РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 420/2011 НА КОМИСИЯТА
от 29 април 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на замърсители в редица храни.
(2)
Предвид съществуващите различия в тълкуванията във връзка с размера на подлежащата на изследване проба от крабове с цел съпоставка с максимално допустимите количества на кадмий, следва да се изясни, че максимално допустимите количества на кадмий в ракообразните, посочени в приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, се прилагат за мускулно месо от крайници (крака и щипки) и корем. При крабовете и крабоподобните ракообразни максимално допустимите количества се прилагат само за крайници. В това определение не се включват други части от ракообразните, като например главогръда при крабовете и неядивните части (черупка, опашка). Главогръдът обхваща храносмилателните органи (хепатопанкреас), които са известни с високото си съдържание на кадмий. Тъй като съществува вероятност в някои държави-членки потребителите да консумират редовно части от главогръда, може да е от полза предоставянето на съвети за потребителите на равнище държава-членка да ограничат консумацията си на тези части с цел да се намали експозицията на кадмий. На уебсайта на главна дирекция „Здравеопазване и потребители“ на Европейската комисия беше публикувана информационна бележка по този въпрос (3).
(3)
Поради съображения за последователност размерът на пробата от ракообразни, за която се прилагат максимално допустимите количества от други замърсители (олово, живак, диоксини и PCB и полициклични ароматни въглеводороди), следва да бъде съответно изменен.
(4)
Двучерупчестите мекотели, като например зелените двучерупчести миди и стридите, имат свойството да натрупват кадмий подобно на морските водорасли. Тъй като прахът от зелени двучерупчести миди и прахът от стриди, подобно на изсушените морски водорасли, се продава като хранителна добавка, максимално допустимото количество на кадмий в изсушените двучерупчести мекотели следва да бъде същото като понастоящем установеното за изсушените морски водорасли и производните им продукти.
(5)
Разпоредбите относно листното зеле следва да бъдат приведени в съответствие с тези за другите листни зеленчуци. Следователно листното зеле следва да бъде изключено от прилаганото по принцип максимално допустимо количество на кадмий за „зеленчуци и плодове“ в точка 3.2.15. и следва да бъде включено в точка 3.2.17.
(6)
Не би било реалистично прилаганото по принцип максимално допустимо количество на олово и кадмий в плодовете и зеленчуците да бъде прилагано и за морските водорасли, които по принцип могат да съдържат и по-големи количества. Следователно морските водорасли следва да бъдат изключени от прилаганите по принцип максимално допустими количества за олово и кадмий в плодовете и зеленчуците (точки 3.1.10 и 3.2.15). Следва да бъдат събрани повече данни за случаи на наличие, за да може да бъде взето решение относно необходимостта от определяне на специфични по-реалистични максимално допустими количества олово и кадмий в морските водорасли.
(7)
Съществува известна непоследователност по отношение на наименованията на групите от храни/продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 1881/2006 и наименованията на групите от храни/продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 23 февруари 2005 г. относно максимално допустимите граници на остатъчни вещества от пестициди във и върху храни или фуражи от растителен или животински произход и за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета (4). Тъй като Регламент (ЕО) № 1881/2006 се отнася за групите от продукти, изброени в Регламент (ЕО) № 396/2005, тези наименования следва да бъдат приведени в съответствие с посочения регламент.
(8)
Целесъобразно е да бъдат актуализирани разпоредбите относно мониторинга и докладването, като се вземат предвид скорошните препоръки във връзка с мониторинга на етилкарбамат (5), перфлуороалкилираните вещества (6) и акриламид (7). Тъй като Решение 2006/504/ЕО на Комисията (8) беше отменено и заменено с Регламент (ЕО) № 1152/2009 на Комисията (9), позоваването на Решение 2006/504/ЕО следва да бъде заменено с позоваване на Регламент (ЕО) № 1152/2009. Също така следва да бъде изяснено кои данни се докладват пред Комисията и кои - пред ЕОБХ.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1.
Член 9 се изменя, както следва:
а)
параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки и заинтересованите страни съобщават всяка година на Комисията резултатите от предприетите проучвания, включително и данните за случаи на наличие и за напредъка по отношение на изпълнението на превантивните мерки, за да се избегне замърсяването с охратоксин А, деоксиниваленол, зеараленон, фумонизин В1 и В2, Т-2 и НТ-2 токсини. Комисията предоставя тези резултати на държавите-членки. Свързаните данни за случаи на наличие се докладват пред ЕОБХ.
3. Държавите-членки докладват пред Комисията констатациите си относно наличието на афлатоксини, формулирани в съответствие с Регламент (ЕО) № 1152/2009 на Комисията (10). Държавите-членки докладват пред ЕОБХ относно констатациите си за наличие на фуран, етилкарбамат, перфлуороалкилирани вещества и акриламид, формулирани в съответствие с препоръки 2007/196/ЕО (11), 2010/133/ЕС (12), 2010/161/ЕС (13) и 2010/307/ЕС (14) на Комисията.
б)
добавя се следният параграф 4:
„4. Данните за случаи на наличие на замърсители, събрани от държавите-членки, следва по целесъобразност също да бъдат докладвани пред ЕОБХ.“
2.
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 29 април 2011 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 420/2011 DELLA COMMISSIONE
del 29 aprile 2011
che modifica il regolamento (CE) n. 1881/2006 che definisce i tenori massimi di alcuni contaminanti nei prodotti alimentari
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea,
visto il regolamento (CEE) n. 315/93 del Consiglio, dell'8 febbraio 1993, che stabilisce procedure comunitarie relative ai contaminanti nei prodotti alimentari (1), in particolare l'articolo 2, paragrafo 3,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 della Commissione, del 19 dicembre 2006, che definisce i tenori massimi di taluni contaminanti presenti nelle derrate alimentari (2), definisce i livelli massimi dei contaminanti in una serie di prodotti alimentari.
(2)
Considerando le diverse interpretazioni concernenti la parte del granchio da analizzare ai fini del confronto con il tenore massimo di cadmio, è necessario precisare che il tenore massimo di cadmio nei crostacei fissato nell'allegato del regolamento (CE) n. 1881/2006 si applica al muscolo delle appendici (zampe e chele) e dell'addome. Per i granchi e i crostacei analoghi il tenore massimo si applica solo alle appendici. Questa definizione esclude altre parti dei crostacei, quali il cefalotorace dei granchi e le parti non commestibili (esoscheletro, coda). Il cefalotorace comprende gli organi digestivi (epatopancreas) di cui è noto l'elevato contenuto di cadmio. Poiché è possibile che in alcuni Stati membri parti del cefalotorace siano consumate regolarmente, può essere opportuno, a livello nazionale, consigliare ai consumatori di limitare il consumo di queste parti al fine di ridurre la loro esposizione al cadmio. Sul sito Internet della direzione generale per la Salute e la tutela dei consumatori della Commissione europea è stata pubblicata una nota informativa a riguardo (3).
(3)
Per ragioni di coerenza, è necessario modificare di conseguenza per altri contaminanti (piombo, mercurio, diossine e PCB e idrocarburi policiclici aromatici) la parte dei crostacei alla quale si applicano i tenori massimi.
(4)
I molluschi bivalvi quali le cozze verdi e le ostriche possono accumulare livelli di cadmio analogamente alle alghe marine. Poiché la polvere di cozze verdi e la polvere di ostriche sono prodotti venduti come integratori alimentari, analogamente alle alghe marine essiccate, è necessario che il tenore massimo di cadmio nei molluschi bivalvi essiccati sia uguale a quello già fissato per le alghe marine essiccate e i prodotti derivati da alghe marine.
(5)
È necessario armonizzare le disposizioni relative ai cavoli a foglia con quelle applicabili agli altri ortaggi a foglia. È quindi necessario escludere i cavoli a foglia dall'applicazione del tenore massimo predefinito per il cadmio alla voce «ortaggi e frutta» di cui al punto 3.2.15 e includerli nel punto 3.2.17.
(6)
I tenori massimi predefiniti per il piombo e il cadmio nella frutta e negli ortaggi non sono realistici nel caso delle alghe marine, che in natura possono contenere quantità più elevate. È quindi necessario escludere le alghe marine dall'applicazione dei tenori massimi predefiniti per il piombo e il cadmio nella frutta e negli ortaggi (punti 3.1.10 e 3.2.15). È necessario raccogliere maggiori dati sulla presenza di tali contaminanti al fine di determinare la necessità di fissare tenori massimi specifici più realistici per il piombo e il cadmio nelle alghe marine.
(7)
Esistono alcune incongruenze tra i nomi dei prodotti alimentari/gruppi di prodotti di cui al regolamento (CE) n. 1881/2006 e i nomi dei prodotti alimentari/gruppi di prodotti elencati nel regolamento (CE) n. 396/2005 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 23 febbraio 2005, concernente i livelli massimi di residui di antiparassitari nei o sui prodotti alimentari e mangimi di origine vegetale e animale e che modifica la direttiva 91/414/CEE del Consiglio (4). Poiché il regolamento (CE) n. 1881/2006 rinvia ai gruppi di prodotti elencati nel regolamento (CE) n. 396/2005, è necessario uniformare i nomi indicati nel primo regolamento a quelli indicati nel secondo.
(8)
È necessario aggiornare le disposizioni relative al monitoraggio e alle relazioni tenendo conto delle raccomandazioni recenti in materia di monitoraggio concernenti il carbammato di etile (5), le sostanze perfluoroalchiliche (6) e l'acrilammide (7). Poiché la decisione 2006/504/CE della Commissione (8) è stata abrogata e sostituita dal regolamento (CE) n. 1152/2009 della Commissione (9), è necessario sostituire il riferimento alla decisione 2006/504/CE con un riferimento al regolamento (CE) n. 1152/2009. È inoltre necessario precisare quali dati devono essere comunicati alla Commissione e quali devono essere comunicati all'EFSA.
(9)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute animale e ad esse non si sono opposti né il Parlamento europeo né il Consiglio,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 è modificato come segue:
1)
l'articolo 9 è così modificato:
a)
i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. Gli Stati membri e le parti interessate comunicano ogni anno alla Commissione i risultati delle indagini intraprese e i progressi nell'applicazione delle misure preventive volte a evitare la contaminazione da ocratossina A, deossinivalenolo, zearalenone, fumonisine B1 e B2 e tossine T-2 e HT-2. La Commissione mette tali risultati a disposizione degli Stati membri. I relativi dati in merito all'occorrenza delle sostanze sono comunicati all'EFSA.
3. Gli Stati membri sono tenuti a comunicare alla Commissione i risultati relativi alle aflatossine, ottenuti conformemente al regolamento (CE) n. 1152/2009 della Commissione (10). Gli Stati membri sono tenuti a comunicare all'EFSA i risultati relativi al furano, al carbammato di etile, alle sostanze perfluoroalchiliche e all'acrilammide ottenuti conformemente alle raccomandazioni della Commissione 2007/196/CE (11), 2010/133/UE (12), 2010/161/UE (13) e 2010/307/UE (14).
b)
è aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. Anche i dati relativi all'occorrenza dei contaminanti raccolti dagli Stati membri devono essere comunicati all'EFSA, ove opportuno.»;
2)
l'allegato è modificato conformemente all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 29 aprile 2011.