричано по-нататък „приложение VII“) и че при липсата на конкретни разпоредби в приложение VII по отношение на правното положение на румънските производители на тръби по време на приватизацията Комисията ще разследва наличието и съвместимостта на държавната помощ за AM Roman на това основание.
(10)
Комисията отбеляза, че покупната цена (5,1 милиона EUR) не покрива загубите, понесени от държавата под формата на отписване на 22,5 милиона EUR публичен дълг, на което румънската агенция за приватизация APAPS се е съгласила в контекста на приватизацията.
(11)
Преди откриването на официалната процедура по разследване Румъния представи доклад от външен консултант (10), за да покаже, че приватизацията при дадените условия е била най-изгодното решение за държавата.
(12)
В доклада се посочва, че приватизацията ще доведе до най-изгодното положение за румънската държава. В таблицата по-долу се прави сравнение между прогнозираните суми, които всяка от публичните институции кредитори трябва да получи при приватизация и при ликвидация (11).
Приватизация
Ликвидация
Фонд за социална сигурност
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
Фонд „Безработица“
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
Здравен фонд
[…] милиона EUR
[…] милиона EUR
APAPS
[…] милиона EUR
(включително продажната цена в размер на 5,1 милиона EUR)
0
Общо за държавата
[4-9] милиона EUR
[19-26] милиона EUR
(13)
Докладът се основаваше на допускането, че в случай на ликвидация ще се задейства гаранцията от 1998 г. и държавата (чрез Министерството на финансите) ще има задължение за оставащата сума от заема от KfW от 1998 г., взет от Petrotub, т.е. за [15-25] милиона EUR. С други думи, при ликвидация държавата в крайна сметка ще получи само [2-9] милиона EUR, което е по-малко от [4-9] милиона EUR, получени при приватизация.
(14)
В решението за откриване на официална процедура по разследване Комисията постави въпроса дали резултатите от сценариите за приватизация и ликвидация е следвало да се оценяват за държавата като цяло, както се предлага в доклада на експертите, или отделно за всеки от публичните кредитори в съответствие със съдебната практика от делото HAMSA (12).
(15)
Комисията inter alia изрази също съмнения, че загубата в размер на [15-25] милиона EUR в резултат от задействането на гаранцията от 1998 г. може да се вземе предвид при прогнозиране на резултата от ликвидацията. В съответствие със съдебната практика от делата HYTASA (13) и Gröditzer (14) следва да се направи разлика между задълженията, които държавата трябва да изпълни като акционер в дружеството, и задълженията, които трябва да изпълни като публичен орган. Следователно очакваните разходи във връзка с действие като публичен орган не могат да се вземат предвид в прогнозирането на разходите, които частен акционер би бил в положение да понесе и ще поиска да понесе. Комисията разглежда факта, че през 1998 г. румънското Министерство на финансите е дало държавна гаранция за Petrotub, като знак, че частен акционер не би бил в позицията да даде такава гаранция. Друг знак за същото е фактът, че гаранцията от 1998 г. е била отпусната при ред и условия, които частен оператор вероятно не би приел.
IV. МНЕНИЯ НА РУМЪНИЯ И НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(16)
В мнението си, изпратено на 27 ноември 2007 г., Румъния изтъкна основно факта, че приватизацията на Petrotub през октомври 2003 г. не е включвала предимство за Petrotub или за купувача и следователно операцията не е включвала държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(17)
Румъния подчерта първо, че дружеството Petrotub е било продадено чрез открита, прозрачна и безусловна тръжна процедура - факт, който според румънските органи показва, че Petrotub е продадено на пазарната цена и че купувачът не е получил никакво предимство от покупката. Второ, Румъния смята, че е действала както би действал всеки частен продавач: при избора си между приватизация и ликвидация държавата е избрала най-изгодния сценарий единствено от финансова гледна точка, без да взема предвид нетърговски съображения или съображения, свързани с политиката, каквито по същество са характерни за действията на публичен орган.
(18)
По отношение на втория аргумент Румъния показа, че съгласно националното право от агенцията за приватизация AVAS е било поискано и тя е била оправомощена да прогнозира и сравни общите резултати при приватизация и при ликвидация, като се позовава на държавния бюджет като цяло. С други думи, агенцията за приватизация избира сценария, който е най-изгоден за държавния бюджет като цяло, както би направил един голям холдинг, включващ няколко кредитори. От тази гледна точка, противно на мненията на Комисията, държавата не е можела и не е прогнозирала резултатите от приватизация и от ликвидация отделно за всеки засегнат публичен орган.
(19)
В допълнение, при прогнозирането на резултатите от ликвидацията държавата е имала право да вземе предвид загубата, свързана със задействането на гаранцията от 1998 г., тъй като при дадените условия такава гаранция би била отпусната на Petrotub и от частен инвеститор. При отпускането на гаранцията дружеството не е било в затруднено положение и рисковата премия, платена от Petrotub за гаранцията, е разумна сума за гаранция за акционер, дадена в полза на дружество, което по онова време е било в добро състояние.
(20)
Освен това гаранцията от 1998 г. трябва да се оценява от гледна точка на съответните правила за държавна помощ в сила по онова време. Съобщението на Комисията относно гаранциите за краткосрочни експортни кредити, приложимо по онова време, изключва гаранциите за дългосрочни експортни кредити от обхвата на разглеждането съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС (тогава член 87, параграф 1 от ДЕО) (15). Румъния подчерта също, че през 1998 г., когато е била предоставена гаранцията, Petrotub е бил производител на тръби и като такъв не е попадал в обхвата на определението на ЕОВС за стомана, нито в обхвата на разпоредбите на Протокол 2 за стоманени продукти от ЕОВС в Европейското споразумение.
(21)
AM Roman и неговото дружество майка ArcelorMittal подкрепиха напълно аргументите на Румъния. Дружествата подчертаха също, че съгласно приложимото по онова време румънско законодателство и съгласно правилата за държавна помощ в Европейското споразумение държавната гаранция, дадена в полза на Petrotub през 1998 г., не е включвала държавна помощ. В допълнение, гаранцията от 1998 г. представлява ясно изискуемо търговско задължение, поето от държавата като мажоритарен акционер във въпросното дружество, и следователно може да се включи в прогнозирането на разходите за ликвидация. ArcelorMittal подчерта също, че е платило пазарна цена за придобиването на Petrotub и следователно всякакво възможно предимство в резултат от приватизацията, quod non, би било за държавата в качеството ѝ на продавач.
V. ОЦЕНКА
1. Приложимо право и правомощия на Комисията
(22)
При тази процедура се разглеждат събития, които са се случили преди присъединяването на Румъния към Европейския съюз (1 януари 2007 г.). Petrotub е било приватизирано през октомври 2003 г. Също така през 1998 г. румънската държава е предоставила гаранция в полза на Petrotub във връзка със заем в размер на [30-50] милиона DEM от KfW за закупуването на нов цех за валцуване. Гаранцията от 1998 г. е свързана с приватизацията от 2003 г. дотолкова, доколкото Румъния изтъкна, че разходите ѝ при ликвидация трябва да се вземат предвид в оценката на приватизацията от 2003 г. съгласно критерия за оператор в условията на пазарна икономика.
(23)
По принцип членове 107 и 108 от ДФЕС не се прилагат за мерки, предоставени преди присъединяването и неприложими след него (16). Чрез дерогация от това общо правило и следователно в изключителни случаи Комисията има правомощието да разгледа държавна помощ, предоставена от Румъния в контекста на преструктурирането на стоманодобивната индустрия преди присъединяването въз основа на приложение VII към Договора за присъединяване на Румъния (17).
(24)
Приложение VII съдържа разпоредби, които дават възможност на Румъния да завърши преструктурирането на стоманодобивната си индустрия, както е започнато преди присъединяването. Преструктурирането на румънския стоманодобивен сектор преди присъединяването се извършваше въз основа на Протокол 2 относно стоманата в ЕОВС, приложен към Европейското споразумение (наричан по-нататък „Протокол 2“), удължен с Допълнителния протокол, подписан на 23 октомври 2002 г. (наричан по-нататък „Допълнителния протокол“).
(25)
По силата на Протокол 2 Румъния получи „гратисен период“ от 5 години, от 1993 г. до края на 1998 г., за преструктурирането на стоманодобивната си индустрия предвид присъединяването. „Гратисният период“ беше удължен до края на 2004 г. с Допълнителен протокол, одобрен с Решение на Съвета от 29 юли 2002 г. и подписан на 23 октомври 2002 г. По време на целия „гратисен период“ вследствие на удължаването, т.е от 1993 г. до края на 2004 г., Румъния можеше да предоставя помощ за преструктуриране на стоманодобивния сектор съгласно реда и условията, произтичащи от Протокол 2 (както е удължен с Допълнителния протокол), и въз основа на национална програма за преструктуриране (наричана по-нататък „НПП“), която беше одобрена от Общността. Румънската НПП беше одобрена от Съвета на 18 юли 2005 г. (18)
(26)
Приложение VII е „защитен механизъм“, чрез който Комисията може да наблюдава след 1 януари 2007 г. (датата на присъединяване) помощта, предоставена от Румъния на стоманодобивния сектор преди присъединяването, въз основа на Протокол 2 (удължен с Допълнителния протокол) и НПП. Освен това приложение VII дава право на Комисията да възстановява помощ, предоставена в нарушение на Протокол 2 и на НПП. В съответствие с това приложение VII е lex specialis, който позволява при изключителни обстоятелства и чрез дерогация от общия режим наблюдение и преглед с обратна сила на държавната помощ, предоставена от Румъния на румънската стоманодобивна индустрия преди присъединяването. В неотдавнашни решения във връзка с предприсъединителна помощ, предоставена на полски стоманодобивни дружества, (19) Общият съд потвърди характера на lex specialis на Протокол 8 към Договора за присъединяване на Полша, който съдържа разпоредби, които са еквивалентни на тези в приложение VII.
(27)
В контекста на тази процедура Комисията трябва да оцени дали изключителното правомощие за извършването на контрол с обратна сила, описано в съображения 23-26 по-горе, обхваща и мерките, предоставени от Румъния на производителите на тръби преди присъединяването. За тази цел правните основания, приложими в този случай, т.е. приложение VII във връзка с Протокол 2 и Допълнителния протокол, трябва да се тълкуват с цел да се определи дали техните разпоредби обхващат мерките, предоставени на румънските производители на тръби преди присъединяването.
(28)
Общопризнат правен принцип е, че разпоредбите на lex specialis, което представлява дерогация от общия режим, трябва да се тълкуват стриктно. Стриктното тълкуване на горепосочените правни основания (вж. съображения 29-43 по-долу) води до извода, че изключителното правомощие на Комисията да извършва контрол с обратна сила е ограничено до (потенциална) предприсъединителна помощ, предоставена на производителите от ЕОВС, което изключва (потенциална) помощ за производителите на тръби.
(29)
Параграфи 12 и 17 от приложение VII определят правомощията на Комисията да осъществява наблюдение и контрол с обратна сила по отношение на предприсъединителната помощ за румънската стоманодобивна индустрия. Параграф 12 оправомощава Комисията и Съвета да наблюдават изпълнението на румънската НПП преди и след присъединяването, до 2009 г. Параграф 17 оправомощава Комисията да нареди възстановяването на държавна помощ, предоставена в нарушение на параграфи 1-3 от приложение VII (както е посочено в съображения 30-32 по-долу).
(30)
Параграф 1 от приложение VII гласи, че държавната помощ, предоставена от Румъния за преструктурирането на „конкретно определени сектори от румънската стоманодобивна индустрия“ за периода 1993-2004 г., се счита за съвместима с общия пазар, при условие че „[…]срокът, по член 9, параграф 4 от Протокол 2 за продуктите на ЕОВС към Европейското споразумение […], се удължава до 31 декември 2005 г.“; сроковете и условията, предвидени в НПП, се спазват; не се отпуска или изплаща допълнителна държавна помощ на бенефициерите на НПП след 1 януари 2005 г.; и „не е изплатена никаква държавна помощ на румънския стоманодобивен сектор след 31 декември 2004 г.“ Той гласи също, че „За целите на тези разпоредби и Допълнение А, под държавна помощ за преструктуриране се разбира всяка мярка, отнасяща се до стоманодобивните предприятия, която представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 на Договора за ЕО и която не може да се счита за съвместима с общия пазар в съответствие с общите правила, приложими в Общността.“
(31)
В параграф 2 от приложение VII се предвижда, че само дружествата, изброени като бенефициери в НПП (изброени също в допълнение А към приложение VII), имат право да получават държавна помощ през периода 1993-2004 г.
(32)
В параграф 6 от приложение VII се предвижда, че дружествата, които не са включени в списъка на „предприятията бенефициери“ в НПП, „не получават държавна помощ за преструктуриране или каквато и да е друга помощ“ и съответно от тях не се изисква да намалят своя производствен капацитет.
(33)
В първа алинея на параграф 1 от приложение VII изрично се посочва член 9, параграф 4 от Протокол 2, удължен с Допълнителния протокол, подписан на 23 октомври 2002 г. Протокол 2 се прилагаше единствено за стоманени продукти от ЕОВС, като стоманените продукти от ЕОВС дори се изброяват в приложение. Приложението възпроизвежда списъка с продукти от ЕОВС, съдържащ се в приложение I към Договора за ЕОВС, където определението на „стоманени продукти от ЕОВС“ изрично изключва стоманени тръби („тръби (безшевни или заварени) […] полирани пръти и железни отливки (тръби и фитинги, и други железни отливки)“).
(34)
Договорът за ЕОВС изтече на 23 юли 2002 г. Считано от тази дата, държавната помощ за стоманодобивната индустрия беше обхваната от общия режим на ЕО. Поради това беше решено да се разшири определението на европейския стоманодобивен сектор, така че производителите на тръби да бъдат включени в него. Това беше кодифицирано в член 27 и приложение Б към Многосекторната рамка за регионална помощ за големи инвестиционни проекти (20), съгласно която стоманодобивният сектор на ЕС включва безшевни тръби и големи заварени тръби (с диаметър, по-голям от 406,4 mm). Това разширено определение на стоманодобивния сектор беше въведено по-късно в приложение I към Насоките за националната регионална помощ за 2007-2013 г. (21) и в точка 29 от член 2 от Общия регламент за групово освобождаване (22).
(35)
При все това, нито Протокол 2, нито Допълнителният протокол бяха изрично изменени, за да се включи това разширено определение на стоманодобивния сектор на ЕС, включващо производителите на тръби. Протокол 2 изтече на 31 декември 1997 г. Допълнителният протокол удължи валидността на Протокол 2 от 1 януари 1998 г. с още 8 години или до датата на присъединяване на Румъния (което настъпи първо). Допълнителният протокол се отнася за „стоманените продукти“ като цяло, но обхватът на неговото прилагане е специално свързан с член 9, параграф 4 от Протокол 2, който обхваща единствено стоманените продукти от ЕОВС. По-специално, съгласно член 2 от Допълнителния протокол условие за удължаването на Протокол 2 беше Румъния да предостави на Комисията НПП и планове за преструктуриране на дружествата за бенефициерите на НПП, които отговарят на „изискванията, предвидени в член 9, параграф 4 от Протокол 2 към Европейското споразумение и които са оценени и приети от националния ѝ орган за държавните помощи (Съвет за конкуренция)“.
(36)
Следва да се направи заключението, че параграф 17 от приложение VII, както се тълкува в контекста на параграфи 1, 2 и 6 от приложение VII, заедно с Протокол 2 и Допълнителния протокол, не дава на Комисията правомощие да контролира помощта, предоставена на румънските производители на тръби преди присъединяването, по-специално през периода 1993-2004 г.
(37)
В допълнение към правното тълкуване на обхвата на приложимите правни основания (т.е. приложение VII, Протокол 2 и Допълнителния протокол - вж. съображения 29-36 по-горе), Комисията проучи и въпроса дали правилата за прилагане на разпоредбите за държавната помощ в Европейското споразумение и Протокол 2, както са приети от Общността и Румъния през 2001 г. (наричани по-нататък „правилата за прилагане“ (23)), са уместни за определянето на обхвата на правомощието на Комисията да извършва контрол с обратна сила по отношение на (потенциална) предприсъединителна помощ, предоставена на румънски производители на тръби.
(38)
По принцип правилата за прилагане съдържат процедурни правила, които следва да се разграничават от материалноправните разпоредби за държавната помощ в Европейското споразумение и Протокол 2. Трябва да се отбележи обаче, че правилата за прилагане също така съдържат специфични разпоредби относно критериите за оценяване на съвместимостта на помощта съответно с Европейското споразумение и Протокол 2.
(39)
Първото изречение от член 2, параграф 1 от правилата за прилагане гласи: „Оценката на съвместимостта на отделните държавни помощи и програми с Европейското споразумение, както е предвидено в член 1 от настоящите правила, се извършва въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата на член 87 от Договора за създаване на Европейската общност, включително настоящото и бъдещото вторично законодателство, рамки, насоки и други приложими административни актове, приведени в действие в Общността, и съдебната практика на Първоинстанционния съд и Съда на Европейските общности, както и всяко друго решение, взето от Съвета за асоцииране съгласно член 4, параграф 3.“ С това изречение се установява общият принцип, че материалноправните критерии за оценяване на съвместимостта на държавната помощ като цяло с Европейското споразумение са „променливи“ в смисъл, че в тях се включват промените/развитието в правото и съдебната практика на ЕС с течение на времето.
(40)
Второто изречение от член 2, параграф 1 се отнася по-специално до критериите за съвместимост, посочени в Протокол 2: „Дотолкова доколкото помощи или програми за помощ са предназначени за продукти, обхванати от Протокол 2 към Европейското споразумение, първото изречение на този параграф се прилага изцяло с изключение на това, че оценката не може да се извършва въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата на член 87 от Договора за създаване на Европейската общност, а въз основа на критерии, произтичащи от прилагането на правилата за държавната помощ от Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана.“ Трябва да се отбележи, че формулировката на това изречение ясно показва, че за разлика от положението при общата помощ, обхваната от първото изречение на член 2, параграф 1 (вж. съображение 41 по-горе), за целите на помощта, обхваната от Протокол 2, критериите за съвместимост се развиват чрез позоваване на Договора за ЕОВС. Не са дадени специфични указания относно развитието на критериите за съвместимост след изтичането на Договора за ЕОВС през 2002 г.
(41)
Член 2, параграфи 2 и 3 от правилата за прилагане определят механизма, чрез който промените в критериите за съвместимост на ЕС следва да бъдат въведени в Румъния. По-специално, Румъния се уведомява за всички промени в общностните критерии за съвместимост, които не са публикувани и „когато такива промени не срещнат възражение от страна на Румъния в срок от три месеца от датата на получаване на официалната информация за тях, те стават критерии за съвместимост, както е предвидено в параграф 1 от настоящия член. Когато такива промени срещнат възражение от страна на Румъния и предвид сближаването на законодателството, както е предвидено в Европейското споразумение, се провеждат консултации в съответствие с членове 7 и 8 от настоящите правила.“
(42)
При все че Румъния не възрази в срок от три месеца срещу промяната, направена през 2002 г. в определението на Общността за стоманодобивна индустрия, с която бяха включени производителите на тръби, тези промени в общностното право не биха могли да се прилагат по отношение на мерки, които попадат извън обхвата на Европейското споразумение, т.е. онези, които не са били обхванати от Договора за ЕОВС. Освен това приложение VII представлява lex specialis и поради това за определяне на обхвата на неговото прилагане Комисията не може да използва разширяването на определението на стоманодобивния сектор на ЕС след изтичането на Договора за ЕОВС. Ето защо трябва да се заключи, че трябва да се прави ясно разграничение между „променливата“ същност на приложимото право към държавната помощ за стоманодобивния сектор в Румъния преди присъединяването съгласно Европейското споразумение, от една страна, и необходимото строго тълкуване на обхвата на правомощието на Комисията да извършва контрол с обратна сила, произтичащ от приложение VII, Протокол 2 и Допълнителния протокол, от друга страна.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(43)
Въз основа на предходните съображения (вж. по-специално съображения 36 и 42 по-горе) Комисията прави заключението, че няма правомощието да извършва преглед на мерките в полза на румънските производители на тръби преди присъединяването и по-специално през периода 1993-2004 г. въз основа на приложение VII. Настоящата процедура се закрива с оглед на факта, че Комисията няма правомощието да оценява мерките, обхванати от настоящата процедура.
РЕШИ:
Член 1
Официалната процедура по разследване, определена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, която беше открита с писмо от 25 септември 2007 г., адресирано до Румъния, се закрива с оглед на факта, че Комисията няма правомощието съгласно разпоредбите на приложение VII, дял Б към Договора за присъединяване на Румъния да извършва преглед на мерките, предоставени от Румъния в контекста на приватизацията на Petrotub Roman S.A през 2003 г.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Румъния.
Съставено в Брюксел на 6 юли 2010 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 6 luglio 2010
concernente la misura C 40/07 (ex NN 48/07) cui la Romania ha dato esecuzione a favore di ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (ex Petrotub Roman S.A.)
[notificata con il numero C(2010) 4492]
(Il testo in lingua rumena è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2013/516/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
viste le disposizioni di cui all'allegato VII e all'appendice A dell'allegato VII del protocollo sulle misure transitorie del trattato di adesione della Romania,
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni a norma della disposizione o delle disposizioni succitate (1), e tenuto conto di dette osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettera del 2 febbraio 2007, la Commissione ha invitato la Romania a trasmettere informazioni relative all'esenzione dal pagamento di un debito contratto presso enti pubblici e alla rinegoziazione di altri debiti dello stesso tipo di cui ha beneficiato Petrotub Roman S.A. (in appresso, Petrotub) nel contesto della privatizzazione del 2003 (in seguito alla privatizzazione, l'impresa è stata ribattezzata Mittal Steel Roman e quindi ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (2) (in seguito, AM Roman).
(2)
Con lettera del 25 settembre 2007 la Commissione ha informato la Romania della propria decisione di avviare il procedimento di cui all'articolo 108, paragrafo 2, del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (3), in relazione ai possibili aiuti concessi in sede di privatizzazione di Petrotub. Tale decisione è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (4). La Commissione ha chiesto alle parti interessate di presentare osservazioni sulla misura.
(3)
La Romania ha comunicato il suo punto di vista con lettera del 26 novembre 2007, protocollata nella stessa data. Con lettere del 28 gennaio 2008, protocollate il 29 gennaio 2008, ArcelorMittal (l'impresa madre) e AM Roman (la controllata in questione) hanno presentato le proprie osservazioni, che sono state comunicate alla Romania il 12 febbraio 2008. La Romania ha replicato con lettera dell'11 marzo 2008, protocollata lo stesso giorno.
(4)
Con lettere del 26 febbraio 2009, 8 ottobre 2009 e 29 gennaio 2010, la Commissione ha chiesto informazioni supplementari. La Romania ha replicato con lettere del 27 aprile 2009, del 19 ottobre 2009 e del 3 febbraio 2010, protocollate nelle medesime date.
II. DESCRIZIONE DEI FATTI
1. L'impresa
(5)
AM Roman è un'impresa che produce tubi di acciaio non saldati e che ha sede a Roman, in una provincia della Romania che beneficia di assistenza ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 3, lettera a) del TFUE (5). Prima della privatizzazione del 2003, l'impresa, chiamata allora Petrotub, produceva tubi di acciaio non saldati, in particolare tubi di acciaio laminati a caldo o a freddo di diametro compreso tra 6 mm e 620 mm e con uno spessore delle pareti compreso tra 0,5 mm e 70 mm. Tali prodotti hanno diverse applicazioni nelle industrie della produzione di energia (petrolio, gas, industria chimica, energia nucleare e convenzionale), nell'industria meccanica e nelle costruzioni. Dopo la privatizzazione, l'impresa ha continuato ad operare nello stesso mercato dei prodotti. Attualmente, ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (appartenente al gruppo ArcelorMittal) detiene il 69,76% dell'impresa (6).
2. La misura
(6)
Il 23 luglio 2003, l'APAPS - l'agenzia rumena per le privatizzazioni, l'attuale AVAS (7) - ha espresso l'intenzione di vendere il 70 % di Petrotub. La privatizzazione è stata effettuata tramite una procedura di licitazione. Il 28 ottobre 2003 è stato firmato l'accordo di vendita con LMN Holdings NV (l'attuale ArcelorMittal), per un prezzo di acquisto di 6 milioni di USD (5,1 milioni di EUR (8)).
(7)
Nel quadro della privatizzazione, l'APAPS ha accettato, a nome dello Stato rumeno, di annullare un debito contratto con gli enti pubblici pari a 22,5 milioni di EUR e di rinegoziare i rimanenti debiti contratti con enti pubblici.
(8)
Nel 1998, Petrotub ha contratto un prestito commerciale di valore pari a [30-50] (9) milioni di DEM [15-25 milioni di EUR] e di durata fino al 2011, presso la banca tedesca per lo sviluppo Kreditanstalt für Wiederaufbau (in seguito, KfW) per l'acquisto, presso Mannesmann AG, di un nuovo impianto di laminazione. Il pacchetto di finanziamento della KfW è stato garantito, per le diverse tranches, con garanzie statali accordate dalla Germania e dall'Austria e da una garanzia bancaria concessa dalla Banca commerciale rumena (BCR). La garanzia statale tedesca è stata controgarantita dallo Stato rumeno con una controgaranzia che copriva l'85% del prestito complessivo contratto presso la KfW, di valore pari a [30-50] milioni di DEM. La Romania ha percepito da Petrotub una commissione unica del [3% - 7%].
III. LA DECISIONE DI AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(9)
Nella decisione di avvio, la Commissione ha informato la Romania che il procedimento di indagine formale veniva avviato in base all'allegato VII, sezione B - riguardante la ristrutturazione del settore siderurgico - del protocollo del trattato di adesione della Romania (in seguito, allegato VII) e che, in assenza di disposizioni specifiche nell'allegato VII relative alla situazione giuridica dei produttori rumeni di tubi al momento della privatizzazione, la Commissione avrebbe verificato l'esistenza di aiuti di Stato accordati ad AM Roman e valutato la compatibilità di tali aiuti alla luce della relativa base.
(10)
La Commissione ha osservato che il prezzo di acquisto (5,1 milioni di EUR) non copriva le perdite subite dallo Stato sotto forma di esenzione dal pagamento di un debito contratto presso enti pubblici di importo pari a 22,5 milioni di EUR, rispetto alla quale l'agenzia rumena per le privatizzazioni APAPS ha espresso parere favorevole nel contesto della privatizzazione.
(11)
Prima dell'avvio del procedimento di indagine formale, la Romania ha presentato una relazione redatta da un consulente esterno (10) per dimostrare che, alle condizioni del momento, la privatizzazione rappresentava la soluzione più vantaggiosa per lo Stato.
(12)
Secondo la relazione, la privatizzazione avrebbe rappresentato lo scenario più favorevole per lo Stato rumeno. La tabella che segue mette a confronto le somme che, secondo le stime, sarebbero state recuperate da ciascun ente pubblico creditore nel quadro dello scenario di privatizzazione e dello scenario di liquidazione (11).
Privatizzazione
Liquidazione
Fondo per la previdenza sociale
[…] milioni di EUR
[…] milioni di EUR
Fondo di disoccupazione
[…] milioni di EUR
[…] milioni di EUR
Fondo di assicurazione malattia
[…] milioni di EUR
[…] milioni di EUR
APAPS
[…] milioni di EUR
(compreso il prezzo di vendita di 5,1 milioni di EUR)
0
Totale per lo Stato
[4-9] milioni di EUR
[19-26] milioni di EUR
(13)
La relazione si basa sul presupposto che, in caso di liquidazione, sarebbe scattata la garanzia del 1998 e che lo Stato, per il tramite del ministero delle Finanze, sarebbe diventato responsabile della somma rimanente del prestito che Petrotub aveva contratto nel 1998 con la KfW, pari a [15-25] milioni di EUR. In altri termini, nel quadro dello scenario di liquidazione, lo Stato avrebbe ottenuto in ultima analisi soltanto [2-9] milioni di EUR, una cifra quindi inferiore rispetto al totale di [4-9] milioni di EUR ottenuti con la privatizzazione.
(14)
Nel quadro della decisione di avvio, la Commissione si è chiesta se i risultati degli scenari della privatizzazione e della liquidazione avrebbero dovuto essere valutati complessivamente per lo Stato, come suggerisce la relazione degli esperti, o separatamente, per ciascun creditore pubblico, conformemente alla giurisprudenza HAMSA (12).
(15)
Oltre ad altre perplessità, la Commissione ha espresso dubbi anche sul fatto che nel calcolo degli effetti della liquidazione si potesse prendere in considerazione la perdita di [15-25] milioni di EUR causata dall'attivazione della garanzia del 1998 Conformemente alla giurisprudenza HYTASA (13) e Gröditzer (14), è necessario distinguere tra gli obblighi che lo Stato deve assumere in qualità di azionario dell'impresa e gli obblighi che lo Stato deve assumere in quanto autorità pubblica. Ne consegue che per calcolare i costi che un azionario privato sarebbe stato in grado di assumere e disponibile ad assumere non si possono prendere in considerazione i presunti costi relativi ad un'azione di un'autorità pubblica. La Commissione ritiene che l'emissione, nel 1998, di una garanzia sovrana a favore di Petrotub da parte del ministero delle Finanze rumeno dimostri che un azionario privato non avrebbe potuto assumere una garanzia di tale tipo. Un ulteriore indizio in tal senso è rappresentato dal fatto che la garanzia del 1998 è stata concessa a condizioni che un operatore privato non avrebbe probabilmente accettato.
IV. OSSERVAZIONI DELLA ROMANIA E DELLE PARTI INTERESSATE
(16)
Nelle osservazioni presentate il 27 novembre 2007, la principale argomentazione della Romania è stata che la privatizzazione di Petrotub dell'ottobre 2003 non ha comportato alcun vantaggio né per Petrotub né per l'acquirente e che, di conseguenza, l'operazione non implica la presenza di aiuti di Stato ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
(17)
In primo luogo, la Romania ha sottolineato che Petrotub è stata venduta tramite una procedura di licitazione aperta, trasparente e senza condizioni. Secondo le autorità rumene, ciò dimostra che Petrotub è stata venduta al prezzo di mercato e che l'acquirente non ha beneficiato di alcun vantaggio in seguito all'acquisizione. In secondo luogo, la Romania ritiene di aver agito nello stesso modo in cui avrebbe agito un qualsiasi venditore privato. Scegliendo tra lo scenario della privatizzazione e quello della liquidazione, lo Stato ha optato per lo scenario più vantaggioso da un punto di vista squisitamente finanziario, senza tenere conto delle considerazioni di carattere commerciale o politico che caratterizzano tipicamente l'esercizio della pubblica autorità.
(18)
Rispetto a questa seconda argomentazione, la Romania ha precisato che, ai sensi della legislazione nazionale, l'agenzia per le privatizzazioni AVAS ha le competenze e la responsabilità di valutare e mettere a confronto i risultati globali delle privatizzazioni e delle liquidazioni rispetto al bilancio statale nel suo complesso. In altri termini, l'agenzia per le privatizzazioni sceglie lo scenario più vantaggioso per il bilancio dello Stato nel suo complesso, esattamente come farebbe una holding di grandi dimensioni con molti creditori. Da questo punto di vista, contrariamente al parere della Commissione, lo Stato non avrebbe potuto - né avrebbe dovuto - valutare gli effetti della privatizzazione e della liquidazione per ciascun ente pubblico coinvolto.
(19)
Inoltre, quando ha valutato gli effetti della liquidazione, lo Stato aveva tutto il diritto di prendere in considerazione le perdite generate dall'attivazione della garanzia del 1998, in quanto anche un investitore privato avrebbe accordato a Petrotub una garanzia di questo tipo, alle stesse condizioni. L'impresa non si trovava in difficoltà al momento della concessione della garanzia e il premio di rischio applicato a Petrotub per la garanzia rappresentava una remunerazione adeguata per una garanzia di un azionista concessa ad un'impresa che, all'epoca, versava in buone condizioni.
(20)
Inoltre, la garanzia del 1998 va valutata alla luce delle norme sugli aiuti di Stato in vigore all'epoca. La comunicazione della Commissione relativa alle garanzie per il credito all'esportazione a breve termine in vigore all'epoca escludeva dall'ambito delle indagini di cui all'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE [all'epoca l'articolo 87, paragrafo 1 del trattato CE] le garanzie per il credito all'esportazione a lungo termine (15). La Romania ha ugualmente sottolineato che nel 1998, anno in cui è stata concessa la garanzia, Petrotub produceva tubi e che per questo motivo non rientrava nella definizione di acciaio CECA né nel campo di applicazione delle disposizioni di cui al protocollo n. 2 relativo all'acciaio CECA dell'accordo europeo.
(21)
Sia AM Roman che ArcelorMittal, l'impresa madre, hanno sostenuto senza riserve l'argomentazione della Romania. Tali imprese hanno inoltre osservato che, ai sensi tanto della legislazione rumena in vigore all'epoca quanto delle norme in materia di aiuti di Stato di cui all'accordo europeo, la garanzia di Stato concessa a Petrotub nel 1998 non comporta aiuti di Stato. Inoltre, la garanzia del 1998 costituisce un'obbligazione commerciale chiara e giuridicamente vincolante assunta dallo Stato in qualità di azionario di maggioranza dell'impresa, che può quindi essere considerata ai fini del calcolo dei costi della liquidazione. ArcelorMittal ha inoltre sottolineato il fatto che per l'acquisto di Petrotub essa ha pagato il prezzo di mercato e che, di conseguenza, di qualsiasi vantaggio risultante dalla privatizzazione, quod non, avrebbe in ogni caso beneficiato lo Stato in quanto venditore.
V. VALUTAZIONE
1. La legislazione applicabile e le competenze della Commissione
(22)
Questo procedimento si riferisce a fatti che hanno avuto luogo prima dell'adesione della Romania all'Unione europea (1o gennaio 2007). Petrotub è stata privatizzata nell'ottobre 2003. Inoltre, la garanzia sul prestito di [30-50] milioni di DEM - contratto, per l'acquisto di un impianto di laminazione, presso la KfW - che lo Stato rumeno ha emesso a favore di Petrotub è stata emessa nel 1998 La garanzia del 1998 è collegata alla privatizzazione del 2003 nel senso che la Romania sostiene che nella valutazione dell'operazione di privatizzazione alla luce del test dell'investitore operante in un'economia di mercato è necessario prenderne in considerazione i costi in caso di liquidazione.
(23)
In generale, gli articoli 107 e 108 del TFUE non si applicano alle misure accordate prima dell'adesione, che non sono più applicabili dopo l'adesione (16). A titolo di deroga da tale regola generale e quindi eccezionalmente, la Commissione può valutare gli aiuti di Stato concessi dalla Romania per la ristrutturazione dell'industria siderurgica nazionale prima dell'adesione, in virtù dell'allegato VII al trattato di adesione della Romania (17).
(24)
L'allegato VII contiene alcune disposizioni che permettono alla Romania di portare a termine la ristrutturazione della sua industria siderurgica avviata prima dell'adesione. La ristrutturazione dell'industria siderurgica rumena prima dell'adesione è stata realizzata sulla base del protocollo n. 2 relativo all'acciaio CECA allegato all'Accordo europeo (in appresso, protocollo n. 2), la cui validità è stata prorogata con il protocollo aggiuntivo concluso il 23 ottobre 2002 (in appresso, protocollo aggiuntivo).
(25)
Il protocollo n. 2 accorda alla Romania un "periodo di grazia" di 5 anni, dal 1993 al 1998, per la ristrutturazione della sua industria siderurgica CECA in vista dell'adesione. Tale periodo di grazia è stato prorogato fino alla fine del 2004 tramite un protocollo aggiuntivo, approvato con decisione del Consiglio del 29 luglio 2002 e firmato il 23 ottobre 2002. Complessivamente, nel periodo di grazia, vale a dire dal 1993 fino al 2004, la Romania ha potuto concedere aiuti per la ristrutturazione del settore siderurgico alle condizioni previste dal protocollo n. 2 (e dalla sua proroga, in virtù del protocollo aggiuntivo) e sulla base del programma nazionale di ristrutturazione (in appresso, PNR) concordato con la Commissione e approvato dal Consiglio il 18 luglio 2005 (18).
(26)
L'allegato VII rappresenta un "meccanismo di sicurezza" che permette alla Commissione di controllare, dopo il 1o gennaio 2007 (data dell'adesione), gli aiuti accordati dalla Romania al settore siderurgico prima dell'adesione, in base al protocollo n. 2 (e alla sua proroga, in virtù del protocollo aggiuntivo) e al PNR. Inoltre, l'allegato VII conferisce alla Commissione la facoltà di recuperare gli aiuti accordati in violazione del protocollo n. 2 e del PNR. Il protocollo VII ha pertanto carattere di lex specialis, che permette, eccezionalmente e in deroga al regime generale, il controllo e l'esame con effetto retroattivo degli aiuti di Stato concessi dalla Romania alla sua industria siderurgica prima dell'adesione. In alcune recenti sentenze relative ad aiuti di Stato concessi prima dell'adesione ad imprese siderurgiche polacche (19), il Tribunale ha confermato il carattere di lex specialis del protocollo 8 del trattato di adesione della Polonia, il quale contiene disposizioni equivalenti a quelle dell'allegato VII.
(27)
Nel contesto del procedimento in corso, la Commissione deve valutare se la facoltà eccezionale di controllo con effetto retroattivo di cui ai considerando da (23) a (26) riguardi anche gli aiuti che la Romania ha concesso ai produttori di tubi prima dell'adesione all'UE. A tal fine, le basi giuridiche applicabili al caso di specie, ovverosia l'allegato VII in combinazione con il protocollo n. 2 e il protocollo aggiuntivo, vanno interpretate per determinare se le disposizioni ivi contenute si applicano alle misure accordate ai produttori rumeni di tubi prima dell'adesione.
(28)
Conformemente ad un principio giuridico universalmente riconosciuto, le norme di una lex specialis che costituiscono una deroga ad un regime generale devono essere interpretate in senso stretto. L'interpretazione in senso stretto delle basi giuridiche di cui sopra [cfr. i considerando da (29) a (43)] porta a concludere che la facoltà eccezionale di controllo con effetto retroattivo della Commissione si limita agli (eventuali) aiuti concessi prima dell'adesione ai produttori di prodotti CECA e non comprende gli (eventuali) aiuti a favore dei produttori di tubi.
(29)
I paragrafi 12 e 17 dell'allegato VII definiscono le competenze di controllo e revisione con effetto retroattivo della Commissione relativamente agli aiuti di Stato concessi all'industria siderurgica prima dell'adesione. Ai sensi del paragrafo 12, la Commissione e il Consiglio hanno la facoltà di controllare la realizzazione del PNR nel periodo precedente e successivo all'adesione fino al 2009. Il paragrafo 17 autorizza la Commissione a recuperare gli aiuti di Stato concessi in violazione dei paragrafi da 1 a 3 dell'allegato VII [come indicato ai considerando da (30) a (32)].
(30)
Il paragrafo 1 dell'allegato VII prevede che gli aiuti di Stato concessi dalla Romania ai fini della ristrutturazione di " parti specifiche dell'industria siderurgica rumena" dal 1993 al 2004 sono ritenuti compatibili con il mercato comune a condizione che: "il periodo di cui all'articolo 9, paragrafo 4 del protocollo n. 2 sui prodotti della CECA, dell'accordo europeo […] sia prorogato fino al 31 dicembre 2005"; siano rispettate le condizioni di cui al PNR; non sia concessa o erogata alcuna forma di aiuto di Stato ai beneficiari del PNR dopo il 1o gennaio 2005 e "non sia concesso o erogato alcun aiuto alla ristrutturazione del settore siderurgico rumeno successivamente al 31 dicembre 2004". È inoltre previsto che, "Ai fini delle presenti disposizioni e dell'appendice A, per aiuti di Stato alla ristrutturazione debbono intendersi le misure relative alle aziende siderurgiche che costituiscono aiuti di Stato ai sensi dell'articolo 87, paragrafo 1 del trattato CE e che non possono ritenersi compatibili con il mercato comune in base alle norme generalmente applicate nella Comunità".
(31)
Il paragrafo 2 dell'allegato VII prevede che solo le società elencate che beneficiano del PNR (che figurano anche nell'appendice A dell'allegato VII), hanno diritto agli aiuti di Stato nel periodo 1993-2004.
(32)
Il paragrafo 6 dell'allegato VII prevede che le società non elencate come «società beneficiarie» del PNR "non beneficiano di aiuti di Stato finalizzati alla ristrutturazione o di altri aiuti" e non sono pertanto tenute a riduzioni di capacità.
(33)
Il paragrafo 1, primo trattino dell'allegato VII rinvia esplicitamente all'articolo 9, paragrafo 4, del protocollo n. 2, la cui applicazione è stata prorogata mediante il protocollo aggiuntivo firmato il 23 ottobre 2002. Il protocollo n. 2 si riferisce soltanto all'acciaio CECA e in un allegato elenca chiaramente i prodotti siderurgici CECA. Tale allegato riprende l'elenco dei prodotti CECA che figuravano nell'allegato I del trattato CECA, in cui la definizione di " acciaio CECA" escludeva esplicitamente i tubi in acciaio [" tubi (non saldati o saldati) […], le barre trafilate e la ghisa (tubi, tubolature e armature e altri tipi di ghisa"].
(34)
Il trattato CECA non è più in vigore dal 23 luglio 2002, data in cui gli aiuti di Stato a favore dell'industria siderurgica sono rientrati nel regime generale CE. In quell'occasione, è stato deciso di estendere la definizione del settore siderurgico europeo ai produttori di tubi. Tale decisione è stata codificata nell'articolo 27 e nell'allegato B della disciplina multisettoriale degli aiuti regionali destinati ai grandi progetti d'investimento (20), che ha definito il settore siderurgico dell'UE in modo tale da comprendere i tubi non saldati e saldati di grandi dimensioni (di diametro fino a 406,4 mm). Tale definizione allargata del settore dell'industria siderurgica viene ripresa nell'allegato I degli Orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale 2007-2013 (21) e nell'articolo 2, punto 29, del regolamento generale di esenzione per categoria (22).
(35)
Tuttavia, né il protocollo n. 2 né il protocollo aggiuntivo sono stati esplicitamente modificati al fine di includere la definizione allargata del settore siderurgico dell'UE che comprende i produttori di tubi. Il protocollo n. 2 non è più in vigore dal 31 dicembre 1997. Il protocollo aggiuntivo ha prorogato la validità de protocollo n. 2 dal 1o gennaio 1998 di altri otto anni o fino alla data di adesione della Romania (fino a quello dei due eventi che si sarebbe verificato per primo). Il protocollo aggiuntivo fa riferimento ai "prodotti dell'acciaio" in generale ma il suo ambito di applicazione è anche collegato in modo specifico all'articolo 9, paragrafo 4, del protocollo n. 2, che si riferisce soltanto ai prodotti CECA. In particolare, ai sensi dell'articolo 2 del protocollo aggiuntivo, la proroga del protocollo n. 2 era subordinata alla presentazione da parte della Romania alla Commissione di un PNR e di piani di ristrutturazione per le imprese beneficiarie che fossero conformi, entrambi, "ai criteri di cui all'articolo 9, paragrafo 4, del protocollo n. 2 dell'accordo europeo e che [fossero] stati valutati e approvati dall'autorità nazionale di vigilanza sugli aiuti di Stato (Consiglio della concorrenza)".
(36)
È pertanto necessario concludere che, il paragrafo 17, interpretato alla luce dei paragrafi 1, 2 e 6 dell'allegato VII, del protocollo n. 2 e del protocollo aggiuntivo, non conferisce alla Commissione la facoltà di controllo degli aiuti concessi ai produttori rumeni di tubi prima dell'adesione e in particolare nel periodo 1993-2004.
(37)
Oltre all'interpretazione giuridica del campo di applicazione delle basi giuridiche applicabili [l'allegato VII, il protocollo n. 2 e il protocollo aggiuntivo, cfr. i considerando da (29) a (36)], la Commissione ha anche valutato se le norme di attuazione delle disposizioni relative agli aiuti di Stato di cui all'accordo europeo e al protocollo n. 2, adottate nel 2001 dalla Comunità e dalla Romania (in seguito, norme di attuazione (23)) fossero pertinenti per definire l'ambito della facoltà della Commissione di controllo con effetto retroattivo per quanto riguarda gli (eventuali) aiuti concessi ai produttori di tubi rumeni prima dell'adesione.
(38)
In linea di massima, le norme di attuazione contengono disposizioni procedurali che è opportuno distinguere dalle disposizioni sostanziali relative agli aiuti di Stato contenute nell'accordo europeo e nel suo protocollo n. 2. Occorre, tuttavia, tener presente che le norme di attuazione contengono anche disposizioni specifiche sui criteri di valutazione della compatibilità degli aiuti di Stato con l'accordo europeo e, rispettivamente, con il protocollo n. 2.
(39)
L'articolo 2, paragrafo 1, prima frase delle norme di attuazione così dispone: "La compatibilità dei singoli aiuti concessi e dei programmi di aiuti con le disposizioni dell'accordo europeo, di cui all'articolo 1 delle presenti norme, è valutata in base ai criteri derivanti dall'applicazione delle disposizioni dell'articolo 87 del trattato che istituisce la Comunità europea, compresi il diritto derivato presente e futuro, i quadri, gli orientamenti e gli altri atti amministrativi pertinenti in vigore nella Comunità, nonché la giurisprudenza del Tribunale di primo grado e della Corte di giustizia delle Comunità europee, e alle eventuali decisioni adottate dal Consiglio di associazione ai sensi dell'articolo 4, paragrafo 3". Tale formulazione si basa sul principio generale secondo cui i criteri sostanziali per la valutazione della compatibilità di un aiuto di Stato con l'accordo europeo sono di natura "evolutiva", cioè tengono conto delle costanti modifiche ed evoluzioni della legislazione e della giurisprudenza dell'UE.
(40)
L'articolo 2, paragrafo 1 della seconda frase si riferisce in particolare ai criteri di compatibilità ai sensi del protocollo n. 2: "Se gli aiuti concessi o i programmi di aiuti sono destinati a prodotti contemplati dal protocollo n. 2 dell'accordo europeo, la prima frase del presente paragrafo è totalmente applicabile, con la sola differenza che la valutazione è effettuata in base ai criteri derivanti dall'applicazione delle norme relative agli aiuti di Stato del trattato che istituisce la Comunità europea del carbone e dell'acciaio anziché in base ai criteri derivanti dall'applicazione delle norme dell'articolo 87 del trattato che istituisce la Comunità europea". Va osservato che la formulazione di tale frase indica chiaramente che, contrariamente a ciò che avviene nel caso di un aiuto generale, di cui alla prima frase dell'articolo 2, paragrafo 1 [cfr. considerando (41)], nel caso di un aiuto di cui al protocollo n. 2, rispetto al trattato CECA i criteri di compatibilità evolvono. Non vi è alcun riferimento specifico per quanto riguarda l'evoluzione dei criteri di compatibilità dopo la scadenza del trattato CECA nel 2002.
(41)
L'articolo 2, paragrafo 2 e paragrafo 3, delle norme di attuazione istituisce un meccanismo in base al quale la Romania deve fare proprie le modifiche apportate ai criteri di compatibilità dell'UE. In particolare, la Romania viene informata di tutte le modifiche dei criteri di compatibilità comunitari che non sono state pubblicate e "se la Repubblica di Romania non solleva obiezioni entro tre mesi dalla data in cui ha ricevuto le informazioni ufficiali al loro riguardo, tali cambiamenti diventano criteri di compatibilità ai sensi del paragrafo 1 del presente articolo. Se invece la Repubblica di Romania solleva obiezioni circa tali cambiamenti e tenendo conto del ravvicinamento delle legislazioni previsto dall'accordo europeo, si tengono consultazioni conformemente agli articoli 7 e 8 delle […]norme [di attuazione]".
(42)
Anche se la Romania non ha sollevato obiezioni entro tre mesi dalla modifica del 2002 della definizione comunitaria di industria siderurgica, in base alla quale di tale industria sono entrati a far parte anche i produttori di tubi, tali modificazioni della legislazione comunitaria non potevano divenire applicabili alle misure che non rientravano nell'ambito di applicazione dell'accordo europeo, in particolare le misure che non erano disciplinate dal trattato CECA. Inoltre, considerando che l'allegato VII rappresenta una lex specialis, per determinare il suo campo di applicazione la Commissione non si può basare sull'estensione della definizione di acciaio UE successiva alla scadenza del trattato CECA. Bisogna pertanto concludere che è necessario distinguere chiaramente tra, da una parte, la natura "evolutiva" della legislazione applicabile agli aiuti di Stato concessi al settore siderurgico rumeno conformemente all'accordo europeo prima dell'adesione all'UE e, dall'altra, la necessità di interpretare in senso stretto l'ambito delle competenze della Commissione in materia di controllo con effetto retroattivo che deriva dall'allegato VII, dal protocollo n. 2 e dal protocollo aggiuntivo.
VI. CONCLUSIONE
(43)
Sulla base delle considerazioni che precedono [in particolare dei considerando (36) e (42)], la Commissione conclude di non avere competenza in materia di controllo delle misure concesse ai produttori rumeni di tubi prima dell'adesione, in particolare nel periodo 1993-2004, ai sensi dell'allegato VII. Il presente procedimento viene pertanto chiuso, in considerazione del fatto che la Commissione non dispone delle competenze necessarie per valutare gli elementi in questione.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
Il procedimento di indagine formale previsto dall'articolo 108, paragrafo 2, del TFUE, avviato tramite lettera inviata alla Romania il 25 settembre 2007, viene chiuso, in quanto la Commissione non ha, ai sensi dell'allegato VII, sezione B, del trattato di adesione della Romania, competenza in materia di controllo delle misure che la Romania ha concesso nel quadro della privatizzazione di Petrotub Roman S.A. del 2003.
Articolo 2
La Romania è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 6 luglio 2010