РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1191/2010 НА КОМИСИЯТА
от 16 декември 2010 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1794/2006 за установяване на обща схема за таксуване на аеронавигационното обслужване
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за осигуряването на аеронавигационно обслужване в единното европейско небе (Регламент за осигуряване на обслужване) (1), и по-специално член 15, параграф 4от него,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаването на Единно европейско небе (Рамков регламент), и по-специално член 5, параграф 3от него (2).
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1794/2006 на Комисията (3) установява необходимите мерки за развиване на схема за таксуване на аеронавигационното обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол. Разработването на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, предоставяно по време на всички фази на полета, е от изключително значение за осъществяването на единното европейско небе. Схемата следва да доведе до по-голяма прозрачност по отношение на определянето, налагането и събирането на такси от ползвателите на въздушното пространство, както и до икономическа ефективност при предоставяне на аеронавигационно обслужване. Тя също така следва да спомага за ефективността на полетите при запазване на оптимално ниво на безопасност и да стимулира предоставянето на интегрирано обслужване.
(2)
С цел да се осигури подобряване на икономическата ефективност при аеронавигационното обслужване, схемата за събиране на такси следва да насърчи повишаването на икономическата и на оперативната ефективност в съответствие с Европейския генерален план за управление на въздушното движение и в негова подкрепа.
(3)
Необходимо е да се актуализира Регламент (ЕО) № 1794/2006 с цел да се преведат финансовите последици от схемата за ефективност в схемата за таксуване, особено по отношение на механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите, както и на системите за материално стимулиране, посочени в Регламент на (ЕС) № 691/2010 на Комисията за определяне на схема за ефективност на аеронавигационното обслужване и мрежовите функции и за изменение на Регламент (ЕО) № 2096/2005 за определяне на общи изисквания при доставянето на аеронавигационни услуги (4). Регламент (ЕО) № 1794/2006 следва съответно да се измени.
(4)
Следва да се предвидят подходящи разпоредби, за да се осигури плавен преход към актуализираната схема за таксуване.
(5)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета за единното небе,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Изменения към Регламент (ЕС) № 1794/2006
Регламент (ЕО) № 1794/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 1 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Настоящият регламент определя необходимите мерки за разработване на обща схема за събиране на такси за аеронавигационно обслужване, която е съвместима със Системата за пътни такси на Евроконтрол.“
б)
параграфи 5 и 6 се заменят със следното:
„5. При спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010 на Комисията (5), държавите-членки могат да решат да не прилагат настоящия регламент по отношение на аеронавигационното обслужване, предоставяно на летища с по-малко от 50 000 движения на търговски въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места. Държавите-членки информират Комисията за това решение.
Комисията публикува периодично актуализиран списък на летищата, за които държавите-членки са решили да не прилагат към аеронавигационните услуги настоящия регламент.
6. По отношение на аеронавигационно обслужване, предоставено на летища с по-малко от 150 000 движения на търговския въздушен транспорт годишно, независимо от максималната излетна маса и броя на пътническите места, преди всеки референтен период, посочен в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004, държавите-членки могат да решат да не:
а)
изчисляват установените разходи, съгласно член 6 от настоящия регламент;
б)
изчисляват таксите за използване на летищата, както е посочено в член 11 от настоящия регламент
в)
определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата, както е посочено в член 13 от настоящия регламент.
Първата алинея се прилага без да се засяга прилагането на принципите, посочени в членове 14 и 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004, при спазване на член 1, параграф 3, трето изречение от Регламент (ЕС) № 691/2010.
Държавите-членки, които решат да не прилагат разпоредбите, изброени в първия параграф, извършват подробна оценка на степента, до която условията, определени в приложение I към настоящия регламент са изпълнени. Тази оценка включва консултиране с представители на ползватели на въздушното пространство.
Посочените държави-членки представят на Комисията подробен доклад относно оценката, посочена в третата алинея. Този доклад се основава на доказателствен материал, включва резултата от консултацията с ползвателите, и дава пълна обосновка на заключенията на държавата-членка.
След консултация със съответната държава-членка Комисията може да определи, че условията, посочени в приложение I към настоящия регламент не са изпълнени, и може, най-късно два месеца след получаване на доклада да изиска от държавата-членка да направи наново оценката при преразгледани условия.
Когато Комисията направи такова определение, тя точно посочва коя(и) част(и) на оценката трябва да бъде(ат) преразгледана(и), и дава обосновка за искането си.
В случай, че Комисията е поискала преразглеждане на оценката, съответната държава-членка предава доклад по заключенията от преразгледаната оценка най-късно два месеца след получаване на искането на Комисията.
Окончателният доклад се обявява публично и е в сила в продължение на референтния период.
2)
В Член 2 се добавят следните букви:
„з)
„установени разходи“ са разходите, предварително определени от държавите-членки, както е посочено в член 15, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) № 550/2004;
и)
„референтен период“ е референтният период на схемата за ефективност, предвиден в член 11, параграф 3, буква г) от Регламент (ЕО) № 549/2004;
й)
„движения на търговския въздушен транспорт“ е сборът на излитанията и кацанията на търговския въздушен транспорт, изчислен като средна стойност за трите години, предшестващи приемането на плановете за ефективност, посочени в член 12 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
к)
„други приходи“ са приходи, получени от публични органи, или приходи от търговски дейности, и/или по отношение на таксовите единици за обслужване в зоната на летищата - също и приходи, получени по силата на договори или споразумения между доставчици на аеронавигационно обслужване и летищни оператори, от които доставчиците на аеронавигационно обслужване се възползват по отношение на намаляване на размера на таксовите единици.“.
3)
В член 3 параграфи 1, 2 и 3 се заменят със следното:
„1. Схемата за събиране на такси се ръководи от принципите, определени в член 15 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
2. Установените разходи за аеронавигационно обслужване при прелитане се финансират посредством пътни такси при прелитане, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи.
3. Установените разходи за аеронавигационно обслужване в зоната на летищата се финансират посредством такси за използване на летищата, налагани на ползвателите на аеронавигационно обслужване, в съответствие с разпоредбите на глава III, и/или други приходи. Те могат да включват кръстосани субсидии, отпуснати в съответствие със законодателството на Съюза.“.
4)
В член 4 параграфи 3 и 4 се заменят със следното:
„3. Зоната за събиране на пътни такси при прелитане се простира от земята до, включително, горното въздушно пространство. Държавите-членки могат да определят конкретна зона за комплексна летищна зона в зоната за събиране на такси.
4. Ако зоните за събиране на такси се простират през въздушното пространство на повече от една държава-членка, например вследствие на създаването на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство, въпросните държави-членки осигуряват в максимално възможната степен съгласуваност и еднообразие в прилагането на настоящия регламент за съответното въздушно пространство.
Когато не е възможно еднакво прилагане на настоящия регламент към съответното въздушно пространство, държавите-членки информират ползвателите за разликите в прилагането на настоящия регламент по прозрачен начин и информират Комисията и Евроконтрол за тези разлики.“.
5)
В член 5 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавите-членки могат да определят следните разходи като установени разходи, съгласно член 15, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕС) № 550/2004, когато те са направени в резултат от предоставянето на аеронавигационно обслужване:
а)
разходи, направени от съответните национални органи;
б)
разходи, направени от квалифицираните организации, както е посочено в член 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
в)
разходи, произлизащи от международни споразумения.
3. В съответствие с член 15а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 550/2004, без да се засягат други източници на финансиране и в съответствие със законодателството на Съюза, част от приходите, получени от таксите може да се използват за осигуряване на финансиране за общи проекти, свързани с мрежови функции, които са от особено значение за подобряване на цялостната ефективност на управлението на въздушното движение и аеронавигационното обслужване в Европа. В такива случаи държавите-членки осигуряват да са налице практики на подробно и прозрачно счетоводно отчитане, за да бъде гарантирано, че на ползвателите на въздушното пространство не се налагат дублиращи се такси. Ясно се посочват тези установени разходи, които финансират общия проект в съответствие с приложение II.“.
6)
Член 6 се изменя, както следва:
а)
параграф 1 се заменя със следното:
„1. Установените разходи и действителните разходи включват разходите за допустими услуги, съоръжения и дейности, посочени в член 5 от настоящия регламент и са определени съгласно счетоводните изисквания, посочени в член 12 от Регламент (ЕО) № 550/2004.
Еднократните ефекти в резултат от въвеждането на Международните счетоводни стандарти могат да се разпределят за период не по-дълъг от 15 години.
Без да се засягат членове 16 и 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, установените разходи се определят преди началото на всеки референтен период като част от плановете за ефективност, посочени в член 11 от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 10, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕС) № 691/2010, за всяка календарна година от референтния период, в реално и номинално изражение. Таксовите единици се изчисляват въз основа на разходите в номинално изражение. За всяка година от референтния период разликата между установените разходи в номинално изражение преди референтния период и установените разходи, актуализирани въз основа на реалната инфлация, регистрирана от Комисията (Евростат) за годината, се пренася най-късно в година n+2.
Установените разходи и действителните разходи се определят в национална валута. При създаване на обща зона за събиране на такси в рамките на един функционален блок въздушно пространство съответните държави-членки осигуряват преобразуване на националните разходи в евро или в националната валута на една от въпросните държави-членки с оглед осигуряване на прозрачно изчисляване на единната таксова единица в прилагане на член 13, параграф 1, алинея първа от настоящия регламент. Тези държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за това.“.
б)
Параграф 2 се изменя както следва:
i)
Втората алинея се заменя със следното:
„Разходите за персонала включват брутни възнаграждения, плащания на извънреден труд, вноски за сметка на работодателя в схемите за социално осигуряване, както и разходи за пенсии и други допълнителни възнаграждения. Разходите за пенсии може да се изчисляват въз основа на консервативни предположения, съгласно управлението на схемата или съответното национално законодателство. Тези предположения са посочени в националния план за ефективност.“.
ii)
Четвъртата и петата алинеи се заменят със следното:
„Амортизационните разходи са свързани с общите дълготрайни материални активи в експлоатация за целите на аеронавигационното обслужване. Дълготрайните материални активи се амортизират в съответствие с техния очакван полезен живот, като се използва линейният метод, приложен към стойността на активите, които се амортизират. За изчисляването на амортизацията може да се приложи счетоводно отчитане на базата на историческата цена или счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност. Методът остава постоянен за срока на амортизацията и е в съответствие с приложения метод за изчисляване на цената на капитала. Когато се прилага счетоводно отчитане на принципа на текущата стойност, се предоставя също еквивалентна информация за счетоводното отчитане на базата на историческата цена с цел сравняване и оценка.
Цената на капитала е равна на произведението на:
а)
сумата на средната нетна балансова стойност на дълготрайните материални активи и евентуалните корекции в общите активи, определени от националния надзорен орган, използвани от доставчика на аеронавигационното обслужване в експлоатация или в строеж, и на средната стойност на нетните текущи активи, без лихвоносните сметки, които се изискват за предоставянето на аеронавигационно обслужване; и
б)
претеглената средна стойност на лихвения процент по дълговите ценни книжа и на рентабилността на собствения капитал. За доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал, претеглената средна стойност се изчислява въз основа на възвращаемостта, приложена към разликата между общите активи, както е посочено в буква а), и дълговите ценни книжа.
Извънредните позиции се състоят от еднократни разходи във връзка с предоставянето на аеронавигационно обслужване, които са направени през същата година.
Всяка корекция извън разпоредбите на Международните счетоводни стандарти се посочва в националния план за ефективност, който се разглежда от Комисията, и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II.“.
в)
В параграф 3 първата алинея се заменя със следното:
„За целите на параграф 2, пета алинея тегловните коефициенти се базират на съотношението на финансирането чрез дълг или собствен капитал. Лихвеният процент по дълговите ценни книжа е равен на средния лихвен процент по дълговите ценни книжа, емитирани от доставчика на аеронавигационно обслужване. Рентабилността на собствения капитал се основава на действителния финансов риск, поет от доставчика на аеронавигационно обслужване.“.
7)
В член 7, параграф 2 се добавя следната алинея:
„За целите на първата алинея, буква б), преди началото на всеки референтен период и за всяко летище държавите-членки определят критериите за разпределяне на разходите между аеронавигационното обслужване в зоната на летищата и аеронавигационното обслужване при прелитане и информират за това Комисията.“.
8)
Член 8 се заменя със следното:
„Член 8
Прозрачност на разходите и на механизма на събиране на такси
1. Най-късно шест месеца преди началото на референтния период държавите-членки, подпомагани от своите доставчици на аеронавигационно обслужване, предлагат на представители на ползвателите на въздушното пространство подробна консултация относно установените разходи, планираните инвестиции, прогнозите за обслужените единици, политиката на събиране на таксите и съответните таксови единици. Държавите-членки представят по прозрачен начин своите разходи на национално равнище или в рамките на функционалните блокове въздушно пространство, които са доказани в съответствие с член 5, и своите таксови единици, на представители на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията и, когато е приложимо, на Евроконтрол.
По време на референтния период държавите-членки ежегодно предлагат консултация на представители на ползвателите на въздушното пространство относно евентуални отклонения от прогнозите, и по-специално по отношение на:
a)
съпоставяне на реалния обем на въздушното движение и разходите спрямо прогнозите за обема на въздушно движение и установените разходи;
б)
прилагането на механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а;
в)
системите за материално стимулиране, предвидени в член 12.
Консултацията може да се организира на регионален принцип. Представителите на ползвателите на въздушното пространство имат право да поискат повече консултации. Системно се организират и консултации с ползвателите след активиране на даден механизъм за предупреждение, водещ до преразглеждане на таксовата единица.
2. Информацията, посочена в параграф 1, се основава на отчетните таблици и подробните правила, предвидени в приложения II и VI, или в приложение III в случаите, когато държава-членка, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, е взела решение да не се изчисляват установените разходи или таксите за използване на летищата или да не се определят таксови единици за обслужване в зоната на летищата в съответствие с член 1, параграф 6. Съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи три седмици преди консултативната среща. За консултацията, посочена в параграф 1, втора алинея, съответната документация се предоставя на представителите на ползвателите на въздушното пространство, на Комисията, на Евроконтрол и на националните надзорни органи ежегодно, не по-късно от 1 ноември.“.
9)
Член 9 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 буква в) се заменя със следното:
„в)
полети, извършени изключително за транспортиране на официална мисия на властващ монарх и най-близките членове на неговото семейство, държавни глави, правителствени ръководители и министри; във всички случаи това освобождаване трябва да бъде доказано с подходящ индикатор на статуса или забележка в полетния план;“.
б)
параграф 4 се изменя както следва:
i)
първата алинея се заличава;
ii)
във втората алинея уводната фраза се заменя със следното:
„Разходите, направени за освободените от заплащане на такси полети, са съставени от:“.
10)
Членове 10 и 11 се заменят със следното:
„Член 10
Изчисляване на пътни такси при прелитане
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 2 относно финансиране на аеронавигационното обслужване при прелитане посредством други приходи, пътната такса за аеронавигационно обслужване при прелитане за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси обслужване при прелитане е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за аеронавигационно обслужване могат, и броя на маршрутните единици за услугата при прелитане за дадения полет.
2. Таксовата единица и обслужените единици при прелитане се изчисляват в съответствие с приложение IV.
Член 11
Изчисляване на такса за използване на летищата
1. Без да се засяга възможността съгласно член 3, параграф 3 за финансиране на аеронавигационното обслужване в зоната на летищата посредством други приходи, таксата за използване на летищата за конкретен полет в конкретна зона за събиране на такси за използване на летищата е равна на произведението на таксовата единица, определена за въпросната зона за събиране на такси за използване на летищата, и пътната такса за обслужване в зоната на летищата за дадения полет. За целите на събиране на таксите, подходът и кацането се таксуват като еднократно ползване. За измерителна единица се приема или кацането, или излитането.
2. Таксовата единица и пътната такса за обслужване в зоната на летищата се изчисляват в съответствие с приложение V.“.
11)
Вмъква се следният член 11а:
„Член 11а
Поделяне на риска
1. Настоящият член установява механизмите за поделяне на риска, свързан с въздушното движение и риска, свързан с разходите. Той се прилага съгласно принципите, посочени в член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010.
2. Следните разходи не подлежат на поделяне на риска, свързан с въздушното движение и се възстановяват независимо от развитието на въздушното движение:
а)
установените разходи, определени в прилагане на член 5, параграф 2, с изключение на споразуменията за трансгранично предоставяне на аеронавигационно обслужване;
б)
установените разходи на доставчиците на метеорологично обслужване;
в)
разрешеното прехвърляне от предишна година или референтен период и бонусите или санкциите в резултат от системи за материално стимулиране;
г)
свръхвъзстановяванията или недостатъчните възстановявания в резултат на колебания във въздушното движение се възстановяват най-късно в година n+2.
Освен това, държавите-членки могат да освободят от поделяне на риска, свързан с въздушното движение, установените разходи на доставчици на аеронавигационно обслужване, които са получили разрешение да предоставят аеронавигационно обслужване без сертифициране, в съответствие с член 7, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 550/2004;
3. Когато през дадена година действителният брой на обслужените единици не е по-висок или по-нисък с повече от 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, допълнителният приход или загуба на приход на доставчика на аеронавигационно обслужване по отношение на установените разходи не се прехвърля;
4. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-висок с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, поне 70 % от допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се връща на ползвателите на въздушното пространство най-късно в година n+2;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-малък с над 2 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, максимум 70 % от загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване от разликата между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, която е над 2 %, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
5. Разпределението на риска, свързан с въздушното движение, както е посочено в параграф 4, е заложено в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство за целия референтен период, следващ консултацията, посочена в член 8.
6. Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици е по-нисък от 90 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на загубата на приходи, понесена от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се поема от ползвателите на въздушното пространство като правило най-късно в година n+2. Държавите-членки обаче могат да решат да разпределят подобна прехвърлена загуба на приходи в рамките на няколко години, за да запазят стабилността на таксовата единица;
Когато през дадена година n действителният брой обслужени единици превишава 110 % от прогнозната стойност, представена в началото на референтния период, пълният размер на допълнителния приход, получен от съответните доставчици на аеронавигационно обслужване, над 10-те процента разлика между действителния и прогнозния брой обслужени единици по отношение на установените разходи, се връща на ползвателите на въздушното пространство в година n+2;
7. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, които не разполагат със собствен капитал или чийто собствен капитал не превишава 5 % от общите пасиви към 31 декември 2011 г., може да бъдат освободени от поделянето на риска, свързан с въздушното движение, по време на първия референтен период, за да могат да постигнат по-нисък дял на финансирането с дълг. Доставчиците на аеронавигационно обслужване, освободени от поделяне на риска, свързан с въздушното движение са посочени в плана за ефективност, който се разглежда от Комисията, както и в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение II. Държавите-членки описват и обосновават мерките, планирани за постигане на по-нисък дял на финансирането с дълг, и съответния график.
8. Следните принципи се прилагат за поделяне на риска, свързан с разходите:
а)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се задържа от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация;
б)
когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-високи от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се поема от съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, държава-членка или квалифицирана организация, без да се засяга активирането на механизма за предупреждение в прилагане на член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010;
в)
букви а) и б) може да не се прилагат по отношение на разликата между действителните и установените разходи, за които може да се счита, че са извън контрола на доставчиците на аеронавигационно обслужване, на държавите-членки и на квалифицираните организации, дължаща се на:
i)
непредвидени промени, наложени по силата на националните разпоредби и счетоводната нормативна уредба в пенсионната област;
ii)
непредвидени промени, дължащи се на националното законодателство в областта на данъчното облагане;
iii)
непредвидени и нови елементи на разходите, невключени в националния план за ефективност, но изисквани по силата на законови задължения;
iv)
непредвидени промени в разходите или приходите, произтичащи от международни споразумения;
v)
съществени промени в лихвените проценти по заеми.
Без да се засяга член 6, параграф 1, трета алинея, въз основа на списъка, посочен в точки i) и v) от първата алинея, националният надзорен орган предварително съставя списък на неподдаващите се на контрол фактори, оказващи въздействие върху разходите, като този списък представлява част от плана за ефективност.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи са по-ниски от установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се връща на ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период.
Когато в продължение на целия референтен период действителните разходи надвишават установените разходи, определени в началото на референтния период, разликата се прехвърля върху ползвателите на въздушното пространство посредством прехвърляне в следващия референтен период. За тази цел съответният национален надзорен орган дава своето изрично съгласие за прехвърлянето, след като се е уверил, че:
i)
отклонението на действителните от установените разходи всъщност се дължи на фактори, които са извън контрола на съответния доставчик на аеронавигационно обслужване, на държавата-членка или на квалифицираната организация;
ii)
отклонението в разходите, които следва да бъдат прехвърлени върху ползвателите, е конкретно определено и категоризирано
Прехвърленият обем се обосновава със съответните фактори и се описва в допълнителната информация, която се предоставя в съответствие с приложение VI.“.
12)
В член 12 параграфи 1, 2 и 3 заменят със следното:
„1. Държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да създават или одобряват подходящи системи за материално стимулиране, приложени на недискриминационна и прозрачна основа, за да подкрепят подобренията в предоставянето на аеронавигационно обслужване или намаляването на въздействието на авиацията върху околната среда, които водят до различно изчисляване на таксите съгласно параграфи 2 и 3. Тези стимули могат да се прилагат за доставчици на аеронавигационно обслужване или ползватели на въздушното пространство.
2. В съответствие с член 11 от Регламент (ЕС) № 691/2010, държавите-членки, на национално равнище или на равнище функционален блок въздушно пространство, могат да приемат финансови стимули за постигане на целите по отношение на ефективността от техните доставчици на аеронавигационно обслужване. Таксовата единица може да се коригира с оглед предоставяне на бонус или налагане на санкция в съответствие с действителните постижения на доставчика на аеронавигационно обслужване, съпоставени със съответната цел. Към подобни бонуси или санкции се прибягва само когато вариациите в ефективността оказват значително въздействие върху ползвателите. Приложимите нива на бонусите и санкциите трябва да са съизмерими с целите, които трябва да бъдат постигнати, и с постигнатата ефективност. Нивата на вариациите в ефективността, както и приложимите нива на бонуси и санкции се определят след предложението за консултация, посочена в член 8, и са заложени в националния план за ефективност или в плана за ефективност на равнище функционален блок въздушно пространство.
3. Когато държава-членка реши да прилага система за материално стимулиране по отношение на ползвателите на аеронавигационно обслужване, след предложението за консултация, посочена в член 8, тя модулира таксите, натрупани от тях, за да отрази усилията, положени от тези ползватели, по-специално да:
а)
оптимизират използването на аеронавигационното обслужване;
б)
намалят въздействието на авиацията върху околната среда;
в)
намалят общите разходи за аеронавигационното обслужване и да увеличат своята ефективност, по-специално чрез намаляване или модулиране на таксите съобразно използваното бордово оборудване, което увеличава капацитета, или за компенсиране на неудобството при избор на по-малко претоварени маршрути;
г)
ускоряване на разгръщането на функциите за УВД на SESAR.“.
13)
Член 13 се изменя, както следва:
а)
Параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. Държавите-членки осигуряват таксовите единици да бъдат определени годишно за всяка зона за събиране на такси.
Таксовите единици се определят в национална валута. Когато държавите-членки, които са част от един функционален блок въздушно пространство решат да създадат обща зона за събиране на такси с единна таксова единица, тази таксова единица се определя в евро или в националната валута на една от обхванатите държави-членки. Съответните държави-членки информират Комисията и Евроконтрол за приложимата валута.
2. Съгласно член 11, параграф 4, буква д) от Регламент (ЕО) № 549/2004 и член 18 от Регламент (ЕС) № 691/2010, таксовата единица може да бъде изменена през годината, в случай на активиране на даден механизъм за предупреждение.“.
б)
Следният параграф 4 се добавя:
„4. За първата година от референтния период, таксовите единици се изчисляват въз основа на плана за ефективност, представен от съответната държава-членка или функционален блок въздушно пространство към 1 ноември на годината, предхождаща референтния период. Ако плановете за ефективност са приети след 1 ноември на годината, предхождаща началото на референтния период, таксовите единици се преизчисляват при необходимост въз основа на окончателно приетия план или приложимите корективни мерки.“.
14)
В член 14 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки могат да събират такси чрез единична такса на полет. Ако таксите се фактурират и събират на регионален принцип, валутата, в която се издава фактурата, може да бъде евро, а към съответната таксова единица може да бъде добавена административна таксова единица за покриване на разходите по фактуриране и събиране на таксите.“.
15)
Член 15 се заличава.
16)
В член 17 уводния параграф от първа алинея се заменя със следното:
„Доставчиците на аеронавигационно обслужване улесняват инспекциите и проучванията на националния надзорен орган или на квалифицирани организации, действащи от името на последния, включително посещения на място. Упълномощените лица имат право да:“
17)
Вмъква се следният член 17а:
„Член 17а
Преразглеждане
Преразглеждането на схемата за ефективност от страна на Комисията, както е посочено в член 24 от Регламент (ЕС) № 691/2010, включва механизма за поделяне на риска, предвиден в член 11а от настоящия регламент, системите за материално стимулиране, създадени съгласно член 12 от настоящия регламент, както и тяхното въздействие и ефикасност за постигане на поставените цели във връзка с ефективността.“.
18)
Приложения I до VI се изменят съгласно приложението към настоящия регламент.
Член 2
Преходни разпоредби
Държавите-членки, които са имали национални разпоредби преди 8 юли 2010 г., определящи намаляване на таксовата единица, което превишава целите, определени за целия Европейски съюз с Регламент (ЕС) № 691/2010, могат да освободят своите доставчици на аеронавигационно обслужване от прилагането на член 11а, параграф 3 от Регламент (ЕС) № 1794/2006. Това освобождаване се прилага за периода, през който националните разпоредби предвиждат намаляване на таксовата единица, но за срок не по-дълъг от края на първия референтен период през 2014 г. Държавите-членки информират Комисията и Евроконтрол за тези освобождавания.
Държавите-членки могат да решат да не прилагат разпоредбите на Регламент (ЕС) № 1794/2006, както е изменен с настоящия регламент по отношение на таксите за използване на летищата до 31 декември 2014 г. Те уведомяват Комисията за това. Когато държавите-членки освобождават таксите за използване на летищата от приложението на разпоредбите на настоящия регламент, пълният размер на разходите по предоставяне на аеронавигационно обслужване в зоната на летищата може да бъде възстановен до 31 декември 2014 г.
Член 3
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той започва да се прилага от 2012 г. по отношение на разходите за аеронавигационно обслужване, таксите и таксовите единици.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 16 декември 2010 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 1191/2010 DELLA COMMISSIONE
del 16 dicembre 2010
che modifica il regolamento (CE) n. 1794/2006 che istituisce un sistema di tariffazione comune per i servizi di navigazione aerea
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 550/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 10 marzo 2004, sulla fornitura di servizi di navigazione aerea nel cielo unico europeo («regolamento sulla fornitura di servizi») (1), in particolare l’articolo 15, paragrafo 4,
visto il regolamento (CE) n. 549/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 10 marzo 2004, che stabilisce i principi generali per l’istituzione del cielo unico europeo («regolamento quadro»), in particolare l'articolo 5, paragrafo 3 (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1794/2006 (3) stabilisce le misure necessarie per l’elaborazione di un sistema di tariffazione per i servizi di navigazione aerea coerente con il sistema tariffario di Eurocontrol per le tariffe di rotta. Ai fini dell’attuazione del cielo unico europeo è essenziale approntare un sistema di tariffazione comune per i servizi di navigazione aerea forniti durante tutte le fasi di volo. Tale sistema dovrebbe consentire una maggiore trasparenza in materia di determinazione, applicazione e riscossione delle tariffe per gli utenti dello spazio aereo oltre che una maggiore efficacia sotto il profilo dei costi nella fornitura dei servizi di navigazione aerea. Dovrebbe inoltre promuovere l’efficienza dei voli, mantenendo al contempo un livello ottimale di sicurezza e stimolando la fornitura integrata di servizi.
(2)
Per raggiungere l’obiettivo generale di migliorare l’efficienza dei costi dei servizi di navigazione aerea, il sistema di tariffazione dovrebbe promuovere una maggiore efficienza economica ed operativa, coerentemente con il Grande piano europeo per la gestione del traffico aereo e a sostegno dello stesso.
(3)
Occorre modificare il regolamento (CE) n. 1794/2006 per tenere conto delle conseguenze finanziarie del sistema di prestazioni sul sistema di tariffazione, in particolare per quanto i dispositivi di ripartizione del rischio del costo e del traffico e ai sistemi di incentivazione di cui al regolamento (UE) n. 691/2010 della Commissione, del 29 luglio 2010, che istituisce un sistema di prestazioni per i servizi di navigazione aerea e le funzioni di rete e modifica il regolamento (CE) n. 2096/2005 che stabilisce requisiti comuni per la fornitura di servizi di navigazione aerea (4). Il regolamento (CE) n. 1794/2006 deve pertanto essere modificato di conseguenza.
(4)
Occorre prendere misure adeguate per garantire una transizione ottimale verso il nuovo sistema di tariffazione.
(5)
Le misure di cui al presente regolamento sono conformi al parere del comitato per il cielo unico,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Modifiche al regolamento (CE) n. 1794/2006
Il regolamento (CE) n. 1794/2006 è così modificato:
1)
L’articolo 1 è così modificato:
a)
Il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Il presente regolamento stabilisce le misure necessarie per l’elaborazione di un sistema di tariffazione comune per i servizi di navigazione aerea coerente con il sistema tariffario di Eurocontrol per le tariffe di rotta.»
b)
I paragrafi 5 e 6 sono sostituiti dai seguenti:
«5. In conformità dell’articolo 1, paragrafo 3, terza frase, del regolamento (UE) n. 691/2010 della Commissione (5), gli Stati membri possono decidere di non applicare il presente regolamento ai servizi di navigazione aerea forniti in aeroporti con meno di 50 000 movimenti di trasporto aereo commerciale l’anno, indipendentemente dalla massa massima al decollo e dal numero di posti.
Gli Stati membri informano la Commissione di tale decisione La Commissione pubblica periodicamente un elenco aggiornato degli aeroporti in cui gli Stati membri non applicano il presente regolamento ai servizi di navigazione aerea.
6. Per quanto riguarda i servizi di navigazione aerea forniti presso aeroporti con meno di 150 000 movimenti di trasporto aereo commerciale l’anno, indipendentemente dal peso massimo al decollo e dal numero di posti, prima di ciascun periodo di riferimento di cui all’articolo 11, paragrafo 3, lettera d), del regolamento (CE) n. 549/2004, gli Stati membri possono decidere di:
a)
non calcolare i costi determinati, conformemente all’articolo 6 del presente regolamento;
b)
non calcolare le tariffe di terminale di cui all’articolo 11 del presente regolamento;
c)
non fissare i coefficienti unitari per i terminali di cui all’articolo 13 del regolamento.
Il primo comma si applica fatta salva l'applicazione dei principi di cui agli articoli 14 e 15 del regolamento (CE) n. 550/2004, subordinatamente all’articolo 1, paragrafo 3, terza frase, del regolamento (UE) n. 691/2010.
Gli Stati membri che decidono di non applicare le disposizioni di cui al primo comma svolgono una valutazione dettagliata per accertare in che misura sono realizzate le condizioni di cui all’allegato I del presente regolamento. Tale valutazione prevede inoltre la consultazione dei rappresentanti degli utenti dello spazio aereo.
Tali Stati membri trasmettono alla Commissione una relazione dettagliata sulla valutazione di cui al terzo comma. Detta relazione è documentata, comprende l’esito della consultazione con gli utenti ed è corredata di una motivazione completa delle conclusioni degli Stati membri.
In seguito alla consultazione con lo Stato membro interessato, la Commissione può concludere che la valutazione non rispetta le condizioni di cui all’allegato I del presente regolamento, e può, al più tardi due mesi dopo il ricevimento della relazione, chiedere allo Stato membro di ripetere la valutazione a condizioni riviste.
Qualora la Commissione giunga a tale conclusione, essa precisa le parti della valutazione da rivedere, nonché i motivi alla base della richiesta.
Qualora la Commissione richieda una nuova valutazione, lo Stato membro presenta una relazione sulle conclusioni di tale valutazione rivista al più tardi due mesi dopo il ricevimento della richiesta della Commissione.
La valutazione finale viene pubblicata e resta valida per il periodo di riferimento.
2)
All’articolo 2 sono inserite le seguenti lettere:
«h) “costi determinati”: i costi predeterminati dallo Stato membro a norma dell’articolo 15, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 550/2004;
i) “periodo di riferimento”: il periodo di riferimento per il sistema di prestazioni istituito dall’articolo 11, paragrafo 3, lettera d), del regolamento (CE) n. 549/2004;
j) “movimenti di trasporto aereo commerciale”: la somma totale dei decolli e degli atterraggi nel trasporto aereo commerciale calcolati come media sul triennio precedente l’adozione dei piani di prestazione di cui all’articolo 12 del regolamento (UE) n. 691/2010;
k) “altre entrate”: le entrate ottenute dalle autorità pubbliche o i proventi di attività commerciali e/o, nel caso dei coefficienti unitari di terminale, i proventi derivanti da contratti o accordi tra i fornitori di servizi di navigazione aerea e gli operatori aeroportuali che i fornitori di servizi di navigazione aerea possono intraprendere per ridurre il livello dei coefficienti unitari.»
3)
All’articolo 3, i paragrafi 1, 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«1. Il sistema di tariffazione è soggetto ai principi generali di cui all’articolo 15 del regolamento (CE) n. 550/2004.
2. I costi determinati dei servizi di navigazione aerea di rotta sono finanziati per mezzo di tariffe di rotta applicate agli utenti dei servizi di navigazione aerea in conformità con le disposizioni del Capo III e/o per mezzo di altre entrate.
3. I costi determinati dei servizi di navigazione aerea di terminale sono finanziati per mezzo di tariffe di terminale applicate agli utenti dei servizi di navigazione aerea, in conformità con le disposizioni del Capo III, e/o per mezzo di altre entrate. Queste possono includere sovvenzioni trasversali concesse in conformità del diritto dell’Unione.»
4)
All’articolo 4, i paragrafi 3 e 4 sono sostituiti dai seguenti:
«3. Una zona di tariffazione di rotta si estende dal suolo fino ad includere lo spazio aereo superiore. Gli Stati membri possono istituire una zona specifica per un’area terminale complessa.
4. Se le zone di tariffazione si estendono sullo spazio aereo di responsabilità di più Stati membri, ad esempio a seguito della decisione di creare una zona di tariffazione comune in un blocco funzionale di spazio aereo, gli Stati membri interessati stipulano gli accordi appropriati per assicurare il più possibile la coerenza e l’uniformità di applicazione del presente regolamento allo spazio aereo interessato.
Laddove non sia possibile l'applicazione uniforme del presente regolamento nello spazio aereo interessato, gli Stati membri illustrano agli utenti in modo trasparente tali eventuali differenze e le notificano alla Commissione e a Eurocontrol.»
5)
All’articolo 5, i paragrafi 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«2. Gli Stati membri possono stabilire che le spese indicate di seguito siano costi determinati, in conformità dell'articolo 15, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 550/2004, quando sono state sostenute in relazione alla fornitura di servizi di navigazione aerea:
a)
le spese sostenute dalle autorità nazionali competenti;
b)
le spese sostenute dagli enti qualificati di cui all’articolo 3 del regolamento (CE) n. 550/2004;
c)
le spese derivanti dagli accordi internazionali.
3. In applicazione dell’articolo 15 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 550/2004, fatte salve altre fonti di finanziamento e in conformità del diritto dell’Unione, una parte delle entrate delle tariffe può essere utilizzata per finanziare progetti comuni relativi a funzioni di rete di particolare importanza per migliorare l’efficacia globale dei servizi di gestione del traffico aereo e di navigazione aerea in Europa. In questi casi, gli Stati membri provvedono affinché sia applicata una contabilità organica e trasparente per garantire che gli utenti dello spazio aereo non subiscano un doppio addebito. Tali costi determinati sono chiaramente identificata identificati in conformità dell'allegato II.»
6)
L’articolo 6 è così modificato:
a)
Il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. I costi determinati e le spese effettive comprendono il costo dei servizi, delle strutture e delle attività ammissibili di cui all’articolo 5 del presente regolamento e stabiliti conformemente ai requisiti in materia contabile di cui all’articolo 12 del regolamento (CE) n. 550/2004.
Gli effetti non ricorrenti derivanti dall’introduzione di principi contabili internazionali possono essere rateizzati su un periodo non superiore a 15 anni.
Fatti salvi gli articoli 16 e 18 del regolamento (UE) n. 691/2010, i costi determinati devono essere fissati prima dell’inizio di ciascun periodo di riferimento in quanto parte integrante dei piani di prestazione di cui all’articolo 11 del regolamento (CE) n. 549/2004 e all’articolo 10, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (UE) n. 691/2010 per ciascun anno di calendario del periodo di riferimento e in termini sia reali che nominali. I coefficienti unitari sono calcolati sulla base dei costi espressi in termini nominali. Per ogni anno del periodo di riferimento, la differenza tra i costi determinati espressi in termini nominali prima del periodo di riferimento e i costi determinati calcolati sulla base del tasso reale di inflazione registrato dalla Commissione (Eurostat) per tale anno è riportata non oltre l’anno n+2.
I costi determinati e le spese effettive sono espressi nella valuta nazionale. Se per un blocco funzionale di spazio aereo è stata creata una zona di tariffazione comune con un unico coefficiente unitario, gli Stati membri interessati garantiscono la conversione delle spese nazionali in euro o nella valuta nazionale di uno degli Stati membri interessati, allo scopo di consentire un calcolo trasparente del coefficiente unico unitario di cui all’articolo 13, paragrafo 1, primo comma, del presente regolamento. Tali Stati membri comunicano alla Commissione e a Eurocontrol gli accordi suddetti.»
b)
Il paragrafo 2 è così modificato:
i)
Il secondo comma è sostituito dal seguente:
«Le spese per il personale comprendono le retribuzioni lorde, i pagamenti per le ore di lavoro straordinario, i contributi dei dipendenti ai regimi di sicurezza sociale, nonché i contributi pensionistici e altre indennità. I contributi pensionistici possono essere calcolati sulla base di stime prudenti conformi alla gestione del sistema o alla pertinente legislazione nazionale. Tali stime sono indicate nel piano di prestazione.»
ii)
Il quarto e il quinto comma sono sostituiti dai seguenti:
«Le spese di ammortamento si riferiscono alle immobilizzazioni complessive utilizzate per la fornitura di servizi di navigazione aerea. Le immobilizzazioni sono ammortizzate, in base alla loro vita operativa prevista, utilizzando il metodo a quote costanti applicato al costo delle attività ammortizzate. Per il calcolo dell’ammortamento si può utilizzare la contabilità basata sui costi correnti o quella basata sui costi storici. La metodologia deve rimanere costante per tutta la durata dell’ammortamento e deve essere coerente con il costo del capitale applicato. Quando si applica la contabilità basata sui costi correnti, devono essere forniti dati contabili sui costi storici equivalenti a fini di comparazione e valutazione.
Il costo del capitale è pari al prodotto:
a)
della somma della media del valore residuo netto delle immobilizzazioni, e degli eventuali adeguamenti alle attività complessive determinati dalle autorità nazionali di vigilanza e utilizzati dal fornitore di servizi di navigazione aerea attivi o in costruzione e del valore medio delle attività circolanti, esclusi i conti fruttiferi, che sono necessari per la fornitura di servizi di navigazione aerea; e
b)
della media ponderata del tasso d’interesse sul debito e del rendimento sul capitale. Per i fornitori di servizi di navigazione aerea privi di fondi propri, la media ponderata è calcolata sulla base di un rendimento applicato alla differenza tra le attività complessive, di cui alla lettera a), e i debiti.
Le spese eccezionali sono costi non ricorrenti legati alla fornitura di servizi di navigazione aerea che sono stati sostenuti nel corso dell’anno.
Qualsiasi adeguamento che non rientri tra le disposizioni dei principi contabili internazionali deve essere indicato nel piano di prestazione nazionale da sottoporre alla Commissione e nelle informazioni supplementari da fornire in conformità dell’allegato II».
c)
Al paragrafo 3, il primo comma è sostituito dal seguente:
«Ai fini del paragrafo 2, quinto comma, i fattori di ponderazione sono basati sulla percentuale del finanziamento per mezzo del debito o del capitale. Il tasso d’interesse sul debito è pari alla media dei tassi d’interesse sul debito del fornitore di servizi di navigazione aerea. Il rendimento sul capitale è basato sull’effettivo rischio finanziario del fornitore di servizi di navigazione aerea.»
7)
All’articolo 7, paragrafo 2, è aggiunto il seguente comma:
«Ai fini della lettera b) del primo comma, prima di ciascun periodo di riferimento gli Stati membri definiscono i criteri utilizzati per ripartire i costi tra i servizi di terminale e i servizi di rotta per ciascun aeroporto e ne informano la Commissione.»
8)
L’articolo 8 è sostituito dal seguente:
«Articolo 8
Trasparenza dei costi e del meccanismo di tariffazione
1. Entro sei mesi dall’inizio del periodo di riferimento, gli Stati membri, assistiti dai loro fornitori di servizi di navigazione aerea, propongono ai rappresentanti degli utenti dello spazio aereo una consultazione in materia di costi determinati, investimenti previsti, previsioni sulle unità di servizio, politica di tariffazione e relativi coefficienti unitari. In seguito, in modo trasparente, gli Stati membri mettono a disposizione dei rappresentanti degli utenti dello spazio aereo, della Commissione e, se del caso, di Eurocontrol, i loro costi nazionali o di blocco funzionale di spazio aereo, fissati in conformità dell’articolo 5, e i loro coefficienti unitari.
Durante il periodo di riferimento gli Stati membri propongono, con cadenza annuale, una consultazione ai rappresentanti degli utenti dello spazio aereo in merito a eventuali scostamenti dalle previsioni, e in particolare in merito ai seguenti temi:
a)
il traffico e i costi effettivi rispetto alle previsioni in materia di traffico e ai costi determinati;
b)
l’applicazione del dispositivo di ripartizione del rischio di cui all’articolo 11 bis;
c)
i sistemi di incentivazione di cui all’articolo 12.
La consultazione può essere organizzata a livello regionale. I rappresentanti degli utenti dello spazio aereo mantengono il diritto di richiedere ulteriori consultazioni. Una consultazione degli utenti deve essere organizzata sistematicamente in caso di attivazione di un dispositivo di allarme che determini una revisione del coefficiente unitario.
2. Le informazioni di cui al paragrafo 1 sono basate sulle tabelle di rendicontazione e le modalità dettagliate di cui agli allegati II e VI o, qualora uno Stato membro abbia deciso, a livello nazionale o di blocco funzionale di spazio aereo, di non calcolare i costi determinati o le tariffe di terminale o di non fissare coefficienti unitari di terminale a norma dell’articolo 1, paragrafo 6, le informazioni di cui al paragrafo 1 sono basate sulle tabelle di rendicontazione e le modalità dettagliate di cui all’allegato III. La documentazione pertinente deve essere messa a disposizione dei rappresentanti degli utenti dello spazio aereo, della Commissione, di Eurocontrol e delle autorità nazionali di vigilanza tre settimane prima dell’audizione di consultazione. Per quanto riguarda la consultazione su base annuale di cui al paragrafo 1, secondo comma, la documentazione pertinente deve essere messa a disposizione dei rappresentanti degli utenti dello spazio aereo, della Commissione, di Eurocontrol e delle autorità nazionali di vigilanza ogni anno, entro il 1o novembre.»
9)
L’articolo 9 è così modificato:
a)
Al paragrafo 1, la lettera c) è sostituita dalla seguente:
«c)
i voli effettuati esclusivamente per trasportare, in missione ufficiale, il monarca regnante e i suoi familiari diretti, i capi di Stato, i capi e i ministri del governo; in tutti i casi, tale esenzione deve essere debitamente comprovata dall’indicatore di stato o osservazione nel piano di volo.»
b)
Il paragrafo 4 è modificato come segue:
i)
il primo comma è soppresso;
ii)
al secondo comma, la frase introduttiva è sostituita dalla seguente:
«I costi sostenuti per i voli esonerati si compongono dei seguenti elementi:»
10)
Gli articoli 10 e 11 sono sostituiti dai seguenti:
«Articolo 10
Calcolo delle tariffe di rotta
1. Fatta salva la possibilità di cui all’articolo 3, paragrafo 2, di finanziare i servizi di navigazione aerea di rotta per mezzo di altre entrate, la tariffa di rotta per un volo specifico in una zona di tariffazione di rotta specifica è pari al prodotto del coefficiente unitario fissato per tale zona di tariffazione di rotta e delle unità di servizio di rotta per il volo in questione.
2. I coefficienti unitari e le unità di servizio di rotta sono calcolati conformemente all’allegato IV.
Articolo 11
Calcolo delle tariffe di terminale
1. Fatta salva la possibilità prevista dall’articolo 3, paragrafo 3, di finanziare i servizi di navigazione aerea di terminale per mezzo di altre entrate, la tariffa di terminale per un volo specifico in una zona di tariffazione di terminale specifica è pari al prodotto del coefficiente unitario fissato per tale zona di tariffazione di terminale e delle unità di servizi di terminale per il volo in questione. Ai fini della tariffazione l’avvicinamento e la partenza sono considerati un unico volo. Le unità di cui si tiene conto ai fini del computo sono il volo in arrivo o il volo in partenza.
2. I coefficienti unitari e le unità di servizi di terminale sono calcolati conformemente all’allegato V.»
11)
È inserito il seguente articolo 11 bis:
«Articolo 11 bis
Ripartizione del rischio
1. Il presente articolo stabilisce i dispositivi di ripartizione del rischio del costo e del traffico. Esso si applica conformemente ai principi di cui all’articolo 11 del regolamento (UE) n. 691/2010.
2. I seguenti costi non sono oggetto di ripartizione dei rischi di traffico e sono recuperati a prescindere dall’evoluzione del traffico:
a)
i costi determinati stabiliti in applicazione dell’articolo 5, paragrafo 2, con l’eccezione degli accordi relativi alla fornitura di servizi di navigazione aerea a livello transfrontaliero;
b)
i costi determinati dei fornitori di servizi meteorologici;
c)
i riporti autorizzati da un anno o periodo di riferimento precedente e i bonus o le penali derivanti dai sistemi di incentivazione;
d)
gli attivi o passivi di recuperi derivanti da variazioni del traffico sono recuperati al più tardi nell’anno n+2.
Gli Stati membri possono inoltre esentare dalla ripartizione dei rischi di traffico i costi determinati dei fornitori di servizi di navigazione aerea che sono stati autorizzati a fornire servizi di navigazione aerea senza certificazione, in conformità all’articolo 7, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 550/2004.
3. Se, in un dato anno, il numero effettivo di unità di servizio non è superiore o inferiore di più del 2 % rispetto alle previsioni formulate all’inizio del periodo di riferimento, le entrate o le mancate entrate supplementari del fornitore di servizi di navigazione aerea in relazione ai costi determinati non sono oggetto di riporto.
4. Se, in un dato anno n, il numero effettivo di unità di servizio è superiore di oltre il 2 % rispetto alle previsioni formulate all’inizio del periodo di riferimento, entro l’anno n+2 deve essere restituito agli utenti dello spazio aereo quantomeno il 70 % delle entrate supplementari ottenute dal o dai fornitori di servizi di navigazione aerea interessati che superano il 2 % della differenza tra le unità di servizio effettive e le previsioni relative ai costi determinati;
Se, in un dato anno n, il numero effettivo di unità di servizio è inferiore di oltre il 2 % rispetto alle previsioni formulate all’inizio del periodo di riferimento, in linea di principio entro l’anno n+2 gli utenti dello spazio aereo devono farsi carico di un massimo del 70 % delle mancate entrate subite dal o dai fornitori di servizi di navigazione aerea interessati che superano il 2 % della differenza tra le unità di servizio effettive e le previsioni relative ai costi determinati. Gli Stati membri possono decidere, tuttavia, di dilazionare su più anni il riporto delle mancate entrate al fine di mantenere la stabilità del coefficiente unitario.
5. La ripartizione dei rischi di traffico di cui al paragrafo 4 è fissata nel piano di prestazione nazionale o di blocco funzionale di spazio aereo per l’intero periodo di riferimento, dopo le consultazioni di cui all’articolo 8.
6. Se, in un dato anno n, le unità di servizio effettive sono inferiori del 90 % rispetto alle previsioni formulate all’inizio del periodo di riferimento, in linea di principio entro l’anno n+2 gli utenti dello spazio aereo devono farsi carico dell’intero importo delle mancate entrate subite dal o dai fornitori di servizi di navigazione aerea interessati che superano il 10 % della differenza tra le unità di servizio effettive e le previsioni relative ai costi determinati. Gli Stati membri possono decidere, tuttavia, di dilazionare su più anni il riporto delle mancate entrate al fine di mantenere la stabilità del coefficiente unitario.
Se, in un dato anno n, le unità di servizio effettive sono superiori del 10 % rispetto alle previsioni formulate all’inizio del periodo di riferimento, nell’anno n+2 deve essere restituito agli utenti dello spazio aereo l’intero importo delle entrate supplementari ottenute dal o dai fornitori di servizi di navigazione aerea interessati che superano il 10% della differenza tra le unità di servizio effettive e le previsioni relative ai costi determinati.
7. I fornitori di servizi di navigazione aerea che non dispongono di fondi propri o i cui fondi propri siano inferiori al 5% delle passività totali al 31 dicembre 2011, possono non essere assoggettati alla ripartizione dei rischi di traffico per il primo periodo di riferimento, per consentire loro di ridurre la proporzione dei finanziamenti contratti a debito. Una siffatta decisione deve essere specificata nel piano di prestazione presentato alla Commissione e nelle informazioni supplementari da fornire in conformità dell’allegato II. Gli Stati membri sono tenuti a descrivere e giustificare le misure previste per ridurre la proporzione di finanziamenti contratti a debito e il relativo calendario.
8. I seguenti principi si applicano alla ripartizione dei rischi di costo:
a)
se, per l’intero periodo di riferimento, le spese effettive sono inferiori ai costi determinati stabiliti all’inizio del periodo di riferimento, la differenza che ne risulta viene trattenuta dal fornitore di servizi di navigazione aerea, dallo Stato membro o dall’ente qualificato interessati;
b)
se, per l’intero periodo di riferimento, le spese effettive sono superiori ai costi determinati stabiliti all’inizio del periodo di riferimento, la differenza che ne risulta è a carico del fornitore di servizi di navigazione aerea, dello Stato membro o dell’ente qualificato interessati, fatta salva l’attivazione di un dispositivo di allarme, di cui all’articolo 18 del regolamento (UE) n. 691/2010;
c)
le lettere a) e b) possono non applicarsi alla differenza tra spese effettive e costi determinati che si possano ritenere al di fuori del controllo dei fornitori di servizi di navigazione aerea, degli Stati membri e degli enti qualificati, a seguito di:
i)
cambiamenti imprevisti di normative nazionali in materia pensionistica e di contabilità delle pensioni;
ii)
cambiamenti imprevisti della normativa fiscale nazionale;
iii)
elementi di costo nuovi e imprevisti non contenuti nel piano di prestazione nazionale ma imposti da obblighi di legge;
iv)
cambiamenti imprevisti nei costi o nelle entrate dovuti a obblighi fissati da accordi internazionali;
v)
significativi cambiamenti nei tassi di interesse sui prestiti.
Fatto salvo l’articolo 6, paragrafo 1, terzo comma, l’autorità nazionale di vigilanza predefinisce un elenco di fattori di costo non controllabili sulla base dell’elenco di cui ai punti da i) a v) del primo comma. L'elenco forma parte integrante del piano di prestazione.
Se, per l’intero periodo di riferimento, le spese effettive sono inferiori ai costi determinati stabiliti all’inizio del periodo di riferimento, la differenza che ne risulta viene restituita agli utenti dello spazio aereo mediante riporto al successivo periodo di riferimento.
Se, per l’intero periodo di riferimento, le spese effettive sono superiori ai costi determinati stabiliti all’inizio del periodo di riferimento, la differenza che ne risulta viene trasferita agli utenti dello spazio aereo mediante riporto al successivo periodo di riferimento. L’autorità nazionale di vigilanza interessata avalla esplicitamente il riporto previa verifica che:
i)
la variazione delle spese effettive in relazione ai costi determinati sia effettivamente frutto di eventi sui quali i fornitori di servizi di navigazione aerea, gli Stati membri o l’ente qualificato interessati non esercitano alcuna influenza;
ii)
a variazione dei costi da trasferire agli utenti sia specificamente individuata e categorizzata.
L’importo riportato deve essere ripartito per fattori e una descrizione deve essere contenuta nelle informazioni supplementari da fornire in conformità dell’allegato VI.»
12)
All’articolo 12, i paragrafi 1, 2 e 3 sono sostituiti dai seguenti:
«1. Gli Stati membri, a livello nazionale o di blocchi funzionali di spazio aereo, possono, in modo non discriminatorio e trasparente, fissare o approvare sistemi di incentivi, consistenti nella concessione di agevolazioni finanziarie o nell’imposizione di oneri finanziari, a sostegno di miglioramenti nella fornitura di servizi di navigazione aerea e che comportano un calcolo differente delle tariffe a norma dei paragrafi 2 e 3. Tali incentivi possono applicarsi ai fornitori di servizi di navigazione aerea e agli utenti dello spazio aereo.
2. Conformemente all’articolo 11 del regolamento (UE) n. 691/2010, gli Stati membri, a livello nazionale o di blocco funzionale di spazio aereo, possono adottare incentivi finanziari per il raggiungimento degli obiettivi di prestazione da parte dei loro fornitori di servizi di navigazione aerea. A tal fine il coefficiente unitario può essere adeguato per prevedere la possibilità di bonus o penali in funzione dell’effettivo livello delle prestazioni ottenute dal fornitore di servizi di navigazione aerea in relazione ai pertinenti obiettivi. I bonus e le penali vengono attivati soltanto quando le variazioni di prestazione esercitano un impatto sostanziale sugli utenti. Il livello applicabile dei bonus e delle penali deve essere commisurato agli obiettivi da conseguire e alle prestazioni ottenute. I livelli di variazione delle prestazioni e i livelli applicabili di bonus e penali sono determinati a seguito della proposta di consultazione di cui all’articolo 8 e sono fissati dai piani di prestazione nazionale o di blocco funzionale di spazio aereo.
3. Quando decide di applicare un sistema d’incentivi in relazione agli utenti dei servizi di navigazione aerea, uno Stato membro modula, a seguito della proposta di consultazione di cui all’articolo 8, le tariffe che questi devono pagare per tenere conto delle attività realizzate da tali utenti per, in particolare:
a)
ottimizzare l’utilizzo dei servizi di navigazione aerea;
b)
ridurre l’impatto ambientale dei voli;
c)
ridurre i costi complessivi dei servizi di navigazione aerea e accrescere la loro efficienza, in particolare riducendo o modulando le tariffe legate alle apparecchiature di bordo che accrescono le capacità o compensando i disagi derivanti dalla scelta di rotte meno affollate;
d)
accelerare la diffusione delle capacità SESAR ATM.»
13)
L’articolo 13 è così modificato:
a)
I paragrafi 1 e 2 sono sostituiti dai seguenti:
«1. Gli Stati membri provvedono affinché i coefficienti unitari siano fissati ogni anno per ogni zona di tariffazione su base annuale.
I coefficienti unitari sono espressi nella valuta nazionale. Se gli Stati membri che fanno parte di un blocco funzionale di spazio aereo decidono di creare una zona di tariffazione comune con un unico coefficiente unitario, quest’ultimo deve essere fissato in euro o nella valuta nazionale di uno degli Stati membri interessati. Gli Stati membri interessati informano la Commissione e Eurocontrol della valuta applicabile.
2. In aggiunta alle disposizioni dell’articolo 11, paragrafo 4, lettera e), del regolamento (CE) n. 549/2004 e dell’articolo 18 del regolamento (UE) n. 691/2010, in caso di attivazione di un dispositivo di allarme il coefficiente unitario può essere modificato nel corso dell’anno.»
b)
È aggiunto il seguente paragrafo 4:
«4. I coefficienti unitari per il primo anno del periodo di riferimento sono calcolati sulla base del piano di prestazione trasmesso dallo Stato membro o dal blocco funzionale di spazio aereo interessati al 1o novembre dell’anno precedente l’inizio del periodo di riferimento. Nel caso di piani di prestazione adottati dopo il 1o novembre dell’anno precedente l’inizio del periodo di riferimento, i coefficienti unitari sono ricalcolati se necessario sulla base del piano successivamente adottato e/o delle misure correttive applicabili.»
14)
All’articolo 14, il paragrafo 1 è sostituito dal seguente:
«1. Gli Stati membri possono riscuotere le tariffe attraverso una tariffa unica per volo. Se le tariffe sono fissate e raccolte a livello regionale, la valuta di tariffazione può essere l’euro e al coefficiente unitario interessato può essere aggiunto un coefficiente unitario amministrativo per remunerare i costi di tariffazione e riscossione.»
15)
L’articolo 15 è soppresso.
16)
All’articolo 17, la parte introduttiva del primo comma è sostituito dal testo seguente:
«I fornitori di servizi di navigazione aerea agevolano le ispezioni e le inchieste organizzate dalle autorità nazionali di sorveglianza oppure da un ente qualificato che agisce per loro conto, in particolare per quanto riguarda le ispezioni in loco. Le persone autorizzate sono abilitate a quanto segue:»
17)
È inserito il seguente articolo 17 bis:
«Articolo 17 bis
Riesame
Il riesame, da parte della Commissione, del sistema di prestazioni di cui all’articolo 24 del regolamento (UE) n. 691/2010, deve riguardare in particolare il dispositivo di ripartizione del rischio di cui all’articolo 11 bis del presente regolamento, i sistemi di incentivazione di cui all’articolo 12 del presente regolamento e il loro impatto ed efficacia per conseguire gli obiettivi di prestazione fissati.»
18)
Gli allegati da I a VI sono modificati conformemente all'allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Disposizioni transitorie
Gli Stati membri le cui normative nazionali, in vigore anteriormente all’8 luglio 2010, stabiliscono una riduzione del coefficiente unitario che va oltre gli obiettivi fissati a livello di Unione conformemente al regolamento (UE) n. 691/2010, possono esentare i loro fornitori di servizi di navigazione aerea dall’applicazione dell’articolo 11 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1794/2006. Tale esenzione è applicabile al periodo per cui le normative nazionali fissano una riduzione del coefficiente unitario ma non oltre il termine del primo periodo di riferimento nel 2014. Gli Stati membri comunicano alla Commissione e a Eurocontrol le misure adottate.
Gli Stati membri possono differire l’applicazione del regolamento (CE), come modificato dal presente regolamento, per quanto riguarda le tariffe di terminale fino al 31 dicembre 2014. Essi ne informano la Commissione. Laddove gli Stati membri concedano detta esenzione, tutti i costi della fornitura di servizi di navigazione aerea di terminale possono essere recuperati fino al 31 dicembre 2014.
Articolo 3
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il terzo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento si applica ai costi, alle tariffe e ai coefficienti unitari dei servizi di navigazione aerea a decorrere dal 2012.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 16 dicembre 2010.