РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2010 година
относно държавна помощ № C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 и N 70/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на предприятието „Cantiere Navale De Poli“
(нотифицирано под номер C(2010) 7253)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/197/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писма от 6 юни 2007 г., 24 септември 2007 г. и 6 февруари 2008 г. Италия уведоми за исканията за удължаване на тригодишния срок за предаване на четири кораба от типа химикаловоз (наречени C 241, C 242, C 243 и C 244), които е трябвало да бъдат построени в корабостроителницата „Cantiere Navale De Poli“ (наричана по-долу „De Poli“ или „корабостроителницата“) (2). По-специално, Италия поиска удължаване на срока за предаване с 8 месеца за кораб C 241, с 6 месеца за кораб C 242, с 9 месеца за кораб C 243 и с 10 месеца за кораб C 244.
(2)
Уведомленията се отнасят до помощите, отпуснати от Италия на „De Poli“ по силата на националната схема за помощи N 59/2004, одобрена от Комисията на 19 май 2004 г. (3) на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета от 27 юни 2002 г. относно временен защитен механизъм за корабостроенето (4), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (5) (наричани по-долу „италианската схема“ и „регламентът за временния защитен механизъм“).
(3)
С писма от 31 юли 2007 г., 31 август 2007 г., 7 септември 2007 г., 12 ноември 2007 г. и 25 януари 2008 г. Италия предостави на Комисията допълнителна информация, свързана с уведомленията.
(4)
С писмо от 16 април 2008 г. Комисията съобщи на италианските власти решението да започне процедурата по член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (6) по отношение на представените искания за удължаване на срока. Решението на Комисията за започване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Заинтересованите страни бяха приканени да представят своите мнения в тази връзка.
(5)
Италия представи мнението си относно решението за започване на процедурата с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Комисията получи мнението на „De Poli“ също с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Италия предостави допълнителна информация с писмо от 30 юни 2008 г., регистрирано в същия ден, и с писмо от 29 октомври 2008 г., регистрирано на 3 ноември 2008 г.
(6)
С писмо от 15 юли 2008 г., регистрирано на 22 юли 2008 г., Италия поиска второ удължаване на срока за предаване на два от химикаловозите, а именно: до 30 септември 2008 г. за кораб С 242 и до 30 септември 2008 г. за кораб С 244.
(7)
С писмо от 20 януари 2009 г., регистрирано на 22 януари 2009 г., Италия поиска трето удължаване на срока за предаване, а именно: до 31 декември 2008 г. за кораб С 242 и до 28 февруари 2009 г. за кораб С 243. С писмо от 14 април 2009 г., регистрирано на 15 април 2009 г., Италия поиска още едно (четвърто по ред) удължаване на срока за предаване, а именно: до 30 юни 2009 г. за кораб С 242, до 30 септември 2009 г. за кораб С 243 и до 30 ноември 2009 г. за кораб С 244.
(8)
С писмо от 8 май 2009 г., регистрирано в същия ден, Комисията поиска от Италия допълнителна информация, а на 12 юни 2009 г. изпрати писмо за напомняне. Италия отговори с писмо от 23 септември 2009 г. (8), с което информира Комисията единствено за факта, че „De Poli“ е билa допуснатa до споразумение с кредиторите (9).
(9)
С писмо от 28 януари 2010 г., регистрирано на 1 февруари 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242 и C 243 (10).
(10)
С електронно писмо от 2 март 2010 г. Комисията поиска от Италия да поясни статуса на уведомленията относно кораби C 241 и C 244.
(11)
С електронно писмо от 10 юни 2010 г., регистрирано на 17 юни 2010 г., Италия информира Комисията, че кораб С 241 е бил завършен на 31 август 2008 г. и предаден на 3 ноември 2008 г., и че уведомлението за искане за отлагане на срока за предаване за този кораб не е било оттегляно.
(12)
С писмо от 16 юни 2010 г., регистрирано на 28 юни 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораб C 244.
II. КОНТЕКСТ
(13)
Изложените по-долу факти се отнасят единствено за кораб С 241, тъй като Италия оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244.
(14)
Предприятието „De Poli“ е италианска корабостроителница, намираща се на остров Pellestrina (Венеция), която през 90-те години на миналия век се специализира в строенето на плавателни съдове за превоз на химически продукти и танкери. През 2007 г. в корабостроителницата работят 320 служители, в това число и подизпълнителите, а реализираният годишен обем на продажбите е равен на 70 млн. EUR. На 11 февруари 2010 г. италианският компетентен съдия утвърди споразумението с кредиторите относно корабостроителницата (11).
(15)
На 28 януари 2005 г. дружеството „Arcotur S.r.l.“ възлага на корабостроителницата „De Poli“ строежа на кораб С 241. Съгласно договора корабът С 241 притежава следните технически спецификации: обща дължина 125 m, най-голяма широчина 19 m, пълна товароносимост близо 7 300 t и скорост 15 възела при мощност, равна на 85 % от максималната непрекъсната мощност. В договора за продажба крайният срок за предаване на кораба C 241 на купувача „Arcotur S.r.l.“ е определен за 31 декември 2007 г. при обща цена 30 млн. EUR.
(16)
На 26 май 2006 г. корабостроителницата поръчва на един доставчик (наричан по-долу „доставчика“) редуктора за кораба, като доставчикът потвърждава поръчката със срок на доставка 3 септември 2007 г. Според предоставената от „De Poli“ информация, редукторът за кораб С 241 е специален модел с уникални характеристики, който се различава по редица технически аспекти от стандартния модел, произвеждан от същия доставчик.
(17)
На 6 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ (бивше „Arcotur S.r.l.“) и корабостроителницата „De Poli“ изменят подписания на 28 януари 2005 г. договор, като променят параметрите на поръчания кораб С 241 по следния начин: обща дължина 112 m, най-голяма широчина 16,8 m, пълна товароносимост 5 300 t, с което цената се свежда до 23 млн. EUR.
(18)
На 20 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ преотстъпва договора за строителството на кораб С 241 на дружеството „Elbana di Navigazione S.p.A.“.
(19)
На определения за 3 септември 2007 г. срок за доставка, поръчаният на 26 май 2006 г. редуктор не е готов. С писмо от 23 октомври 2007 г. доставчикът информира „De Poli“, че поради недостига на суровини на пазара и произтичащото от него забавяне на доставките от страна на поддоставчиците редукторът не може да бъде произведен навреме. На 18 януари 2008 г. доставчикът потвърждава, че срокът за доставка на редуктора се изтегля за февруари 2008 г., т.е. шест месеца по-късно в сравнение с първоначалния срок.
(20)
Поради това италианските власти искат удължаване на срока за предаване на кораб С 241 до 31 август 2008 г., т.е. удължаване с осем месеца на предвидения в договора срок за предаване на кораба (31 декември 2007 г.).
(21)
Въз основа на получената информация Комисията заключава, че корабът С 241 е предаден на 3 ноември 2008 г. (12)
III. ПОМОЩТА
(22)
В регламента за временния защитен механизъм (13) са установени временни и извънредни мерки с цел да се подпомогнат корабостроителниците в Съюза, упражняващи дейност в секторите, които навремето са тежко засегнати от нелоялната корейска конкуренция (14).
(23)
В регламента за временния защитен механизъм отпускането на преки помощи се счита за съвместимо с вътрешния пазар до 6 % от стойността преди помощта (15) в подкрепа на договори за строеж на някои категории търговски кораби (контейнеровози, химикаловози, танкери и газовози (16)) при следните условия: ако корейска корабостроителница се съревновава за възлагането на договора, като предлага по-ниска цена (17), ако окончателният договор е сключен преди изтичането на срока на действие на регламента (31 март 2005 г.) (18) и ако плавателният съд е предаден в рамките на три години след подписването на окончателния договор (19).
(24)
С член 2, параграф 4 от регламента за временния защитен механизъм се дава възможност на Комисията да разрешава удължаване на крайния срок от три години за предаването, „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(25)
През май 2004 г. въз основа на регламента за временния защитен механизъм Комисията одобри италианската схема за помощи за корабостроителниците (20), в която са предвидени условия, съответстващи на посочените по-горе условия в регламента. По-специално в италианската схема се предвижда отпускането на помощи до 6 % от стойността на договора преди помощта в подкрепа на плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, и възможността за удължаване на крайния срок от страна на Комисията, само „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“ (параграф 29 от италианската схема).
(26)
На 31 януари 2005 г. корабостроителницата „De Poli“ представи на италианските власти заявление за отпускане на помощта, предвидена в посочената схема, във връзка със строителството на кораба С 241 в размер от 1,3 млн. EUR.
(27)
На 25 януари 2008 г.„De Poli“ поиска срокът за предаване на кораба С 241 да се удължи от 31 декември 2007 г. до 31 август 2008 г.
(28)
Италианските власти потвърждават, че помощта не е била предоставена и отбелязват, че по силата на решението от 21 октомври 2008 г. (21), с което Комисията обявява допълнителния бюджет от 10 млн. EUR за италианската схема за несъвместим с вътрешния пазар, понастоящем няма достатъчно средства за отпускането на такава помощ.
IV. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(29)
В решението за започване на процедура Комисията изразява съмнение, че обстоятелствата, които според италианските власти и корабостроителницата „Dе Poli“ оправдават закъснялото предаване на кораба С 241 (както и на корабите C 242, C 243 и C 244, които не са предмет на настоящата оценка), могат да бъдат определени като „забавяния, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(30)
Макар че се отнасят за всичките четири кораба (C 241, C 242, C 243 и C 244), изразените в решението за започване на процедура съмнения остават при оценката, свързана единствено с кораба С 241.
(31)
В решението Комисията си задава на първо място въпроса дали сключените с дружеството „Arcoin S.p.A.“ договори са окончателни и дали не представляват по-скоро начин за „De Poli“ да си осигури спазването на крайния срок за допустимост на помощите и едва по-късно да намери окончателни купувачи.
(32)
На второ място Комисията изразява съмнение дали прехвърлянето на договорите за продажба между корабособствениците не е само по себе си една от причините за забавянето при предаването.
(33)
На трето място Комисията предполага, че корабостроителницата „De Poli“ е приела поръчки, които надвишават действителния ѝ производствен капацитет, тъй като в периода 2005-2008 г. тя е планирала строителството на 18 плавателни съда, от които половината е трябвало да бъдат построени на двата основни стапела, а другата половина в един по-малък обект.
(34)
Накрая, Комисията изразява съмнението, че предполагаемите закъснения при доставката на компоненти от основно значение са били действително непредвидими, както твърдят италианските власти, и предполага, че по-скоро става дума за обичайни търговски рискове, които една добросъвестна корабостроителница би трябвало да предвиди в работния си план. По-специално, Комисията смята, че „De Poli“ е можела да увеличи риска от забавяне, поръчвайки прекалено късно някои от компонентите за корабите.
(35)
Що се отнася до кораба С 241, в мненията си относно решението за започване на процедура от 16 юни 2008 г. италианските власти твърдят, че корабостроителницата „De Poli“ е имала потенциално необходимия производствен капацитет, за да предаде корабите в рамките на 36 месеца от датата на сключване на договора за продажба. Забавянето се дължи единствено на закъснялата доставка на редуктора от страна на доставчика, което Италия определя като сериозен, извънреден, непредвидим и независещ от предприятието фактор по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(36)
Според изпратените на същата дата от корабостроителницата „De Poli“ мнения фактът, че корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ се оглавяват от членове на фамилията De Poli не е достатъчен, за да се постави под съмнение действителността на първоначалния договор, сключен на 28 януари 2005 г. Италианските власти подкрепят този аргумент, като отбелязват, че към момента на сключване на договора за кораб С 241 не са съществували преки стопански връзки между корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ (като се изключи фактът, че собствениците на дружеството „Arcoin S.p.A.“ са членове на фамилията De Poli, но те не са съвсем същите като акционерите на корабостроителницата „De Poli“).
(37)
В тази връзка корабостроителницата „De Poli“ твърди, че поръчването на плавателни съдове, които след това се преотстъпват на пазара при завършването им или по време на строежа, не е рядко явление сред корабособствениците.
(38)
Що се отнася до работния план за кораба С 241 корабостроителницата „De Poli“ отбелязва, че предвид на сложността на корабостроителните проекти между сключването на договорите за строителство и началото на работата обикновено минават няколко месеца. Според корабостроителницата в периода между подписването на договора и действителното начало на работите е обичайна практика с оглед на започването на работата корабостроителницата да извършва подготвителни дейности, сред които са изготвянето на проекта за изпълнение и преговорите с различните доставчици.
(39)
Според първоначалния работен план, представен от „De Poli“ на италианските власти (22), строителството на кораб С 241 е трябвало да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването е било предвидено за второто полугодие на 2007 г. Въз основа на изменения работен план обаче работите по кораба С 241 е трябвало да започнат на 28 септември 2006 г. (на южния стапел, един от двата стапела на корабостроителницата.)
(40)
Според „De Poli“ доставката на редуктора е основен етап от корабостроителния процес, след който следват монтирането на редуктора към двигателя, поставянето на витлото и завършването на корпуса. Значителен брой дейности по монтирането и подготовката/строежа могат да бъдат извършени едва след монтажа на редуктора. От корабостроителницата „De Poli“ твърдят, че компоненти като редуктора обикновено не се поръчват предварително, за да се избегнат разходите за складиране и предварителните плащания, и подчертават, че доставчикът, към когото са се обърнали, е водещ производител в сектора с доказан опит, поради което не е имало причина да се предположи, че редукторът няма да бъде доставен навреме.
(41)
„De Poli“ твърди, че винаги е имала капацитет, за да предаде навреме 18-те плавателни съда, поръчани ѝ в периода 2005-2008 г., тъй като пълната товароносимост на съдовете възлиза на 10 000 t годишно, а корабостроителницата е известна с това, че капацитетът ѝ надвишава 12 000 t годишно. Освен това от корабостроителницата посочват, че девет от 18-те поръчани във въпросния период плавателни съда са с малки размери (обща дължина 20 m и пълна товароносимост 25 t), докато само останалите девет съда са с размерите на кораба С 241. Това показва, според „De Poli“, че корабостроителницата е имала капацитета за изпълнение на всички поръчки в определените срокове и че не са били поети ангажименти, надвишаващи производствения капацитет на „De Poli“.
(42)
Накрая „De Poli“ припомня, че в миналото Комисията е одобрявала в многобройни случай (и в случая на самата „De Poli“) искания за удължаване на срока за предаване, обосновани със закъснели доставки на основни компоненти.
VI. ОЦЕНКА
(43)
С оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244 и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване, свързана с исканията на Италия по отношение на трите посочени по-горе кораба, става безпредметна и ще бъде закрита, без да се правят по-нататъшни оценки.
(44)
Настоящата оценка се отнася единствено за кораба С 241 и в нея ще се правят позовавания на корабите C 242, C 243 и C 244, само когато това е от значение за целите на самата оценка.
(45)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. Следователно в член 107, параграф 1 от ДФЕС са определени кумулативните условия, съгласно които дадена национална мярка е окачествена като държавна помощ: мярката предоставя избирателно предимство, използва държавни средства, води до нарушаване на конкуренцията и оказва отрицателно въздействие върху търговията между държавите-членки.
(46)
Мярката, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“ за строежа на кораб С 241 посредством финансово участие в размер до максимум 6 % (около 1,3 млн. EUR) от стойността на договора преди помощта, безспорно представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Мярката се финансира от италианската държава. Средствата, предназначени за покриване на разходите, които обикновено се поемат от корабостроителницата по време на строежа на плавателния съд, предоставят предимство на „De Poli“. Мярката е избирателна, тъй като е предназначена изцяло в полза на „De Poli“, а понеже благоприятства нейното положение спрямо европейските ѝ конкуренти, тя води до нарушаване на конкуренцията на европейския корабостроителен пазар и влияе върху търговията между държавите-членки.
(47)
Два са аспектите от разглеждания случай, които предизвикаха съмненията на Комисията относно съвместимостта на помощта за „De Poli“ с вътрешния пазар. От една страна, в параграф 29 от италианската схема се предвижда, че помощите могат да бъдат отпускани за плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, а от друга страна, в параграф 33 се предвижда, че окончателните договори трябва да бъдат сключени преди да изтече срокът на действие на регламента за временния защитен механизъм, т.е. 31 март 2005 г.
(48)
Що се отнася до последното, италианските власти обясниха, че преотстъпването на договори между корабособственици след изтичането на срока на действие на регламента за временния защитен механизъм не може да се тълкува като показател за това, че първоначалният договор за кораба С 241, подписан на 28 януари, не е „окончателният договор“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(49)
Комисията признава, че преотстъпването на даден договор на трети страни изглежда е обичайна практика в сектора на корабостроенето. В едно предишно решение (23), което също се отнася до удължаване на тригодишния срок за предаване на два плавателни съда, Комисията заключава, например, че макар и да има преотстъпване на договори, първият договор може да се смята за окончателен, тъй като видът продукт не се променя и новият собственик замества предходния, като придобива неговите права и задължения. В цитирания случай Комисията заключава, че прехвърлянето на собственост само по себе си не променя естеството на договорите и поради това условията за допустимост на помощите също остават непроменени.
(50)
В разглеждания случай преотстъпването на договора между корабособственици също не води до промяна на вида продукт или на естеството на договора и новият собственик заменя страната, сключила първоначално договора, като придобива нейните права и задължения. В този смисъл Комисията смята, че първоначалният договор е окончателен и поради това счита за допустими помощите по силата на италианския режим.
(51)
Що се отнася до съмненията, изразени във връзка с условията за удължаването на тригодишния срок за предаване, в италианската схема се предвижда, че Комисията може да разрешава такова удължаване на срока „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(52)
Поради това Комисията трябва да прецени дали италианските власти са доказали в достатъчна степен, че възникналите забавяния при предаването на кораб С 241 отговарят на условията за удължаване на срока, предвидени в италианската схема.
(53)
Преди да пристъпи към оценяването на предоставените от италианска страна елементи, Комисията констатира, че в решението Astilleros Zamacona от 16 март 2000 г. (24) Общият съд на Европейския съюз е постановил, че „тази разпоредба [относно извънредните обстоятелства]“, с която се предвиждат дерогации по отношение на принципите, посочени в първата алинея на същата разпоредба [тригодишния срок], следва да се тълкува ограничително.“ Според становището на Общия съд формулировката „извънредни обстоятелства“ в разпоредбата означава намерението на общностния законодател да я прилага само в много специфични ситуации. Поради това Общият съд смята, че заинтересованата държава-членка носи отговорността да докаже, че предполагаемите извънредни обстоятелства са довели до такова смущение, което е повлияло на работния план на корабостроителницата и е предизвикало забавянето при предаването на плавателния съд, като установи причинно-следствена връзка между тези две събития.
(54)
Италианските власти твърдят, че забавянето при предаването на кораб С 241 се дължи на закъснялата доставка на редуктора (6 месеца) и на последвалото отлагане с един месец на дейностите по монтажа. Комисията констатира, че това е единствената посочена от Италия причина за забавянето, като в частност в искането за удължаване на срока не се споменават като причина новите спецификации, произтичащи от преотстъпването на договора.
(55)
Съгласно практиката на Комисията (25) от условието, което определя „извънредността“ на обстоятелствата, се изключват обичайните или най-малкото нормалните събития, които е трябвало да бъдат разумно предвидени в работния план. За извънредни могат да се считат големи закъснения при доставката на основни компоненти, но по-малките закъснения не се считат задължително за извънредни, независимо от продължителността и сложността на корабостроителния проект. Освен това предвид ограничителното тълкуване на това изключение Комисията преценява внимателно наличието на евентуални елементи, които да показват, че корабостроителницата е можела да предвиди, избегне или най-малкото да ограничи закъсненията, свързани, например, с навременността на поръчките спрямо въпросния работен план. Условието за непредвидимост на събитието изключва в действителност всички фактори, които биха могли да бъдат разумно предвидени от страните.
(56)
Комисията признава, че е възможно да съществува причинно-следствена връзка между закъснялата доставка на основни за строежа на плавателния съд компоненти и искането за удължаване на срока за предаването му (26). Въпреки това в конкретния разглеждан случай Комисията подлага под съмнение най-вече съществуването на предполагаемите извънредни и непредвидими обстоятелства, тъй като в случая не изглежда да са налице необходимите елементи, за да се заключи, че причиненото забавяне отговаря на условията от параграф 29 от италианската схема.
(57)
Както беше вече отбелязано, в миналото Комисията е признавала, че за извънредни могат да се считат големите закъснения при доставката на основни компоненти. Дадено искане за удължаване на срок обаче трябва винаги да се оценява в контекста на специфичните за всеки случай обстоятелства. Тъй като „De Poli“ е попадала в същия вид ситуация няколко пъти (не само защото „De Poli“ вече е правила в миналото подобни искания за удължаване на срок (27), но и защото другите три договора, сключени в същия ден като този за строежа на кораба С 241, също са били обект на неколкократни искания за удължаване на срока, вж. точки 1, 6 и 7), Комисията заключава, че посочените закъснения не могат повече да се смятат за истински извънредни. Последвалите неколкократно повтарящи се смущения не могат да се считат за напълно непредвидими.
(58)
Точно поради тези последни смущения изглежда, че „De Poli“ не е действала добросъвестно при планирането на производството.
(59)
В първоначалния работен план се предвижда строежът на кораб С 241 да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването му да се извърши през второто полугодие на 2007 г., тоест в рамките на производствен период от 15-24 месеца.
(60)
В изменения работен план обаче производството е предвидено да започне едва на 28 септември 2006 г., а предаването на кораба е насрочено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване 28 януари 2008 г. В така изменения работен план е предвиден цялостен период от едва 15 месеца за строежа на кораба съгласно клаузите на договора. Според предоставената от италианските власти информация за производството на плавателни съдове от същия вид или дори с по-малък размер на същия южен стапел (плавателни съдове C 229 и C 240) са били предвидени съответно 22 и 20 месеца от началото на строителството до предаването.
(61)
Освен това при начало на строежа едва на 28 септември 2006 г. и предаване на кораба, предвидено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване на 28 януари 2008 г., няма никакво място за евентуални закъснения при строителния процес, въпреки че в миналото корабостроителницата се е сблъсквала със закъснения, дължащи се както на доставката на компоненти, така и на самия строителен процес, както се вижда от другите удължавания на срокове за предаване, поискани от „De Poli“.
(62)
Също така предвид голямото търсене в периода (италианските власти предоставиха доказателства, че в периода 2003-2005 г. поръчките за дизелови двигатели са се увеличили със 60 %) се смята, че поръчките на основни компоненти като редуктора и договарянето на съответните срокове за доставка е трябвало да бъдат направени по-рано. Твърдението на „De Poli“, че не става въпрос за обичайна практика, не е достатъчно, за да се заключи, че корабостроителницата е действала оправдано, като е предприела разумни действия за избягването или ограничаването на закъсненията, особено предвид на голямото търсене и закъсненията в миналото.
(63)
Вместо това Комисията констатира, че редукторът е поръчан на 26 май 2006 г. с дата на доставка септември 2007 г., което предоставя само малко, ако не и никакво място за евентуални закъснения предвид на това, че срокът за предаване на кораба С 241 изтича на 21 декември 2007 г. Самата „De Poli“ отбелязва, че количеството работа, необходимо след доставката на редуктора, е значително (вж. точка 39), като това обстоятелство изглежда потвърждава, че в планирането на корабостроителницата е трябвало да се предвиди известно място за закъснение при доставката на основни компоненти за плавателните съдове.
(64)
Що се отнася до съмненията, изразени от Комисията в решението за започване на процедурата относно възможността преотстъпването на договора на нов собственик да е само по себе си причина за забавянето, Комисията констатира, че преотстъпването на договора от „Arcoin S.p.A.“ на „Elbana Navigazione S.p.A.“ е станало едва на 20 юли 2006 г., т.е. няколко месеца след първоначално предвидената за начало на строежа дата (първо тримесечие на 2006 г.). Поради това в разглеждания случай не е възможно да се изключи, че преотстъпването на договори между корабособственици не е само по себе си причина за забавянето на началото на строежа, а в последствие и на предаването на кораба, най-вече като се вземе предвид фактът, че преотстъпването на договора на друг корабособственик е довело до някои изменения в специфичните характеристики на плавателния съд.
(65)
В заключение, предвид ограничителното тълкуване на исканията за извънредно удължаване на срока италианските власти не са доказали по последователен начин защо представените обстоятелства не са могли да бъдат избегнати или защо отрицателните последици от тези обстоятелства не са могли да бъдат значително ограничени посредством добросъвестно планиране и управление на поръчките от страна на „De Poli“. Като изхожда от тези разсъждения, Комисията заключава, че представените в подкрепа на искането за удължаване на срока обстоятелства не могат да бъдат счетени за извънредни и непредвидими, т.е. забавянето на предаването на кораба С 241 не е било неочаквано или оправдано по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(66)
Накрая италианските власти направиха уведомление за искане за удължаване на срока за предаване на кораба С 241 с 8 месеца - от 31 декември 2007 г. на 31 август 2008 г., като предоставиха оправдания само за 7 от 8-те месеца.
(67)
За разлика от предходните искания за удължаване на срока за плавателни съдове, които „De Poli“ е трябвало да построи (28), в разглеждания случай продължителността на удължаването на срока, поискано от италианските власти, е по-голяма от забавянето, което самите италиански власти представят като единствена причина (закъснялата доставка на редуктора). Поради това не е възможно да се твърди, че е установена причинно-следствена връзка между забавянето, което е в основата на искането за удължаване на срока, и закъснялата доставка на основни компоненти.
(68)
В действителност предаването на кораба от страна на „De Poli“ е извършено едва на 3 ноември 2008 г. С други думи, забавянето е било не само по-голямо от това, за което се смята, че се дължи на представените като причина фактори, но е надхвърлило срока на поисканото удължаване. Италия не предостави обяснение за допълнителното забавяне от над 2 месеца при предаването на кораба, а Комисията не е получавала искане за удължаване на срока за тези два месеца.
(69)
От това следва, че дори и първоначалното забавяне да е било оправдано и Комисията да беше одобрила исканото удължаване на срока, строежът на кораб С 241 нямаше да отговаря на условията за отпускане на помощи съгласно италианската схема, тъй като не е спазен дори крайният удължен срок.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(70)
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това е закрита.
(71)
Що се отнася до кораб С 241, в контекста на настоящата оценка не са доказани условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да бъде одобрено удължаването на тригодишния срок за предаване и при всички случаи предаването на кораба е станало след срока, който е щял да бъде установен, ако поисканото удължаване беше одобрено. Поради това строежът на кораб С 241 не отговаря на условията за допустимост до помощи съгласно италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм.
(72)
Тъй като италианските власти потвърдиха, че помощта не е била отпусната на „De Poli“, не се налага нейното възстановяване.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“, т.е. удължаването на тригодишния срок за предаване на химикаловоз С 241, по смисъла на италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм, е несъвместима с вътрешния пазар.
Поради това не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Италия уведомява Комисията в срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това се закрива.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2010 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 27 ottobre 2010
relativa all’aiuto di Stato n. C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 e N 70/08) al quale l'Italia intende dare esecuzione a favore dell'impresa Cantiere Navale De Poli
[notificata con il numero C(2010) 7253]
(Il testo in lingua italiana è il solo facente fede)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
(2013/197/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell'Unione europea, in particolare l'articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
visto l'accordo sullo Spazio economico europeo, in particolare l'articolo 62, paragrafo 1, lettera a),
dopo aver invitato gli interessati a presentare osservazioni conformemente a dette disposizioni (1) e viste le osservazioni trasmesse,
considerando quanto segue:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Con lettere del 6 giugno 2007, del 24 settembre 2007 e del 6 febbraio 2008, l'Italia ha notificato le richieste di proroga del termine triennale per la consegna di quattro navi chemichiere (denominate C 241, C 242, C 243 e C 244) che dovevano essere costruite dal Cantiere Navale De Poli (in appresso "De Poli" o "il cantiere") (2). In particolare, l'Italia ha chiesto una proroga del termine di consegna di 8 mesi per la nave C 241, di 6 mesi per la nave C 242, di 9 mesi per la nave C 243 e di 10 mesi per la nave C 244.
(2)
Le notifiche si riferivano ad aiuti concessi dall'Italia a De Poli a titolo del regime nazionale di aiuti N 59/2004, approvato dalla Commissione il 19 maggio 2004 (3) sulla base del regolamento (CE) n. 1177/2002 del Consiglio, del 27 giugno 2002, relativo ad un meccanismo difensivo temporaneo per la costruzione navale (4), modificato dal regolamento (CE) n. 502/2004 del Consiglio (5) (in appresso rispettivamente "il regime italiano" e "il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo").
(3)
Con lettere del 31 luglio 2007, del 31 agosto 2007, del 7 settembre 2007, del 12 novembre 2007 e del 25 gennaio 2008, l'Italia ha fornito alla Commissione informazioni aggiuntive relative alle notifiche.
(4)
Con lettera del 16 aprile 2008, la Commissione ha comunicato alle autorità italiane la decisione di avviare il procedimento di cui all'articolo 108, paragrafo 2, del trattato sul funzionamento dell'Unione europea (TFUE) (6) in relazione alle richieste di proroga notificate. La decisione della Commissione di avviare il procedimento è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell'Unione europea (7). Le parti interessate sono state invitate ad esprimersi in proposito.
(5)
L'Italia ha presentato osservazioni sulla decisione di avvio del procedimento con lettera datata 16 giugno 2008, protocollata il 17 giugno 2008. La Commissione ha ricevuto le osservazioni di De Poli con lettera anch'essa datata 16 giugno 2008, protocollata il 17 giugno 2008. L'Italia ha presentato informazioni aggiuntive con lettera datata 30 giugno 2008, protocollata il medesimo giorno, e con lettera datata 29 ottobre 2008, protocollata il 3 novembre 2008.
(6)
Con lettera del 15 luglio 2008, protocollata il 22 luglio 2008, l'Italia ha chiesto una seconda proroga del termine per la consegna di due delle navi, ossia: fino al 30 settembre 2008 per la nave C 242 e fino al 30 settembre 2008 per la nave C 244.
(7)
Con lettera del 20 gennaio 2009, protocollata il 22 gennaio 2009, l'Italia ha chiesto una terza proroga dei termini della consegna, ossia fino al 31 dicembre 2008 per la nave C 242 e fino al 28 febbraio 2009 per la nave C 243. Con lettera del 14 aprile 2009, protocollata il 15 aprile 2009, l'Italia ha chiesto un'ulteriore (quarta) proroga dei termini della consegna, ossia fino al 30 giugno 2009 per la nave C 242, fino al 30 settembre 2009 per la nave C 243 e fino al 30 novembre 2009 per la nave C 244.
(8)
Con lettera datata 8 maggio 2009, protocollata il medesimo giorno, la Commissione ha chiesto all'Italia informazioni aggiuntive, sollecitate con lettera datata 12 giugno 2009. L'Italia ha risposto con lettera del 23 settembre 2009 (8) limitandosi ad informare la Commissione che De Poli era stata ammessa al concordato preventivo (9).
(9)
Con lettera del 28 gennaio 2010, protocollata il 1o febbraio 2010, l'Italia ha formalmente ritirato le richieste di proroga presentate per le navi C 242 e C 243 (10).
(10)
Mediante messaggio di posta elettronica del 2 marzo 2010, la Commissione ha chiesto all'Italia di chiarire lo stato delle notifiche relative alle navi C 241 e C 244.
(11)
Mediante messaggio di posta elettronica del 10 giugno 2010, protocollato il 17 giugno 2010, l'Italia ha informato la Commissione che la nave C 241 era stata completata il 31 agosto 2008 e consegnata il 3 novembre 2008 e che la notifica della richiesta di proroga per la consegna di tale nave era mantenuta.
(12)
Con lettera del 16 giugno 2010, protocollata il 28 giugno 2010, l'Italia ha formalmente ritirato le richieste di proroga riguardante la nave C 244.
II. CONTESTO
(13)
I fatti esposti in appresso riguardano unicamente la nave C 241, dal momento che l'Italia ha ritirato le richieste di proroga per le navi C 242, C 243 e C 244.
(14)
De Poli è un cantiere navale italiano situato a Pellestrina (Venezia), specializzato dagli anni '90 nella costruzione di navi adibite al trasporto di prodotti chimici e navi cisterna. Nel 2007 il cantiere contava 320 addetti, compresi i subfornitori, e realizzava un fatturato annuo pari a 70 milioni di euro. L'11 febbraio 2010 il giudice italiano competente ha omologato il concordato preventivo relativo al cantiere (11).
(15)
Il 28 gennaio 2005, Arcotur S.r.l. ha commissionato a De Poli la costruzione della nave C 241. Conformemente al contratto, la chemichiera C 241 presenta le seguenti specifiche tecniche: lunghezza fuori tutto 125 metri; larghezza fuori ossatura 19 metri; portata lorda 7 300 tonnellate circa e velocità ad una potenza pari all'85 % della potenza massima continuativa di 15 nodi. Il contratto di vendita prevedeva la consegna della nave C 241 all'acquirente Arcotur S.r.l. entro il 31 dicembre 2007, per un prezzo totale di 30 milioni di euro.
(16)
Il 26 maggio 2006, il cantiere navale ha ordinato ad un fornitore (in appresso "il fornitore") il riduttore per la nave, ordine che, confermato dal fornitore, doveva essere evaso il 3 settembre 2007. Stando alle informazioni fornite da De Poli, il riduttore per la nave C 241 è un modello specifico con caratteristiche uniche, diverso sotto vari aspetti tecnici dal modello standard prodotto dallo stesso fornitore.
(17)
Il 6 luglio 2006, Arcoin S.p.A. (ex Arcotur S.r.l.) e De Poli hanno modificato il contratto firmato il 28 gennaio 2005, apportando alla commessa per la nave C 241 le seguenti modifiche: lunghezza fuori tutto 112 metri; larghezza fuori ossatura 16,8 metri; portata lorda 5 300 tonnellate, con una riduzione del prezzo a 23 milioni di euro.
(18)
Il 20 luglio 2006 Arcoin S.p.A. ha ceduto il contratto per la costruzione della nave C 241 a Elbana di Navigazione S.p.A.
(19)
Il 3 settembre 2007, alla scadenza convenuta, il riduttore ordinato il 26 maggio 2006 non era pronto. Con lettera del 23 ottobre 2007, il fornitore informava infatti De Poli che, a causa di una carenza di materie prime sul mercato e del conseguente ritardo nella consegna da parte di subfornitori, il riduttore non poteva essere consegnato in tempo. Il fornitore confermava il 18 gennaio 2008 che la data per la consegna del riduttore era portata a febbraio 2008, con un ritardo di circa sei mesi rispetto alla scadenza iniziale.
(20)
Le autorità italiane hanno quindi chiesto una proroga del termine di consegna della C 241 fino al 31 agosto 2008, ovvero una proroga di otto mesi dalla scadenza contrattuale prevista per la consegna della nave (31 dicembre 2007).
(21)
Stando alle informazioni ricevute, la Commissione ha infine constatato che la nave C 241 è stata consegnata il 3 novembre 2008 (12).
III. L’AIUTO
(22)
Il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo (13) definisce misure temporanee ed eccezionali finalizzate ad assistere i cantieri navali dell'Unione operanti nei segmenti che avevano subito all'epoca un grave pregiudizio a causa della concorrenza sleale coreana (14).
(23)
Il regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo considera compatibile con il mercato interno la concessione di aiuti diretti, fino al 6 % del valore prima dell'aiuto (15), a sostegno di contratti per la costruzione di particolari categorie di navi commerciali (navi portacontainer, chemichiere, navi cisterna e navi per trasporto di gas naturale liquefatto (16)) alle seguenti condizioni: che un cantiere navale coreano sia entrato in concorrenza per l'aggiudicazione del contratto offrendo un prezzo inferiore (17), che il contratto finale sia stato concluso prima della data di scadenza del regolamento stesso (31 marzo 2005) (18) e che la nave sia consegnata entro tre anni dalla data della firma del contratto definitivo (19).
(24)
L’articolo 2, paragrafo 4, del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo dà facoltà alla Commissione di autorizzare una proroga del termine triennale ultimo di consegna "qualora ciò sia giustificato dalla complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa".
(25)
A maggio 2004, la Commissione, basandosi sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, ha approvato il regime italiano di aiuti ai cantieri navali (20), che prevede condizioni corrispondenti a quelle del succitato regolamento. In particolare, il regime italiano prevede la concessione di aiuti fino al 6 % del valore del contratto prima dell'aiuto a sostegno di navi consegnate entro tre anni dalla data della firma del contratto definitivo e la possibilità di proroga del termine ultimo da parte della Commissione solo "qualora ciò sia giustificato dalla complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa" (paragrafo 29 del regime italiano).
(26)
Il 31 gennaio 2005, il cantiere De Poli ha presentato alle autorità italiane un'istanza per la concessione del contributo previsto dal suddetto regime relativamente alla costruzione della nave C 241, per un importo pari a 1,3 milioni di euro.
(27)
Il 25 gennaio 2008 De Poli ha chiesto che la data di consegna della nave C 241 fosse prorogata dal 31 dicembre 2007 al 31 agosto 2008.
(28)
Le autorità italiane hanno confermato che l'aiuto non è stato erogato e hanno fatto notare che, in forza della decisione del 21 ottobre 2008 (21), con la quale la Commissione ha ritenuto incompatibile l'ulteriore stanziamento di 10 milioni di euro a copertura del regime italiano, non vi sono attualmente fondi sufficienti per erogare tale aiuto.
IV. DECISIONE DI AVVIO DEL PROCEDIMENTO
(29)
Nella decisione di avvio del procedimento, la Commissione dubita che le circostanze che, secondo le autorità italiane e De Poli, giustificherebbero la tardiva consegna della nave C 241 (così come delle navi C 242, C 243 e C 244, che non formano oggetto della presente valutazione) siano qualificabili come "ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotono sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all’impresa” ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(30)
Sebbene riguardino tutte e quattro le navi (C 241, C 242, C 243 e C 244), i dubbi espressi nella decisione di avvio del procedimento permangono tuttora per la valutazione relativa alla sola nave C 241.
(31)
Nella decisione, la Commissione si chiede in primo luogo se i contratti conclusi con Arcoin S.p.A. siano definitivi o se non rappresentino piuttosto un modo per De Poli di assicurarsi il rispetto del termine ultimo per l'ammissibilità degli aiuti e cercare solo in un secondo momento acquirenti definitivi.
(32)
In secondo luogo, la Commissione si pone il dubbio se il trasferimento dei contratti di vendita tra armatori non sia esso stesso una delle cause del ritardo nella consegna.
(33)
In terzo luogo, la Commissione ipotizza che De Poli abbia accettato ordini al di sopra della propria effettiva capacità di produzione, dal momento che nel periodo 2005-2008 il cantiere aveva in programmazione la costruzione di 18 navi, di cui metà da realizzare nei due scali principali e l'altra metà in una struttura minore.
(34)
Infine, la Commissione dubita che i presunti ritardi nella fornitura di componenti essenziali fossero realmente imprevedibili, come sostenuto dalle autorità italiane, e ipotizza che si sia invece trattato di normali rischi commerciali che il programma di lavoro di un cantiere scrupoloso dovrebbe tenere presente. La Commissione ritiene, in particolare, che De Poli abbia potuto aumentare il rischio di ritardo ordinando troppo tardi alcune componenti delle navi.
(35)
Per quanto riguarda la nave C 241, nelle osservazioni relative alla decisione di avvio del procedimento del 16 giugno 2008, le autorità italiane sostengono che De Poli avesse potenzialmente la capacità produttiva necessaria per consegnare le navi entro 36 mesi dalla data della stipula del contratto di vendita. Il ritardo sarebbe imputabile unicamente alla ritardata consegna del riduttore da parte del fornitore, fattore che l'Italia qualifica come grave, eccezionale, imprevedibile e esterno, ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(36)
Nelle osservazioni inviate la stessa data, De Poli sostiene che il fatto che il cantiere e Arcoin S.p.A. facciano capo a membri della famiglia De Poli non è sufficiente a mettere in dubbio l'effettività del contratto inizialmente stipulato il 28 gennaio 2005. L'argomentazione è sostenuta dalle autorità italiane, le quali fanno notare che, al momento della stipula del contratto per la nave C 241, non sussistevano nessi societari diretti tra il cantiere e Arcoin S.p.A. (se non il fatto che Arcoin S.p.A. fosse di proprietà di membri della famiglia De Poli non completamente coincidenti con gli azionisti di De Poli).
(37)
A tale riguardo, De Poli sostiene che nel mondo armatoriale non è raro che si commissionino navi che poi vengono cedute sul mercato a lavori ultimati o durante la costruzione.
(38)
Quanto alla programmazione dei lavori per la nave C 241, De Poli fa notare che, data la complessità dei progetti di costruzione navale, tra il momento della stipula dei contratti di costruzione e l'inizio dei lavori, intercorrono solito generalmente diversi mesi. Secondo il cantiere è pratica corrente che, nel lasso di tempo che intercorre tra la firma del contratto e l'effettivo inizio dei lavori, il cantiere svolga comunque attività propedeutiche all'avvio dei lavori, tra le quali la definizione del progetto esecutivo e le trattative con i diversi fornitori.
(39)
Stando alla programmazione iniziale dei lavori presentata da De Poli alle autorità italiane (22), la costruzione della nave C 241 doveva essere avviata nel primo trimestre del 2006 e la consegna era prevista per il secondo semestre del 2007. Tuttavia, in base al programma di lavoro modificato, i lavori per la C 241 sarebbero dovuti iniziare il 28 settembre 2006 (allo scalo sud, uno dei due scali del cantiere).
(40)
La consegna del riduttore è, secondo De Poli, una tappa essenziale del processo di costruzione della nave, cui segue l'assemblaggio del riduttore con il motore, il fissaggio dell'elica e il completamento dello scafo. Diverse operazioni di assemblaggio e preparazione/costruzione sarebbero realizzabili solo dopo l'installazione del riduttore. De Poli sostiene che componenti quali il riduttore non vengono di norma ordinati in anticipo per non incorrere in costi di magazzinaggio e pagamenti anticipati, e sottolinea infine che il fornitore cui si è rivolta è un'azienda leader nel settore, di comprovata esperienza, e che non vi fosse pertanto motivo di credere che il riduttore non sarebbe stato consegnato in tempo.
(41)
De Poli sostiene di aver sempre avuto la capacità di consegnare in tempo le 18 navi commissionate durante il periodo 2005-2008 dal momento che, mentre la portata lorda delle stesse ammontava a 10 000 tonnellate l'anno, il cantiere vantava storicamente una capacità superiore a 12 000 tonnellate l'anno. Il cantiere sostiene inoltre che nove delle 18 navi commissionate nel periodo in questione erano di piccole dimensioni (20 metri di lunghezza totale e 25 tonnellate di portata lorda), mentre soltanto le rimanenti nove erano dello stesso ordine di grandezza della C 241. Ciò dimostrerebbe, secondo De Poli, che la capacità del cantiere era tale da onorare tutte le commesse stipulate entro i termini definiti e che non erano stati assunti impegni superiori alla capacità produttiva di De Poli.
(42)
De Poli ricorda infine che in passato la Commissione ha autorizzato in diverse occasioni (anche nel caso della stessa De Poli) richieste di proroga del termine di consegna giustificate da consegne tardive di componenti essenziali.
VI. VALUTAZIONE
(43)
In via preliminare, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche di richieste di proroga del termine di consegna delle navi C 242, C 243 e C 244, e in assenza di erogazione di fondi, il procedimento di indagine formale relativo alle richieste formulate dall'Italia in merito alle tre navi summenzionate è ormai privo di oggetto e verrà chiuso senza procedere ad ulteriori valutazioni.
(44)
La presente valutazione riguarda pertanto unicamente la nave C 241 e farà riferimento alle navi C 242, C 243 e C 244 soltanto per quanto rilevante ai fini della valutazione stessa.
(45)
In forza dell'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidono sugli scambi tra gli Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza. L'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE detta pertanto le condizioni cumulative perché una misura nazionale si qualifichi come aiuto di Stato: la misura conferisce un vantaggio selettivo, impiega risorse statali, genera effetti di distorsione della concorrenza e incide negativamente sugli scambi tra gli Stati membri.
(46)
La misura cui l'Italia intende dare esecuzione a favore di De Poli a sostegno della costruzione della nave C 241, consistente nel contributo finanziario fino al 6 % (1,3 milioni di euro circa) del valore del contratto prima dell'aiuto, è indiscutibilmente un aiuto di Stato ai sensi dell'articolo 107, paragrafo 1, del TFUE. La misura è finanziata dallo Stato italiano. I fondi, destinati a coprire costi sostenuti di regola dal cantiere durante la costruzione della nave, conferiscono un vantaggio a De Poli. La misura è selettiva perché è intesa ad esclusivo beneficio di De Poli e, poiché ne favorisce la posizione rispetto ai concorrenti europei, è tale da falsare la concorrenza sul mercato europeo della costruzione navale e incidere sugli scambi tra gli Stati membri.
(47)
Il caso in esame presenta due aspetti che hanno spinto la Commissione a dubitare che l'aiuto a De Poli sia compatibile con il mercato interno. Da un lato, il regime italiano prevede, al paragrafo 29, che gli aiuti possano essere concessi a beneficio di navi consegnate entro tre anni dalla data della firma del contratto finale e, dall'altro, al paragrafo 33, che i contratti finali debbano essere stipulati prima della data di scadenza del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, ovvero il 31 marzo 2005.
(48)
Per quanto riguarda questo ultimo punto, le autorità italiane hanno spiegato che la cessione di contratti tra armatori successiva alla scadenza del regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo non può essere interpretata quale indice del fatto che il contratto originario della nave C 241, firmato il 28 gennaio 2005, non fosse il "contratto finale" ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(49)
La Commissione riconosce che la cessione di un contratto a terzi risulta a quanto pare una pratica comune nell'industria cantieristica. In una precedente decisione (23) riguardante anch'essa la proroga del termine triennale per la consegna di due navi, la Commissione ha ad esempio concluso che, seppur in presenza di cessione di contratti, il primo contratto poteva essere considerato quello finale dal momento che il tipo di prodotto rimaneva identico e il nuovo proprietario subentrava a quello precedente rilevandone diritti e obblighi. Nel caso citato la Commissione ha pertanto concluso che il trasferimento di proprietà di per sé lasciava invariata la natura dei contratti e con essa le condizioni di ammissibilità degli aiuti.
(50)
Anche nel caso in esame la cessione del contratto tra armatori non ha implicato modifiche al tipo di prodotto o alla natura del contratto e il nuovo proprietario è essenzialmente subentrato alla parte contraente originaria rilevandone diritti e obblighi. In tal senso, la Commissione ritiene che il contratto originale sia quello finale e considera pertanto ammissibili gli aiuti a titolo del regime italiano.
(51)
Quanto ai dubbi espressi circa le condizioni per la proroga del termine triennale di consegna, il regime italiano prevede che la Commissione ha facoltà di concedere una tale proroga ove ciò sia giustificato dalla "complessità tecnica del progetto di costruzione navale in questione o da ritardi dovuti a perturbazioni inattese, gravi e documentate che si ripercuotano sul programma di lavoro di un cantiere, causate da circostanze eccezionali, imprevedibili ed esterne all'impresa".
(52)
La Commissione è pertanto chiamata a valutare se le autorità italiane abbiano sufficientemente dimostrato che i ritardi verificatisi nella consegna della nave C 241 soddisfano le condizioni per la proroga del termine previste dal regime italiano.
(53)
Prima di procedere alla valutazione degli elementi forniti da parte italiana, la Commissione constata, in via preliminare, che nella sentenza Astilleros Zamacona del 16 marzo 2000 (24), il Tribunale dell'Unione europea ha stabilito che "tale disposizione [relativa alle circostanze eccezionali], che prevede un sistema derogatorio rispetto ai principi di cui al primo comma della stessa disposizione [il termine triennale], dovrebbe essere interpretata restrittivamente". Nel parere del Tribunale, la formulazione "circostanze eccezionali" presente nel dispositivo sta ad indicare l'intenzione del legislatore comunitario di riservarne l'applicazione a situazioni molto specifiche. Il Tribunale ha pertanto ritenuto che spettasse allo Stato membro interessato dimostrare che le supposte circostanze eccezionali avevano comportato una perturbazione tale da incidere sul programma di lavoro del cantiere e ritardare la consegna della nave, stabilendo un nesso causale tra questi due eventi.
(54)
Le autorità italiane sostengono che il ritardo nella consegna della nave C 241 è dovuto alla ritardata consegna del riduttore (6 mesi) e al conseguente slittamento di un mese delle operazioni di assemblaggio. La Commissione constata che questo è l'unico motivo addotto dall'Italia in merito al ritardo; in particolare, la richiesta di proroga non menziona come motivo le nuove specifiche derivanti dalla cessione del contratto.
(55)
Secondo la prassi della Commissione (25), la condizione secondo cui le circostanze devono essere "eccezionali" esclude eventi comuni o quanto meno normali di cui il programma di lavoro del cantiere dovrebbe tener ragionevolmente conto. Possono considerarsi eccezionali grandi ritardi nella consegna di componenti essenziali, ma ritardi minori non sono ritenuti necessariamente eccezionali, per quanto lunghi e complessi possano essere i progetti di costruzione navale. Inoltre, alla luce dell'interpretazione restrittiva che va data a tale eccezione, la Commissione valuta attentamente la presenza di eventuali elementi che indichino che il cantiere avrebbe potuto anticipare, evitare o quanto meno ridurre i ritardi, in riferimento ad esempio alla tempistica degli ordini rispetto al programma di lavoro interessato. La condizione di imprevedibilità dell'evento esclude infatti qualsiasi fattore che possa essere ragionevolmente previsto dalle parti.
(56)
La Commissione riconosce che è possibile che esista un nesso causale tra la ritardata consegna di componenti essenziali alla produzione della nave e la richiesta di prorogare il termine di consegna della stessa (26). Tuttavia, nella situazione specifica del caso in esame, la Commissione mette principalmente in discussione l'esistenza delle supposte circostanze eccezionali e imprevedibili: nella fattispecie non sembrano sussistere gli elementi necessari per concludere che il ritardo addotto risponda alle condizioni di cui al paragrafo 29 del regime italiano.
(57)
Come già detto, in passato la Commissione ha riconosciuto che possono considerarsi eccezionali grandi ritardi nella consegna di componenti essenziali. Una richiesta di proroga deve essere tuttavia sempre valutata alla luce delle circostanze specifiche di ciascun caso. Nella misura in cui De Poli è incorsa nello stesso genere di perturbazioni in diverse occasioni (non solo perché De Poli è già stata in passato promotrice di simili richieste di proroga (27), ma anche perché gli altri tre contratti conclusi lo stesso giorno di quello per la costruzione della nave C 241 sono stati oggetto di ripetute richieste di proroga, si vedano i punti 1, 6 e 7), la Commissione conclude che i suddetti ritardi non possano più ritenersi genuinamente eccezionali. Le perturbazioni che ne risultano, verificatesi in maniera ricorrente, non possono essere ritenute pienamente imprevedibili.
(58)
È proprio alla luce di queste ultime perturbazioni che De Poli non sembra aver agito in modo scrupoloso nel programmare la produzione.
(59)
Il programma di lavoro iniziale prevedeva che la nave C 241 entrasse in produzione nel primo trimestre del 2006 e fosse consegnata nel secondo semestre del 2007, ovvero in un arco di tempo per la produzione compreso tra 15 a 24 mesi.
(60)
Nel programma di lavoro modificato, invece, la produzione iniziava solo il 28 settembre 2006 e la consegna della nave era prevista per il 30 dicembre 2007, ovvero solo un mese prima del termine ultimo di consegna del 28 gennaio 2008. Così modificato, il programma di lavoro contemplava un arco temporale totale di soli 15 mesi per la produzione della nave secondo i termini del contratto. Stando alle informazioni fornite dalle autorità italiane, per la produzione di navi dello stesso tipo o di dimensioni addirittura minori nello stesso Scalo Sud (C 229 e C 240) erano stati previsti rispettivamente 22 e 20 mesi dall'avvio della produzione alla consegna.
(61)
Inoltre, il fatto che la produzione iniziasse solo il 28 settembre 2006 e la consegna della nave fosse prevista per il 30 dicembre 2007, ovvero solo un mese prima del termine ultimo di consegna del 28 gennaio 2008, non lasciava alcun margine per eventuali ritardi del processo produttivo, laddove il cantiere era già incorso in passato in ritardi dovuti tanto alla fornitura di componenti quanto allo stesso processo di produzione, come si evince dalle altre proroghe dei termini di consegna richieste da De Poli.
(62)
Peraltro, il periodo di elevata domanda (le autorità italiane hanno fornito prove che tra il 2003 e il 2005 gli ordini dei motori diesel sono aumentati di circa il 60 %) porta a ritenere che gli ordinativi di componenti essenziali quali il riduttore e le relative date di consegna convenute avrebbero dovuto essere ragionevolmente stabiliti con un certo anticipo. L'affermazione di De Poli che non si tratti di una pratica ricorrente non è sufficiente a concludere che il cantiere abbia assunto un comportamento difendibile adottando iniziative ragionevoli per evitare o ridurre i ritardi, soprattutto considerata l'elevata domanda e i ritardi già verificatisi in passato.
(63)
La Commissione constata invece che il riduttore è stato ordinato il 26 maggio 2006 con consegna a settembre 2007, lasciando un margine stretto, se non inesistente, per eventuali ritardi, visto che il termine per la consegna della nave C 241 scadeva il 31 dicembre 2007. De Poli stessa fa notare che il carico di lavoro necessario dopo la consegna del riduttore è notevole (si veda il punto 39), circostanza che sembra confermare che la programmazione del cantiere avrebbe dovuto prevedere un certo margine di ritardo nella consegna di componenti essenziali delle navi.
(64)
Quanto ai dubbi espressi dalla Commissione nella decisione di avvio del procedimento circa il fatto che la cessione del contratto ad un nuovo proprietario potesse essere di per sé una causa di ritardo, la Commissione constata in particolare che la cessione del contratto da Arcoin S.p.A. a Elbana Navigazione S.p.A. è avvenuta solo il 20 luglio 2006, ovvero diversi mesi dopo la data prevista in origine per l'avvio dei lavori (primo trimestre del 2006). Non è pertanto possibile escludere, nel caso in esame, che la cessione dei contratti tra armatori non sia stata di per sé una causa del ritardo nell'avvio della produzione e della successiva consegna ritardata della nave, soprattutto se si considera che la cessione del contratto ad un altro armatore ha implicato alcune modifiche nelle caratteristiche specifiche della nave.
(65)
In conclusione, alla luce dell'interpretazione restrittiva che va data alle richieste di proroga eccezionali, le autorità italiane non sono state in grado di giustificare in modo coerente perché le circostanze addotte non potevano essere evitate o perché gli effetti negativi di queste circostanze non potevano essere notevolmente ridotti grazie ad una pianificazione e una gestione degli ordini scrupolose da parte di De Poli. Partendo da queste considerazioni, la Commissione conclude che le circostanze addotte a sostegno della richiesta di proroga non possono ritenersi eccezionali e imprevedibili nel senso che il ritardo nella consegna della nave C 241 non era inatteso o difendibile ai sensi del paragrafo 29 del regime italiano.
(66)
Le autorità italiane hanno infine notificato una richiesta di prorogare di 8 mesi la data di consegna della nave C 241, dal 31 dicembre 2007 al 31 agosto 2008, fornendo tuttavia qualche giustificazione solo per 7 degli 8 mesi in questione.
(67)
A differenza delle precedenti richieste di proroga riguardanti le navi che De Poli doveva costruire (28), nel caso in esame la durata della proroga richiesta dalle autorità italiane è maggiore del ritardo che le autorità stesse hanno addotto quale unico motivo (la ritardata consegna del riduttore); non è possibile pertanto sostenere che sia stato stabilito un nesso causale tra il ritardo all'origine della richiesta di proroga e la ritardata consegna di componenti essenziali.
(68)
La consegna della nave da parte di De Poli è avvenuta infatti solo il 3 novembre 2008. In altre parole il ritardo è stato non solo superiore a quello imputabile ai fattori addotti quale motivo, ma si è protratto addirittura oltre il termine della proroga richiesta. L'Italia non ha fornito alcuna spiegazione per l'ulteriore ritardo di oltre 2 mesi nella consegna della nave e la Commissione non ha ricevuto alcuna richiesta di proroga per questi 2 mesi.
(69)
Ne consegue che, quand'anche il ritardo iniziale fosse stato giustificato e la Commissione avesse concesso la proroga richiesta, la costruzione della nave C 241 non sarebbe stata comunque ammissibile agli aiuti a titolo del regime italiano, perché non sarebbe stato rispettato neanche il termine ultimo prorogato.
VII. CONCLUSIONE
(70)
Per quanto riguarda le navi C 242, C 243 e C 244, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche delle richieste di proroga dei termini di consegna e in assenza di erogazione di fondi, il procedimento di indagine formale, ormai privo di oggetto, è chiuso in quanto tale.
(71)
Per quanto riguarda la nave C 241, alla luce della presente valutazione, non risultano dimostrate le condizioni richieste per la concessione di una proroga del termine triennale per la consegna e, in ogni caso, la consegna effettiva della nave è avvenuta oltre il termine che sarebbe stato stabilito se la proroga richiesta fosse stata accordata. La costruzione della nave C 241 non risulta pertanto ammissibile agli aiuti a titolo del regime italiano N 59/04, basato sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo.
(72)
Avendo le autorità italiane confermato che l'aiuto non è stato erogato a De Poli, il recupero dell'aiuto non risulta necessario.
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L'aiuto di Stato a cui l'Italia intende dare esecuzione a favore di De Poli, ossia la proroga del termine triennale per la consegna della nave C 241, ai sensi del regime italiano di aiuti N 59/04, basato sul regolamento sul meccanismo difensivo temporaneo, è incompatibile con il mercato interno.
A detto aiuto non può pertanto essere data esecuzione.
Articolo 2
Entro due mesi dalla notifica della presente decisione, l'Italia informa la Commissione dei provvedimenti adottati per conformarvisi.
Articolo 3
Per quanto riguarda le navi C 242, C 243 e C 244, alla luce del ritiro formale da parte italiana delle notifiche delle richieste di proroga dei termini di consegna, il procedimento di indagine formale, privo di oggetto, è chiuso in quanto tale.
Articolo 4
La Repubblica Italiana è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 27 ottobre 2010