РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 19 октомври 2011 година
относно схемите за държавна помощ, приведени в действие от Гърция в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос (преструктуриране на дълг)
(№ C 23/04 (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) и C 50/05 (ex NN 20/05)
(нотифицирано под номер C(2011) 7252)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2012/307/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с член 108, параграф 2, алинея първа от Договора (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като получи информация, че през 1993 г. и следващите години, в контекста на операция по предоговаряне на дълга, е отпусната помощ на предприятия в департаментите Кастория и Евбея, с писмо от 27 май 2003 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в рамките на четири седмици текста на правното основание за тази операция заедно с всякаква друга информация, необходима за проучването, предвидено в членове 87 и 88 от Договора за ЕО (3).
(2)
С писмо от 10 юли 2003 г. с входящ номер от 17 юли 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията писмо от гръцките органи с искане за едномесечно удължаване на срока, посочен в съображение 1.
(3)
С писмо от 4 август 2003 г. с входящ номер от 6 август 2003 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 27 май 2003 г.
(4)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 153/03.
(5)
С писмо от 21 юни 2004 г. (4) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (С 23/2004) (наричана по-долу „откриване на първата процедура“).
(6)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (5). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(7)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(8)
С писмо от 13 юли 2004 г. с входящ номер от 19 юли 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на първата процедура.
(9)
С факс от 6 август 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(10)
С писмо от 9 август 2004 г. с входящ номер от 10 август 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на първата процедура.
(11)
По време на проучването на информацията, предоставена от гръцките органи в писмото им от 4 август 2003 г. бе установено, че освен департаментите Кастория и Евбея въпросната помощ засяга и департаментите Флорина и Килкис. Следователно с факс от 22 април 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по посочените схеми за помощ.
(12)
С писмо от 26 май 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска едномесечно удължаване на срока, отпуснат на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(13)
С факс от 7 юни 2004 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(14)
С писмо от 1 юли 2004 г. с входящ номер от същия ден Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с факс от 22 април 2004 г.
(15)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 70/04.
(16)
С писмо от 9 юни 2005 г. (7) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на мерките за помощ, предоставени в департаментите Флорина и Килкис (С 20/2005) (наричано по-долу „откриване на втората процедура“).
(17)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно въпросната помощ.
(18)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(19)
С писмо от 24 юни 2005 г. с входящ номер от 28 юни 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска двумесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им във връзка с откриването на втората процедура.
(20)
С факс от 13 юли 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(21)
С писмо от 18 август 2005 г. с входящ номер от 24 август 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на втората процедура.
(22)
По време на проучването на информацията, представена от гръцките органи с писмо от 1 юли 2004 г., бе установено, че помощта е отпусната и в департаменти, различни от засегнатите от откриването на първите две процедури. Следователно с факс от 12 ноември 2004 г. Комисията поиска от гръцките органи допълнителна информация по тези мерки за помощ.
(23)
С писмо от 13 декември 2004 г. с входящ номер от 15 декември 2004 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Европейската комисия едномесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на посочената по-горе допълнителна информация.
(24)
С факс от 6 януари 2005 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(25)
С писмо от 27 януари 2005 г. с входящ номер от 1 февруари 2005 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията информацията, поискана с писмото от 12 ноември 2004 г.
(26)
След проучване на информацията бе установено, че помощта е отпусната без одобрение от страна на Комисията. Следователно Комисията взе решение да образува преписка за помощ, за която не е постъпило уведомление, под номер NN 20/05.
(27)
С писмо от 22 декември 2005 г. (10) Комисията уведоми Гърция, че е решила да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на помощта, отпусната в департаментите Родопи, Евбея, Ксанти и Додеканезите и островите Лесбос, Самос и Хиос (С 50/05) (наричано по-долу „откриване на третата процедура“).
(28)
Решението на Комисията да открие процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз. (11) Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си по отношение на въпросната помощ.
(29)
Комисията не получи мнения от заинтересовани трети страни.
(30)
С писмо от 23 януари 2006 г. с входящ номер от 25 януари 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска тримесечно удължаване на срока, даден на гръцките органи за предоставяне на отговора им по отношение на откриването на третата процедура.
(31)
С факс от 3 февруари 2006 г. Комисията предостави поисканото удължаване.
(32)
С писмо от 10 май 2006 г. с входящ номер от 11 май 2006 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати на Комисията отговора на гръцките органи по отношение на откриването на третата процедура.
(33)
След повторно проучване на всички представени правни основания, с факс от 12 януари 2011 г. Комисията поиска от гръцките органи да представят в срок от един месец допълнителни разяснения относно въпросната помощ.
(34)
С електронни съобщения от 7 февруари 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз поиска от Комисията да удължи посочения по-горе краен срок с още 40 работни дни.
(35)
С факс от 17 февруари 2011 г. Комисията предостави удължаване с 20 работни дни.
(36)
С електронни съобщения от 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. Постоянното представителство на Гърция към Европейския съюз препрати посочените по-горе разяснения на Комисията.
II. ОПИСАНИЕ
(37)
Министерско решение № 69836/В1461 от 30 септември 1993 г. предвижда преобразуването на общия дълг, бил той изискуем или не, към 30 юни 1993 г., възникнал в резултат на заеми от всякакъв вид (за оборотен капитал и дълготрайни активи) в драхми или чуждестранна валута, отпуснати на промишлени и занаятчийски предприятия, установени и извършващи дейност, независимо от местонахождението на седалището им по регистрация, в департаментите Кастория и Евбея, както и в резултат на банкови гаранции в драхми или чуждестранна валута, издадени от името на въпросните предприятия, в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихви) или на равни шестмесечни вноски за главницата (проста амортизация) с лихва, изчислявана на шестмесечие при лихвения процент, приложим за преструктурирането към момента (лихвеният процент, приложим по отношение на новия заем, е процентът, приложим за 12-месечните съкровищни бонове от последната емисия, издадена преди началото на всеки период за изчисляване на лихвата по заема, увеличен с два процентни пункта, с лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по време на първите пет години, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75. (12)
(38)
Като друга възможност споменатите по-горе предприятия могат да получават в продължение на пет години лихвена субсидия в размер на десет процентни пункта по неизплатените си към 30 юни 1993 г. дългове в драхми или чуждестранна валута, свързани с инвестиции в оборотен капитал или дълготрайни активи.
(39)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(40)
Министерски решения № 2035824/5887 от 1 юни 1994 г., 2045909/7431/0025 от 26 август 1994 г., 2071670/11297 от 9 ноември 1994 г. и 72742/B1723 от 8 декември 1994 г. изменят гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, и обезпечават последните посредством държавна гаранция.
(41)
Министерско решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. предвижда същите мерки за помощ и условия като описаните в съображение 37. Предвижда и предоставянето на държавна гаранция за главницата и лихвата на преструктурирания дълг на промишлени и занаятчийски предприятия в департаментите Флорина и Килкис, както и покриване от страна на държавата на лихвите за забавяне, платими към 31 декември 1992 г. по заеми, отпуснати за оборотен или инвестиционен капитал на тези фирми, в рамките на бюджетните ограничения съгласно Закон № 128/75.
(42)
Решение № 66336/B1398 от 14 септември 1993 г. бе изменено от Решение № 30755/B1199 от 21 юли 1994 г., Решение № 60029/B1541 от 23 септември 1994 г., Решение № 72742/B1723 от 8 декември 1994 г., Решение № 236/B22 от 4 януари 1995 г., Решение № 8014/B285 от 28 февруари 1995 г., Решение № 44678/B1145 от 3 юли 1995 г., Решение № 44446/B1613 от 24 декември 1996 г., Решение № 40410/B1678 от 9 декември 1997 г., Решение № 10995/B546 от 24 март 1999 г., Решение № 12169/B736 от 22 март 2000 г. и Решение № 35913/B2043 от 24 октомври 2000 г. Тези различни решения изменят срока на заемите, гратисните периоди и лихвените субсидии, свързани с новите заеми, като също удължават срока, след който неизплатените вноски стават платими.
(43)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(44)
Министерско решение № 1648/В.22/13.1.1994 г. предвижда, както следва:
а)
за нови заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, лихвена субсидия в размер на 10 (десет) процентни пункта, която се покрива от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, и възлиза на не повече от 20 % от оборота на предприятието за предходната година или не повече от 50 % от поръчките за текущата година по отношение на лихвата, начислена от 1 април 1993 г. до 31 март 1996 г., с държавна гаранция до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR);
б)
общите задължения, било то изискуеми или не, към 31 декември 1993 г., възникнали в резултат на заеми за оборотен капитал и дългосрочни активи, отпуснати на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества в Тракийския регион, ще бъдат преобразувани в нов заем със срок на погасяване десет години, платим на равни шестмесечни вноски (главница плюс лихва) от сметката, създадена съгласно Закон № 128/75, с държавна гаранция;
в)
включване в преструктурирания дълг на лихви за забавяне, изискуеми към 31 декември 1992 г. по заемите за дългосрочни активи или оборотен капитал.
(45)
Предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктурирането (което означава, че в известна степен са били в затруднено положение); този критерий подлежи на проверка от страна на банките.
(46)
В Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 г. бяха внесени редица изменения посредством следните министерски решения: № 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 и 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Всички тези текстове изменят технически параметри, като например лихвени субсидии, гратисни периоди, срок на заемите и продължителност на периодите, след които неизплатените вноски стават дължими.
(47)
С Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 се предоставя държавна гаранция за заеми за оборотен капитал, отпуснати след 1 април 1993 г. на промишлени, занаятчийски и миннодобивни предприятия, промишлени животновъдни предприятия, хотели и корабни дружества, установени, независимо от местонахождението на техните седалища по регистрация, в департаментите Ксанти, Родопи и Еврос, до обща сума в размер на 100 000 000 GRD (293 470 EUR) на предприятие, както и за дългове (капитал и лихви), възникнали от преструктурирането на неизплатени към 31 декември 1993 г. дългове в резултат на стари заеми, отпуснати съгласно разпоредбите на Съвместно решение № 1648/G.G.54/B.22/13.1.94.
(48)
В Решение № 2003341/683/0025/17.2.94 бяха внесени редица изменения посредством следните решения: № 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 и 2/64046/0025/2003/28.1.2004. Всички тези текстове предоставят държавна гаранция в случай на прилагане на мерките, предвидени от различните решения, изменящи Министерско решение № 1648/B.22/13.1.1994 (вж. съображение 46).
(49)
От решенията в горепосочения списък, Министерско решение № 2/82257/0025/18.12.2000 предвижда, че за да бъдат приложими неговите разпоредби, предприятията трябва да бъдат жизнеспособни сами по себе си (а не след преструктуриране, какъвто е случаят по отношение на другите министерски решения, посочени в настоящото решение), което предполага липса на затруднено положение.
(50)
Министерско решение № 2041901/16.5.1989 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Еврос, Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите.
(51)
Министерско решение № 2078809/10.10.89 предвижда лихвена субсидия в размер на три процентни пункта, която се покрива от общата сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, върху неизплатените суми, дължими по заемите за оборотен капитал, отпуснати на или след 1 април 1989 г. на търговски и занаятчийски предприятия, чиито седалища по регистрация се намират в департаментите Родопи, Ксанти и Самос.
(52)
Министерски решения № 9034/B.289/10.2.2003 и 37497/B.1232/2.6.2003 допълват разпоредбите на решенията, посочени в съображения 50 и 51, като уточняват обхвата и някои технически параметри, свързани с предвидените лихвени субсидии.
III. ОСНОВАНИЯ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(53)
По отношение на въпросните схеми за помощ Комисията изразява съмнения не само относно липсата на държавна помощ, а и относно съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, която според Комисията действително е налице.
а) Обосновка на откриването на първата процедура
(54)
Първата процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че не е представено уведомление за министерските решения, които представляват правно основание за мерките за помощ, тъй като са счели, че помощта, която привеждат в действие, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 от Договора за ЕО; те също заявиха, че макар и да не са запознати с точния брой на получателите, сумите на въпросните мерки за помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“;
б)
тъй като правилото „de minimis“ не се е прилагало в селскостопанския сектор към момента на прилагане на мерките за помощ и решенията, които представляват правно основание на въпросните мерки за помощ, са били насочени към предприятията, изправени пред проблеми с ликвидността, Комисията счете, че помощта следва да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от гореспоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
и по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от влизането в сила на първото от горепосочените решения;
б) Обосновка на откриването на втората процедура
(55)
Втората процедура бе открита поради следните причини:
а)
при искане да предоставят обяснение във връзка с въпросната помощ гръцките органи заявиха, че макар и да не им е известен точният брой на получателите, сумите на въпросната помощ вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на Министерско решение № 66336/B.1398 и измененията към него, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в секторите на земеделието и рибарството (17), който въвежда правилото „de minimis“ в земеделския сектор;
б)
като се има предвид, че тези решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения, т.е. от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
отново по отношение на селскостопанския сектор наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
г)
в промишления и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не бяха запознати с броя на получателите в рамките на мерките, въведени чрез тези министерски решения, и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, които са били приложими от 21 септември 1993 г.; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
по отношение на тези сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, приложими по отношение на държавната помощ под формата на гаранции от 21 септември 1993 г.;
в) Обосновка на откриването на третата процедура
(56)
Третата процедура бе открита поради следните причини:
а)
както при откриване на първата и втората процедура, гръцките органи посочиха в представената от тях информация, че въпросните суми вероятно попадат в обхвата на правилото „de minimis“; въпреки това, съвсем отделно от факта, че до 1 януари 2005 г. правилото „de minimis“ не се е прилагало по отношение на селскостопанския сектор, Комисията не разполагаше с данни, които биха ѝ позволили да установи до каква степен сумите, получени от селскостопанските предприятия по силата на решенията, представляващи правно основание на въпросната схема за помощ, са могли да попадат в приложното поле на Регламент (ЕО) № 1860/2004;
б)
като се има предвид, че тези министерски решения са били насочени към предприятия в затруднение, помощта трябваше да бъде анализирана с оглед на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се определи до каква степен са спазени тези правила;
в)
в промишления, хотелиерския и занаятчийския сектор правилото „de minimis“ безспорно е било приложимо, но тъй като гръцките органи не посочиха броя на получателите на помощта и тъй като праговете на помощта „de minimis“ се изчисляват за тригодишен период, а не за еднократна мярка, бе невъзможно да се прецени дали предвидената във въпросните решения помощ може действително да попада в обхвата на правилото „de minimis“; в този контекст мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на правилата за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими от влизането в сила на първото от упоменатите решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
г)
във въгледобивния и корабния сектор правилото „de minimis“ се е прилагало едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощта de minimis (18); поради причините, представени в буква в) обаче, мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани също и въз основа на различните правила, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение от влизането в сила на първото от горните решения; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
д)
в сектора на морския транспорт правилото „de minimis“ не е било приложимо; следователно мерките за помощ трябваше да бъдат анализирани въз основа на правилата, прилагани от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение; наличната информация обаче не позволи да се установи до каква степен са спазени тези правила;
е)
в никой от горните сектори наличната информация не позволи да се определи дали държавната гаранция е предоставена в съответствие с различните правила, които са се прилагали от влизането в сила на първото от горните решения по отношение на държавната помощ под формата на гаранции;
ж)
Решение № 2041901/16.5.1989 и решенията, посочени в съображения 51 и 52 по-горе, предвиждат помощ в департаменти, различни от Родопи, Еврос и Ксанти, и не бе възможно да се установи дали системата на помощ, която са въвели, разширява системата, прилагана в горепосочените три департамента, или е отделна система; във всеки случай въз основа на наличната информация не бе възможно да се установи дали са спазени правилата за държавна помощ (правилата относно регионалната помощ или правилото „de minimis“);
з)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали разширение на системата за помощ, приложима в департаментите Родопи, Ксанти и Еврос, не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение;
и)
ако министерските решения, посочени в буква ж), са представлявали независима система за помощ, бе необходимо - тъй като в разпоредбите им липсваха подробности в това отношение - да се проучи съвместимостта на прилагането на системата по отношение на стабилни предприятия и по отношение на предприятия в затруднение; при анализа бяха изведени следните заключения:
-
за предприятията в затруднения не бе възможно да се определи дали планираните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на правилото „de minimis“ или да бъдат счетени за съвместими с разпоредбите, уреждащи отпускането на помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение,
-
за стабилните предприятия бе невъзможно да се определи дали оборотният капитал, осигурен чрез заем, заедно с предоставената лихвена субсидия, е послужил за финансиране на допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза за регионална помощ.
IV. МНЕНИЕ НА ГРЪЦКИТЕ ОРГАНИ ОТНОСНО ОТКРИВАНЕТО НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА
а) Мнение на гръцките органи относно откриването на първата процедура
(57)
С писмо от 9 август 2004 г. гръцките органи декларираха следното:
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи;
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
предоставянето на държавната гаранция не може да се приеме за помощ, тъй като използването ѝ зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
г)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи от средните проценти в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки лихвените субсидии; следователно не е налице нарушаване на конкуренцията, още повече, че е имало изискване предприятията получатели да бъдат жизнеспособни; освен това лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка, отделна от държавния бюджет;
д)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
е)
Министерско решение № 72742/B1723 (вж. съображение 42 по-горе) не води до допълнителни разходи във връзка с тези, наложени от първоначалното решение, което представлява основание за въпросната схема;
ж)
освобождаването на обезпеченията посредством Министерско решение № 2071670/11297 не може да се приеме за мярка за помощ по отношение на предприятията, тъй като първите са съобразени с нивото на преструктурираните заеми; освен това гаранцията от гръцката държава не покрива всички видове разходи, наложени върху заемополучателите от банките;
з)
Министерско решение № 69836/B1451 и измененията му засягат най-общо преработващите предприятия и не посочват конкретно преработващите предприятия в селскостопанския сектор, които попадат в приложното поле на Регламент (ЕИО) № 866/90 на Съвета от 29 март 1990 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (19), Регламент (ЕО) № 951/97 на Съвета от 20 май 1997 г. относно подобряването на условията за преработка и за пускане в продажба на селскостопанските продукти (20) и Регламент (ЕО) № 1257/99 на Съвета от 17 май 1999 г. относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) (21); тези регламенти са прилагани посредством реализирането на оперативни програми по втората и третата рамка за подпомагане от Общността; предприятията, които са направили инвестиции и са получили помощ за тази цел от Министерство на развитието на селските райони и храните, не са отговаряли на условията за преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено; правилото „de minimis“ също не се e прилагало, тъй като за получаване на субсидия операторите е трябвало да са извършили дейност и да са покрили разходите;
и)
позоваването на правилото „de minimis“ служи единствено, за да илюстрира факта, че повечето от предоставените мерки за помощ са били под прага за „de minimis“, без да се посочва конкретно селскостопанският сектор;
й)
критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ не се е отразил върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, изготвена от кредитната институция, тъй като допустимостта за преструктуриране се определя непосредствено след проучването на жизнеспособността;
к)
преструктурирането засяга стари заеми и не представлява финансиране за нови инвестиции;
л)
по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктуриране, по-голямата част от мерките за помощ представляват малки суми, областите, за които тези мерки са предназначени (Кастория и Евбея), са необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО на Съвета от 28 април 1975 г. относно земеделието в планински и полупланински райони, както и в някои необлагодетелствани райони (22), като държавата като цяло попада в обхвата на цел 1;
м)
лихвеният процент, приложен по отношение на новите заеми, е същият като този при последната емисия гръцки съкровищни бонове; лихвената субсидия не засяга целия срок на преструктурирания заем, а само първите критични години; разликата между процентите не е много голяма (1 до 2 пункта);
н)
схемата е съществувала между 30 юни 1993 г. и 30 юни 2003 г.
б) Мнение на гръцките органи относно откриването на втората процедура
(58)
С писмо от 18 август 2005 г. гръцките органи изложиха следните аргументи, повечето от които вече са били представени в техния отговор относно откриването на първата процедура (вж. предходното съображение):
а)
консолидирането на заемите е административен инструмент, който не води до високи разходи за публичните органи (тук органите добавят, че целта на този инструмент не е избирателно предоставяне на помощ);
б)
изчисляването на лихвата на шестмесечие вече е подкрепено от съдебната практика на националния Върховен съд, който се е произнесъл, че тримесечното изчисление е незаконно, представлява злоупотреба и допринася за налагане на извънредна тежест за длъжниците;
в)
по време на референтния период лихвените проценти в Гърция са били много по-високи, отколкото в останалата част на Съюза и са останали такива въпреки приложените лихвени субсидии;
г)
предоставянето на държавната гаранция не може да се счете за помощ, тъй като, дори ако бъде използвана, тя зависи от особено строги мерки за главния длъжник;
д)
лихвата за забавяне и лихвените субсидии са били финансирани от нарочна сметка (сметка, създадена съгласно Закон № 128/75), отделна от държавния бюджет;
е)
като се има предвид запазването на дълга и на лихвата, предоставянето на гратисни периоди не може да бъде счетено за мярка за помощ - то представлява просто преструктуриране на погасяването във времето, което е обосновано въз основа на икономическата ситуация;
ж)
разпоредбите на Министерско решение № 66336/B.1398/1993 и измененията му предвиждат възможността за помощ за предприятия, установени в департаментите Флорина и Килкис, без големи разходи за публичните органи и при условие че въпросните предприятия се считат за жизнеспособни; следователно те не нарушават конкуренцията по смисъла на член 87 от Договора за ЕО; освен това следва да се припомни, че департаментите Флорина и Килкис имат обща граница с бивша югославска република Македония и че по време на референтния период (90-те години на XX век) са били силно засегнати в резултат на войната и нестабилността в региона;
з)
последно, в горепосоченото решение се упоменават промишлени и занаятчийски предприятия; според гръцките органи селскостопански предприятия не са засегнати от тези разпоредби.
в) Мнение на гръцките органи относно откриването на третата процедура
(59)
С писмо от 10 май 2006 г. гръцките органи представиха следните аргументи:
а)
засегнатите от въпросните решения департаменти са били в затруднено икономическо положение, което се е характеризирало с ниски нива на стопанска дейност и по-високи нива на безработица в сравнение с останалата част от страната; тази ситуация е била утежнена от военното положение в съседни държави (например Косово); в този смисъл конкуренцията не е могла да бъде нарушена и следователно мерките за помощ, предоставени под формата на преструктуриране на дълга и лихвени субсидии, са могли да се възползват от дерогацията, предвидена в член 87, параграф 3, букви а) и в) от Договора за ЕО;
б)
мерките за помощ са били съсредоточени върху решаване на проблеми като липса на динамика на местния пазар, свиване на пазара на труда и спад в търсенето, както и върху дългосрочното икономическо развитие;
в)
по отношение на аргумента на Комисията, че условията на търговия в Общността може да са били нарушени предвид високото ниво на конкуренция в селскостопанския сектор, от всички проучени решения единствено Решение № 1648/B22/13.1.1994 засяга промишлени животновъдни предприятия; освен това през периода 1995-2004 г. производството на месо в департаментите Еврос, Родопи и Ксанти е заемало само малък дял от селскостопанското производство във въпросните департаменти и макар брутният вътрешен продукт (БВП) на тези департаменти да e отбелязал ръст през периода (както в абсолютни стойности, така и на глава на населението), той е останал далеч под средното за страната ниво;
г)
Министерски решения № 2041901/16.5.1989 и 2078809/1989, които предвиждат лихвени субсидии във връзка със заемите за оборотен капитал за предприятия в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, също предвиждат, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете им;
д)
от компетентните органи в Гърция беше поискано да съберат данни относно получателите и действително отпуснатата помощ, но те заявиха, че не са в състояние;
е)
лихвените субсидии се финансират от сметка, създадена съгласно Закон № 128/75, която не представлява държавен ресурс, тъй като е сметка, предназначена основно за преразпределяне на средства.
г) Писма от гръцките органи от 15 и 29 март 2011 г.
(60)
С писма от 15 и 29 март 2011 г. гръцките органи първо обявяват датите на изтичане на действието на първоначалните министерски решения, уреждащи въпросните схеми. Датите са както следва:
а)
30 юни 2003 г. за Решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея);
б)
30 юни 2000 г. за Решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис);
в)
31 декември 2005 г. за Решение № 1648/B.22/13.1.94 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос);
г)
31 декември 2004 г. за Решение № 2041901/16-5-1989 (департаменти Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите; острови Лесбос, Самос и Хиос).
(61)
След това гръцките органи посочват, че критерият за жизнеспособност на предприятията след преструктурирането не е бил единственият разглеждан фактор; по-скоро е извършвана цялостна оценка на жизнеспособността на предприятията преди и след преструктурирането.
(62)
Писмата също съдържат таблици, в които се посочва еквивалентът на помощта на въпросните мерки, получени от всяко предприятие получател, с цел илюстриране на процента предприятия, за които мерките за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“. Гръцките органи обаче сочат, че по отношение на мерките за помощ, предоставени съгласно Министерски решения № 2041901/16-5-1989 (департаменти Ксанти, Родопи и Еврос, Самос, Лесбос, Хиос и Додеканезите) и 1648/B.22/13.1.94 (Ксанти, Родопи и Еврос), наличните данни се отнасят единствено до периода 2004-2007 г. Данните, предоставени във връзка с мерките за помощ, осигурени съгласно Министерско решение № 69836/B1461 (департаменти Кастория и Евбея), са свързани с периода 1993-1998 г., а данните във връзка с мерките за помощ, предоставени съгласно Министерско решение № 66336/B/398/14-9-1993 (департаменти Флорина и Килкис) са свързани с периода 1993-2001 г. Тези данни са поискани от кредитните институции, някои от които не са дали отговор. Гръцките органи считат обаче, че събраните данни са близки до общия размер на предоставената помощ, тъй като банките, които са отговорили, са основните кредитодатели във въпросните департаменти. Според гръцките органи анализът на данните сочи, че въпросната помощ е под прага „de minimis“ в 73,55 % до 99,46 % от случаите в зависимост от разглеждания тригодишен период и от разглежданото решение.
(63)
Последно, гръцките органи заявяват, че предприятията за производство, преработка и търговия със селскостопански продукти не отговарят на условията за помощта и че с израза „миннодобивни предприятия“ в действителност се обозначават предприятията за добив на мрамор и каменодобив.
V. ОЦЕНКА
V.I. НАЛИЧИЕ НА ПОМОЩ
(64)
Съгласно член 107, параграф 1 от Договора всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. В абсолютно изражение въпросните мерки за помощ отговарят на това определение в смисъл, че са предоставени от държавата или чрез държавни ресурси, предназначени са за определени предприятия (предприятия в селскостопанския, занаятчийския, промишления, хотелиерския, миннодобивния - вж. съображение 63 - и корабния сектор в гореспоменатите департаменти) и поставят в по-благоприятно положение тези предприятия посредством мерки като преструктуриране на заемите им, намаляване на размера на вноските чрез удължаване на срока за погасяване, лихвени субсидии и предоставяне на гаранции, което може да засегне търговията (23) и да наруши конкуренцията (24).
(65)
Гръцките органи се опитаха да покажат, че въпросните мерки за помощ могат да попадат в обхвата на схема „de minimis“ и следователно не представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Въпреки това, отделно от факта, че правилото „de minimis“ не е приложимо във всички засегнати сектори през периода на действие на министерските решения, които представляват правно основание на въпросните схеми (това беше и една от причините за откриване на въпросните процедури), данните са непълни, както бе признато от самите гръцки органи (вж. съображение 62). Освен това сумите на помощта „de minimis“ варират в различните сектори (не са еднакви в промишления и в селскостопанския сектор) и представените таблици сочат, че гръцките органи не са били запознати в достатъчна степен с тази разлика. Най-накрая, Комисията отбелязва, че въпреки твърденията на гръцките органи, че предприятията за селскостопанско производство, преработка и търговия не отговарят на условията за въпросните схеми за помощ, споменатите по-горе таблици ясно сочат, че някои предприятия от тези сектори действително са получили помощ, за която се счита, че попада в обхвата на схема „de minimis“, макар и ясно да надвишава допустимия праг.
(66)
Комисията припомня, че всяка индивидуална помощ, отпусната по схема за помощ, която към момента на отпускането е отговаряла на условията, заложени в приложимия регламент „de minimis“, се приема, че не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора.
(67)
При първото предоставяне от гръцките органи на въпросните мерки за помощ в селскостопанския сектор, не са съществували разпоредби на Съюза относно помощта „de minimis“.
(68)
Първите разпоредби, приети в тази връзка, са заложените в Регламент (ЕО) № 1860/2004 (25).
(69)
В съответствие с Регламент (ЕО) № 1860/2004, който се отнася както за първичното селскостопанско производство, така и за преработката и търговията със селскостопански продукти, помощта, която не надвишава таван от 3 000 EUR за получател за произволен тригодишен период, не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава и не заплашва да наруши конкуренцията и следователно не попада под разпоредбите на член 107, параграф 1 от Договора.
(70)
Съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 1860/2004 същият се прилага за помощи, предоставени преди влизането в сила на регламента, ако тези помощи отговарят на условията, предвидени в членове 1 и 3 от него.
(71)
На 1 януари 2008 г. Регламент (ЕО) № 1860/2004 бе заменен с Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 година за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (26), който повиши размера на помощта de minimis до 7 500 EUR на получател за период от три фискални години, независимо от формата и целта на помощите в рамките на максималния размер за държава-членка, който отговаря на 0,75 % от годишното производство.
(72)
Член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 гласи, че „настоящият регламент се прилага по отношение на помощите, предоставени преди 1 януари 2008 г. на предприятията от сектора на производство на селскостопански продукти, при условие че горепосочените помощи отговарят на всички условия, определени в членове 1-4, с изключение на изискването за изрично позоваване на настоящия регламент съгласно член 4, параграф 1, първа алинея“. Регламентът обаче се прилага единствено по отношение на първичното селскостопанско производство.
(73)
По отношение на преработката и търговията със селскостопански продукти, правилото „de minimis“, в сила от 1 януари 2007 г., е заложено в Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към минималната помощ (27).
(74)
Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 определя на 200 000 EUR за получател за период от три данъчни години максималната сума, до която помощта не засяга търговията между държавите-членки, не нарушава, нито застрашава да наруши конкуренцията и следователно не попада в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
(75)
Член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 предвижда, че „настоящият регламент се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност в отрасъл „транспорт“ и на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2.“
(76)
Следователно Комисията няма да разглежда помощта, предоставена съгласно анализираните министерски решения, като държавна помощ, ако не надвишава следните нива за получател:
а)
при първично селскостопанско производство: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 7 500 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007,
б)
при преработка и търговия със селскостопански продукти: 3 000 EUR за тригодишен период, ако към момента на отпускането помощта отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или 200 000 EUR за период от три данъчни години, ако към момента на отпускането отговаря на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(77)
Комисията обаче припомня, че предприятията в затруднение не отговарят на условията на Регламенти (ЕО) № 1998/2006 и № 1535/2007.
(78)
В секторите, различни от селскостопанския сектор (т.е. в този случай различните сектори, упоменати в това решение, с изключение на корабния сектор, който ще бъде разгледан в съображения 80 и 81 по-долу (28)), правилото „de minimis“, заложено в Съобщение на Комисията от 20 май 1992 г. - Насоки на Общността относно държавните помощи за малки и средни предприятия (29) (наричани по-долу „Насоките от 1992 г.“), се е прилагало към момента на предоставяне на въпросните мерки за помощ. Съобщението предвижда „еднократните плащания на помощ до 50 000 ECU по отношение на даден вид разходи и схеми, по които размерът на помощта, която може да получи определено предприятие по отношение на даден вид разходи за период от три години, е ограничен до тази сума, вече не се счита за подлежащ на задължение за уведомление по член 93, параграф 3 [от Договора за ЕО] (30), при условие че решението за отпускане на помощ или схемата за помощ съдържат изрично условие, че всяка допълнителна помощ, която същото предприятие може да получи по отношение на същия вид разходи от други източници или по други схеми, не увеличава общата помощ, получена от предприятието, над ограничението от 50 000 ECU.“ Това правило бе впоследствие изменено с известие на Комисията от 1996 г. относно правилото „de minimis“ за държавна помощ (31) (наричано по-долу „Известие от 1996 г.“), в което размерът на помощта „de minimis“ за същия период се определя на 100 000 ECU, а впоследствие с Регламент (ЕО) № 69/2001, в който размерът на помощта за същия период се определя на 100 000 EUR.
(79)
Поради датите на изтичане на действието на анализираните схеми (последната от които е 31 декември 2005 г.) и неприложимостта със задна дата на регламентите по отношение на секторите, упоменати в съображение 78, Комисията няма да разглежда като държавна помощ помощта, предоставена съгласно анализираните решения, която не надвишава следните размери за получател:
а)
50 000 ECU за тригодишен период между 19 август 1992 г. и 5 март 1996 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на разпоредбите на Насоките от 1992 г.;
б)
100 000 ECU/EUR за тригодишен период между 6 март 1996 г. и 1 февруари 2001 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Известието от 1996 г.;
в)
100 000 EUR за тригодишен период между 2 февруари 2001 г. и 31 декември 2005 г., ако към момента на предоставяне помощта е отговаряла на приложимите разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(80)
Най-накрая, в корабостроителния сектор правилото „de minimis“ се прилага едва от влизането в сила на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(81)
Следователно Комисията няма да счита за държавна помощ помощта, отпусната съгласно анализираните министерски решения, която не надвишава 100 000 EUR за получател и за тригодишен срок за периода 2 февруари 2001-30 юни 2007 г., ако към момента на отпускането помощта е отговаряла на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) № 69/2001.
(82)
Другите аргументи, представени от гръцките органи за обосновка на липсата на държавна помощ, не могат да бъдат приети от Комисията поради следните причини, валидни във всеки случай, в който се цитират споменатите аргументи:
а)
като твърдят, че консолидирането на заема не води до високи разходи за публичните органи (вж. по-конкретно съображение 57, буква а) и съображение 58, буква а), гръцките органи признават, че операцията налага разходи за държавата или с други думи се използват държавни ресурси;
б)
до влизането в сила на Известието за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (32) (наричано по-долу „Известие от 2000 г.“), се приема, че всички гаранции включват елемент на държавна помощ (вж. съображение 105, буква а)); в Известието от 2000 г. се посочва, че може да се приеме, че дадена гаранция не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора, когато получателите не са заемополучатели във финансово затруднение и по принцип биха могли да получат заем при пазарни условия от финансовите пазари без намеса от страна на държавата, гаранцията е свързана с конкретна финансова транзакция, отнася се за фиксирана максимална сума, не покрива повече от 80 % от неизплатения заем или друго финансово задължение (с изключение на облигации или подобни инструменти), не е с неограничен срок, условията на схемата са основани на реалистична оценка на риска, така че премиите, изплащани от предприятията получатели, я превръщат с голяма вероятност в самофинансираща се схема, схемата предвижда условията, при които да се предоставят бъдещите гаранции, и цялостното финансиране по схемата да подлежи на преглед поне веднъж годишно, а премиите да покриват както обичайните рискове, свързани с предоставянето на гаранция, така и административните разходи по схемата, включително когато държавата предоставя първоначален капитал за стартиране на схемата, обичайна възвращаемост на този капитал; гръцките органи обаче не представиха документация, която да доказва приложимостта на този сценарий в настоящия случай;
в)
по отношение на конкуренцията предоставянето на гратисни периоди (вж. съображение 57, буква д) и съображение 58, буква е) не представлява единствено преструктуриране на погасяването в течение на времето, тъй като намалява сумата, която подлежи на погасяване към определен момент, и следователно осигурява временно финансово облекчение за получателя;
г)
дори ако, както твърдят гръцките органи, сметката, създадена съгласно Закон № 128/75 и използвана за финансиране на лихвените субсидии (вж. съображение 57, буква г), съображение 58, буква д) и съображение 59, буква е), не е част от бюджета на гръцката държава, тя все пак представлява държавен ресурс (33);
д)
предоставянето на лихвени субсидии по заеми дава предимство на предприятията получатели, дори и ако във въпросната държава лихвените проценти са високи;
е)
освобождаването на предоставените с цел получаване на гаранцията обезпечения (вж. съображение 57, буква ж), макар че може да не включва преки разходи за гръцката държава съгласно Министерско решение № 2071670/11297, съдържа елемент на помощ, тъй като чрез осигуряване на тази възможност държавата не само предлага на предприятията получатели възможността да ползват капитал, а и ги освобождава от една от предпоставките за получаване на гаранция от нея;
ж)
фактът, че лихвените проценти са били високи в Гърция (вж. съображение 57, буква г) не означава липса на помощ в смисъл, че независимо от икономическия контекст, в който е извършено преструктурирането с лихвени субсидии, отпускането на помощта само по себе си оказва въздействие на облекчаване на получателите от тежест, която обичайно трябва да поемат при упражняване на дейността си.
(83)
С оглед на всички тези елементи Комисията може да заключи единствено, че мерките за помощ, които не попадат в приложното поле и не изпълняват предпоставките за отпускане на помощ „de minimis“ по съображения 68-81, действително попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от Договора.
V.II. СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
(84)
Въпреки това в ситуациите, предвидени в член 107, параграфи 2 и 3 от Договора, някои видове помощ могат да бъдат счетени за съвместими с вътрешния пазар чрез дерогация.
(85)
В разглеждания случай е необходимо да се проучи в контекста на всяка открита процедура, кое освобождаване може да е приложимо във всеки от засегнатите сектори (като се прави разграничение между селскостопанския сектор и другите сектори).
V.II.1 ПОМОЩ ЗА ДЕПАРТАМЕНТИТЕ КАСТОРИЯ И ЕВБЕЯ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ПЪРВАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(86)
С оглед на естеството на отпуснатата помощ единственото освобождаване, на което може да се разчита, за да се докаже съвместимостта на помощта с вътрешния пазар, е предвиденото в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, съгласно което помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар.
(87)
Тъй като за въпросната помощ не е постъпило уведомление, за да бъде приложимо това освобождаване е много важно тя да отговаря на правилата за държавна помощ, приложими към момента на отпускането на помощта. Според информацията, предоставена от гръцките органи, въпросната схема действа от 30 юни 1993 г. до 30 юни 2003 г. Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар следователно ще бъде проучена с оглед на правилата за държавна помощ, приложими през този период.
(88)
Една от причините, въз основа на които Комисията взе решение да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е, че помощта изглежда е била предназначена за предприятия в затруднение. В тази връзка гръцките органи посочват в писмото си от 9 август 2004 г., че критерият „жизнеспособност след преструктуриране“ няма абсолютно никакво отражение върху цялостната оценка на жизнеспособността на предприятието, извършена от кредитната институция, тъй като решението относно допустимостта за преструктуриране е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността. Този аргумент бе повторен в писмата от 15 и 29 март 2011 г. (вж. съображение 61).
(89)
Комисията счита, че това обяснение не позволява да се изключи възможността помощта да е била отпусната на предприятия в затруднение, тъй като дори решението относно допустимостта за преструктуриране да е взето непосредствено след проучването на жизнеспособността, както твърдят гръцките органи, самото проучване е било съсредоточено върху перспективите за жизнеспособност на получателите след преструктурирането. Това означава, че е възможно кандидатите да са били в затруднение към момента на проучването, но въпреки това да са били допуснати до схемата, тъй като институцията, извършваща проучването, е прогнозирала евентуално връщане към жизнеспособност след преструктурирането на дълга (Комисията подчерта това доказателство и в съображение 23 от решението си за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, тъй като в преамбюла на Министерско решение № 2045909/7931/0025 се посочва нуждата от подпомагане на предприятия, които изпитват затруднения, свързани с паричните потоци, в департаментите Кастория и Евбея).
и) Правила, приложими към помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение по време на въпросния период
I. От 1 октомври 1993 г. до 31 декември 1997 г.
(90)
Помощта за фирми в затруднение се регулира с редица правила. Към момента на влизане в сила на Министерско решение № 69836/B1461 политиката на Комисията бе да приема, че този вид помощ в селскостопанския сектор е оперативна помощ, която може да бъде счетена за съвместима с вътрешния пазар единствено ако са изпълнени следните три условия:
а)
такава помощ трябваше да засяга финансовите разходи по заеми, сключени за финансиране на вече осъществени инвестиции;
б)
кумулираният еквивалент на помощта за всички помощи, предоставени при отпускането на заема, и въпросната помощ не можеше да надвишава процента, допускан по принцип от Комисията, т.е.:
i)
за инвестиции в първично селскостопанско производство: 35 % или 75 % за необлагодетелствани райони по смисъла на Директива 75/268/ЕИО
ii)
за инвестиции в преработка и търговия със селскостопански продукти: 55 % или 75 % в регионите по цел 1 за проекти, които отговарят на секторните програми или на една от целите на член 1 от Регламент (ЕИО) № 866/90 (34), и 35 % (или 50 % в регионите по цел 1) за други проекти, които не са изключени въз основа на критериите за подбор по точка 2 от приложението към Решение 90/342/ЕИО на Комисията от 7 юни 1990 г. относно установяването на критерии за подбор, приложими към инвестиции за подобряване на условията на преработка и продажба на земеделските и горските продукти (35) (или Решение 94/173/ЕО на Комисията (36), което го замени).
в)
въпросната помощ можеше да бъде платена единствено след промени на лихвените проценти за новите сключени заеми, така че да се вземат предвид вариациите в лихвените проценти (в такива случаи размерът на помощта е трябвало да бъде по-малък от или равен на разликата в лихвените проценти върху новите заеми) или е трябвало да засяга земеделски стопанства, които дават гаранция за жизнеспособност, особено когато финансовата тежест, произтичаща от съществуващи заеми, е заплашвала жизнеспособността на стопанствата или ги е излагала на риск от несъстоятелност.
(91)
С писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи заявяват, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засягат предприятията за преработка като цяло и не посочват конкретно предприятията за преработка в селското стопанство, които са обхванати от Регламенти (ЕИО) № 866/90, (ЕО) № 951/97 и (ЕО) № 1257/1999, че цяла Гърция е регион по цел 1 и че предприятията, които са инвестирали и следователно са получили помощ от Министерство на развитие на селските райони и храните, не са могли да се възползват от преструктуриране на дълга, тъй като това не е било предвидено. Освен това те добавят, че по отношение на общия еквивалент на помощта за преструктурирането, в повечето случаи са отпуснати единствено малки суми и че преструктурирането е свързано с предходни заеми и следователно с инвестиции, които вече са направени.
(92)
Преди всичко обясненията, представени от гръцките органи, не са достатъчни, за да позволят на Комисията да изключи възможността някои предприятия за преработка в селското стопанство да са получили помощ по Министерско решение № 69836/B1451 и последващите му изменения, защото фактът, че не се посочват конкретно гореспоменатите предприятия, не сочи непременно, че те не са принадлежали на общата категория от предприятия за преработка (промишлени предприятия), които попадат в приложното поле на решението.
(93)
По отношение на съответствието с условията, посочени в съображение 90, Комисията установява, че Решение № 69836/B1451 и неговите последващи изменения засяга преструктурирането на заеми за инвестиции или за оборотен капитал.
(94)
По отношение на преструктурирането на инвестиционни заеми въз основа на информацията, предоставена от гръцките органи, Комисията установява, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква а), тъй като тези заеми засягат вече осъществени инвестиции.
(95)
Комисията установи също, че е изпълнено и второто алтернативно условие, посочено в съображение 90, буква в), тъй като предприятията получатели трябва да бъдат считани за жизнеспособни след преструктуриране въз основа на оценка, извършена от финансовите институции.
(96)
Информацията на разположение на Комисията обаче не е достатъчна, за да премахне съмненията, че е изпълнено условието, посочено в съображение 90, буква б), тъй като гръцките органи обясняват в писмото си от 9 август 2004 г., че предприятията, ангажирани в преработката и търговията със селскостопански продукти, са обхванати inter alia от разпоредбите на Регламенти (ЕИО) № 866/90 и (ЕО) № 951/97 и че тези регламенти се прилагат съобразно съдържащите се в тях разпоредби, което означава, че помощта може вече да е отпусната с максималния интензитет, предвиден в гореспоменатите регламенти (75 % за региони по цел 1, което се отнася до цяла Гърция), и че е възможно в резултат на натрупване на помощта въпросната схема да е довела до надвишаване на предвидения интензитет.
(97)
По отношение на преструктурирането на заеми за оборотен капитал не е имало възможност за прилагане на схемата в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като първото условие (буква а) ясно посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
II. От 1 януари 1998 г. до 30 юни 2000 г.
(98)
През 1997 г. условията, заложени в съображение 90, бяха заменени с условията от Съобщение на Комисията - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1997 г.“) (37). Точка 4.4 от гореспоменатите Насоки гласи, че „По отношение на селскостопанския сектор тези Насоки ще влязат в сила на 1 януари 1998 г. по отношение на новите държавни помощи. За съществуващите помощи влизането в сила ще бъде на същата дата или, в случай че Комисията е открила процедура съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО] срещу една или повече държави-членки в този контекст, след като Комисията приеме окончателно решение по отношение на засегнатата държава-членка (държави-членки) съгласно член 93, параграф 2 от Договора [за ЕО].“
(99)
Насоките от 1997 г., съвсем нови за селскостопанския сектор, предвиждат inter alia:
а)
помощ за оздравяване: мерки за ликвидност, оправдани от сериозни социални затруднения и състоящи се от гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти, ограничени до размера, необходим за поддържане на функционирането на предприятието (например за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки), изплащани единствено за периода, необходим за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване, и без неблагоприятно отражение върху положението в промишления и селскостопанския сектор в други държави-членки;
б)
помощ за преструктуриране: отпускането на помощ, свързана с план за преструктуриране, предвиждащ намаляване на капацитета или окончателно затваряне на производствени мощности, при наличието на структурен свръхкапацитет в сектора (намаляването на капацитета трябва да бъде в допълнение към всяко друго намаление, приложимо при липсата на помощ за преструктуриране), като единственото освобождаване от това условие е в случаите, когато, взети в своята съвкупност, решенията, приети в полза на всички получатели през всеки последователен 12-месечен период, не включват количество на продукта, което надвишава определен процент от общото годишно производство на този продукт в държавата (3 % за целевите мерки за определена категория продукти или оператори и 1,5 % за нецелевите мерки).
(100)
На държавите-членки е позволено да искат прилагането на тези селскостопански разпоредби вместо разпоредбите от Насоките от 1997 г. за сектори, различни от селското стопанство (строги условия, приложими в тези сектори, и по-специално по отношение на плана за преструктуриране и приноса на получателя за преструктурирането - вж. съображения 109-121 от раздел б) по-долу, „Неселскостопански сектор“).
(101)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не предоставиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната през въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1997 г., което означава или описаните в съображение 99, буква б) по-горе условия, или условията, заложени за секторите, различни от селското стопанство (представяне на план за преструктуриране за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в разумни времеви рамки, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност на помощта („един път - последен път“), намаляване на капацитета при структурен свръхкапацитет в засегнатия сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
III. От 1 юли 2000 г. до 30 юни 2003 г.
(102)
На 9 октомври 1999 г. Насоките от 1997 г. бяха заменени от Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (наричани по-долу „Насоки от 1999 г.“) (38). Точка 6.3 от Насоките от 1999 г. гласи, че „държавите-членки трябва да адаптират своите съществуващи схеми за помощ за оздравяване и преструктуриране, които се очаква да останат в действие след 30 юни 2000 г., с цел да ги приведат в съответствие с Насоките […] след тази дата.“ Освен това „за да може да се осъществи мониторинг от страна на Комисията върху процеса на адаптиране, държавите-членки трябва да ѝ предадат списък с всички такива схеми преди 31 декември 1999 г. След това, и във всеки случай преди 30 юни 2000 г., те трябва да изпратят на Комисията достатъчно информация, за да ѝ дадат възможност да провери дали схемите действително са изменени в съответствие с Насоките.“
(103)
Насоките от 1999 г. също включват специфичен раздел за преструктуриране на предприятия в затруднение в селскостопанския сектор. В сравнение с Насоките от 1997 г. този раздел дава определение на структурен свръхкапацитет в сектора, ограничава освобождаването, посочено в съображение 99, буква б), до предприятията в първичния сектор (което води до автоматичното изискване за намаляване на капацитета в подсектора на преработката и търговията със селскостопански продукти) и въвежда условието за еднократност („един път - последен път“), което означава, че помощта за преструктуриране може да бъде отпусната само веднъж.
(104)
В писмото си от 9 август 2004 г. гръцките органи не представиха информация, която да позволи на Комисията да установи, че схемата за помощ е адаптирана, за да бъде приведена в съответствие с тези разпоредби, и че следователно помощта, отпусната по време на въпросния период, е отпусната в съответствие със съответните условия, заложени в Насоките от 1999 г., с други думи след представяне на план за преструктуриране, който води до затварянето на капацитет при структурен свръхкапацитет, като при необходимост се прилага ограниченото освобождаване, посочено в съображение 103, и въз основа на принципа за еднократност („един път - последен път“).
ii) Гаранции
(105)
Друг фактор за решението на Комисията за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, е въпросът за съвместимостта на евентуалната помощ, предоставена под формата на гаранции. Гръцките органи представиха редица коментари в писмото си от 9 август 2004 г. (вж. съображение 57, букви в) и ж)). Комисията обаче счита, че е необходимо да се отбележи следното във връзка с тези коментари:
а)
по отношение на буква в) фактът, че предоставянето на гаранция подлежи на строги условия сам по себе си не изключва съществуването на държавна помощ - напротив, правилата, които се прилагат по време на действието на въпросната схема, както е посочено в писмата до държавите-членки реф. № SG(89) D/4328 от 5 април 1989 г. и SG(89) D/12772 от 12 октомври 1989 г. и точка 38 от Съобщение на Комисията до държавите-членки относно прилагането на членове 92 и 93 от Договора за ЕИО и член 5 от Директива 80/723/ЕИО на Комисията по отношение на публичните предприятия в производствения сектор (39), ясно гласят, че „… всички гаранции, дадени от държавата пряко или, чрез делегиране, посредством финансови институции, [попадат] в приложното поле на член 92, параграф 1 от Договора за ЕИО“, и налагат прилагането на условия, които могат да включват обявяването на предприятието в несъстоятелност. Макар да е вярно, че гореспоменатите писма бяха заменени през 2000 г. от Известие на Комисията за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи под формата на гаранции, в което са заложени условията, позволяващи да бъде изключено съществуването на държавна помощ, никаква част от информацията, представена в писмото на гръцките органи от 9 август 2004 г., не сочи, че гаранциите са предоставени при тези условия;
б)
дори ако гръцките органи бяха предоставили информацията, имаща за цел да покаже, че предоставените гаранции изпълняват условията за изключване на наличието на държавна помощ, Комисията не би могла да приеме обосновката, тъй като, например, освобождаването се прилага единствено ако предприятията получатели не са във финансово затруднение;
в)
по отношение на буква ж) фактът, че гаранцията не покрива някои разходи, по никакъв начин не сочи, че са изпълнени всички условия, при които помощта, свързана с предоставянето на гаранция, може да се счита за съвместима с вътрешния пазар; още повече трябва да се признае, че никоя част от останалата информация, представена от гръцките органи с писмото им от 9 август 2004 г., не сочи, че са изпълнени условията.
(106)
След тези разяснения Комисията следователно счита, че по време на действието на въпросната схема гаранциите са представлявали част от пакет инструменти за отпускане на помощ за предприятия в затруднение и че в резултат на това тяхната съвместимост е свързана с процеса на преструктуриране като цяло, за който, както подробно бе посочено в анализа на съображения 94-104, гръцките органи не са предоставили достатъчно информация, за да премахнат съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена по член 108, параграф 2 от Договора (тези констатации по отношение на гаранциите са валидни както по отношение на трите процедури, посочени в настоящото решение, така и по отношение на всички упоменати сектори, с изключение на гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., които, с оглед на използвания критерий за жизнеспособност - жизнеспособност преди преструктурирането на дълга - ще бъдат проучени отделно).
(107)
Никой от другите аргументи, изложени от гръцките органи в писмото от 9 август 2004 г. (приложен лихвен процент, въпроса с евентуалното съществуване на допълнителни разходи, произтичащи от министерските решения, които представляват неразделна част от правното основание за схемата, честота на изчисляване на лихвата), не съдържат елемент, който да промени позицията на Комисията, както е представена по-горе.
(108)
Тъй като информацията, представена от гръцките органи, не премахва съмненията, изразени от Комисията при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
б) Неселскостопански сектор
(109)
Както и при селскостопанския сектор, Комисията трябваше да проучи въпросната помощ с оглед на правилата, приложими по отношение на помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(110)
Към момента на влизане в сила на Министерско постановление № 69836/B1461, т.е. 1 октомври 1993 г., въпросните правила са били заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, и по-специално в точки 177, 227 и 228 от него.
(111)
В точка 177 от доклада се посочва, че макар и да има нужда от мерки за оздравяване с цел да бъде осигурена глътка въздух, като през това време бъдат разработени по-дългосрочни решения за затрудненията на дружеството, тези мерки не следва да възпрепятстват необходимото намаляване на капацитета и следователно следва да бъдат ограничени до случаите, при които са необходими за справяне с належащи социални проблеми.
(112)
В точка 227 от доклада се посочва, че помощта за оздравяване може да бъде обоснована съгласно Договора, когато е свързана с преструктуриране, имащо за цел да възстанови дългосрочната жизнеспособност на предприятието и/или засегнатите региони, и когато се прилага достатъчно целенасочено по отношение на даден регион или отрасъл, за да може да бъде оценено нейното въздействие.
(113)
В точка 228 от доклада се разяснява допълнително позицията на Комисията по отношение на помощта за оздравяване и се дефинира помощта за преструктуриране.
(114)
Помощта за оздравяване трябва:
а)
да се състои от мерки за ликвидност под формата на гаранции за заеми или заеми с обичайни търговски лихвени проценти;
б)
да бъде ограничена до размера, необходим, за поддържане на функционирането на предприятието и за покриване на разходите за надници и заплати и текущи доставки;
в)
да се изплаща единствено за периода, необходим (най-общо шест месеца) за изготвяне на необходимите и реалистични мерки за възстановяване;
г)
да бъде обоснована въз основа на сериозни социални затруднения, като поддържането на функционирането на предприятието не трябва да има неблагоприятно въздействие върху положението в промишления сектор в други държави-членки.
(115)
Помощта за преструктуриране трябва също да е обвързана строго с прилагането на добра програма за преструктуриране и/или преобразуване и надлежно и ефективно да служи за възстановяване на жизнеспособността на засегнатото производство, интензитетът и размерът на помощта трябва да бъдат ограничени до строгия минимум за поддържане на предприятието по време на неизбежния преходен период преди такава програма да започне да действа, което означава, че съответният период на помощта трябва да бъде ограничен и подкрепата да бъде постепенно намалявана.
(116)
Тези условия бяха заменени от Насоките на Общността от 1994 г. за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (40), които влязоха в сила на 23 декември 1994 г. (наричани по-долу „Насоките от 1994 г.“), и впоследствие от Насоките от 1997 г., които влязоха в сила на 1 януари 1998 г., а на по-късен етап от Насоките от 1999 г., които се прилагат от 1 юли, като вземат предвид периода на адаптиране, даден на държавите-членки по отношение на схемите за помощ (вж. съображения 98 и 102).
(117)
Насоките от 1994 г. потвърждават политиката на Комисията по отношение на помощта за оздравяване (вж. съображение 114) и определят по-подробно съдържанието и отраженията на плановете за преструктуриране, които следва да бъдат представени (перспектива за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействието върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета в случай на структурен свръхкапацитет във въпросния сектор и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането).
(118)
В сферата на неселскостопанските сектори Насоките от 1997 г., които произтичат от редовния преглед на политиката на Комисията в областта на оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, потвърждават съдържанието на Насоките от 1994 г.
(119)
В Насоките от 1999 г. се прилагат по-строги условия по отношение на отпускането на помощ за оздравяване чрез въвеждането на установена времева рамка за представяне на план за преструктуриране. По отношение на преструктурирането Насоките са далеч по-рестриктивни по отношение на малките и средните предприятия и предвиждат възможността за задължително намаляване на капацитета, дори и при липсата на структурен свръхкапацитет в сектора.
(120)
Тъй като обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 9 август 2004 г., са валидни както по отношение на селскостопанския, така и по отношение на неселскостопанския сектор, Комисията може само да стигне до заключението, както вече е направила по отношение на селскостопанския сектор, че информацията, представена от гръцките органи, не позволява на Комисията да установи, че са изпълнени различните условия, заложени в Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. (например, нищо не показва, че предприятията получатели са представили план за преструктуриране, който включва необходимите компенсаторни мерки). Тази констатация е валидна и по отношение на съответствието с разпоредбите, заложени в Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията.
(121)
При липсата на доказателства за съответствието с горепосочените разпоредби, Комисията не може да установи, че помощта е отпусната след представяне на план за преструктуриране, който включва всички елементи, изисквани съгласно различните правила, посочени по-горе (и по-специално перспективата за възстановяване на жизнеспособността въз основа на реалистични хипотези в рамките на разумни срокове, смекчаване на въздействията върху конкурентите, спазване на принципа за еднократност, намаляване на капацитета и помощ, пропорционална на разходите и ползите от преструктурирането, като се покриват и социалните разходи по преструктурирането). Следователно съмненията, които Комисията е изразила при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, остават валидни и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.2 ПОМОЩ ЗА ПРЕДПРИЯТИЯТА В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ ФЛОРИНА И КИЛКИС, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ВТОРАТА ПРОЦЕДУРА
а) Селскостопански сектор
(122)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи твърдят, че основното решение, уреждащо предоставянето на помощта (Министерско решение № 66336/B.1398/1993), засяга промишлените и занаятчийските предприятия и че никоя разпоредба от него не засяга селскостопанските предприятия.
(123)
Комисията взема предвид тази информация и затова смята за ненужно да разглежда въпросната схема с оглед на правилата, приложими по отношение на държавната помощ за селскостопанския сектор към момента на отпускане на помощта.
б) Неселскостопански сектор
(124)
Комисията, която към момента на откриване на процедурата считаше, че схемата е предназначена за предприятия в затруднение, тъй като Министерско решение № 66336/B.1398/1993 гласи, че предприятията трябва да бъдат жизнеспособни след преструктуриране (което само по себе си не изключва възможността предприятията да бъдат в затруднение при приемането им по схемата), трябва да анализира съвместимостта на въпросната помощ с оглед на правилата за помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на помощта.
(125)
Правилата за помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, приложими към момента на отпускане на въпросната помощ, в хронологичен ред са разпоредбите, заложени в точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията, Насоките от 1994 г. и Насоките от 1997 г.
(126)
По отношение на съответствието с разпоредбите от точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. обясненията, представени от гръцките органи в писмото им от 18 август 2005 г., са идентични с обясненията, изтъкнати като обосновка на отпускането на помощта в департаментите Кастория и Евбея (аргументите на гръцките органи, посочени подробно в съображение 57, букви а)-е), са същите като представените в съображение 56, букви а)-д). Следователно анализът на Комисията в съображения 110-121 е валиден и при въпросния случай, което значи, че съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, не са премахнати и Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(127)
В писмото си от 18 август 2005 г. гръцките органи се опитаха да обосноват въпросната помощ и въз основа на факта, че департаментите Флорина и Килкис граничат с бивша югославска република Македония и че местните предприятия са били силно засегнати в резултат от нестабилността и войната в региона.
(128)
Това позоваване на извънредни обстоятелства можеше да позволи прилагането на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, съгласно който помощта за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар. Гръцките органи обаче не представиха доказателства за затрудненията, които според твърденията им предприятията в двата департамента са изпитвали, или за причинно-следствената връзка между тези затруднения и нестабилността в региона, причинена от събитията в Югославия. Освен това Комисията не разполага с информация, която да показва, че обстоятелствата, посочени от гръцките органи, са могли да оказват описаните въздействия през целия жизнен цикъл на схемата. Най-накрая Комисията се пита защо схемата се е прилагала единствено по отношение на някои сектори от икономиката в двата департамента, макар да е логично посочените обстоятелства да са засегнали всички местни предприятия, независимо от сектора.
(129)
С оглед на тези фактори Комисията не може да разбере как член 107, параграф 2, буква б) от Договора може да е приложим по отношение на въпросната схема за помощи. Следователно Комисията може единствено да стигне до заключението, че и в този случай въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
V.II.3 ПОМОЩ В ДЕПАРТАМЕНТИТЕ РОДОПИ, ЕВРОС, КСАНТИ, ЛЕСБОС, САМОС, ХИОС И ДОДЕКАНЕЗИТЕ, РАЗГЛЕДАНА ПРИ ОТКРИВАНЕТО НА ТРЕТАТА ПРОЦЕДУРА
(130)
С оглед на факта, че Комисията е посочила в решението си за откриване на процедурата, че въз основа на наличната информация не може да се определи дали двете министерски решения от 1989 г. и последващите ги решения (описани подробно в съображения 50-52 по-горе) представляват независима схема за помощ или са неразделна част от цялостната система, анализирана в различните открити процедури, и като се има предвид, че писмото от 10 май 2006 г. от гръцките органи не представя обяснение в тази връзка, съвместимостта с вътрешния пазар на помощта, предвидена в разглежданите министерски решения, ще бъде оценена отделно. Гаранциите, предвидени в Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. (вж. съображение 49), също ще бъдат разгледани отделно, тъй като последното предвижда, че предприятията получатели трябва да бъдат жизнеспособни, а не жизнеспособни след преструктуриране, както е при посочените по-горе случаи.
(131)
Във връзка с министерските решения, посочени в съображения 44-52, анализът ще се състои от две основни части - селскостопанска и неселскостопанска - както при схемите, разгледани при първите две процедури, но неселскостопанската част ще бъде разделена на няколко подчасти - промишлен, хотелиерски и занаятчийски сектори, от една страна, и корабния сектор, от друга страна. Въгледобивният сектор, който също бе разгледан при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, няма да бъде разгледан тук, тъй като гръцките органи обясняват в писмата си от 15 и 29 март 2011 г., че съответните добивни дейности засягат мрамор и каменодобив, което означава, че засегнатите предприятия попадат в обхвата на анализа на промишления сектор.
а) Селскостопански сектор
(132)
Комисията трябва да проучи схемата с оглед на правилата, приложими по отношение на държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение към момента на отпускането на помощта.
(133)
По отношение на селскостопанския сектор въпросните правила са предвидени в съображения 90 и 98-103. Като се има предвид, че действието на въпросната схема изтича на 31 декември 2005 г., Насоките на Общността от 2004 г. относно държавната помощ за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (41) (наричани по-долу: „Насоки от 2004 г.“) следва да бъдат добавени към списъка с приложими разпоредби; Насоките от 2004 г. влизат в сила на 10 октомври 2004 г., като въвеждат по-строги условия от установените в Насоките от 1999 г. (а именно като потвърждават, че приносът на получателя по отношение на преструктурирането трябва да бъде реален и да не включва помощ). Освен това с оглед на естеството на получателите (промишлени животновъдни предприятия и млекопроизводителни стопанства) са налице основания да се счита, че схемата вероятно е обхващала както първично производство (само животновъдство), така и преработка/търговия (като стопанства с линия за преработка на място).
(134)
По отношение на съответствието със самите условия Комисията установи, че Министерско решение № 1648/B22 от 13 януари 1994 г. и неговите последващи изменения предвиждат преструктуриране на заеми, които могат да се използват за инвестиции или оборотен капитал.
(135)
По отношение на преструктурирането на заеми, свързани с инвестиции, в писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представят информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че преструктурираните заеми действително са свързани с вече осъществени инвестиции. Вследствие на това Комисията не може да установи, че е изпълнено условието, предвидено в съображение 90, буква а).
(136)
По подобен начин Комисията не може въз основа на наличната информация да стигне без всякакво съмнение до заключението, че е налице пълно съответствие с условието, предвидено в съображение 90, буква б), тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не е представила подробности в тази връзка.
(137)
По отношение на изискването, заложено в съображение 90, буква в), Комисията установи, че е налице втората алтернатива, тъй като предприятията получатели е трябвало да бъдат жизнеспособни след преструктурирането въз основа на оценка, извършена от банките.
(138)
По отношение на преструктурирането на заеми, използвани за оборотен капитал, не е имало възможност за прилагане на въпросната схема в съответствие с всички условия, предвидени в съображение 90, тъй като в първото условие (буква а) изрично се посочва, че заемите трябва да бъдат свързани с инвестиции.
(139)
Във връзка с помощта, отпусната от 1 януари 1998 г. до датата на приложимост на Насоките от 2004 г., извършеният в съображения 98-104 анализ също се прилага по същество в настоящия случай, тъй като в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи информация, която да позволи на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос.
(140)
Най-накрая по отношение на помощта, отпусната от датата на прилагане на Насоките от 2004 г. Комисията може само да отбележи, че в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция не представи факти, които да позволят на Комисията да потвърди, че с оглед на получаването на въпросната помощ е бил представен план за преструктуриране, включващ и задължителния принос. Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
(141)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи се стремят да обосноват въпросната помощ с войната в съседни региони. Гърция изрази становището, че поради ситуацията помощта отговаря на изискванията за освобождаване по член 107, параграф 3, букви а) и в) от Договора (вж. съображение 59, буква а).
(142)
Комисията не може да приеме този аргумент поради няколко причини:
а)
от регулаторна гледна точка наличието на конфликт се приема за извънредно събитие, което може да попадне само в приложното поле на член 107, параграф 2, буква б) от Договора, според който помощта, предназначена за отстраняване на щети, причинени от природни бедствия или други извънредни събития, е съвместима с вътрешния пазар;
б)
в селскостопанския сектор съвместимостта на мерките за помощ се оценява с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква в) от Договора, в който е заложено, че помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес, могат да се считат за съвместими с вътрешния пазар, а не с оглед на изключението, предвидено в член 107, параграф 3, буква а) от Договора, което предвижда, че помощите за насърчаване на икономическото развитие на региони, където жизненото равнище е необичайно ниско или където има високо равнище на непълна заетост, както и на регионите, посочени в член 349 (42), като се вземе предвид структурната, икономическата и социалната ситуация в тях, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар;
в)
за прилагането на тази дерогация е било необходимо помощта да бъде отпусната съобразно с правилата, уреждащи помощите за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение, а по-горе вече бе показано, че случаят не е такъв.
(143)
Комисията не е в състояние да потвърди приложимостта на член 107, параграф 2, буква б) от Договора поради следните основания:
а)
в писмото си от 10 май 2006 г. Гърция правилно посочи, че общият БВП и този на глава от населението в засегнатите департаменти е бил много нисък в сравнение с други региони в държавата през периода, обхванат от схемата, но заяви и това, че БВП е отбелязал известен растеж през същия период, което сочи, че войната в съседните региони не е оказала катастрофално въздействие върху икономиката на засегнатите територии;
б)
както показва описанието на правното основание на схемата, някои промени са въведени в схемата почти десет години след края на военните действия в съседните региони; следователно не може да се приеме, че Гърция е била принудена да сe намеси поради войната в граничните райони и че в резултат на това е налице причинно-следствена връзка между нея и затрудненията на предприятията (един пример е достатъчен, за да илюстрира тази забележка: Министерско решение № 2/64046/0025/2003 от 28 януари 2004 г., посочено в съображение 48, обхваща заемите, които са могли да теглят промишлени предприятия - с други думи евентуално промишлени животновъдни предприятия - до 31 декември 2004 г.).
(144)
По отношение на другите мнения, представени от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г., Комисията подчертава следното (тези коментари, с изключение на буква б), се отнасят и до всички други сектори, посочени в откритата процедура):
а)
проблеми като липсата на динамика на местните пазари или спад в търсенето не могат да бъдат решени с отпускането на помощи на предприятия в затруднение без преструктуриране. Структурните мерки са по-подходящо средство за подкрепа;
б)
делът на производството на месо в засегнатите департаменти от общото производство в Гърция няма никаква връзка с риска от нарушаване на конкуренцията, който произтича от помощта, отпусната извън установената регулаторна рамка (в настоящия случай помощта, отпусната на предприятия в затруднение без план за преструктуриране); съгласно съдебната практика на Съда, когато финансовата помощ, отпусната от държава-членка, укрепва позицията на предприятие в сравнение с неговите конкуренти (което се наблюдава по същество в настоящия случай), тази помощ може да създаде конкурентно предимство пред другите предприятия, които не се възползват от такава подкрепа (43);
в)
въпросът с жизнеспособността на предприятията по смисъла на двете министерски решения, издадени през 1989 г., ще бъде разгледан по-нататък в настоящото решение;
г)
аргументът, според който сметката, създадена по Закон № 128/75, не представлява държавен ресурс, е разгледан в съображение 82, буква г).
(145)
С оглед на тези съображения Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
б) Промишлен, занаятчийски и хотелиерски сектор
(146)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(147)
Както в случая на помощта, посочена в първите две процедури, правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение към момента на отпускането на въпросната помощ, в хронологичен ред са точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г. и 1999 г. Тъй като в разглеждания случай режимът изтича на 31 декември 2005 г. в някои департаменти, към списъка трябва да се добавят Насоките от 2004 г.
(148)
Информацията, изпратена от гръцките органи в писмото им от 10 май 2006 г. и изложена в съображение 59, не включва подробности по отношение на съответствието с правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение. Следователно Комисията не е в състояние да потвърди дали е налице съответствие с точки 177, 227 и 228 от Осмия доклад за политиката в областта на конкуренцията и Насоките от 1994 г., 1997 г., 1999 г. и 2004 г.
(149)
Следователно Комисията не е в състояние да премахне всички съмнения, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с общия пазар.
в) Корабен сектор
(150)
Съвместимостта на въпросната схема с вътрешния пазар ще бъде оценена от две гледни точки, като се вземе предвид факта, че терминът „корабен сектор“ обхваща както корабостроене, така и транспорт с кораби.
(151)
Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(152)
По отношение на корабостроенето правилата, приложими по отношение на оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение след влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г., са следните:
а)
до 31 декември 1998 г.: Директива 90/684/ЕИО на Съвета от 21 декември 1990 г. относно помощите в областта на корабостроенето (44);
б)
от 1 януари 1999 г. до 31 декември 2003 г.: Регламент (ЕО) № 1540/98 на Съвета от 29 юни 1998 г. за установяване на нови правила за помощ за корабостроенето (45);
в)
от 1 януари 2004 г.: Рамка за държавната помощ за корабостроенето (46).
(153)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(154)
По подобен начин във връзка с морския транспорт Комисията трябва да проучи въпросната схема с оглед на правилата, уреждащи помощта за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение.
(155)
От влизането в сила на Министерско решение № 1648/B.22 от 13 януари 1994 г. правилата, уреждащи оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в корабната индустрия, са и продължават да бъдат следните:
а)
финансови и данъчни мерки, отнасящи се до използването на кораби, вписани в регистъра на Общността (47);
б)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 1997 г. (48)
в)
Насоките на Общността относно държавните помощи за морския транспорт от 2004 г. (49)
(156)
В писмото си от 10 май 2006 г. гръцките органи отново не представиха информация, която би позволила на Комисията да установи, че въпросната схема за помощи е била прилагана съгласно правилата, приложими при оздравяването и преструктурирането на предприятия в затруднение в този сектор. Следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
г) Помощ, отпусната в департаментите Лесбос, Самос, Хиос и Додеканезите, която е посочена и в третата процедура
(157)
В рамката на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, Комисията разгледа две хипотези, тъй като не разполагаше с достатъчно информация:
а)
помощта, предвидена в Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. и Министерско решение № 2078809 от 10 октомври 1989 г. и техните изменения, попада в обхвата на същата рамка, както установената съгласно решенията, посочени в съображения 44-48.
б)
помощта е била част от система за финансиране, която не е установена върху същите основи.
(158)
В писмото си от 10 май 2006 г. Гърция заяви, че двете министерски решения, издадени през 1989 г., предвиждат предприятията да бъдат жизнеспособни преди и след преструктуриране на дълговете им. Комисията не може да подкрепи това твърдение, тъй като след повторно проучване изглежда, че никое от двете въпросни решения не предвижда изискването предприятията да са жизнеспособни преди и след преструктурирането на дълговете. Следователно Комисията ще оцени съвместимостта на помощта, която попада в приложното поле на двете решения и техните изменения, като се основава не само върху двете хипотези, заложени в съображение 157, а и без да изключва - при втората хипотеза - че помощта може да е била отпусната на предприятия в затруднение.
(159)
По отношение на първата хипотеза, заложена в съображение 157, Комисията е принудена да установи, че ако двете министерски решения, издадени през 1989 г., и техните изменения попадат в същата рамка, както установената от министерските решения, посочени в съображения 44-48, анализът, извършен в съображения 146-149, остава валиден, обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени при откриването на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(160)
Във връзка с втората хипотеза са разгледани два сценария: помощта е отпусната на предприятия в затруднение или помощта е отпусната на жизнеспособни предприятия.
(161)
При първия сценарий извършеният по съображения 146-149 анализ остава валиден, а обясненията, представени от Гърция в писмото ѝ от 10 май 2006 г., не премахват съмненията, изразени от Комисията при откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора, и затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросният режим е несъвместим с вътрешния пазар.
(162)
При втория сценарий Комисията също отбелязва, че обясненията на Гърция в писмата ѝ от 10 май 2006 г., 15 март 2011 г. и 29 март 2011 г. не позволяват на Комисията да установи дали оборотният капитал, използващ субсидирани заеми, е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно регионалната помощ (след влизането в сила на Министерско решение № 2041901 от 16 май 1989 г. приложимите правила са Съобщение на Комисията относно начина на прилагане на член 92, параграф 3, букви а) и в) по отношение на регионалната помощ (50), следвано от Насоките от 1998 г. относно националната регионална помощ (51)). Затова Комисията е принудена да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(163)
В случай, че този оборотен капитал не е финансирал допустими инвестиции по смисъла на правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията трябва да провери дали помощта, отпусната за този капитал, която в такъв случай се квалифицира като оперативна помощ, може да бъде обявена за съвместима съгласно приложимите разпоредби на правилата на Съюза относно националната регионална помощ. С оглед на това Комисията желае да подчертае, че от засегнатата държава-членка зависи да изпълни задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като осигури всички необходими елементи, за да може Комисията да провери съвместимостта на въпросната помощ (52). Тъй като информацията в различните писма, представени от Гърция, не позволява на Комисията да провери съответствието с разпоредбите в правилата на Съюза относно националната регионална помощ, Комисията може единствено да стигне до заключението, че въпросната схема е несъвместима с вътрешния пазар.
(164)
Гаранцията, предоставена съгласно Решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г., не може да бъде считана за инструмент в помощ на преструктурирането на предприятие в затруднение, както гаранцията, предвидена в другите министерски решения, упоменати в настоящото решение, тъй като в Министерско решение № 2/82257/0025 се предвижда, че тя може да бъде предоставена единствено на жизнеспособни сами по себе си предприятия, а не на предприятия, които са жизнеспособни след преструктуриране на дълга. Следователно гаранцията следва да се проучи с оглед на приложимите правила за държавна помощ.
(165)
От влизането в сила на Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. до 31 декември 2005 г. (датата на изтичане на срока на действие на схемата) гаранциите се уреждат от Съобщението от 2000 г.
(166)
В съобщението от 2000 г. се предвижда задължението на Комисията да оценява съвместимостта на помощта, свързана с предоставянето на гаранция, въз основа на правилата, приложими по отношение на други форми на помощ и заложени в различните рамки и насоки, приложими в засегнатите сектори. Освен това гаранцията може да се приеме единствено ако мобилизацията ѝ е договорно обвързана със специфични условия, които могат да стигнат дори до задължителното обявяване в несъстоятелност на предприятието получател или друга подобна процедура.
(167)
В настоящия случай гръцките органи не са представили никаква информация относно предоставените гаранции. В резултат на това Комисията не е в състояние да ги оцени с оглед на различните правила, приложими в засегнатите сектори, или да установи дали тази мярка за помощ може да е надвишавала максималните интензитети на помощта, приложими в съответните случаи по отношение на предприятия, които не са в затруднение (освен това в отговора си във връзка с третата процедура Гърция не е представила информация относно съответствието с тези различни правила).
(168)
При тези обстоятелства Комисията не е в състояние да стигне до заключението, че отпуснатата помощ под формата на гаранции съгласно Министерско решение № 2/82257/0025 от 18 декември 2000 г. е съвместима с вътрешния пазар.
VI. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(169)
Комисията отбелязва, че Гърция незаконно е приложила въпросните мерки за помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора. Горният анализ сочи, че помощта не може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, тъй като Гърция не е представила информация, която да доказва съответствие с различните упоменати правила, и следователно Комисията не е в състояние да разсее съмненията, изразени при откриването на различните процедури. В тази връзка Комисията припомня, че засегнатата държава-членка носи отговорността за изпълнение на задължението за сътрудничество, което има към Комисията, като предоставя всички елементи, необходими за проверка на съвместимостта на въпросната помощ.
(170)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (53) при вземането на отрицателни решения в случаи на неправомерна помощ, Комисията трябва да реши съответната държава-членка да вземе всички необходими мерки за възстановяване на помощта от получателя (в настоящия случай всички предприятия, които са се възползвали от разпоредбите на разглежданите министерски решения). Гърция трябва да вземе всички необходими мерки за възстановяването на несъвместимата помощ, отпусната на получателите. Съгласно разпоредбите на точка 42 от известието на Комисията „Към ефективно прилагане на решенията на Комисията, разпореждащи на държавите-членки да възстановят неправомерна и несъвместима държавна помощ“ (54) Гърция разполага с четиримесечен срок, считано от уведомяването за настоящото решение, за да го изпълни. Помощта, която подлежи на възстановяване, включва лихви, изчислени съгласно Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (55).
(171)
Настоящото решение трябва да бъде приложено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати по схемата за помощ, като се изключат индивидуалните помощи, отпуснати за специфични проекти, които към момента на отпускането на помощта са отговаряли на всички условия, установени в разпоредбите „de minimis“ или за освобождаване, приложими съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (56) или съгласно схема за помощ, одобрена от Комисията.
(172)
В член 15 от Регламент (ЕО) № 659/1999 е заложено, че правомощията на Комисията за възстановяване на помощ са предмет на давностен срок от десет години. Този давностен срок започва да тече в деня, в който неправомерната помощ е предоставена на получателя, било като индивидуална помощ или като помощ по схема за помощ. Всяко действие, предприето от Комисията или от дадена държава-членка, която действа по искане на Комисията, по отношение на неправомерната помощ, прекъсва давностния срок и от всяко прекъсване тече нов срок.
(173)
В настоящия случай датите, до които може да се върне Комисията за целите на възстановяването, са както следва:
а)
по отношение на помощта, посочена в първата процедура: 1 октомври 1993 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 27 май 2003 г., докато Министерско решение № 69836/B1461, прието на 14 септември 1993 г., е обнародвано в гръцкия държавен вестник на 1 октомври 1993 г. и е влязло в сила на същата дата;
б)
по отношение на помощта, посочена във втората процедура: 22 април 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 22 април 2004 г.;
в)
по отношение на помощта, посочена в третата процедура: 12 ноември 1994 г. с оглед на факта, че първото действие на Комисията датира от 12 ноември 2004 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Схемите за помощ под формата на преструктуриране на дълга, неправомерно приведени в действие от Гърция в нарушение на член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз в департаментите Кастория, Евбея, Флорина, Килкис, Родопи, Еврос, Ксанти и Додеканезите и на островите Лесбос, Самос и Хиос, са несъвместими с вътрешния пазар.
Член 2
Индивидуалната помощ, отпусната по някоя от схемите, посочени в член 1, не се квалифицира като помощ, ако към момента на отпускането ѝ отговаря на условията, установени с някой от регламентите, приети съгласно член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, приложими към момента на отпускането на помощта.
Член 3
1. Гърция възстановява от получателите несъвместимата помощ, отпусната съгласно схемите, посочени в член 1.
2. Върху сумите, които подлежат на възстановяване, се начислява лихва, считано от датата, на която са предоставени на разположение на получателите, до действителното им възстановяване.
3. Лихвите се изчисляват с натрупване в съответствие с глава V от Регламент (ЕО) № 794/2004.
4. Гърция анулира всички неизплатени плащания на помощ по схемата, посочена в член 1, считано от датата на уведомяване за настоящото решение.
Член 4
Възстановяването на помощта, отпусната по схемите, посочени в член 1, е незабавно и ефективно.
Гърция осигурява прилагането на настоящото решение в срок от четири месеца от датата, на която е уведомена за него.
Член 5
1. В срок от два месеца от уведомяването за настоящото решение Гърция изпраща на Комисията следната информация:
а)
списък на получателите, които са получили помощ по схемите, посочени в член 1, и общия размер, получен от всеки от тях по въпросната схема;
б)
общия размер (главница и лихви), който следва да бъде възстановен от всеки получател в случай на помощ, която не може да бъде включена в обхвата на правилото „de minimis“;
в)
подробно описание на вече предприетите мерки за изпълнение на настоящото решение и на планираните такива;
г)
документи, доказващи, че на получателите е наредено да възстановят помощта.
2. Гърция информира редовно Комисията за напредъка по националните мерки, предприети за прилагане на настоящото решение, до пълното възстановяване на помощта, предоставена съгласно схемата, посочена в член 1. При поискване от страна на Комисията Гърция незабавно предоставя информация за вече предприетите и планираните мерки за изпълнение на настоящото решение. Тя предоставя и подробна информация относно сумите на помощта и лихвите, които вече са възстановени от получателите.
Член 6
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 19 октомври 2011 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 19 ottobre 2011
relativa ai regimi di aiuti di Stato sotto forma di ristrutturazione dei debiti, a cui la Grecia ha dato esecuzione nei dipartimenti di Castorià, Eubea, Florina, Kilkis, Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso, nonché nelle isole di Lesbo, Samo e Chio
[n. C23/04, (ex NN 153/03), C 20/05 (ex NN 70/04) e C 50/05 (ex NN 20/05)]
[notificata con il numero C(2011) 7252]
(Il testo in lingua greca è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2012/307/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l’accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare, l’articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente all’articolo 108, paragrafo 2, primo comma, del trattato (1) e viste tali osservazioni,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Dopo aver ricevuto informazioni secondo le quali erano stati concessi aiuti a imprese dei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, nel 1993 e anche nel corso degli anni successivi, nell’ambito di un piano di ristrutturazione (rinegoziazione) dei debiti, con lettera del 27 maggio 2003 la Commissione aveva chiesto alle autorità greche di comunicarle, nel termine di quattro settimane, il testo della base giuridica di tale piano, insieme a tutte le informazioni necessarie per l’esame del medesimo in virtù degli articoli 87 e 88 del trattato CE (3).
(2)
Con lettera in data 10 luglio 2003, protocollata il 17 luglio 2003, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea aveva comunicato alla Commissione una nota delle autorità greche nella quale si chiedeva la proroga di un mese del termine indicato al considerando 1.
(3)
Con lettera del 4 agosto 2003, protocollata il 6 agosto 2003, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea trasmetteva alla Commissione le informazioni richieste con la lettera del 27 maggio 2003.
(4)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato con il numero NN 153/03.
(5)
Con lettera del 21 giugno 2004 (4), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE (C 23/04) (in seguito «primo procedimento»).
(6)
La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (5). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(7)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(8)
Con lettera del 13 luglio 2004, protocollata 19 luglio 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga dei termini concessi alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al primo procedimento aperto.
(9)
Con fax del 6 agosto 2004 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(10)
Con lettera del 9 agosto 2004, protocollata il 10 agosto 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha comunicato alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al primo procedimento aperto.
(11)
Dalle informazioni comunicate dalle autorità greche con lettera del 4 agosto 2003 è emerso che gli aiuti in parola non riguardavano solo i dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, ma anche quelli di Florina e Kilkis. Di conseguenza, con fax del 22 aprile 2004 i servizi della Commissione hanno chiesto alle autorità greche informazioni complementari in merito a tali aiuti.
(12)
Con lettera del 26 maggio 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga di un mese del termine concesso alle autorità greche per la trasmissione dei complementi di informazione di cui sopra.
(13)
Con fax del 7 giugno 2004 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(14)
Con lettera del 1o luglio 2004, protocollata lo stesso giorno, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le informazioni richieste con fax del 22 aprile 2004.
(15)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato col numero NN 70/04.
(16)
Con lettera del 9 giugno 2005 (7), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE per quanto riguarda gli aiuti concessi nei dipartimenti di Florina e Kilkis (C 20/05) (in seguito «il secondo procedimento»).
(17)
La decisione di avvio del procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (8). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(18)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(19)
Con lettera del 24 giugno 2005, protocollata il 28 giugno 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto due mesi di proroga del termine concesso alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al secondo procedimento aperto.
(20)
Con fax del 13 luglio 2005 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(21)
Con lettera del 18 agosto 2005, protocollata il 24 agosto 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha comunicato alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al secondo procedimento aperto.
(22)
Dall’esame delle informazioni trasmesse dalle autorità greche con lettera del 1o luglio 2004 è emerso che erano stati concessi aiuti anche in altri dipartimenti oltre a quelli oggetto dei due primi procedimenti. Di conseguenza con fax del 12 novembre 2004 i servizi della Commissione hanno chiesto alle autorità greche informazioni complementari in merito a tali aiuti.
(23)
Con lettera del 13 dicembre 2004, protocollata il 15 dicembre 2004, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto una proroga di un mese del termine concesso alle autorità greche per la trasmissione dei complementi di informazione di cui sopra.
(24)
Con fax del 6 gennaio 2005 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(25)
Con lettera del 27 gennaio 2005, protocollata il 1o febbraio 2005, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le informazioni complementari richieste con fax del 12 novembre 2004.
(26)
Dall’esame di tali informazioni è emerso che erano stati concessi aiuti senza la preventiva approvazione della Commissione, ragione per la quale essa ha aperto un fascicolo di aiuti non notificati, registrato col numero NN 20/05.
(27)
Con lettera del 22 dicembre 2005 (10), la Commissione ha informato la Grecia della decisione di avviare il procedimento di cui all’articolo 88, paragrafo 2, del trattato CE, per quanto riguarda gli aiuti concessi nei dipartimenti di Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso e delle isole di Lesbo, Samo e Chio (C 50/05) (in seguito «il terzo procedimento»).
(28)
La decisione di avvio del procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea (11). La Commissione ha chiesto agli interessati di presentare le loro osservazioni sulle misure di aiuto in parola.
(29)
La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
(30)
Con lettera del 23 gennaio 2006, protocollata il 25 gennaio 2006, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto alla Commissione tre mesi di proroga del termine concesso alle autorità greche per comunicare la risposta in seguito al terzo procedimento aperto.
(31)
Con fax del 3 febbraio 2006 la Commissione ha concesso la proroga del termine richiesta.
(32)
Con lettera del 10 maggio 2006, protocollata l’11 maggio 2006, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione la risposta delle autorità greche in merito al terzo procedimento aperto.
(33)
Dopo aver riesaminato tutte le basi giuridiche comunicate, la Commissione ha invitato le autorità greche, con fax del 12 gennaio 2011, a fornirle nel termine di un mese alcune precisazioni sugli aiuti concessi.
(34)
Con messaggio elettronico del 7 febbraio 2011, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha chiesto alla Commissione una proroga di 40 giorni lavorativi del suddetto termine.
(35)
Con fax del 17 febbraio 2011 la Commissione ha concesso una proroga del termine di 20 giorni lavorativi.
(36)
Con messaggi di posta elettronica in data 15 marzo e 29 marzo 2011, la Rappresentanza permanente della Grecia presso l’Unione europea ha trasmesso alla Commissione le precisazioni richieste.
II. DESCRIZIONE
(37)
Il decreto ministeriale n. 69836/B1461 del 30 settembre 1993 prevede la conversione dei debiti, scaduti o no alla data del 30 giugno 1993, di qualsiasi natura (capitale circolante e investimenti fissi), in dracme o in valuta, o le escussioni di garanzia, in dracme o in valuta, a carico delle imprese artigianali e industriali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea, in un nuovo prestito rimborsabile in 10 anni a rate semestrali costanti (ammortamento del capitale e interessi) o a rate semestrali di ammortamento costante del capitale con calcolo semestrale degli interessi al tasso del momento (il tasso del nuovo prestito è quello praticato per i buoni del Tesoro a 12 mesi in occasione dell’ultima emissione che precede l’inizio di ogni periodo di calcolo degli interessi dei prestiti, maggiorato di due unità, con un abbuono di 10 punti percentuali nei primi cinque anni a carico del conto di cui alla legge n. 128/75) (12).
(38)
In alternativa le suddette imprese possono beneficiare per cinque anni di un abbuono di interessi di 10 punti percentuali sui debiti in dracme o in valuta in essere al 30 giugno 1993 e connessi a capitale circolante e a investimenti fissi.
(39)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(40)
I decreti ministeriali n. 2035824/5887 del 1o giugno 1994, n. 2045909/7431/0025 del 26 agosto 1994, n. 2071670/11297 del 9 novembre 1994 e n. 72742/B1723 dell’8 dicembre 1994 precisano i periodi di franchigia e gli abbuoni di interessi connessi ai nuovi prestiti e prevedono che gli stessi prestiti nuovi sono assistiti da garanzia statale.
(41)
Il decreto ministeriale n. 66336/B.1398, del 14 settembre 1993, prevede le stesse misure e le stesse condizioni di accesso all’aiuto descritte al considerando 37. Il decreto prevede inoltre la concessione della garanzia statale sul capitale e sugli interessi dei debiti ristrutturati delle imprese industriali e artigianali nei dipartimenti di Florina e Kilkis, oltre che sugli interessi di mora fino al 31 dicembre 1992 per prestiti connessi al capitale circolante e a investimenti fissi di tali imprese, entro i limiti del conto di cui alla legge n. 128/75.
(42)
Il decreto n. 66336/B1398 del 14 settembre 1993 è stato modificato dai seguenti decreti: n. 30755/B1199 del 21 luglio 1994, n. 60029/B1541 del 23 settembre 1994, n. 72742/B1723 dell’8 dicembre 1994, n. 236/B22 del 4 gennaio 1995, n. 8014/B285 del 28 febbraio 1995, n. 44678/B1145 del 3 luglio 1995, n. 44446/B1613 del 24 dicembre 1996, n. 40410/B1678 del 9 dicembre 1997, n. 10995/B546 del 24 marzo 1999, n. 12169/B736 del 22 marzo 2000 e dal decreto n. 35913/B2043 del 24 ottobre 2000. Questi diversi decreti modulano la durata dei prestiti, i periodi di franchigia e gli abbuoni di interesse connessi ai nuovi prestiti, e prorogano inoltre la durata dei periodi oltre i quali le rate non pagate diventano esigibili.
(43)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(44)
Il decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 prevede quanto segue:
a)
per i nuovi prestiti per capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1993 a imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro, è concesso un abbuono di interessi di 10 punti percentuali a carico del conto di cui alla legge n. 128/75, entro il limite del 20 % del fatturato dell’anno precedente e fino al 50 % degli ordinativi dell’anno in corso dell’impresa, sugli interessi contabilizzati a partire dal 1o aprile 1993 fino al 31 marzo 1996, e il beneficio della garanzia statale fino a un importo complessivo massimo di 100 milioni di dracme (293 470 EUR);
b)
l’insieme dei debiti, scaduti o no alla data del 31 dicembre 1993, relativi a capitale circolante e a investimenti fissi, di imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali della regione della Tracia, è raggruppato e costituirà l’oggetto di un nuovo prestito rimborsabile in 10 anni a rate semestrali costanti (ammortamento del capitale e interessi), a carico del conto di cui alla legge n. 128/75, con il beneficio di una garanzia statale;
c)
nella ristrutturazione dei debiti sono compresi gli interessi di mora fino al 31 dicembre 1992 sui prestiti per investimenti fissi e per capitale circolante.
(45)
Le imprese devono essere redditizie dopo la ristrutturazione del debito (il che implica che si trovano in una situazione di difficoltà): questo criterio deve essere verificato dalle banche.
(46)
Il decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 ha subito una serie di modifiche apportate dai seguenti decreti: 14237/B.664/6.4.1994, 235/B.21/4.1.1995, 44678/B.1145/3.7.1995, 14946/B.566/30.4.1996, 44446/B.1613/24.12.1996, 32576/B.1282/9.10.1997 (13), 11362/B.472/7.4.1997, 40412/B.1677/9.12.1997 (14), 42998/B.2026/15.12.1998, 19954/B.957/7.6.1999, 10123/B.507/17.3.1999, 6244/B.270/18.2.2000 e 35913/B.2043/24.10.2000 (15). Tutti i suddetti atti disciplinano parametri di natura tecnica, come gli abbuoni di interesse, i periodi di franchigia, la durata dei prestiti e quella oltre la quale le rate non pagate diventano esigibili.
(47)
Il decreto ministeriale n. 2003341/683/0025/17.2.94 concede la garanzia dello Stato greco sui prestiti per capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1993 a imprese industriali, artigianali, minerarie, ad aziende zootecniche di tipo industriale, ad aziende alberghiere e a imprese navali insediate o operanti, indipendentemente dalla sede dell’impresa, nei dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro, per un importo fino a 100 milioni di dracme (293 470 EUR) per impresa, nonché a copertura dei debiti (capitale e interessi) che risultano dalla ristrutturazione dei debiti in essere al 31 dicembre 1993 connessi a vecchi prestiti, in conformità ai requisiti e alle condizioni del decreto ministeriale congiunto n. 1648/Γ.Γ.54/B.22/13.1.94.
(48)
Il decreto ministeriale n. 2003341/683/0025/17.2.94 ha subito una serie di modifiche apportate dai seguenti decreti: 2022973/3968/0025/18.5.94, 2043231/6673/0025/11.7.95, 2030175/4446/0025/10.6.1996, 2087184/49/0025/11.7.97, 2016123/2133/0025/6.3.1998, 2090373/11216/0025/1.6.98 (16), 2/21857/0025/7.10.1999, 2/14774/0025/31.5.2000, 2/82257/0025/18.12.2000, 2/7555/0025/25.5.2001, 2/61352/0025/31.1.2002 e 2/64046/0025/2003/28.1.2004. In virtù dei decreti suddetti la garanzia statale assiste l’attuazione delle misure previste dai diversi decreti modificativi del decreto ministeriale n. 1648/B.22/13.1.1994 (cfr. considerando 46).
(49)
Tra i decreti di cui all’elenco precedente, il decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 precisa inequivocabilmente che per poter beneficiare delle sue disposizioni le imprese devono essere redditizie (e non diventare redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti, come nel caso degli altri decreti ministeriali citati nella presente decisione): questo significa che tali imprese non si trovano in situazione di difficoltà.
(50)
Con il decreto ministeriale n. 2041901/16.5.1989 è approvato il versamento, a valere sul conto comune di cui alla legge n. 128/75, di un abbuono di interessi di tre punti percentuali (3 %), sui saldi residui di prestiti di capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1989 alle imprese che hanno sede nei dipartimenti di Evro, Lesbo, Samo, Chio e del Dodecanneso.
(51)
Con il decreto ministeriale n. 2078809/10.10.1989 è approvato il versamento, a valere sul conto comune di cui alla legge n. 128/75, di un abbuono di interessi di tre punti percentuali (3 %), sui saldi residui di prestiti di capitale circolante concessi a partire dal 1o aprile 1989 alle imprese che hanno sede nei dipartimenti di Rodope, Xanthi e Samo.
(52)
I decreti ministeriali n. 9034/B.289/10.2.2003 e n. 37497/B.1232/2.6.2003 completano i decreti elencati nei considerando 50 e 51 della presente decisione in quanto precisano il campo di applicazione e determinati parametri di natura tecnica dei previsti abbuoni di interesse.
III. MOTIVI CHE HANNO CONDOTTO ALL’AVVIO DEL PROCEDIMENTO DI INDAGINE FORMALE
(53)
Per quanto riguarda i tre regimi di aiuti in esame, la Commissione nutriva dubbi sia in merito all’assenza di aiuti di Stato, sia alla compatibilità con il mercato interno degli aiuti che riteneva esistessero.
a) Giustificazione del primo procedimento
(54)
Il primo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
quando furono loro chieste spiegazioni sugli aiuti contestati, le autorità greche risposero che non avevano trasmesso i decreti ministeriali che costituivano la base giuridica degli aiuti perché ritenevano che gli aiuti istituiti da tali decreti non costituissero aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 87, paragrafo 1, del trattato CE; le medesime autorità aggiunsero che, pur non conoscendo il numero esatto di beneficiari, agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis;
b)
dato che al momento in cui furono concessi gli aiuti la regola de minimis non vigeva nel settore agricolo e poiché i decreti che costituivano la base giuridica degli aiuti contestati si rivolgevano a imprese in difficoltà di liquidità, la Commissione aveva ritenuto che gli aiuti dovevano essere esaminati alla luce delle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà fin dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore agricolo le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dall’entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali;
d)
nel settore industriale e artigianale vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non conoscevano il numero dei beneficiari delle misure previste dai succitati decreti ministeriali e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto gli aiuti dovevano quindi essere analizzati in base alle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
nel settore artigianale e industriale, le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dall’entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali.
b) Giustificazione del secondo procedimento
(55)
Il secondo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
quando fu chiesto loro di dare spiegazioni in merito agli aiuti contestati, le autorità greche avevano indicato che, pur non conoscendo il numero esatto di beneficiari, agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis; a parte il fatto che fino al 1o gennaio 2005 la regola de minimis non si applicava al settore agricolo, la Commissione non disponeva comunque di alcuna informazione che le avrebbe permesso di determinare in che misura gli importi percepiti dalle aziende agricole in virtù del decreto ministeriale n. 66336/B.1398 e successive modifiche, potessero rientrare nell’ambito di applicazione del regolamento (CE) n. 1860/2004 della Commissione, del 6 ottobre 2004, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nei settori dell’agricoltura e della pesca (17), che ha istituito la regola de minimis nel settore agricolo;
b)
poiché i decreti succitati riguardavano imprese in difficoltà, gli aiuti avrebbero dovuto essere esaminati alla luce delle diverse regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà fin dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati, ossia a partire dal 21 settembre 1993; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire in che misura tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore agricolo le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dal 21 settembre 1993;
d)
nel settore industriale e artigianale vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non conoscevano il numero dei beneficiari delle misure previste dai succitati decreti ministeriali e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto, anche questi aiuti dovevano essere analizzati in base alle diverse norme applicabili a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dal 21 settembre 1993; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
in questi stessi settori, le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse norme applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie a partire dal 21 settembre 1993.
c) Giustificazione del terzo procedimento
(56)
Il terzo procedimento è stato avviato per tutti i motivi seguenti:
a)
come nel caso dei primi due procedimenti avviati, le autorità greche hanno riferito, tra le altre informazioni, che agli importi degli aiuti in questione doveva con tutta probabilità applicarsi la regola de minimis; a parte il fatto che fino al 1o gennaio 2005 la regola de minimis non si applicava al settore agricolo, la Commissione non disponeva comunque di alcuna informazione che le avrebbe permesso di determinare in che misura gli importi percepiti dalle aziende agricole in virtù dei decreti ministeriali che costituivano la base giuridica del regime di aiuti in esame potessero rientrare nel campo di applicazione del regolamento (CE) n. 1860/2004;
b)
poiché i decreti succitati riguardavano imprese in difficoltà, gli aiuti avrebbero dovuto essere esaminati alla luce delle diverse regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti ministeriali succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire in che misura tali regole fossero state rispettate;
c)
nel settore industriale, artigianale e alberghiero vigeva certo la regola de minimis, ma poiché le autorità greche non avevano presentato informazioni circa il numero dei beneficiari degli aiuti e poiché i limiti massimi degli aiuti de minimis sono calcolati su un periodo di tre anni e non per una data operazione, era impossibile stabilire se gli aiuti contemplati dai succitati decreti potessero effettivamente rientrare nella regola de minimis; in questo contesto, gli aiuti dovevano quindi essere analizzati in base alle diverse regole applicabili a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà applicabili a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
d)
nel settore del carbone e nel settore navale, la regola de minimis si applicava solo a partire dall’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 69/2001 della Commissione, del 12 gennaio 2001, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti d’importanza minore («de minimis») (18); tuttavia, per i motivi indicati alla lettera c), anche in questo caso gli aiuti avrebbero dovuto essere analizzati in base alle diverse regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà di applicazione a partire dall’entrata in vigore del primo dei decreti succitati; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
e)
nel campo dei trasporti marittimi la regola de minimis non si applicava; l’esame degli aiuti si sarebbe dovuto effettuare anche in questo caso in base alle varie regole applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà, applicabili a partire dalla data di entrata in vigore del primo dei succitati decreti; tuttavia le informazioni disponibili non permettevano di stabilire se tali regole fossero state rispettate;
f)
per nessuno dei settori suddetti le informazioni disponibili permettevano di stabilire se la garanzia statale fosse stata accordata nel rispetto delle diverse regole applicabili agli aiuti di Stato sotto forma di garanzie vigenti a partire dalla data di entrata in vigore del primo dei succitati decreti ministeriali.
g)
il decreto n. 2041901/16.5.1989 e i decreti elencati ai considerando 51 e 52 della presente decisione prevedono aiuti per altri dipartimenti oltre a Rodope, Evro e Xanthi e non era possibile stabilire se il sistema di intervento da essi previsto costituisse una proroga del regime applicato nei tre dipartimenti suddetti oppure un regime indipendente; in ogni caso in base alle informazioni disponibili non era comunque possibile determinare se fossero state rispettate le regole applicabili in materia di aiuti di Stato (regole in materia di aiuti a finalità regionale o regola de minimis);
h)
nell’ipotesi in cui i decreti ministeriali richiamati alla lettera g) costituissero un’estensione del regime di intervento pubblico applicato nei dipartimenti di Rodope, Evro e Xanthi, non era possibile stabilire se gli aiuti previsti potessero rientrare nella regola de minimis o essere considerati compatibili con le disposizioni che disciplinano la concessione di aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà;
i)
nell’ipotesi in cui i decreti ministeriali richiamati alla lettera g) avessero costituito un regime di intervento indipendente, in mancanza di ulteriori precisazioni nelle disposizioni dei medesimi sarebbe stato necessario esaminare la compatibilità dell’applicazione dei decreti alle imprese sane e alle imprese in difficoltà; le conclusioni di tale analisi sono:
i)
nelle imprese in difficoltà non era possibile stabilire in che misura gli aiuti previsti potessero rientrare nella regola de minimis o essere considerati compatibili con le disposizioni che disciplinano la concessione di aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà;
ii)
per le imprese sane era impossibile stabilire in che misura il capitale circolante costituito grazie a un prestito con il beneficio di un abbuono di interessi fosse stato utilizzato per finanziare investimenti ammissibili ai sensi delle disposizioni della normativa dell’Unione in materia di aiuti a finalità regionale.
IV. OSSERVAZIONI DELLE AUTORITÀ GRECHE SULL’APERTURA DEL PROCEDIMENTO FORMALE
a) Osservazioni delle autorità greche sul primo procedimento
(57)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche indicavano quanto segue:
a)
il consolidamento dei debiti è uno strumento amministrativo che non comporta costi finanziari elevati;
b)
il calcolo «semestrale» degli interessi era stato approvato dalla giurisprudenza della Corte suprema del paese, la quale aveva dichiarato illecita e abusiva la capitalizzazione trimestrale considerandola responsabile di un eccessivo aggravamento dell’indebitamento;
c)
la prestazione della garanzia statale non poteva essere considerata un aiuto in quanto il ricorso ad essa è subordinato a misure particolarmente severe per i debitori;
d)
nel periodo di riferimento i tassi di interesse in Grecia, già molto più elevati della media nel resto della Comunità, sono rimasti chiaramente più elevati nonostante l’applicazione di abbuoni di interesse; pertanto non c’era alcuna distorsione di concorrenza tanto più che le imprese beneficiarie dovevano essere redditizie; inoltre, gli abbuoni sono stati finanziati attraverso un conto speciale al di fuori del bilancio statale;
e)
la concessione di periodi di franchigia non può essere considerata un vero e proprio aiuto, dato che il debito e gli interessi permangono: semplicemente si rinvia il rimborso del debito a causa della congiuntura economica;
f)
il decreto ministeriale n. 72742/B1723 (cfr. considerando 42) non ha creato costi supplementari rispetto al primo decreto che ha costituito la base del regime di aiuti;
g)
lo sblocco delle cauzioni previsto dal decreto ministeriale n. 2071670/11297 non può essere considerato un aiuto all’impresa poiché le cauzioni sono state adattate in funzione dell’entità corrispondente dei prestiti ristrutturati; d’altro canto, la garanzia prestata dallo Stato greco non copre le spese di ogni tipo addebitate dalle banche ai loro creditori;
h)
il decreto ministeriale n. 69836/B1451 e le relative modifiche riguardavano le imprese di trasformazione in generale e non si riferivano in particolare alle imprese di trasformazione nel settore agricolo, le quali erano disciplinate dal regolamento (CEE) n. 866/90 del Consiglio, del 29 marzo 1990, relativo al miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli (19), dal regolamento (CE) n. 951/97 del Consiglio, del 20 maggio 1997, relativo al miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli (20) e dal regolamento (CE) n. 1257/1999 del Consiglio, del 17 maggio 1999, sul sostegno allo sviluppo rurale da parte del Fondo europeo agricolo di orientamento e di garanzia (FEAOG) (21); l’applicazione di tali regolamenti è avvenuta in concomitanza con la realizzazione dei programmi operativi del secondo e del terzo quadro comunitario di sostegno; le imprese che avevano effettuato investimenti ed avevano a tal fine percepito un contributo dal ministero dell’agricoltura, dello sviluppo e dell’alimentazione, non potevano beneficiare della ristrutturazione dei debiti, che non era prevista; e nemmeno è stata applicata la regola de minimis perché per ottenere una sovvenzione gli operatori dovevano aver già realizzato un’opera e aver sostenuto le relative spese;
i)
il riferimento alla regola de minimis era stato fatto esclusivamente per dare un’idea dell’entità delle sovvenzioni che nella maggioranza dei casi era inferiore al massimale previsto dalla regola de minimis, senza alcun riferimento specifico al settore agricolo;
j)
il criterio della «redditività dell’impresa dopo la ristrutturazione del debito» non ha influenzato in pratica la valutazione globale della redditività dell’impresa da parte dell’istituto di credito, perché la decisione in merito alla sua ammissibilità al consolidamento dei debiti veniva adottata subito dopo lo studio di sostenibilità;
k)
la ristrutturazione dei debiti in parola riguardava prestiti vecchi e non costituiva un finanziamento di nuovi investimenti;
l)
per quanto riguarda l’equivalente sovvenzione globale, la schiacciante maggioranza delle sovvenzioni era di modesta entità e le zone di insediamento delle imprese (Castorià e Eubea) erano tutte zone svantaggiate ai sensi della direttiva 75/268/CEE del Consiglio, del 28 aprile 1975, sull’agricoltura di montagna e di talune zone svantaggiate (22), mentre l’intero territorio del paese rientra nell’obiettivo 1;
m)
il tasso di interesse applicato ai nuovi prestiti corrispondeva a quello dell’ultima emissione di buoni del tesoro dello Stato greco e l’abbuono sugli interessi non riguardava l’intero periodo del consolidamento, ma solo i primi anni critici, con una differenza tra i tassi non particolarmente significativa (da 1 a 2 punti);
n)
il regime dell’abbuono di interessi è rimasto in vigore dal 30 giugno 1993 al 30 giugno 2003.
b) Osservazioni delle autorità greche sul secondo procedimento
(58)
Con la lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno sottolineato i seguenti argomenti, la maggior parte dei quali erano già stati avanzati nella risposta al primo procedimento aperto (cfr. considerando precedente):
a)
il «consolidamento» dei debiti è uno strumento amministrativo che non comporta costi elevati per le finanze pubbliche (aggiungono al riguardo che lo scopo di questo strumento non era la concessione selettiva di aiuti);
b)
il calcolo «semestrale» degli interessi era già stato approvato dalla giurisprudenza della Corte suprema del paese la quale ha dichiarato illecita e abusiva la capitalizzazione trimestrale, responsabile di un eccessivo aggravamento dell’indebitamento;
c)
nel corso del periodo di riferimento i tassi di interesse in Grecia, che erano già molto più elevati che nel resto della Comunità, sono rimasti elevati nonostante gli abbuoni di interesse;
d)
la prestazione della garanzia statale non poteva essere considerata un aiuto in quanto, anche nel caso in cui vi si faccia ricorso, l’escussione della garanzia è abbinata necessariamente a misure particolarmente pesanti per i debitori;
e)
gli interessi di mora e gli abbuoni di interesse sono stati addebitati al conto speciale (previsto dalla legge 128/75) che non rientra nel bilancio dello Stato;
f)
la concessione di periodi di franchigia non può essere considerata un vero e proprio aiuto, dato che il debito e gli interessi permangono: semplicemente si rinvia il rimborso del debito a causa della congiuntura economica;
g)
le disposizioni del decreto ministeriale n. 66336/B.1398/1993, quale modificato, prevedevano la possibilità di interventi a favore di imprese insediate nei dipartimenti di Florina e Kilkis senza un costo elevato per le finanze pubbliche e a condizione che tali imprese fossero ritenute redditizie; pertanto esse non erano in contrasto con le regole di concorrenza ai sensi dell’articolo 87 del trattato CE; va inoltre ricordato che i dipartimenti di Florina e Kilkis confinano con l’ex Repubblica iugoslava di Macedonia e che nel periodo di riferimento (anni ’90) hanno subito le gravi ripercussioni dell’instabilità e dello stato di guerra della regione;
h)
infine, il decreto sopra ricordato fa riferimento alle imprese industriali e artigianali; secondo le autorità greche, le sue disposizioni non riguardavano le aziende agricole.
c) Osservazioni delle autorità greche sul terzo procedimento
(59)
Nella loro lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno presentato i seguenti argomenti:
a)
nei dipartimenti oggetto dei decreti in parola la congiuntura economica era particolarmente sfavorevole, con una grave sottoccupazione e un tasso di disoccupazione più elevato che nel resto del paese; tale contesto era aggravato dallo stato di guerra dei paesi vicini (ad esempio nel Kosovo); di conseguenza la concorrenza non poteva essere falsata e gli aiuti finanziari concessi sotto forma di consolidamento dei debiti e di abbuoni di interesse potevano beneficiare della deroga prevista dall’articolo 87, paragrafo 3, lettere a) e c) del trattato CE;
b)
lo scopo degli aiuti era la risoluzione di problemi come la mancanza di dinamismo dei mercati locali, la contrazione del mercato dell’occupazione e la diminuzione della domanda, oltre che lo sviluppo economico a lungo termine;
c)
per quanto riguarda l’argomento della Commissione in base al quale era possibile una distorsione degli scambi comunitari data la forte concorrenza esistente nel settore agricolo, si fa notare che solo il decreto n. 1648/B22/13.1.1994, tra quelli in esame, fa riferimento ad aziende zootecniche di tipo industriale; d’altra parte, nel periodo 1995-2004 la produzione di carni nei dipartimenti di Evro, Xanthi e Rodope costituiva solo una piccola parte della produzione agricola di tali dipartimenti e nel periodo considerato il PIL (prodotto interno lordo) di questi ultimi (sia assoluto che pro capite), pur presentando un aumento, è rimasto ampiamente al di sotto della media nazionale;
d)
i decreti n. 2041901/16.5.1989 e n. 2078809/1989 che prevedono la concessione di abbuoni di interesse per i prestiti per capitale circolante a imprese insediate nei dipartimenti di Lesbo, Samo, Chio e del Dodecanneso, si prevede anche che le aziende debbano essere redditizie sia prima che dopo il consolidamento dei debiti;
e)
alla richiesta di raccogliere dati relativi ai beneficiari e agli importi delle sovvenzioni concesse, i servizi competenti greci si sono dichiarati impossibilitati a fornire tali dati;
f)
gli abbuoni di interesse sono finanziati dal conto aperto dalla legge n. 128/75, il quale non costituisce una risorsa statale perché si tratta di un conto destinato essenzialmente alla ridistribuzione di fondi.
d) Lettere delle autorità greche del 15 e del 29 marzo 2011
(60)
Con le lettere del 15 e del 29 marzo 2011 le autorità greche hanno precisato innanzitutto le date di scadenza dell’applicazione dei decreti ministeriali iniziali che disciplinano i regimi di aiuti in esame. Le date sono le seguenti:
a)
30 giugno 2003 per quanto riguarda il decreto n. 69836/B1461 (dipartimenti di Castorià e dell’Eubea);
b)
30 giugno 2000 per quanto riguarda il decreto n. 66336/B/398/14-9-1993 (dipartimenti di Florina e Kilkis);
c)
31 dicembre 2005 per quanto riguarda il decreto n. 1648/B.22/13.1.1994 (dipartimenti di Xanthi, Rodope e Evro);
d)
31 dicembre 2004 per quanto riguarda il decreto n. 2041901/16-5-1989 (dipartimenti di Rodope, Evro Xanthi e del Dodecanneso; dipartimenti delle isole di Lesbo, Samo e Chio).
(61)
Successivamente le autorità greche hanno precisato che il criterio della redditività delle imprese dopo la ristrutturazione dei debiti non significava che fosse presa in considerazione solo la redditività delle imprese dopo la ristrutturazione dei debiti, ma si riferiva piuttosto ad una valutazione globale della loro redditività prima e dopo detta ristrutturazione.
(62)
In queste due lettere figurano anche tabelle con dati che indicano l’equivalente sovvenzione degli aiuti in parola percepiti da ciascuna impresa beneficiaria, in modo da evidenziare la percentuale di imprese per le quali gli aiuti potrebbero rientrare in uno dei regimi di aiuti di modesta entità (de minimis). Le autorità greche indicano tuttavia che per quanto riguarda gli aiuti concessi in forza dei decreti ministeriali n. 2041901/16-5-1989 (dipartimenti di Xanthi Rodope, Evro, Samo, Lesbo, Chio e del Dodecanneso) e n. 1648/B.22/13.1.1994 (dipartimenti di Xanthi Rodope, Evro), i dati disponibili si riferiscono esclusivamente al periodo dal 2004 al 2007. I dati forniti per gli aiuti concessi in virtù del decreto n. 69836/B1461 (dipartimenti di Castorià e dell’Eubea) coprono il periodo 1993-1998 e quelli concessi in virtù del decreto n. 66336/B/398/14-9-1993 (dipartimenti di Florina e Kilkis) il periodo 1993-2001. Pur essendo stati richiesti questi dati a tutti gli istituti di credito, non tutte le banche hanno risposto. Le autorità greche ritengono però che i dati raccolti si avvicinino all’importo complessivo degli aiuti concessi poiché le banche che hanno risposto sono i principali erogatori di prestiti nei dipartimenti di cui si tratta. Secondo le autorità greche dall’elaborazione dei dati suddetti si desume che gli aiuti rientrano nei limiti della regola de minimis nel 73,55 %-99,46 % dei casi, a seconda del triennio e del decreto considerato.
(63)
Infine, le autorità greche precisano che le imprese di produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli non erano ammesse a beneficiare degli aiuti e che per «imprese minerarie» si intendevano in realtà imprese di estrazione di marmo e pietra.
V. VALUTAZIONE
V.I. ESISTENZA DELL’AIUTO
(64)
A norma dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato, sono incompatibili con il mercato comune, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza. In termini assoluti, gli aiuti in esame corrispondono a questa definizione nel senso che sono finanziati dallo Stato o mediante risorse statali, che sono rivolti a determinate imprese (le imprese dei settori agricolo, artigianale, industriale, alberghiero, estrattivo - cfr. considerando 63 - e del settore navale, nei dipartimenti citati) e favoriscono tali imprese con misure come lo scaglionamento dei prestiti, l’alleggerimento delle rate grazie all’allungamento del periodo di pagamento, gli abbuoni di interesse o la concessione di garanzie, e nella misura in cui possono incidere sugli scambi (23) e falsare la concorrenza (24).
(65)
È vero che le autorità greche hanno cercato di dimostrare che gli aiuti in causa potevano rientrare nel quadro di un regime de minimis e non costituivano quindi aiuti di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato. Tuttavia, oltre al fatto che la regola de minimis non si applicava sempre in tutti i settori in parola nel corso del periodo di validità dei decreti che costituiscono la base giuridica dei regimi esaminati (questa è peraltro una delle ragioni per cui sono stati avviati i procedimenti), per stessa ammissione delle suddette autorità questi dati sono incompleti (cfr. considerando 62). Inoltre, gli importi degli aiuti de minimis variano in funzione del settore (sono diversi per il settore industriale e per quello agricolo) e le tabelle fornite lasciano supporre che le autorità greche non abbiano ben capito questa differenza. Infine, la Commissione osserva che, nonostante le indicazioni delle autorità greche secondo cui le imprese di produzione, trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli non erano ammissibili ai regimi di aiuti in parola, le tabelle suddette mostrano chiaramente che alcune imprese appartenenti a questi settori di attività hanno effettivamente beneficiato di aiuti che si considerano rientrare in un regime de minimis anche se superano con tutta evidenza il massimale ammissibile per questo tipo di regime.
(66)
La Commissione rammenta che ogni aiuto individuale concesso nell’ambito di un regime che, nel corso del suo periodo di validità, soddisfa le condizioni previste da un regolamento de minimis in vigore si considera non configurare un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(67)
Nel settore agricolo, quando le autorità greche hanno iniziato a concedere gli aiuti in parola, non esistevano ancora disposizioni dell’Unione in materia di aiuti de minimis.
(68)
Le prime disposizioni adottate in materia sono quelle del regolamento (CE) n. 1860/2004 (25).
(69)
A norma del regolamento (CE) n. 1860/2004, che copre sia la produzione agricola primaria che la trasformazione e la commercializzazione di prodotti agricoli, gli aiuti non superiori a 3 000 EUR per beneficiario in un periodo di tre anni non incidono sugli scambi tra Stati membri, non falsano né minacciano di falsare la concorrenza e di conseguenza non rientrano nell’ambito di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(70)
In applicazione dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 1860/2004 lo stesso vale per gli aiuti concessi prima dell’entrata in vigore dello stesso regolamento a condizione che tali aiuti soddisfino le condizioni di cui ai suoi articoli 1 e 3.
(71)
Il 1o gennaio 2008, il regolamento (CE) n. 1860/2004 è stato sostituito dal regolamento (CE) n. 1535/2007 della Commissione, del 20 dicembre 2007, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti de minimis nel settore della produzione dei prodotti agricoli (26), che ha portato l’importo dell’aiuto de minimis a 7 500 EUR per beneficiario nell’arco di tre esercizi fiscali, indipendentemente dalla forma degli aiuti e dall’obiettivo perseguito, nei limiti di un importo massimo per Stato membro corrispondente allo 0,75 % del valore della produzione annua.
(72)
L’articolo 6, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1535/2007 stabilisce che: «Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi anteriormente al 1o gennaio 2008 alle imprese del settore della produzione dei prodotti agricoli, purché gli aiuti soddisfino le condizioni previste dagli articoli da 1 a 4, fatto salvo il requisito del riferimento esplicito al presente regolamento di cui all’articolo 4, paragrafo 1, primo comma.» Tale regolamento si applica tuttavia soltanto alla produzione agricola primaria.
(73)
Nel settore della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli la regola de minimis, che si applica dal 1o gennaio 2007, è stabilita dal regolamento (CE) n. 1998/2006 della Commissione, del 15 dicembre 2006, relativo all’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato agli aiuti d’importanza minore (de minimis) (27).
(74)
L’articolo 2, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1998/2006, fissa a 200 000 EUR per beneficiario nell’arco di tre esercizi finanziari l’importo entro il quale gli aiuti non incidono sugli scambi tra Stati membri, non falsano né minacciano di falsare la concorrenza e di conseguenza non rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
(75)
L’articolo 5, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1998/2006 prevede che: «Il presente regolamento si applica agli aiuti concessi anteriormente alla sua entrata in vigore alle imprese attive nel settore dei trasporti e alle imprese attive nella trasformazione e commercializzazione di prodotti agricoli, se gli aiuti soddisfano tutte le condizioni di cui agli articoli 1 e 2….».
(76)
In questo contesto, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti esaminati che non superano, per beneficiario i seguenti importi:
a)
nel caso della produzione agricola primaria: 3 000 EUR per periodo di tre anni se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1860/2004, oppure 7 500 EUR per periodo di tre esercizi fiscali se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1535/2007;
b)
nel caso della trasformazione e della commercializzazione di prodotti agricoli: 3 000 EUR per periodo di tre anni se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1860/2004, oppure 200 000 EUR per periodo di tre esercizi fiscali se, al momento della concessione, gli aiuti erano conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1998/2006.
(77)
La Commissione sottolinea tuttavia che le imprese in difficoltà non possono beneficiare delle disposizioni dei regolamenti (CE) n. 1998/2006 e (CE) n. 1535/2007.
(78)
Nei settori diversi dall’agricoltura [in altre parole, nella fattispecie, i vari settori esaminati dalla presente decisione escluso il settore navale che sarà trattato nei successivi considerando 80 e 81 (28), al momento della concessione di tali aiuti si applicava la regola de minimis enunciata nella comunicazione della Commissione del 20 maggio 1992 - Disciplina comunitaria in materia di aiuti di Stato a favore delle piccole e medie imprese (29) (in seguito «regole del 1992»). La regola suddetta stabilisce che: «[…] in futuro non occorrerà più notificare in forza dell’articolo 93, paragrafo 3 [del trattato CE] (30) le somme una tantum non superiori a 50 000 ECU erogate per una determinata categoria di spesa nonché i regimi per i quali l’entità dell’aiuto che una determinata impresa può ottenere su un arco di tempo di tre anni è limitata all’importo menzionato, purché sia espressamente imposta la condizione che qualsiasi aiuto supplementare concesso alla medesima impresa per lo stesso tipo di spese da altre fonti o in base ad altri regimi non porti l’aiuto complessivo di cui l’impresa beneficia al di là del limite di 50 000 ECU. …». Successivamente tale regola è stata ridefinita nella comunicazione della Commissione relativa agli aiuti de minimis del 1996 (in seguito «regole del 1996») (31), che ha fissato l’importo dell’aiuto de minimis a 100 000 ECU per lo stesso periodo e successivamente nel regolamento (CE) n. 69/2001, che ha fissato lo stesso importo a 100 000 EUR per lo stesso periodo.
(79)
Tenendo conto delle date di scadenza della validità dei regimi analizzati (l’ultimo dei quali scadeva il 31 dicembre 2005) e dell’assenza di retroattività nell’applicazione delle disposizioni legislative per i settori a cui si riferisce il considerando 78, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti ministeriali analizzati che non superano i seguenti importi per beneficiario:
a)
50 000 ECU per triennio nel corso del periodo dal 19 agosto 1992 al 5 marzo 1996, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti regole del 1992;
b)
100 000 ECU/UER per triennio nel corso del periodo dal 6 marzo 1996 al 1o febbraio 2001, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti regole del 1996;
c)
100 000 EUR per triennio nel corso del periodo dal 2 febbraio 2001 al 31 dicembre 2005, nella misura in cui al momento della loro concessione gli aiuti fossero conformi alle pertinenti disposizioni del regolamento (CE) n. 69/2001.
(80)
Infine, nel settore delle costruzioni navali, la regola de minimis si applica solo dopo l’entrata in vigore del regolamento (CE) n. 69/2001.
(81)
Di conseguenza, la Commissione non considererà aiuti di Stato gli aiuti concessi in virtù dei decreti ministeriali analizzati che non superano 100 000 EUR per beneficiario e per triennio nel corso del periodo dal 2 febbraio 2001 al 30 giugno 2007, nella misura in cui al momento della loro concessione di aiuti fossero conformi alle pertinenti disposizioni del regolamento (CE) n. 69/2001.
(82)
La Commissione non può accogliere gli altri argomenti avanzati dalle autorità greche per giustificare l’assenza di aiuti di Stato per i motivi che passiamo a illustrare, i quali valgono per tutti i casi cui tali argomenti si riferiscono:
a)
le autorità greche, sostenendo che il raggruppamento dei prestiti non comporta un costo elevato per le finanze pubbliche [cfr. in particolare il considerando 57, lettera a) e il considerando 58, lettera a)], riconoscono che tale operazione implica un determinato costo per lo Stato, in altre parole che utilizza risorse statali;
b)
fino all’entrata in vigore della comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato concessi sotto forma di garanzie (32) (in seguito «la comunicazione del 2000») si considera che tutti gli aiuti contenessero un elemento di aiuti di Stato [cfr. il considerando 105, lettera a)]. Secondo la comunicazione del 2000 si può considerare che una garanzia non contiene elementi di aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato, se i beneficiari non sono mutuatari che si trovano in difficoltà finanziarie e i quali, in linea di massima, sarebbero in grado di ottenere sui mercati finanziari un prestito a condizioni di mercato senza alcun intervento da parte dello Stato, se la garanzia è connessa ad un’operazione finanziaria specifica, è circoscritta a un importo massimo predeterminato, non assiste più dell’80 % del prestito in essere o di altra obbligazione pecuniaria (salvo che si tratti di titoli obbligazionari o titoli analoghi) e non è prorogabile, se le modalità del regime sono basate su una valutazione realistica del rischio, di modo che i corrispettivi pagati dalle imprese beneficiarie consentono con ogni probabilità l’autofinanziamento del regime stesso, se il regime prevede le condizioni alle quali verranno prestate le garanzie future nonché una dotazione finanziaria globale, soggetta a revisione con periodicità quantomeno annuale, e se i corrispettivi coprono sia i normali rischi inerenti alla concessione della garanzia, sia le spese amministrative del regime nonché, ove lo Stato apporti i fondi iniziali per l’avvio del sistema, la normale remunerazione del capitale; le autorità greche non hanno tuttavia fornito alcun elemento che dimostri che sussistono le condizioni sopra elencate;
c)
esaminata in termini di concorrenza, la concessione di periodi di franchigia [cfr. considerando 57, lettera e), e considerando 58, lettera f)], non costituisce solo un rinvio del rimborso nel tempo, poiché alleggerisce il costo del rimborso in un dato momento e solleva quindi temporaneamente il beneficiario sul piano finanziario;
d)
il conto di cui alla legge n. 128/75 usato per il finanziamento degli abbuoni di interesse su prestiti [cfr. considerando 57, lettera d), considerando 58, lettera e) e considerando 59, lettera f)], pur non essendo stato inserito nel bilancio di previsione dello Stato greco come hanno indicato le stesse autorità greche, resta una risorsa statale (33);
e)
la concessione di un abbuono di interessi sui prestiti procura un vantaggio alle imprese che ne beneficiano, anche se i tassi di interesse della Grecia sono elevati;
f)
lo sblocco delle cauzioni fornite per l’ottenimento della garanzia [cfr. il considerando 57, lettera g)], anche se non implica alcuna spesa diretta per lo Stato greco in virtù del decreto n. 2071670/11297 comprende comunque un elemento di aiuto poiché, nel prevedere tale possibilità, lo Stato non solo offre alle imprese beneficiarie la possibilità di accedere a capitali, ma sopprime inoltre una contropartita che è richiesta per l’ottenimento della garanzia;
g)
il fatto che i tassi di interesse in Grecia fossero elevati [cfr. il considerando 57, lettera d)] non implica l’assenza di aiuti dato che, indipendentemente dal contesto economico nel quale sono state effettuate le ristrutturazioni con il beneficio di abbuoni di interesse, il semplice fatto di averle realizzate equivale ad aver sollevato i beneficiari di un onere che avrebbero dovuto sopportare in condizioni normali di esercizio della loro attività.
(83)
Tenuto conto di tutti questi elementi è gioco forza per la Commissione concludere che gli aiuti che non rientrano nei limiti e non soddisfano le condizioni di concessione di aiuti de minimis, illustrate nei considerando da 68 a 81, rientrano effettivamente nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del trattato.
V.II. COMPATIBILITÀ DELL’AIUTO
(84)
Nei casi previsti dall’articolo 107, paragrafi 2 e 3 del trattato, alcuni aiuti possono tuttavia, in via derogatoria, essere considerati compatibili con il mercato comune.
(85)
Nella fattispecie è opportuno esaminare, nell’ambito di ciascuno dei procedimenti avviati, quale deroga potrebbe applicarsi a seconda del settore di cui si tratta (con una distinzione tra il settore agricolo e gli altri settori).
V.II.1 AIUTI RELATIVI AI DIPARTIMENTI DI CASTORIÀ E DELL’EUBEA, OGGETTO DEL PRIMO PROCEDIMENTO
a) Settore dell’agricoltura
(86)
Tenendo conto della loro natura, l’unica deroga che potrebbe essere invocata per giustificare la compatibilità degli aiuti concessi con il mercato interno è la deroga prevista all’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del trattato, in virtù della quale possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni e economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse.
(87)
Dato che gli aiuti in esame sono aiuti non notificati, perché la deroga si possa applicare deve trattarsi di aiuti conformi alle regole in materia di aiuti di Stato in vigore al momento della loro concessione. In base alle indicazioni fornite dalle autorità greche, l’esecuzione del regime di aiuti in parola è durato dal 30 giugno 1993 al 30 giugno 2003. Di conseguenza, l’esame della compatibilità del regime di aiuti con il mercato interno sarà effettuato alla luce delle disposizioni legislative in materia di aiuti di Stato che erano in vigore durante il suddetto periodo.
(88)
Uno dei motivi per i quali la Commissione ha avviato il procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, è che gli aiuti sembravano essere previsti a favore di imprese in difficoltà. Al riguardo, nella lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche hanno indicato che il criterio della «redditività dopo la ristrutturazione del debito» non incideva per nulla sulla valutazione complessiva della redditività dell’impresa da parte dell’istituto di credito, dato che l’ammissibilità alla ristrutturazione del debito era decisa immediatamente dopo lo studio di redditività. Quest’argomento è stato ripetuto nelle lettere del 15 e del 29 marzo 2011 (cfr. considerando 61).
(89)
La Commissione ritiene che questa spiegazione non permetta di concludere che non sono stati concessi aiuti a imprese in difficoltà: infatti, benché - come affermano le stesse autorità greche - l’ammissibilità alla ristrutturazione del debito fosse decisa immediatamente dopo l’esecuzione dello studio di redditività, tale studio di per sé si basava sulle prospettive di redditività dei beneficiari a ristrutturazione avvenuta, il che implica che i potenziali beneficiari potevano essere in difficoltà al momento dell’esecuzione dello studio ed essere comunque ammessi al beneficio del regime in quanto l’organismo incaricato dello studio prevedeva la possibilità di un loro ritorno a una situazione di redditività dopo la ristrutturazione dei debiti (la Commissione aveva peraltro sottolineato questo elemento nel punto 23 della decisione di avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, dato che il preambolo del decreto ministeriale n. 2045909/7931/0025 faceva riferimento alla necessità di sostenere le imprese dei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea confrontate a problemi di liquidità).
i) Regolamentazione applicabile agli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà nel corso del periodo in esame
I. Periodo dal 1o ottobre 1993 al 31 dicembre 1997
(90)
Gli aiuti a favore di imprese in difficoltà sono disciplinati da una serie di regole. Al momento dell’entrata in vigore del decreto ministeriale n. 69836/B1461, la prassi della Commissione era quella di ritenere, per quanto riguarda il settore dell’agricoltura, che gli aiuti di questo tipo costituivano aiuti al funzionamento che non potevano essere dichiarati compatibili con il mercato interno a meno che non fossero soddisfatte le tre condizioni seguenti:
a)
gli aiuti dovevano riguardare oneri finanziari connessi a prestiti assunti per finanziare investimenti già realizzati;
b)
l’equivalente sovvenzione degli aiuti eventualmente concessi al momento dell’assunzione del prestito e degli aiuti stessi non poteva superare i tassi generalmente ammessi, ovvero:
i)
per gli investimenti a livello della produzione agricola primaria: 35 % o 75 % nelle zone svantaggiate ai sensi della direttiva 75/268/CEE;
ii)
per gli investimenti a livello della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli: 55 % o 75 % nelle zone dell’obiettivo 1, per i progetti conformi ai programmi settoriali o a uno degli obiettivi di cui all’articolo 1 del regolamento (CEE) n. 866/90 (34), e 35 % (o 50 % nelle zone dell’obiettivo 1) per gli altri progetti, nella misura in cui non siano esclusi in base ai criteri di selezione elencati al punto 2 dell’allegato della decisione 90/342/CEE della Commissione, del 7 giugno 1990, relativa alla fissazione dei criteri di scelta da adottare per gli investimenti riguardanti il miglioramento delle condizioni di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli e della silvicoltura (35) [o della decisione 94/173/CE (36) che l’ha sostituita];
c)
gli aiuti in esame dovevano essere conseguenti a ritocchi dei tassi di interesse sui prestiti nuovi, effettuati per tener conto della variazione del costo del denaro (l’importo degli aiuti doveva essere inferiore o uguale alla modifica dei tassi di interesse dei nuovi prestiti) oppure dovevano riguardare aziende agricole che presentassero garanzie di redditività, in particolare nei casi in cui gli oneri finanziari derivanti dai prestiti in essere fossero tali da compromettere la redditività delle aziende o da esporle al rischio di fallimento.
(91)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche indicano che il decreto n. 69836/B1451 con le relative modifiche riguardava in generale le imprese di trasformazione e non in particolare le imprese di trasformazione nel settore dell’agricoltura, che erano disciplinate dai regolamenti (CEE) n. 866/90, (CE) n. 951/97 e (CE) n. 1257/1999, che inoltre l’insieme del paese rientrava nell’obiettivo 1 e che le imprese che avevano realizzato investimenti e ricevuto un aiuto dal ministero dell’Agricoltura, dello sviluppo e della alimentazione non avevano potuto beneficiare di una ristrutturazione dei debiti, la quale non era prevista. Nella stessa lettera aggiungono che per quanto riguarda l’equivalente sovvenzione globale, nella stragrande maggioranza dei casi gli aiuti erano di scarsa entità e che la ristrutturazione riguardava prestiti vecchi e quindi investimenti già realizzati.
(92)
Innanzitutto le precisazioni delle autorità greche non permettono alla Commissione di escludere che determinate operazioni di trasformazione nel settore dell’agricoltura abbiano potuto beneficiare degli aiuti di cui al decreto n. 69836/B1451 e relative modificazioni; inoltre l’assenza di qualsiasi particolare riferimento a tali imprese non implica automaticamente che esse non appartengono alla categoria generale delle imprese di trasformazione (imprese industriali) che rientra nel campo di applicazione del decreto.
(93)
In relazione al rispetto delle condizioni indicate nel considerando 90, la Commissione constata che il decreto n. 69836/B1451, e successive modificazioni, copriva la ristrutturazione di prestiti che potevano riguardare sia investimenti che capitale circolante.
(94)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi a investimenti, i chiarimenti forniti dalle autorità greche permettono alla Commissione di constatare che la condizione di cui al considerando 90, lettera a), è soddisfatta poiché tali prestiti riguardavano investimenti già eseguiti.
(95)
La Commissione può ritenere inoltre che sia soddisfatta anche la seconda alternativa della condizione di cui al considerando 90, lettera c), perché le imprese beneficiarie devono essere redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti in base ad una valutazione eseguita da istituti di credito.
(96)
La Commissione non può invece concludere, in base alle informazioni di cui dispone, che sia stata rispettata senza alcun dubbio la condizione enunciata al considerando 90, lettera b), dato che nella loro lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche hanno precisato che le imprese di trasformazione e di commercializzazione dei prodotti agricoli rientravano, tra l’altro, nelle disposizioni dei regolamenti (CEE) n. 866/90 e (CE) n. 951/97, la cui applicazione è avvenuta nel rispetto di tali disposizioni, per cui è possibile che siano già stati concessi aiuti nei limiti del massimale previsto da tali regolamenti (75 % nelle regioni dell’obiettivo 1, in cui rientra la Grecia) ed è altresì possibile che l’applicazione di tale regime abbia potuto, nella fattispecie e a causa del cumulo di aiuti, comportare un superamento della suddetta intensità.
(97)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi alla costituzione di capitale circolante, il regime in parola non avrebbe potuto essere applicato nel pieno rispetto delle condizioni enunciate al considerando 90, poiché la prima delle condizioni ivi previste [lettera a)] prevede espressamente che i prestiti devono essere legati a investimenti.
II. Dal 1o gennaio 1998 al 30 giugno 2000
(98)
Nel 1997 le condizioni enunciate al considerando 90 sono state sostituite dalle regole contenute nella comunicazione della Commissione relativa agli Orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (in seguito «gli orientamenti del 1997») (37). Il punto 4.4 dei citati orientamenti stabilisce che «Nel settore agricolo, i presenti orientamenti entreranno in vigore il 1o gennaio 1998 per i nuovi aiuti di Stato. Per quelli preesistenti essi entreranno in vigore alla stessa data oppure, nell’ipotesi in cui sia stato avviato il procedimento previsto dall’articolo 93, paragrafo 2 del trattato [CE] contro uno o vari Stati membri, quando la Commissione abbia adottato una decisione finale nei confronti dello Stato membro ai sensi di detto punto».
(99)
Gli orientamenti del 1997, del tutto nuovi per il settore agricolo, prevedevano tra l’altro,
a)
per gli aiuti al salvataggio: la concessione di aiuti di tesoreria, giustificati da acute difficoltà sociali, sotto forma di garanzie di credito o di crediti gravati da tassi di interesse equivalenti a quelli di mercato, che siano limitati nel loro ammontare a quanto necessario per mantenere l’impresa in attività (ad esempio a copertura degli oneri salariali e dell’approvvigionamento corrente) e che siano di durata determinata, limitata soltanto per il periodo necessario alla definizione delle misure di risanamento necessarie e realizzabili, senza che vi sia il rischio di destabilizzazione della situazione dei settori industriale e agricolo negli altri Stati membri;
b)
per gli aiuti alla ristrutturazione: la concessione di aiuti connessi alla realizzazione di un piano di ristrutturazione che preveda la chiusura o la riduzione irreversibile delle capacita di produzione in caso di sovraccapacità strutturale nel settore (la riduzione deve aggiungersi ad ogni altra riduzione realizzata in mancanza di aiuti alla ristrutturazione); l’unica possibilità di deroga è che l’insieme delle decisioni adottate a favore di tutti i beneficiari per un periodo di dodici mesi consecutivi non deve riguardare, complessivamente, una quantità di prodotti superiore a una certa percentuale della produzione annuale totale di tali prodotti nel paese (3 % per le misure rivolte a una categoria particolare di prodotti o di operatori e 1,5 % per le misure non mirate).
(100)
Gli Stati membri potevano scegliere l’applicazione delle disposizioni suddette relative al settore agricolo in luogo delle disposizioni previste per i settori diversi dal settore agricolo, che rientrano nel campo di applicazione degli orientamenti del 1997 [in questi altri settori si applicavano criteri molto rigorosi, in particolare in materia di piani di ristrutturazione e di contributo del beneficiario alla ristrutturazione, cfr. lettera b) «settore non agricolo», considerando da 109 a 121].
(101)
Nella lettera del 9 agosto 2004, le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione che permetta alla Commissione di constatare la realizzazione di un adeguamento del regime di aiuti in esame a tale legislazione e, di conseguenza, che gli aiuti erogati nel corso del periodo considerato siano stati concessi nel rispetto delle condizioni previste dagli orientamenti del 1997, vale a dire o le condizioni enunciate al considerando 99, lettera b), o le condizioni previste per gli altri settori diversi dal settore agricolo (presentazione di un piano di ristrutturazione con prospettive di ritorno alla sostenibilità in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, con attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum, con una diminuzione della capacità in caso di sovraccapacità strutturale del settore, garantendo la proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione e con la copertura degli oneri sociali della ristrutturazione).
IIΙ. Dal 1o luglio 2000 al 30 giugno 2003
(102)
Gli orientamenti del 1997 sono stati sostituiti il 9 ottobre 1999 dagli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà (38) (in seguito «gli orientamenti del 1999»). Nella sezione 6.3 degli orientamenti del 1999 si legge: «Gli Stati membri devono adeguare i propri regimi esistenti di aiuto per il salvataggio e la ristrutturazione operativi oltre il 30 giugno 2000 per renderli conformi, dopo tale data, ai presenti orientamenti …». E inoltre «Per permettere alla Commissione di controllare detto adeguamento, gli Stati membri le trasmettono, entro il 31 dicembre 1999, un elenco di tutti i suddetti regimi In seguito, e in ogni caso prima del 30 giugno 2000, essi devono trasmetterle le informazioni necessarie per permetterle di verificare che i regimi sono stati modificati in conformità ai presenti orientamenti».
(103)
Gli orientamenti del 1999 contenevano anche un capitolo specifico per la ristrutturazione di imprese in difficoltà nel settore agricolo. Rispetto al capitolo corrispondente degli orientamenti del 1997, tale capitolo conteneva la definizione di sovraccapacità strutturale del settore, limitava la deroga indicata al considerando 99, lettera b), della presente decisione, alle imprese della produzione agricola primaria (il che significa che il sottosettore della trasformazione e della commercializzazione dei prodotti agricoli era automaticamente soggetto alla condizione di una riduzione della capacità di produzione) e rendeva applicabile il principio dell’aiuto una tantum in base al quale gli aiuti alla ristrutturazione possono essere concessi un’unica volta.
(104)
Nella lettera del 9 agosto 2004 le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione che permetta alla Commissione di constatare la realizzazione di un adeguamento del regime di aiuti in esame a tale legislazione e, di conseguenza, che gli aiuti erogati nel corso del periodo considerato siano stati concessi nel rispetto delle condizioni previste dagli orientamenti del 1999, vale a dire dopo la presentazione di un piano di ristrutturazione che preveda, in particolare, la riduzione delle capacità di produzione in caso di sovraccapacità strutturale, con l’eventuale applicazione della deroga limitata citata al considerando 103 della presente decisione, nonché nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum.
ii) La questione delle garanzie
(105)
Un altro punto sul quale la Commissione ha avviato il procedimento previsto dall’articolo 108, paragrafo 2, del trattato è quello della compatibilità degli aiuti concessi sotto forma di garanzie. Le autorità greche hanno formulato osservazioni nella loro lettera del 9 agosto 2004 [cfr. considerando 57, lettere c) e g)]. La Commissione ritiene tuttavia opportuno commentare come segue le suddette osservazioni:
a)
per quanto riguarda la lettera c), il fatto che la prestazione di garanzia si accompagni a condizioni rigorose non significa, di per sé, 1’assenza di aiuto di Stato: al contrario, le regole applicabili nel periodo di validità del regime in esame, illustrate nelle lettere agli Stati membri del 5 aprile 1989 [SG(89) D/4328] e del 12 ottobre 1989 [SG(89) D/12772], nonché nel punto 38 della Comunicazione della Commissione agli Stati membri relativa all’applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato CEE e dell’articolo 5 della direttiva della Commissione 80/723/CEE alle imprese pubbliche dell’industria manifatturiera (39), indicano chiaramente che «[…] tutte le garanzie concesse dallo Stato, direttamente o per il tramite di istituti finanziari delegati dallo Stato, rientrano nel disposto dell’articolo 92, paragrafo 1, del trattato CE» e impongono quindi l’applicazione di condizioni che possono andare fino alla messa in liquidazione dell’impresa. Le lettere succitate sono state poi sostituite nel 2000 dalla Comunicazione della Commissione sull’applicazione degli articoli 87 e 88 del trattato CE agli aiuti di Stato concessi sotto forma di garanzie, che prevedeva una serie di condizioni a garanzia dell’assenza di aiuti di Stato, ma le autorità greche non hanno fornito nella loro lettera del 9 agosto 2004 alcuna informazione che permettesse di escludere che le garanzie concesse configurassero aiuti di Stato;
b)
anche se le autorità greche avessero fornito informazioni a dimostrazione del fatto che le garanzie concesse non costituivano aiuti di Stato, la Commissione non avrebbero potuto appurarlo perché, per citare un solo esempio, lo scenario di cui sopra di assenza di aiuto di Stato si applica solo se le imprese beneficiarie non versano in difficoltà finanziarie;
c)
per quanto riguarda la lettera g), il fatto che la garanzia non copra determinate spese non dimostra in nessun modo che siano state rispettate tutte le condizioni che permettono di concludere che l’aiuto connesso alla concessione di una garanzia sia compatibile con il mercato interno; inoltre, si deve constatare che nessuna delle informazioni fornite dalle autorità greche nella loro lettera del 9 agosto 2004 permette di appurare che le condizioni suddette siano state rispettate.
(106)
Ciò premesso, la Commissione ritiene piuttosto che le garanzie costituivano, per la durata del regime di aiuti in esame, una delle misure facenti parte di un intero strumentario di aiuti a imprese in difficoltà e che, di conseguenza, la loro compatibilità è connessa a quella del processo di ristrutturazione nel suo complesso, con riferimento al quale, come già ampiamente spiegato nei considerando da 94 a 104, le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da dissipare i dubbi espressi dalla Commissione al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato (la stessa analisi delle garanzie vale per tutti e tre i procedimenti oggetto dalla presente decisione e per tutti i settori esaminati, salvo nel caso delle garanzie previste dal decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000, le quali formeranno oggetto di un esame separato tenendo conto del criterio di redditività utilizzato, ossia quello della redditività prima della ristrutturazione dei debiti).
(107)
Gli altri argomenti sviluppati dalle autorità greche nella lettera del 9 agosto 2004 (tasso di interesse applicato, esistenza o non esistenza di un costo supplementare indotto dai decreti ministeriali che formano parte integrante della base giuridica del regime, periodicità del calcolo degli interessi) non aggiungono alcun elemento tale da indurre la Commissione a modificare la posizione sopra illustrata.
(108)
Poiché le informazioni fornite dalle autorità greche non permettono di dissipare i dubbi sollevati all’atto dell’avvio del procedimento previsto dall’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, la Commissione non può che concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
b) Settori diversi dal settore agricolo
(109)
Come per il settore agricolo, la Commissione deve analizzare gli aiuti in esame dal punto di vista delle regole applicabili agli aiuti di Stato a favore del salvataggio e della ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(110)
Al momento dell’entrata in vigore del decreto n. 69836/B1461, ovvero il 1o ottobre 1993, le regole suddette erano contenute nell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, in particolare ai punti 177, 227 e 228 della medesima.
(111)
Il punto 177 della relazione indica che, anche se possono rivelarsi necessarie misure di salvataggio per concedere un margine temporale entro il quale attuare soluzioni a lungo termine delle difficoltà di un’impresa, tali misure non devono essere utilizzate per impedire le indispensabili riduzioni di capacità e di conseguenza è opportuno ricorrervi esclusivamente nei casi in cui esse siano giustificate da problemi sociali gravi.
(112)
Il punto 227 della relazione precisa che gli aiuti al salvataggio possono essere giustificati dalla luce del trattato se sono connessi ad una ristrutturazione che mira a risanare in modo durevole la situazione delle imprese in difficoltà e/o delle regioni interessate e nella misura in cui possiedono una specificità regionale o settoriale sufficiente per permettere di valutarne gli effetti.
(113)
Il punto 228 della relazione chiarisce ulteriormente la posizione della Commissione per quanto riguarda gli aiuti a favore del salvataggio e definisce in cosa devono consistere gli «aiuti di accompagnamento».
(114)
Gli aiuti al salvataggio devono:
a)
consistere in aiuti di tesoreria sotto forma di garanzie di crediti oppure di crediti rimborsabili a un tasso di interesse equivalente a quello del mercato;
b)
limitarsi, nel loro ammontare, a quanto è necessario per continuare la gestione dell’impresa (per la copertura degli oneri salariali e dell’approvvigionamento corrente);
c)
essere versati soltanto per il periodo necessario (di regola sei mesi) alla definizione di misure di risanamento necessarie e possibili;
d)
essere giustificati da ragioni sociali acute ed essere subordinati al fatto che il mantenimento dell’impresa da essi permesso non abbia l’effetto di squilibrare la situazione industriale in altri Stati membri.
(115)
Gli aiuti di accompagnamento devono essere strettamente subordinati all’attuazione di un programma di ristrutturazione/riconversione ben articolato, atto a ripristinare realmente, a termine, la competitività della produzione di cui trattasi, devono essere di un’intensità e di un ammontare limitati allo stretto necessario per garantire l’equilibrio dell’impresa durante il periodo transitorio inevitabile prima che un tale programma produca i suoi effetti, ciò che implica una durata ben limitata e una decrescenza sufficiente.
(116)
Queste condizioni sono state sostituite dagli orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà del 1994 (40), entrati in vigore il 23 dicembre 1994 (in seguito «gli orientamenti del 1994») e successivamente dagli orientamenti del 1997, entrati in vigore il 1o gennaio 1998, e dagli orientamenti del 1999, che si applicano a partire dal 1o luglio 2000 tenendo conto del periodo di adattamento dei regimi di aiuto concesso agli Stati membri (cfr. i considerando 98 e 102).
(117)
Gli orientamenti del 1994 confermano la politica della Commissione in materia di aiuti di salvataggio (cfr. considerando 114) e definiscono in maniera più precisa il contenuto e le implicazioni dei piani di ristrutturazione da presentare (prospettive di ritorno ad una situazione di redditività in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, principio dell’aiuto unico, riduzione della capacità in caso di sovraccapacità strutturale del settore di cui si tratta, proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione, copertura degli oneri sociali della ristrutturazione).
(118)
Nei settori non agricoli, gli orientamenti del 1997, che sono il frutto di un esame regolare della politica della Commissione in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà, confermano il contenuto degli orientamenti del 1994.
(119)
Gli orientamenti del 1999 rendono più rigorose le condizioni di concessione di aiuti al salvataggio in quanto introducono un termine preciso per la presentazione del piano di ristrutturazione. In materia di ristrutturazione questi orientamenti sono più restrittivi, in particolare per quanto riguarda le piccole e medie imprese (PMI), e prevedono la possibilità di esigere una riduzione di capacità anche in assenza di sovraccapacità strutturale nel settore.
(120)
Poiché i chiarimenti forniti dalle autorità greche nella loro lettera del 9 agosto 2004 valgono sia per il settore agricolo che per i settori non agricoli, la Commissione non può che constatare, come ha già fatto per il settore agricolo, che nessuna delle informazioni fornite dalle medesime autorità permette di appurare il rispetto delle diverse condizioni stabilite negli orientamenti del 1994, del 1997 e del 1999 (per citare un solo esempio, non si può desumere che le imprese beneficiarie di aiuti abbiano presentato un piano di ristrutturazione che comporti la necessaria contropartita). Tale constatazione vale anche per il rispetto delle disposizioni descritte nella Ottava relazione sulla politica di concorrenza.
(121)
In mancanza di elementi che confermino il rispetto delle disposizioni succitate, la Commissione non è in grado di constatare che gli aiuti accordati siano stati consecutivi alla presentazione di un piano di ristrutturazione in possesso di tutte le caratteristiche definite nelle diverse disposizioni legislative sopra citate (in particolare, prospettive di ritorno alla sostenibilità in base a ipotesi realistiche entro un termine ragionevole, con attenuazione degli effetti degli aiuti sui concorrenti, nel rispetto del principio dell’aiuto una tantum, diminuzione della capacità, proporzionalità tra l’aiuto e i costi/benefici della ristrutturazione e copertura degli oneri sociali della ristrutturazione). La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi sollevati al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve quindi concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato comune.
V.II.2 AIUTI ALLE IMPRESE DEI DIPARTIMENTI DI FLORINA E KILKIS, OGGETTO DEL SECONDO PROCEDIMENTO
a) Settore dell’agricoltura
(122)
Nella lettera del 18 agosto 2005, le autorità greche hanno indicato che il decreto di base che disciplina la concessione degli aiuti (decreto ministeriale n. 66336/B.1398/1993) faceva riferimento alle imprese industriali e artigianali e che le sue disposizioni non riguardavano nessuna azienda agricola.
(123)
La Commissione prende atto di questi chiarimenti e ritiene di conseguenza di non dovere analizzare il regime alla luce delle regole in materia di aiuti di Stato applicabili al settore agricolo nel momento in cui gli aiuti sono stati concessi.
b) Settori diversi dal settore agricolo
(124)
La Commissione, che al momento dell’avvio del procedimento aveva ritenuto che si trattasse di un regime previsto a favore di imprese in difficoltà, dato che il decreto n. 66336/B.1398/1993 prevedeva che le imprese dovevano essere redditizie dopo la ristrutturazione (il che non permetteva di escludere lo stato di difficoltà delle imprese al momento in cui sono state ammesse beneficiare degli aiuti), deve esaminare la compatibilità degli aiuti in esame alla luce delle regole in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà che si applicavano alla data della concessione dell’aiuto.
(125)
Le regole che si applicavano al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti in esame erano innanzi tutto, nell’ordine, le disposizioni dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, gli orientamenti del 1994 e gli orientamenti del 1997.
(126)
Per quanto riguarda il rispetto dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, degli orientamenti del 1994 e degli orientamenti del 1997, nella lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno fornito chiarimenti identici a quelli presentati per giustificare la concessione di aiuti nei dipartimenti di Castorià e dell’Eubea gli argomenti delle autorità greche esposti nel considerando 57, lettere da a) a f), già figurano nel considerando 56, lettere da a) a e). Di conseguenza, l’analisi effettuata dalla Commissione nei considerando 110-121 vale anche in questo caso: in altre parole la Commissione non è in grado di dissipare i dubbi che aveva espresso il momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato e deve quindi concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato comune.
(127)
Nella lettera del 18 agosto 2005 le autorità greche hanno anche tentato di giustificare gli aiuti sostenendo che i dipartimenti di Florina e di Kilkis confinano con l’ex Repubblica iugoslava di Macedonia e che le imprese locali sono state particolarmente colpite dall’instabilità e dallo stato di guerra della regione.
(128)
Questo riferimento a eventi eccezionali avrebbe potuto rendere applicabile l’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, in virtù del quale gli aiuti destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali sono compatibili con il mercato interno. Tuttavia, le autorità greche non hanno presentato alcun elemento di analisi che dimostrasse l’esistenza di difficoltà per le imprese dei due dipartimenti, né hanno spiegato il legame causale con l’instabilità nella regione in seguito agli avvenimenti nell’ex Iugoslavia. Inoltre, la Commissione non dispone nemmeno di informazioni in grado di confermare che gli avvenimenti indicati dalle autorità greche abbiano potuto produrre effetti per tutta la durata del regime di aiuti. Infine, la Commissione si chiede per quale ragione il regime di aiuti riguardasse solo alcuni settori dell’economia dei due dipartimenti, nei quali gli avvenimenti addotti avrebbero dovuto, secondo logica, colpire l’insieme delle imprese locali in tutti i settori di attività.
(129)
Tenuto conto degli elementi di cui sopra la Commissione non vede in che modo il regime di aiuti in parola potrebbe essere ammesso a beneficiare della deroga di cui all’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, e non può che concludere, anche in questo caso, che il regime in esame è incompatibile con il mercato comune.
V.II.3 AIUTI NEI DIPARTIMENTI DI RODOPE, EVRO, XANTHI, LESBO, SAMO E CHIO E DEL DODECANNESO, OGGETTO DEL TERZO PROCEDIMENTO
(130)
Poiché nella decisione di avvio del procedimento la Commissione aveva segnalato, in base alle informazioni a sua disposizione, di non potere stabilire se i due decreti del 1989 e quelli che li avevano seguiti, citati nei considerando 50-52 della presente decisione, costituissero un regime di aiuti indipendente oppure facessero parte integrante dell’insieme del sistema analizzato nell’ambito dei vari procedimenti avviati e poiché nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito alcuna precisazione al riguardo, la compatibilità con il mercato interno degli aiuti previsti dai suddetti decreti ministeriali sarà esaminata separatamente. Le garanzie previste dal decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 (cfr. considerando 49) saranno anch’essi oggetto di un esame separato perché il decreto prevede che le imprese beneficiarie debbano obbligatoriamente essere redditizie e non già redditizie dopo la ristrutturazione, a differenza degli altri casi sopra citati.
(131)
Per quanto riguarda i decreti ministeriali riferiti nei considerando da 44 a 52, l’analisi comporterà due categorie principali, ossia il settore agricolo e quello non agricolo, come nel caso dei regimi previsti dai primi due procedimenti avviati; inoltre il settore non agricolo sarà a sua volta scisso in più parti: settore industriale, alberghiero e artigianale, da un lato, e settore navale, dall’altro. Il settore del carbone, che era stato oggetto del primo procedimento avviato a norma dell’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, non sarà più esaminato nell’ambito della presente decisione poiché, come emerge dalle lettere delle autorità greche del 15 del 29 marzo 2011, si trattava di attività di estrazione di marmo e di pietra per cui le imprese interessate rientrano nell’analisi degli aiuti concessi al settore industriale.
a) Settore dell’agricoltura
(132)
La Commissione deve analizzare il regime di aiuti tenendo conto delle regole applicabili agli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti.
(133)
Nel settore agricolo, tali regole sono già state illustrate nel considerando 90 e nei considerando da 98 a 103 della presente decisione. Poiché nella fattispecie il regime è scaduto il 31 dicembre 2005, è opportuno aggiungere all’elenco delle normative applicabili gli Orientamenti comunitari sugli aiuti di Stato per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà del 2004 (41) (in seguito «gli orientamenti del 2004»), entrati in vigore il 10 ottobre 2004, i quali rendono più rigorose le condizioni degli orientamenti del 1999 (in particolare vi si conferma che il contributo del beneficiario dell’aiuto alla ristrutturazione deve essere reale ed esente da aiuto). Inoltre, tenendo conto della natura dei beneficiari (allevamenti industriali e aziende lattiere), è necessario considerare che il regime in parola poteva coprire sia imprese di produzione primaria (esclusivamente attività di allevamento), sia imprese dedite alla trasformazione/commercializzazione (ad esempio allevamenti che dispongono di una catena di trasformazione sul posto).
(134)
Per quanto riguarda il rispetto delle regole propriamente dette, la Commissione constata che il decreto n. 1648/B22/13.1.1994, con le relative modificazioni successive, copriva la ristrutturazione di prestiti che potevano riguardare sia investimenti che capitale circolante.
(135)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi a investimenti, le autorità greche non hanno fornito, nella lettera del 10 maggio 2006, informazioni che permettano alla Commissione di constatare che i prestiti oggetto di ristrutturazione fossero effettivamente legati a investimenti già realizzati. Di conseguenza la Commissione non può concludere che sia soddisfatta la condizione di cui al considerando 90, lettera a).
(136)
La Commissione non può nemmeno concludere, in base alle informazioni di cui dispone, che sia stata indubitabilmente rispettata la condizione di cui al considerando 90, lettera b), poiché le autorità greche non hanno fornito alcun chiarimento in materia nella lettera del 10 maggio 2006.
(137)
Per quanto riguarda la condizione di cui al considerando 90, lettera c), la Commissione può invece considerare che sia soddisfatta la seconda alternativa poiché le imprese beneficiarie devono essere redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti, in base ad una valutazione compiuta dalle banche.
(138)
Per quanto riguarda la ristrutturazione dei prestiti connessi alla costituzione di capitale circolante, il regime in parola non avrebbe potuto essere applicato nel pieno rispetto delle condizioni enunciate al considerando 90, poiché la prima delle condizioni ivi previste alla lettera a) prevede espressamente che i prestiti devono essere legati a investimenti.
(139)
L’analisi illustrata nei considerando da 98 a 104 vale anche nel merito degli aiuti concessi dal 1o gennaio 1998 in poi fino alla data di applicazione degli orientamenti del 2004, perché nella loro lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni che permettano alla Commissione di constatare che per beneficiare dell’aiuto in esame le imprese avessero presentato un piano di ristrutturazione corredato della contropartita richiesta.
(140)
Infine, per quanto riguarda gli aiuti concessi a partire dalla data di entrata in vigore degli orientamenti del 2004, la Commissione deve osservare che le autorità greche, nella lettera del 10 maggio 2006, non hanno fornito alcuna informazione che le permetta di constatare che per ottenere gli aiuti in parola i beneficiari abbiano dovuto presentare un piano di ristrutturazione corredato delle necessarie contropartite. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi sollevati al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve quindi concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato comune.
(141)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno tentato di giustificare gli aiuti in esame con lo stato di guerra nelle regioni limitrofe. A loro parere tale contesto poteva rendere gli aiuti ammissibili alla deroga prevista dall’articolo 107, paragrafo 3, lettere a) e c) del trattato [cfr. considerando 59, lettera a)].
(142)
La Commissione non può accogliere quest’argomento per vari motivi:
a)
sul piano regolamentare l’esistenza di un conflitto costituisce un evento eccezionale che può rientrare esclusivamente nel disposto dell’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, in virtù del quale sono compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati a ovviare ai danni arrecati dalle calamità naturali oppure da altri eventi eccezionali;
b)
nel settore dell’agricoltura, la compatibilità degli aiuti si valuta alla luce della deroga prevista dall’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del trattato, secondo cui possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse, e non alla luce della lettera a) dello stesso paragrafo 3, secondo cui possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati a favorire lo sviluppo economico delle regioni ove il tenore di vita sia anormalmente basso, oppure si abbia una grave forma di sottoccupazione, nonché quello delle regioni di cui all’articolo 349 del trattato (42), tenuto conto della loro situazione strutturale, economica e sociale;
c)
perché si possa applicare il disposto dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), gli aiuti avrebbero dovuto essere concessi nel rispetto delle norme che disciplinano gli aiuti al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà, il che, come dimostrato sopra, non è avvenuto.
(143)
La Commissione non può nemmeno concludere che possa essere applicata la deroga prevista all’articolo 107, paragrafo 2, lettera b), del trattato, per i seguenti motivi:
a)
è vero che nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche hanno sottolineato che il PIL globale pro capite nei dipartimenti considerati si assestava, durante il periodo di concessione degli aiuti, su livelli straordinariamente bassi rispetto ad altre regioni del paese, ma nella stessa lettera hanno anche precisato che nello stesso periodo si era osservata una certa progressione: questo dimostra che lo stato di guerra nelle regioni limitrofe non ha avuto un impatto catastrofico per l’economia delle zone considerate;
b)
come dimostra la descrizione della base giuridica del regime in parola, sono state apportate modifiche ai decreti ministeriali di cui si tratta a distanza di quasi 10 anni dalla fine delle ostilità nelle regioni limitrofe; di conseguenza non si può considerare che le autorità greche siano state obbligate intervenire a causa dello stato di guerra nelle regioni limitrofe e pertanto che esista un legame causale tra questo stato di guerra e le difficoltà delle imprese (basti un solo esempio: il decreto ministeriale n. 2/64046/0025/2003/28.1.2004, citato al considerando 48, prevede la copertura di prestiti che potevano essere contratti da imprese industriali, ossia potenzialmente allevamenti industriali, fino al 31 dicembre 2004).
(144)
Per quanto riguarda le altre osservazioni formulate dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006, la Commissione sottolinea quanto segue [tali osservazioni, ad esclusione di quelle citate alla lettera b), valgono anche per tutti gli altri settori oggetto del procedimento avviato]:
a)
problemi come la mancanza di dinamismo dei mercati locali o la diminuzione della domanda non si possono affatto risolvere concedendo aiuti a imprese in difficoltà senza una loro ristrutturazione; le misure strutturali costituiscono uno strumento di intervento più adeguato;
b)
la quota di produzione di carne dei dipartimenti in esame nella produzione globale della Grecia non incide minimamente sul rischio di distorsione di concorrenza connesso alla concessione di aiuti che esulano dal quadro regolamentare stabilito (nella fattispecie, la concessione di aiuti a imprese in difficoltà senza piano di ristrutturazione); secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia, se la concessione di un aiuto finanziario dello Stato rafforza la posizione di un’impresa rispetto ad altre imprese concorrenti (come nel caso in esame), tale aiuto può causare una distorsione della concorrenza nei confronti di altre imprese concorrenti che non beneficiano di tale intervento (43);
c)
la questione della redditività delle aziende, definita nei due decreti ministeriali del 1989, sarà analizzata più oltre nella presente decisione;
d)
l’argomento secondo cui il conto previsto dalla legge n. 128/75 non contiene risorse statali è già stato trattato al considerando 82, lettera d).
(145)
Tenuto conto delle considerazioni che precedono la Commissione deve concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
b) Settore industriale, artigianale e alberghiero
(146)
La Commissione deve esaminare tale regime alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(147)
Come nel caso degli aiuti oggetto dei primi due procedimenti avviati, le regole che si applicavano al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà al momento della concessione degli aiuti in esame erano, nell’ordine, le disposizioni dei punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, gli orientamenti del 1994, gli orientamenti del 1997 e gli orientamenti del 1999. Nella fattispecie, poiché in alcuni dipartimenti il regime di aiuti è scaduto il 31 dicembre 2005, occorre aggiungere a tale elenco gli orientamenti del 2004.
(148)
Le informazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006, riprodotte nel considerando 59, non contengono alcuna informazione sul rispetto delle norme in materia di salvataggio e ristrutturazione di imprese in difficoltà. La Commissione non è dunque in grado di verificare se siano state rispettate le disposizioni di cui ai punti 177, 227 e 228 dell’Ottava relazione sulla politica di concorrenza, né gli orientamenti del 1994, del 1997, del 1999 e del 2004.
(149)
La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
c) Settore navale
(150)
La compatibilità del regime in esame con il mercato interno deve essere analizzata a seconda che per «settore navale» si intendano le costruzioni navali o i trasporti marittimi.
(151)
La Commissione deve esaminare tale regime alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(152)
Per quanto riguarda le costruzioni navali, le norme applicabili per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà dopo l’entrata in vigore del decreto n. 1648/B.22/13.1.1994 erano e sono le seguenti:
a)
fino al 31 dicembre 1998: la direttiva 90/684/CEE del Consiglio, del 21 dicembre 1990, concernente gli aiuti alla costruzione navale (44);
b)
dal 1o gennaio 1999 al 31 dicembre 2003: il regolamento (CE) n. 1540/98 del Consiglio, del 29 giugno 1998, relativo agli aiuti alla costruzione navale (45);
c)
a partire dal 1o gennaio 2004: la disciplina degli aiuti di Stato alla costruzione navale (46).
(153)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da permettere alla Commissione di concludere che il regime di aiuti in esame sia stato applicato nel rispetto delle norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà del settore. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
(154)
Anche nel settore dei trasporti marittimi la Commissione deve esaminare tale regime di aiuti alla luce delle regole che disciplinano gli aiuti per il salvataggio e la ristrutturazione di imprese in difficoltà.
(155)
Dall’entrata in vigore del decreto n. 1648/B.22/13.1.1994, le norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà nel settore marittimo sono contenute nei seguenti atti:
a)
«Misure finanziarie e fiscali relative all’esercizio di navi immatricolate nella Comunità» (47);
b)
Orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato ai trasporti marittimi (48) del 1997;
c)
Orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato ai trasporti marittimi (49) del 2004.
(156)
E di nuovo, nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche non hanno fornito informazioni tali da permettere alla Commissione di concludere che il regime di aiuti in esame sia stato applicato nel rispetto delle norme applicabili al salvataggio e alla ristrutturazione di imprese in difficoltà del settore. La Commissione non è dunque in grado di dissipare i dubbi espressi al momento dell’apertura del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, e deve concludere che il regime in esame non è compatibile con il mercato interno.
d) Caso degli aiuti concessi nei dipartimenti di Lesbo, Samo e Chio e del Dodecanneso, oggetto del terzo procedimento
(157)
Nel quadro del procedimento avviato a norma dell’articolo 108, paragrafo 2, del trattato, la Commissione, non disponendo di informazioni sufficienti, si era basata su due ipotesi:
a)
gli aiuti previsti dai decreti ministeriali n. 2041901/16.5.1989 e n. 2078809/10.10.89, e successive modificazioni, rientravano nello stesso quadro previsto dai decreti illustrati nei considerando da 44 a 48;
b)
gli stessi aiuti rientravano in un sistema di finanziamento non fondato sulle stesse basi.
(158)
Nella lettera del 10 maggio 2006 le autorità greche riferivano che i due decreti ministeriali del 1989 prevedevano che le imprese dovevano essere redditizie sia prima che dopo la ristrutturazione dei loro debiti. Questo chiarimento non è soddisfacente per la Commissione, poiché da un riesame di entrambi i decreti non risulta traccia dell’obbligo che le imprese siano redditizie sia prima che dopo la ristrutturazione dei debiti. Di conseguenza la Commissione deve analizzare la compatibilità degli aiuti previsti dai due decreti, e dalle loro successive modifiche, non solo basandosi sulle due ipotesi indicate al considerando 157, ma anche senza escludere, nella seconda ipotesi, la possibilità che siano stati concessi aiuti a imprese in difficoltà.
(159)
Per quanto riguarda la prima ipotesi indicata al considerando 157, la Commissione deve constatare che, se i due decreti del 1989 e le loro successive modifiche si inseriscono nello stesso quadro di quello stabilito dai due decreti descritti nei considerando da 44 a 48, l’analisi illustrata nei considerando 146-149 resta valida e le spiegazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006 non permettono di dissipare i dubbi espressi al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato: essa deve quindi concludere che il regime in causa è incompatibile con il mercato interno.
(160)
Per quanto riguarda la seconda ipotesi, devono essere analizzati due scenari: la concessione di aiuti a imprese in difficoltà e la concessione di aiuti a imprese redditizie.
(161)
Nel caso del primo scenario, l’analisi effettuata nei considerando 146-149 resta valida e le spiegazioni fornite dalle autorità greche nella lettera del 10 maggio 2006 non permettono di dissipare i dubbi espressi al momento dell’avvio del procedimento di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del trattato cosicché la Commissione deve concludere che il regime in esame è incompatibile con il mercato interno.
(162)
Anche nel caso del secondo scenario, la Commissione constata che le spiegazioni fornite dalle autorità greche nelle lettere del 10 maggio 2006, del 15 marzo 2011 e del 29 marzo 2011 non permettono di stabilire se il capitale circolante costituito per mezzo dei prestiti agevolati sia servito a finanziare investimenti ammissibili ai sensi della normativa comunitaria in materia di aiuti a finalità regionale [dall’entrata in vigore del decreto n. 2041901/16.5.1989, le norme applicabili sono state rispettivamente quelle contenute nella Comunicazione della Commissione sul metodo di applicazione dell’articolo 92, paragrafo 3, lettere a) e c) agli aiuti regionali (50), e quindi gli Orientamenti in materia di aiuti di Stato a finalità regionale (51) del 1998]. La Commissione deve quindi concludere che il regime di aiuti in esame è incompatibile con il mercato interno.
(163)
Nell’ipotesi in cui il capitale circolante non sia servito a finanziare investimenti ammissibili ai sensi della normativa dell’Unione in materia di aiuti di Stato a finalità regionale, la Commissione deve verificare se gli aiuti concessi per la costituzione di tale capitale, che diventano allora aiuti al funzionamento, possano essere dichiarati compatibili alla luce delle disposizioni che disciplinano questo tipo di aiuti nell’ambito della normativa dell’Unione in materia di aiuti di Stato a finalità regionale. In questo contesto la Commissione desidera sottolineare che lo Stato membro, per adempiere al suo obbligo di collaborazione nei confronti della Commissione, è tenuto a fornirle tutti gli elementi atti a consentirle di verificare la compatibilità degli aiuti in esame (52). Poiché le informazioni fornite dalle autorità greche nelle loro diverse lettere non permettono di verificare il rispetto delle disposizioni della normativa in materia di aiuti di Stato a finalità regionale, la Commissione deve concludere che il regime di aiuti in oggetto è incompatibile con il mercato interno.
(164)
La garanzia concessa in virtù del decreto ministeriale n. 2/82257/0025/18.12.2000 non deve essere considerata uno strumento utilizzato nel quadro di un processo di ristrutturazione di imprese in difficoltà, come nel caso della garanzia prevista negli altri decreti citati nella presente decisione, perché il decreto suddetto prevede che l’aiuto può essere concesso solo a imprese redditizie in assoluto e non a imprese redditizie dopo la ristrutturazione dei debiti. È quindi opportuno analizzare tale aiuto alla luce delle regole in materia di aiuti di Stato applicabili alle garanzie.
(165)
A partire dalla data di entrata in vigore del decreto n. 2/82257/0025/18.12.2000 fino al 31 dicembre 2005 (data di scadenza di applicazione del regime) le garanzie sono disciplinate dalla comunicazione del 2000.
(166)
Tale comunicazione del 2000 precisa che la Commissione deve valutare la compatibilità di aiuti connessi alla concessione di garanzie alla luce delle regole applicate ad altre forme di aiuto e precisate nei diversi orientamenti e discipline applicabili nei vari settori di attività. Inoltre, le garanzie sono ammissibili solo se la loro attivazione è contrattualmente subordinata a condizioni specifiche che possono giungere sino alla dichiarazione obbligatoria del fallimento dell’impresa beneficiaria o all’avvio di procedure analoghe.
(167)
Nella fattispecie, le autorità greche non hanno fornito alcuna informazione riguardo alla componente di aiuto delle garanzie concesse. Di conseguenza la Commissione non è in grado di valutare, alla luce delle varie normative applicabili a seconda dei settori, né di determinare in che misura la componente di aiuto di cui si tratta potesse comportare il superamento delle intensità massime di aiuto applicabili, secondo i casi, alle imprese che non sono in difficoltà (peraltro le autorità greche non hanno fornito indicazioni circa il rispetto delle varie normative nella loro risposta all’avvio del terzo procedimento).
(168)
In tale contesto la Commissione non è in grado di constatare la compatibilità degli aiuti concessi sotto forma di garanzie in virtù del decreto n. 2/82257/0025/18.12.2000.
VI. CONCLUSIONI
(169)
La Commissione constata che la Grecia ha dato illegittimamente esecuzione agli aiuti di cui trattasi, in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del trattato. Dall’analisi che precede emerge che gli aiuti in esame non possono essere dichiarati compatibili con il mercato interno, dato che le autorità greche non hanno fornito informazioni atte a dimostrare il rispetto delle varie normative illustrate nella presente decisione, per cui la Commissione non è in grado di dissipare i dubbi espressi in occasione dell’apertura dei diversi procedimenti. Al riguardo, la Commissione rammenta che lo Stato membro, per adempiere al suo obbligo di collaborazione nei confronti della Commissione, è tenuto a fornirle tutti gli elementi atti a consentirle di verificare la compatibilità degli aiuti in esame.
(170)
A norma dell’articolo 14, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (53), nel caso di decisioni negative e relative a casi di aiuti illegali la Commissione adotta una decisione con la quale impone allo Stato membro interessato di adottare tutte le misure necessarie per recuperare l’aiuto dal beneficiario (nella fattispecie presso tutti i beneficiari che si sono avvalsi delle disposizioni dei decreti ministeriali analizzati nella presente). La Grecia è tenuta a pertanto a prendere tutte le misure necessarie per recuperare presso i beneficiari l’aiuto incompatibile concesso. In conformità alle disposizioni del punto 42 della comunicazione della Commissione «Verso l’esecuzione effettiva delle decisioni della Commissione che ingiungono agli Stati membri di recuperare gli aiuti di Stato illegali e incompatibili» (54), la Grecia dispone di un termine di quattro mesi a decorrere dalla data di pubblicazione della presente decisione per dare esecuzione alla medesima. Gli aiuti da recuperare sono maggiorati degli interessi che saranno calcolati in conformità al regolamento (CE) n. 794/2004 della Commissione, del 21 aprile 2004, recante disposizioni di esecuzione del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (55).
(171)
La presente decisione deve essere eseguita immediatamente, in particolare per quanto riguarda il recupero di tutti gli aiuti individuali concessi nell’ambito del regime di aiuti, esclusi gli aiuti concessi per progetti specifici i quali, al momento della concessione degli aiuti, rispettavano tutte le condizioni previste dal regolamento sugli aiuti de minimis, o da un regolamento di esenzione in virtù degli articoli 1 e 2 del regolamento (CE) n. 994/98 del Consiglio, del 7 maggio 1998, sull’applicazione degli articoli 92 e 93 del trattato che istituisce la Comunità europea a determinate categorie di aiuti di Stato orizzontali (56), o le condizioni di un regime di aiuti approvato dalla Commissione.
(172)
L’articolo 15 del regolamento (CE) n. 659/1999 stabilisce, tuttavia, che i poteri della Commissione in materia di recupero degli aiuti sono soggetti ad un termine di prescrizione di dieci anni. Il termine di prescrizione decorre dal giorno in cui l’aiuto illegale è concesso al beneficiario come aiuto individuale o come aiuto facente parte di un regime di aiuti. Tuttavia, qualsiasi provvedimento adottato dalla Commissione, o da uno Stato membro che agisce su richiesta della Commissione, riguardo ad un aiuto illegale interrompe il termine della prescrizione e ad ogni interruzione il termine decorre nuovamente.
(173)
Nel caso in esame, le date alle quali la Commissione può risalire ai fini del recupero sono le seguenti:
a)
per gli aiuti oggetto del primo procedimento: il 1o ottobre 1993, poiché la prima azione della Commissione risale al 27 maggio 2003 e anche poiché il decreto ministeriale n. 69836/B1461, adottato il 14 settembre 1993, è stato pubblicato nella Gazzetta ufficiale della Repubblica ellenica il 1o ottobre 1993 ed è entrato in vigore a tale data;
b)
per gli aiuti oggetto del secondo procedimento: il 22 aprile 1994, poiché la prima azione della Commissione risale al 22 aprile 2004;
c)
per gli aiuti oggetto del terzo procedimento: il 12 novembre 1994, poiché la prima azione della Commissione risale al 12 novembre 2004,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
I regimi di aiuto sotto forma di ristrutturazione dei debiti a cui la Grecia ha dato illegalmente esecuzione in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del trattato sul funzionamento dell’Unione europea, nei dipartimenti di Castorià, Eubea, Florina, Kilkis, Rodope, Evro, Xanthi e del Dodecanneso, e nei dipartimenti delle isole di Lesbo, Samo e Chio sono incompatibili con il mercato interno.
Articolo 2
L’aiuto individuale concesso nell’ambito di uno dei regimi di cui all’articolo 1 non costituisce aiuto se, al momento della concessione, soddisfaceva le condizioni di uno dei regolamenti adottati in virtù dell’articolo 2 del regolamento (CE) n. 994/98 in vigore al momento della concessione dell’aiuto.
Articolo 3
1. La Grecia procede al recupero di ogni aiuto incompatibile concesso in virtù dei regimi di aiuti citati all’articolo 1 presso i beneficiari.
2. Le somme da recuperare comprendono gli interessi che decorrono dalla data in cui sono state poste a disposizione dei beneficiari fino alla data del loro effettivo recupero.
3. Gli interessi sono calcolati secondo il regime dell’interesse composto a norma del capo V del regolamento (CE) n. 794/2004.
4. La Grecia annulla tutti i pagamenti in essere di aiuti concessi in virtù dei regimi citati all’articolo 1 a partire dalla data della notifica della presente decisione.
Articolo 4
Il recupero degli aiuti concessi in virtù dei regimi di cui all’articolo 1 è immediato ed effettivo.
La Grecia garantisce l’attuazione della presente decisione entro quattro mesi dalla data della sua notifica.
Articolo 5
1. Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, la Grecia trasmette alla Commissione le seguenti informazioni:
a)
l’elenco dei beneficiari che hanno ricevuto aiuti nel quadro dei regimi di aiuto di cui all’articolo 1 e l’importo complessivo degli aiuti ricevuti da ciascuno di loro nell’ambito del regime;
b)
l’importo complessivo (capitale e interessi) che deve essere recuperato presso ogni beneficiario che abbia ricevuto aiuti cui non sia applicabile la regola de minimis;
c)
una descrizione dettagliata delle misure già adottate o previste per conformarsi alla presente decisione;
d)
i documenti attestanti che ai beneficiari è stato imposto di rimborsare gli aiuti.
2. La Grecia informa la Commissione dei progressi delle misure nazionali adottate per l’attuazione della presente decisione fino al completo recupero degli aiuti concessi nel quadro dei regimi di cui all’articolo 1. La Grecia trasmette immediatamente, dietro semplice richiesta della Commissione, le informazioni relative alle misure già adottate e previste per conformarsi alla presente decisione. Essa fornisce inoltre informazioni dettagliate riguardo all’importo dell’aiuto e degli interessi già recuperati presso i beneficiari.
Articolo 6
La Repubblica ellenica è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 19 ottobre 2011