РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 649/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 4 юли 2012 година
относно износа и вноса на опасни химикали
(преработен текст)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 192, параграф 1 и член 207 от него,
като взеха предвид предложението от Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателен акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 689/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно износа и вноса на опасни химикали (3) е бил съществено изменян няколко пъти. Тъй като се налагат допълнителни изменения и с оглед постигане на яснота Регламент (ЕО) № 689/2008 следва да бъде преработен.
(2)
С Регламент (ЕО) № 689/2008 се прилага Конвенцията относно процедурата по предварително обосновано съгласие при международната търговия с определени опасни химични вещества и пестициди (4) („Конвенцията“), която влезе в сила на 24 февруари 2004 г., и заменя Регламент (ЕО) № 304/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно износа и вноса на опасни химични вещества (5).
(3)
За да се осигури яснота и съгласуваност с другите свързани законодателни актове на Съюза, следва да бъдат разяснени някои определения или да бъдат въведени нови определения, а терминологията следва да бъде съгласувана с използваната в Регламент (ЕО) № 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) и за създаване на Европейска агенция по химикали (6), от една страна, и в Регламент (ЕО) № 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (7), от друга страна. Уместно е да се гарантира, че настоящият регламент отразява преходните разпоредби на Регламент (ЕО) № 1272/2008, за да се избегне каквато и да е несъгласуваност между графика на прилагане на посочения регламент и на настоящия регламент.
(4)
Конвенцията предоставя на страните правото да предприемат действия, които още по-строго защитават здравето на човека и околната среда, отколкото се предвижда в Конвенцията, при условие че тези действия са в съответствие с Конвенцията и международното право. С цел да се повиши равнището на защита на околната среда и на обществеността в държавите вносители, е необходимо и уместно по отношение на някои аспекти да се надхвърлят разпоредбите на Конвенцията.
(5)
От първостепенно значение по отношение на участието на Съюза в Конвенцията е един и същи орган да отговаря за отношенията на Съюза със Секретариата на Конвенцията („Секретариатът“) и другите страни по Конвенцията, както и с другите държави. Тази функция следва да се поеме от Комисията.
(6)
Необходимо е да се осигури ефективна координация и ефективно управление по техническите и административните аспекти на настоящия регламент на равнището на Съюза. Държавите-членки и Европейската агенция по химикалите („Агенцията“), създадена с Регламент (ЕО) № 1907/2006, притежават компетентност и опит при прилагането на законодателството на Съюза и международните споразумения по отношение на химикалите. Затова държавите-членки и Агенцията следва да поемат определени задачи във връзка с административните, техническите и научните аспекти на прилагането на Конвенцията посредством настоящия регламент, както и във връзка с обмена на информация. Освен това Комисията, държавите-членки и Агенцията следва да си сътрудничат, за да изпълняват ефективно международните задължения на Съюза съгласно Конвенцията.
(7)
Тъй като определени задачи на Комисията следва да бъдат прехвърлени на Агенцията, първоначално създадената от Комисията европейска база данни за износа и вноса на опасни химикали следва да бъде развивана и поддържана от Агенцията.
(8)
За износа на опасни химикали, които са забранени или строго ограничени в рамките на Съюза, следва да продължи да се прилага обща процедура за уведомление за износ. Следователно за опасните химикали под формата на вещества в самостоятелен вид или в смеси или в изделия, които са забранени или строго ограничени от Съюза, като продукти за растителна защита, други форми на пестициди или като промишлени химикали за професионална или масова употреба, следва да се прилагат правила във връзка с уведомлението за износ, подобни на правилата, приложими към забранените или строго ограничените химикали в рамките на една или и на двете категории, установени в Конвенцията, а именно като пестициди или химикали за промишлена употреба. Освен това тези правилата във връзка с уведомлението за износ следва да се прилагат и към химикалите, за които се прилага международната процедура по предварително обосновано съгласие („PIC процедура“). Посочената процедура за съвместно уведомление за износ следва да се прилага за износа на Съюза за всички трети държави, независимо дали са страни по Конвенцията или участват в нейните процедури. На държавите-членки следва да бъде позволено да събират административни такси с цел да покрият разходите си по изпълнение на процедурата.
(9)
Износителите и вносителите следва да бъдат задължени да предоставят информация, отнасяща се до количествата на химикалите, с които се търгува на международно равнище и които попадат в обхвата на настоящия регламент, така че да може да се извършва наблюдение и оценка на въздействието и ефективността на разпоредбите на посочения регламент.
(10)
Уведомленията до Секретариата относно окончателните нормативни актове на Съюза или държава-членка, с които се забраняват или строго се ограничават химикали с оглед на тяхното включване в PIC процедурата, следва да се представят на Комисията в случаите, в които са изпълнени критериите, установени в тази връзка в Конвенцията. Когато е необходимо, следва да се поиска допълнителна информация във връзка с тези уведомления.
(11)
В случаите, в които не се налага уведомление за окончателните нормативни актове на Съюза или на държава-членка, тъй като не отговарят на критериите, установени в Конвенцията, информация за тях следва въпреки това да се предостави на Секретариата и на другите страни по Конвенцията в интерес на обмена на информация.
(12)
Необходимо е също да се гарантира, че Съюзът взема решения по отношение на вноса в Съюза на химикали, за които се прилага PIC процедурата. Тези решения следва да се основават на приложимото законодателство на Съюза и да вземат предвид забраните или строгите ограничения, наложени от държавите-членки. Когато това е обосновано, следва да се предложат изменения на законодателството на Съюза.
(13)
Необходими са нормативни разпоредби, за да се гарантира, че държавите-членки и износителите са осведомени относно решенията на държавите вносители по отношение на химикалите, за които се прилага PIC процедурата, както и че износителите спазват тези решения. Освен това с цел да се предотврати нежелателният износ, не следва да се изнасят никакви химикали, които са забранени или строго ограничени в рамките на Съюза и които отговарят на критериите за уведомление съгласно Конвенцията или за които се прилага PIC процедурата, освен ако е било поискано и получено изричното съгласие на съответната държава вносител, независимо дали тя е страна по Конвенцията. Същевременно е уместно износът на някои химикали в държави, които са членове на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), да бъде освободен от това задължение, при условие че са изпълнени определени условия. Освен това е необходимо да се предвиди процедура за случаите, при които въпреки всички положени разумни усилия не е получен отговор от държавата вносител, за да може да се извършва износ на определени химикали на временна основа при определени условия. Необходимо е също да се предвиди периодично преразглеждане на всички подобни случаи, както и на случаите, при които е получено изрично съгласие.
(14)
От значение е също всички изнасяни химикали да имат подходящ срок за съхранение, така че да могат да се използват ефективно и безопасно. По отношение на пестицидите, и по-специално на тези, изнасяни в развиващите се държави, от първостепенно значение е да бъде предоставяна информация относно подходящите условия на съхранение, както и да се използват подходяща опаковка и размери на съдовете с цел да се избегне натрупването на залежали количества.
(15)
Изделията, съдържащи химикали, не попадат в обхвата на Конвенцията. При все това е уместно за изделията, определени в настоящия регламент, съдържащи химикали, които могат да бъдат освободени при определени условия на употреба или обезвреждане и които са забранени или строго ограничени в Съюза в рамките на една или повече от категориите за употреба, установени в Конвенцията, или за които се прилага PIC процедурата, да се прилагат и правилата за уведомление за износ. Освен това не следва да се изнасят изобщо определени химикали и изделия, съдържащи конкретни химикали, които са извън обхвата на Конвенцията, но предизвикват особена загриженост.
(16)
В съответствие с Конвенцията следва да се предоставя информация относно транзитното движение на химикали, за които се прилага PIC процедурата, на страните по Конвенцията, които поискат такава информация.
(17)
Правилата на Съюза относно опаковането и етикетирането и друга свързана с безопасността информация следва да се прилагат за всички химикали, когато са предназначени за износ в страни по Конвенцията и други държави, освен ако тези разпоредби биха били в разрез със специфични изисквания на тези държави, като се вземат предвид съответните международни стандарти. В настоящия регламент следва да се включи позоваване на Регламент (ЕО) № 1272/2008, тъй като с него са въведени нови разпоредби за класифицирането, етикетирането и опаковането на веществата и смесите.
(18)
С цел да се гарантира ефективен контрол и прилагане, държавите-членки следва да определят органи, например митнически органи, които да поемат отговорността за контролиране на вноса и износа на химикалите, включени в обхвата на настоящия регламент. Комисията, подпомагана от Агенцията, и държавите-членки играят решаваща роля и следва да действат по целенасочен и съгласуван начин. Държавите-членки следва да предвидят подходящи санкции в случай на нарушения.
(19)
С цел да се улесни митническият контрол и да се намали административната тежест както за износителите, така и за съответните органи, следва да се въведе система от кодове, предназначени за използване в декларациите за износ. Специални кодове следва да се използват, по целесъобразност, и за химикалите, изнасяни за научноизследователски цели или за анализи в количества, които няма вероятност да засегнат здравето на човека или околната среда и които във всеки случай не надвишават количество от 10 kg от всеки износител за всяка държава вносител на календарна година.
(20)
Следва да се насърчи обменът на информация, споделянето на отговорност и сътрудничеството между Съюза и държавите-членки и третите държави с оглед гарантиране на доброто управление на химикалите, независимо дали тези трети държави са страни по Конвенцията. По-специално следва да се оказва техническо съдействие на развиващите се страни и страните с икономики в преход - или пряко от Комисията или държавите-членки, или косвено чрез подкрепа за проекти на неправителствени организации, по-конкретно чрез съдействие за осигуряване на възможност на тези държави да изпълняват Конвенцията, като по този начин се допринася за предотвратяването на вредни последици от химикалите за здравето на човека и за околната среда.
(21)
Следва да се извършва редовно наблюдение на функционирането на процедурите, за да се осигури тяхната ефективност. За тази цел държавите-членки и Агенцията следва да представят редовни доклади в стандартизиран формат на Комисията, която на свой ред следва редовно да докладва на Европейския парламент и на Съвета.
(22)
Агенцията следва да изготви технически указания с цел да се съдейства на определените органи, включително такива като митническите органи, които контролират износа, както и на износителите и вносителите при прилагане на настоящия регламент.
(23)
С оглед на адаптирането на настоящия регламент към техническия прогрес на Комисията следва да се предоставят правомощия за приемане на актове съгласно член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз („ДФЕС“), отнасящи се до включване на химикали в приложение I, част 1 или 2 и на други изменения на същото приложение, на приложение V, част 1 или 2 и на други изменения на същото приложение, както и на изменения на приложения II, III, IV и VI. Особено важно е Комисията да осъществява подходящи консултации по време на подготвителната работа, включително на ниво експерти. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета.
(24)
За да се осигурят еднакви условия за изпълнението на настоящия регламент, на Комисията следва да бъдат предоставени изпълнителни правомощия. Тези правомощия следва да бъдат упражнявани съгласно Регламент (ЕС) № 182/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 2011 г. за установяване на общите правила и принципи относно реда и условията за контрол от страна на държавите-членки върху упражняването на изпълнителните правомощия от страна на Комисията (8).
(25)
Тъй като целите на настоящия регламент, а именно осигуряване на съгласувано и ефективно изпълнение на задълженията на Съюза по Конвенцията, не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и следователно могат да бъдат постигнати по-добре на равнището на Съюза поради необходимостта от хармонизиране на разпоредбите за вноса и износа на опасни химикали, Съюзът може да приеме мерки съгласно принципа на субсидиарността, установен в член 5 от Договора за Европейския съюз. Съгласно принципа на пропорционалността, уреден в същия член, настоящият регламент не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(26)
Регламент (ЕО) № 689/2008 следва да бъде отменен.
(27)
Целесъобразно е да се предвиди отложено прилагане на настоящия регламент, за да се осигури достатъчно време на Агенцията да се подготви за новата си функция и да се позволи на предприятията да се запознаят с новите процедури,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цели
1. Целите на настоящия регламент са следните:
а)
да прилага Ротердамската конвенция относно процедурата по предварително обосновано съгласие при международната търговия с определени опасни химикали и пестициди („Конвенцията“);
б)
да насърчава споделяне на отговорността и сътрудничество в рамките на международното движение на опасни химични вещества с оглед опазване на здравето на човека и на околната среда от потенциални вреди;
в)
да се спомага за екологосъобразната употреба на опасните химикали.
Целите, определени в първата алинея, се постигат чрез улесняване на обмена на информация относно характеристиките на опасните химикали, чрез предвиждане на процес за вземане на решение в рамките на Съюза относно техния внос и износ и чрез разпространяване на информация относно решенията до страните по Конвенцията и други държави според случая.
2. В допълнение към определените в параграф 1 цели настоящият регламент гарантира, че разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1272/2008 относно класифицирането, етикетирането и опаковането се прилагат за всички химикали, когато те се изнасят от държави-членки в други страни по Конвенцията или други държави, освен ако тези разпоредби биха били в разрез със специфични изисквания на същите тези страни по Конвенцията или други държави.
Член 2
Обхват
1. Настоящият регламент се прилага за:
а)
определени опасни химикали, за които съгласно Конвенцията се прилага процедурата по предварително обосновано съгласие („PIC процедурата“);
б)
определени опасни химикали, които са забранени или строго ограничени в рамките на Съюза или в държава-членка;
в)
химикали, когато се изнасят, доколкото се касае за тяхната класификация, етикетиране и опаковане.
2. Настоящият регламент не се прилага за:
а)
наркотични и психотропни вещества, предмет на Регламент (ЕО) № 111/2005 на Съвета от 22 декември 2004 г. за определяне на правила за мониторинг на търговията между Общността и трети страни в областта на прекурсорите (9);
б)
радиоактивни материали и вещества, предмет на Директива 96/29/Евратом на Съвета от 13 май 1996 г. относно постановяване на основните норми на безопасност за защита на здравето на работниците и населението срещу опасностите, произтичащи от йонизиращо лъчение (10);
в)
отпадъците, обхванати от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 г. относно отпадъците (11);
г)
химическите оръжия, обхванати от Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета от 5 май 2009 година за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба (12);
д)
храните и добавките в храни, обхванати от Регламент (ЕО) № 882/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. относно официалния контрол, провеждан с цел осигуряване на проверка на съответствието със законодателството в областта на фуражите и храните и правилата за опазване на здравето на животните и хуманното отношение към животните (13);
е)
фуражите, обхванати от Регламент (ЕО) № 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 г. за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (14), включително добавките - преработени, частично преработени или непреработени - предназначени за хранене на животни през устата;
ж)
генетично модифицираните организми, обхванати от Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 г. относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (15);
з)
с изключение на веществата по член 3, параграф 5, буква б) от настоящия регламент, патентованите лекарствени продукти и ветеринарните лекарствени продукти, обхванати съответно от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (16) и Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (17).
3. Настоящият регламент не се прилага за химикалите, изнасяни с цел изследвания или анализ в количества, които няма вероятност да засегнат здравето на човека или околната среда и които във всеки случай не надвишават количество от 10 kg от всеки износител за всяка държава вносител на календарна година.
Независимо от първа алинея износителите на химикалите, посочени в същата алинея, получават специален референтен идентификационен номер чрез базата данни, посочена в член 6, параграф 1, буква а), и го посочват в декларацията си за износ.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„химикал“ означава вещество, в самостоятелен вид или в смес, или смес, получено(а) чрез производствен процес или добит(а) от природата, което или която не съдържа живи организми и попада в една от следните две категории:
а)
пестициди, включително особено опасни пестицидни формулации;
б)
промишлени химикали;
2)
„вещество“ означава химичен елемент и неговите съединения съгласно определението по член 3, точка 1 от Регламент (ЕО) № 1907/2006;
3)
„смес“ означава смес или разтвор съгласно определението по член 2, точка 8 от Регламент (ЕО) № 1272/2008;
4)
„изделие“ означава завършен продукт, съдържащ или включващ химикал, чиято употреба е забранена или строго ограничена от законодателството на Съюза за този определен продукт, когато продуктът не попада в обхвата на точка 2 или 3;
5)
„пестициди“ означава химикали в една от следните подкатегории:
а)
пестициди, използвани като продукти за растителна защита, обхванати от Регламент (ЕО) № 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (18);
б)
други пестициди, като:
i)
биоциди, обхванати от Директива 98/8/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г. относно пускането на пазара на биоциди (19) и
ii)
дезинфектанти, инсектициди и средства за борба с паразитите, обхванати от директиви 2001/82/ЕО и 2001/83/ЕО;
6)
„промишлени химикали“ означава химикали от една от следните подкатегории:
а)
химикали за професионална употреба;
б)
химикали за масова употреба;
7)
„химикал, за който се изисква уведомление за износ“ означава всеки химикал, който е забранен или строго ограничен в Съюза в една или повече категории или подкатегории, както и всеки химикал от изброените в приложение I, част 1, за който се прилага PIC процедурата;
8)
„химикал, отговарящ на изискванията за PIC уведомление“ означава всеки химикал, забранен или строго ограничен в Съюза или в държава-членка в рамките на една или повече категории; химикалите, забранени или строго ограничени в Съюза в рамките на една или повече категории, са посочени в част 2 от приложение I;
9)
„химикал, за който се прилага PIC процедурата“ означава всеки химикал, посочен в приложение III към Конвенцията и в част 3 на приложение I към настоящия регламент;
10)
„забранен химикал“ означава един от следните:
а)
химикал, всички употреби на който в рамките на една или повече категории или подкатегории са забранени по силата на окончателен нормативен акт на Съюза с оглед опазване на здравето на човека или на околната среда;
б)
химикал, за който е било отказано одобрение за първоначална употреба или който е бил изтеглен от предприятията от пазара на Съюза или от по-нататъшно разглеждане в процеса на уведомяване, регистрация или одобрение и по отношение на който са налице доказателства, че поражда проблеми за здравето на човека или за околната среда;
11)
„строго ограничен химикал“ означава един от следните:
а)
химикал, почти всички употреби на който - в рамките на една или повече категории или подкатегории - са забранени по силата на окончателен нормативен акт на Съюза с оглед опазване на здравето на човека или на околната среда, но за който определени специфични употреби остават разрешени;
б)
химикал, за почти всички употреби на който е било отказано одобрение или който е бил изтеглен от предприятията от пазара на Съюза или от по-нататъшно разглеждане в процеса на уведомяване, регистрация или одобрение и по отношение на който са налице доказателства, че поражда проблеми за здравето на човека или за околната среда;
12)
„химикал, забранен или строго ограничен от държава-членка“ означава химикал, забранен или строго ограничен по силата на национален окончателен нормативен акт на държава-членка;
13)
„окончателен нормативен акт“ означава юридически задължителен акт, чиято цел е да забрани или строго да ограничи даден химикал;
14)
„особено опасна пестицидна формулация“ означава химикал, който е предназначен за употреба като пестицид и който предизвиква сериозни последици за здравето или околната среда, които се проявяват в рамките на кратък период от време след еднократно или многократно излагане на въздействие при употребата му;
15)
„митническа територия на Съюза“ означава територията, определена в член 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (20);
16)
„износ“ означава следното:
а)
окончателен или временен износ на химикал, отговарящ на условията по член 28, параграф 2 от ДФЕС;
б)
реекспорт на химикал, който не отговаря на условията по член 28, параграф 2 от ДФЕС и който е под митнически режим, различен от режим външен транзит на Съюза за движение на стоки през митническата територия на Съюза;
17)
„внос“ означава физическото въвеждане в митническата територия на Съюза на химикал, който е поставен под митнически режим, различен от режим външен транзит на Съюза за движение на стоки през митническата територия на Съюза;
18)
„износител“ означава всяко едно от следните физически или юридически лица:
а)
лицето, от чието име е представена декларацията за износ, т.е. лицето, което към момента на приемане на декларацията е страна по договора с получателя в страна по Конвенцията или друга държава и което има правото да реши химикалът да бъде изпратен извън митническата територия на Съюза;
б)
ако не е сключен договор за износ или когато страната по договора не действа от свое име - лицето, което има правото да реши химикалът да бъде изпратен извън митническата територия на Съюза;
в)
страната по договора, установена в Съюза, ако по силата на договора, на който се основава износът, правото на разпореждане с химикала принадлежи на лице, установено извън Съюза;
19)
„вносител“ означава всяко физическо или юридическо лице, което към момента на вноса на митническата територия на Съюза е получател на химикала;
20)
„страна по Конвенцията“ или „страна“ означава държава или регионална организация за икономическа интеграция, която е дала съгласието си да бъде обвързана с Конвенцията и за която Конвенцията е в сила;
21)
„друга държава“ означава всяка държава, която не е страна по Конвенцията;
22)
„Агенцията“ означава Европейската агенция по химикали, създадена с Регламент (ЕО) № 1907/2006;
23)
„Секретариат“ означава Секретариатът на Конвенцията, освен ако в настоящия регламент не е определено друго.
Член 4
Определени национални органи на държавите-членки
Всяка държава-членка определя органа или органите, („определеният национален орган“ или „определените национални органи“), които да изпълняват административните функции, изисквани по настоящия регламент, освен ако това вече е направено преди влизането в сила на настоящия регламент.
Тя уведомява Комисията за това до 17 ноември 2012 г., освен ако тази информация не е била вече предоставена преди влизането в сила на настоящия регламент, и също така информира Комисията за всяка промяна на определения национален орган.
Член 5
Участие на Съюза в Конвенцията
1. Участието в Конвенцията е съвместна отговорност на Комисията и на държавите-членки, по-специално по отношение на техническата помощ, обмена на информация и въпросите, свързани с уреждането на спорове, участието в спомагателни органи и гласуването.
2. Комисията действа като общ определен орган за административните функции на Конвенцията във връзка с PIC процедурата от името на и в тясно сътрудничество и консултирайки се с всички определени национални органи на държавите-членки.
Комисията отговаря по-специално за следното:
а)
предаване на уведомленията за износ на Съюза до страните по Конвенцията и други държави съгласно член 8;
б)
предоставяне на Секретариата на уведомленията за съответните окончателни нормативни актове относно химикали, които отговарят на изискванията за PIC уведомление съгласно член 11;
в)
предаване на информация, отнасяща се до други окончателни нормативни актове, включващи химикали, които не отговарят на условията за PIC уведомление в съответствие с член 12;
г)
получаване въобще на информация от Секретариата.
Комисията също така представя на Секретариата отговорите на Съюза относно вноса на химикали, за които се прилага PIC процедурата, съгласно член 13.
В допълнение, Комисията координира участието на Съюза по всички технически въпроси, свързани със следното:
а)
Конвенцията;
б)
подготовката на Конференцията на страните, учредена по силата на член 18, параграф 1 от Конвенцията;
в)
Комитета за преглед на химикалите, създаден в съответствие с член 18, параграф 6 от Конвенцията („Комитет за преглед на химикалите“);
г)
други спомагателни органи на Конференцията на страните.
3. Комисията и държавите-членки предприемат необходимите инициативи, за да се осигури подходящо представителство на Съюза в различните органи по прилагане на Конвенцията.
Член 6
Функции на Агенцията
1. Освен функциите по членове 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22 и 25 Агенцията изпълнява и следните функции:
а)
поддържа, развива и редовно актуализира база данни за износа и вноса на опасни химикали („базата данни“);
б)
осигурява достъп на обществеността до тази база данни чрез страницата си в интернет;
в)
когато е целесъобразно, със съгласието на Комисията и след консултации с държавите-членки предоставя съдействие и научно-технически насоки и инструменти за предприятията, за да осигури ефективното прилагане на настоящия регламент;
г)
със съгласието на Комисията предоставя съдействие и научно-технически насоки на определените национални органи на държавите-членки, за да осигури ефективното прилагане на настоящия регламент;
д)
по искане на експерти на Комитета за преглед на химикалите, които са от държава-членка или от Комисията, и в рамките на наличните ресурси предоставя информация за изготвяне на документите за подпомагане на вземането на решение по член 7 от Конвенцията и други свързани с прилагането на Конвенцията технически документи;
е)
по искане на Комисията ѝ предоставя научно-техническа информация и ѝ съдейства, за да се осигури ефективното прилагане на настоящия регламент;
ж)
по искане на Комисията ѝ предоставя научно-техническа информация и ѝ съдейства при изпълнението на ролята ѝ на общ определен орган на Съюза.
2. Секретариатът на Агенцията изпълнява функциите, възложени на Агенцията по настоящия регламент.
Член 7
Химикали, за които се изисква уведомление за износ, химикали, които отговарят на изискванията за PIC уведомление, и химикали, за които се прилага PIC процедурата
1. Химикалите, за които се изисква уведомление за износ, химикалите, които отговарят на изискванията за PIC уведомление, и химикалите, за които се прилага PIC процедурата, са изброени в приложение I.
2. Химикалите, изброени в приложение I, се включват в една или повече от трите групи химикали, представляващи части 1, 2 и 3 от посоченото приложение.
За химикалите, изброени в приложение I, част 1, се прилага процедурата за уведомление за износ, установена в член 8, като се предоставя подробна информация за идентичността на веществото, категорията и/или подкатегорията на употреба, предмет на ограничение, вида ограничение и, където е уместно, допълнителна информация, отнасяща се по-специално до освобождаването от изискванията за уведомление за износ.
За химикалите, изброени в приложение I, част 2, освен процедурата за уведомление за износ, установена в член 8, се прилага и установената в член 11 процедура за уведомление PIC, като се предоставя подробна информация за идентичността на веществото и категорията на употреба.
За химикалите, изброени в приложение I, част 3, се прилага PIC процедурата, като се съобщава категорията на употреба и, ако е уместно, допълнителна информация, по-специално относно изискванията за уведомление за износ.
3. Списъците, посочени в приложение I, се предоставят на разположение на обществеността чрез базата данни.
Член 8
Уведомления за износ, препращани на страни по Конвенцията и на други държави
1. За веществата, изброени в част 1 на приложение I, или за смесите, съдържащи такива вещества в концентрация, която поражда задължения за етикетиране по силата на Регламент (ЕО) № 1272/2008, независимо от наличието на други вещества, се прилагат параграфи 2-8 от настоящия член, независимо от предвидената употреба на химикала в страната вносител или в друга държава вносител.
2. Когато даден износител предстои да изнесе химикал, посочен в параграф 1, от Съюза за страна по Конвенцията или друга държава за първи път на или след датата, от която за химикала започват да се прилагат разпоредбите на настоящия регламент, износителят уведомява определения национален орган на държавата-членка, в която е установен („държава-членка на износителя“), не по-късно от 35 дни преди очакваната дата на износ на химикала. Впоследствие износителят уведомява определения национален орган за първия износ на такъв химикал всяка календарна година не по-късно от 35 дни преди износа на химикала. Уведомленията се извършват в съответствие с изискванията за информация, установени в приложение II, като на Комисията и държавите-членки се осигурява достъп до тях чрез базата данни.
Определеният национален орган на държавата-членка на износителя проверява съответствието на информацията с приложение II и ако уведомлението е пълно го препраща на Агенцията не по-късно от 25 дни преди очакваната дата на износ.
От името на Комисията Агенцията предава уведомлението на определения национален орган на страната вносител или на съответния орган на другата държава вносител и взема необходимите мерки, за да гарантира, че те получават посоченото уведомление не по-късно от 15 дни преди първия предвиден износ на химикала и впоследствие не по-късно от 15 дни преди първия му износ през всяка следваща календарна година.
Агенцията регистрира в своята база данни всяко уведомление и му определя референтен идентификационен номер. Агенцията предоставя на обществеността и - в съответните случаи - на определените национални органи на държавите-членки актуализиран за всяка календарна година списък на съответните химикали и страните вносители и другите държави вносители чрез базата данни.
3. Ако в срок от 30 дни след изпращане на първото уведомление за износ, подадено след включването на химикала в приложение I, част 1, Агенцията не получи от страната вносител или от другата държава вносител потвърждение за получаването му, от името на Комисията тя изпраща второ уведомление. Действайки от името на Комисията, Агенцията полага разумни усилия за осигуряване на получаването на второто уведомление от определения национален орган на страната вносител или от съответния орган на другата държава вносител.
4. Ново уведомление за износ се извършва в съответствие с параграф 2 при износ, който се извършва след влизането в сила на изменения на законодателството на Съюза, касаещи пускането на пазара, употребата или етикетирането на въпросните вещества, или във всички случаи, в които съставът на въпросната смес се променя по начин, който води до промяна в етикетирането ѝ. Новото уведомление се извършва в съответствие с изискванията за информация, установени в приложение II, и в него се посочва, че то е преработен вариант на предишно уведомление.
5. Когато износът на даден химикал е свързан със спешна ситуация, при която всяко забавяне може да застраши общественото здраве или околната среда на страна вносител или друга държава вносител, по мотивирано искане на износителя, на страната вносител или на другата държава вносител определеният национален орган на държавата-членка на износителя може след консултации с Комисията, подпомагана от Агенцията, да предостави цялостно или частично освобождаване от задълженията, установени в параграфи 2, 3 и 4. Счита се, че решение относно дадено искане е взето в консултация с Комисията, ако не е получен отрицателен отговор от Комисията в срок от 10 дни от изпращането от страна на определения национален орган на държавата-членка до Комисията на подробности относно искането.
6. Без да се засягат задълженията по член 19, параграф 2, задълженията, установени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член, престават да се прилагат, когато е налице всяко едно от следните условия:
а)
за химикала вече се прилага PIC процедурата;
б)
държавата вносител е страна по Конвенцията и е представила на Секретариата отговор в съответствие с член 10, параграф 2 от Конвенцията, в който се посочва дали тя дава или не съгласието си за вноса на химикала; както и
в)
Комисията е информирана за този отговор от Секретариата и е препратила тази информация на държавите-членки и Агенцията.
Независимо от първата алинея на настоящия параграф задълженията по параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член не престават да се прилагат, ако държавата вносител е страна по Конвенцията, и изрично изисква, например чрез свое решение за вноса или по друг начин, от страните износители да продължават да уведомяват за износа.
Без да се засягат задълженията по член 19, параграф 2, задълженията, установени в параграфи 2, 3 и 4 от настоящия член, престават да се прилагат и когато са изпълнени и двете условия:
а)
определеният национален орган на страната вносител или съответният орган на другата държава вносител е отменил изискването за подаване на уведомление до него преди износа на химикала; и
б)
Комисията е получила тази информация от Секретариата или от определения национален орган на страната вносител или от съответния орган на другата държава вносител и я е препратила на държавите-членки и Агенцията, която я е публикувала чрез базата данни.
7. Комисията, съответните определени национални органи на държавите-членки, Агенцията и износителите при поискване предоставят на страните вносители и другите държави вносители наличната допълнителна информация, отнасяща се до изнасяните химикали.
8. Държавите-членки могат да създадат, по прозрачен начин, системи, задължаващи износителите да заплащат административна такса за всяко извършено уведомление за износ и за всяко извършено искане за изрично съгласие, в съответствие с разходите за тях при изпълнение на процедурите, посочени в параграфи 2 и 4 от настоящия член и член 14, параграфи 6 и 7.
Член 9
Уведомления за износ, получени от страни по Конвенцията и от други държави
1. Уведомленията за износ, получавани от Агенцията от определените национални органи на страните по Конвенцията или от съответните органи на другите държави, отнасящи се до износа към Съюза на химикал, чието производство, употреба, третиране, консумация, транспорт или продажба са забранени или строго ограничени съгласно законодателството на тази страна по Конвенцията или друга държава, се извършват посредством базата данни в срок от 15 дни от получаването на такова уведомление от Агенцията.
Агенцията потвърждава от името на Комисията получаването на първото уведомление за износ за всеки химикал от всяка страна по Конвенцията или друга държава.
Определеният национален орган на държавата-членка получател на този внос получава копие от всяко получено от Агенцията уведомление в срок от 10 дни от получаването му заедно с цялата налична информация. Другите държави-членки имат право да получат копия при поискване.
2. Когато Комисията или определените национални органи на държавите-членки получат уведомления за износ пряко или непряко от определените национални органи на страни по Конвенцията или съответните органи на други държави, те незабавно ги препращат на Агенцията заедно с цялата налична информация.
Член 10
Информация за износа и вноса на химични вещества
1. Всеки износител на едно или повече от следното:
а)
вещества, изброени в приложение I;
б)
смеси, съдържащи такива вещества в концентрация, която поражда задължения за етикетиране по силата на Регламент (ЕО) № 1272/2008, независимо от наличието на други вещества; или
в)
изделия, съдържащи вещества, изброени в част 2 или 3 на приложение I, в нереагирала форма или смеси, съдържащи такива вещества в концентрация, която поражда задължения за етикетиране по силата на Регламент (ЕО) № 1272/2008, независимо от наличието на други вещества,
през първото тримесечие на всяка година информира определения национален орган на държавата-членка на износителя по отношение на количествата химикал - като вещество и в състава на смеси или в изделия - доставени във всяка страна по Конвенцията или в друга държава през предходната година. Тази информация се придружава от имената и адресите на всяко физическо или юридическо лице, което внася химикала в страна по Конвенцията или в друга държава, на които е осъществена доставка през същия период. В тази информация износът се посочва отделно съгласно член 14, параграф 7.
Всеки вносител в рамките на Съюза предоставя еквивалентната информация за количествата, внасяни в Съюза.
2. При поискване от Комисията, подпомагана от Агенцията, или от определения национален орган на неговата държава-членка, износителят или вносителят предоставят всякаква допълнителна информация, свързана с химикалите, която е необходима за изпълнение на настоящия регламент.
3. Всяка държава-членка представя ежегодно на Агенцията обобщена информация в съответствие с приложение III. Агенцията обобщава тази информация на равнището на Съюза и публикува информацията, която няма поверителен характер, в своята база данни.
Член 11
Уведомяване за забранени или строго ограничени химикали съгласно Конвенцията
1. Комисията уведомява писмено Секретариата за химикалите, изброени в приложение I, част 2, които отговарят на изискванията за PIC уведомление.
2. Когато други химикали са добавени в приложение I, част 2, съгласно член 23, параграф 2, втора алинея, Комисията уведомява Секретариата за тези химикали. PIC уведомлението се изпраща във възможно най-кратък срок след приемане на съответния окончателен нормативен акт на равнището на Съюза, с който се забранява или строго се ограничава химикалът, но не по-късно от 90 дни след датата, от която се прилага окончателният нормативен акт.
3. В PIC уведомлението се представя цялата значима информация, изисквана по приложение IV.
4. При определяне на приоритетите за уведомление Комисията взема предвид дали химикалът вече е включен в част 3 на приложение I, доколко установените в приложение IV изисквания за информация могат да бъдат изпълнени и сериозността на рисковете, свързани с химикала, по-специално за развиващите се държави.
Когато даден химикал отговаря на изискванията за PIC уведомление, но няма достатъчно информация, за да бъдат изпълнени изискванията по приложение IV, идентифицираните износители или вносители представят по искане на Комисията цялата съответна информация, с която разполагат, включително такава от други национални или международни програми за контрол на химикали, в срок от 60 дни от искането.
5. Комисията уведомява писмено Секретариата, когато окончателния нормативен акт, за който е била уведомена съгласно параграфи 1 или 2, е бил изменен, във възможно най-кратък срок след приемане на новия окончателен нормативен акт, но не по-късно от 60 дни след датата, от която същият се прилага.
Комисията предоставя цялата съответна информация, която не е била на разположение към момента на първоначалното уведомление, извършено съгласно параграфи 1 или 2 съответно.
6. При поискване от страна по Конвенцията или от Секретариата Комисията представя допълнителна информация, отнасяща се до химикала или до окончателния нормативен акт, доколкото е приложимо.
При поискване държавите-членки и Агенцията осигуряват на Комисията необходимото съдействие за събиране на тази информация.
7. Комисията незабавно препраща на държавите-членки и Агенцията информацията, която получава от Секретариата относно химикалите, за които е уведомена, че са забранени или строго ограничени от други страни по Конвенцията.
Ако е уместно, Комисията в тясно сътрудничество с държавите-членки и Агенцията оценява необходимостта от предлагане на мерки на равнището на Съюза с оглед да се избегнат неприемливите рискове за здравето на човека или за околната среда в рамките на Съюза.
8. Когато държава-членка приема съгласно съответното законодателство на Съюза окончателен национален нормативен акт за забрана или строго ограничение на даден химикал, тя представя на Комисията съответната информация. Комисията предоставя тази информация на държавите-членки. В срок от четири седмици след предоставянето на тази информация държавите-членки могат да изпращат свои забележки във връзка с възможно PIC уведомление, включително информация относно своите окончателни нормативни разпоредби по отношение на химикала, на Комисията и на държавата-членка, представила съответния окончателен национален нормативен акт. След като вземе предвид забележките, представилата нормативния акт държава-членка информира Комисията дали тя трябва:
а)
да направи PIC уведомление до Секретариата съгласно настоящия член; или
б)
да представи информацията на Секретариата съгласно член 12.
Член 12
Информация, която трябва да се предава на Секретариата, по отношение на забранени или строго ограничени химикали, които не отговарят на изискванията за PIC уведомление
Когато даден химикал е включен само в част 1 на приложение I или след получаване на информация от държава-членка съгласно член 11, параграф 8, буква б), Комисията представя на Секретариата информация по отношение на съответните окончателни нормативни актове, така че тази информация да бъде разпространена, ако е уместно, до други страни по Конвенцията.
Член 13
Задължения във връзка с вноса на химикали
1. Комисията незабавно препраща на държавите-членки и Агенцията всички документи за подпомагане на вземането на решение, които получава от Секретариата.
Комисията приема посредством акт за изпълнение решение относно вноса на съответния химикал под формата на окончателен или временен отговор за вноса от името на Съюза. Посоченият акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране по член 27, параграф 2. Комисията съобщава решението на Секретариата във възможно най-кратък срок, но не по-късно от девет месеца след датата, на която Секретариатът е изпратил документа за подпомагане на вземането на решение.
Когато съгласно законодателството на Съюза ограниченията за даден химикал са допълнени или изменени, Комисията приема посредством акт за изпълнение решение, с което преразглежда решението за вноса. Посоченият акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 27, параграф 2. Комисията съобщава на Секретариата преразгледаното решение за внос.
2. Когато даден химикал е забранен или строго ограничен от една или повече държави-членки, по писмено искане на заинтересованите държави-членки Комисията взема под внимание тази информация в своето решение за внос.
3. Решението за вноса по параграф 1 се отнася до категорията или категориите, определени за химикала в документа за подпомагане на вземането на решение.
4. Когато съобщава решението за вноса на Секретариата, Комисията представя описание на законодателните или административните мерки, на които то се основава.
5. Всеки определен национален орган на държавите-членки предоставя решенията за вноса по параграф 1 на заинтересованите подведомствени лица в съответствие със своите законодателни или административни мерки. Агенцията публикува решенията си за вноса по параграф 1 в своята база данни.
6. Когато е уместно, в тясно сътрудничество с държавите-членки и Агенцията Комисията оценява необходимостта от предлагане на мерки на равнището на Съюза за предотвратяване на недопустимите рискове за здравето на човека или за околната среда в рамките на Съюза, вземайки под внимание информацията, дадена в документа за подпомагане на вземането на решение.
Член 14
Задължения във връзка с износа на химикали, различни от уведомление за износ
1. Комисията незабавно препраща на държавите-членки, на Агенцията и на европейските отраслови асоциации информацията, получена от Секретариата под формата на циркулярни документи или по друг начин, относно химикалите, за които се прилага PIC процедурата, и относно решенията на страните вносители във връзка с условията за внос, приложими за тези химикали. Комисията препраща на държавите-членки и Агенцията информацията за всички случаи, в които няма изпратен отговор в съответствие с член 10, параграф 2 от Конвенцията. Агенцията определя референтен идентификационен номер за всяко решение за внос и съхранява цялата налична информация относно тези решения в своята база данни и предоставя тази информация на всекиго при поискване.
2. Комисията класира всеки химикал, включен в приложение I, по определен код от Комбинираната номенклатура на Европейския съюз. Това класиране при необходимост се преразглежда предвид евентуални изменения в номенклатурата на хармонизираната система на Световната митническа организация или в Комбинираната номенклатура на Европейския съюз по отношение на съответните химикали.
3. Всяка държава-членка съобщава информацията и решенията, препратени от Комисията съгласно параграф 1, на попадащите под нейна юрисдикция заинтересовани страни.
4. Износителите се съобразяват с решенията във всеки отговор за внос не по-късно от шест месеца след като Секретариатът е уведомил за първи път Комисията за тези решения съгласно параграф 1.
5. Комисията, подпомагана от Агенцията, и държавите-членки предоставят на страните вносители консултации и съдействие, при поискване и ако е уместно, за получаване на допълнителна информация, която им е необходима за изготвянето на отговора до Секретариата относно вноса на даден химикал.
6. Вещества, изброени в части 2 и 3 от приложение I, и смеси, съдържащи такива вещества в концентрация, която поражда задължения във връзка с етикетирането по силата на Регламент (ЕО) № 1272/2008, независимо от наличието на други вещества и независимо от тяхната предвидена употреба в страната вносител или друга държава вносител, не могат да бъдат изнасяни, освен ако е изпълнено едно от следните условия:
а)
потърсено е и е получено изрично съгласие за внос от износителя чрез определения национален орган на държавата-членка на износителя, след консултации с Комисията, подпомагана от Агенцията, и определения национален орган на страната вносител или съответен орган на другата държава вносител;
б)
когато се касае за химикали, изброени в част 3 на приложение I, в последния издаден от Секретариата циркулярен документ по параграф 1 се посочва, че страната вносител е дала съгласието си за вноса.
Когато химикали, изброени в част 2 на приложение I, предстои да бъдат изнесени в държавите от Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР), определеният национален орган на държавата-членка на износителя може по искане на износителя да реши, след консултации с Комисията и за всеки отделен случай, че за вноса в съответната държава от ОИСР не се изисква изрично съгласие, ако химикалът към момента на вноса във въпросната държава от ОИСР е лицензиран, регистриран или разрешен в тази държава от ОИСР.
Когато е потърсено изрично съгласие съгласно първа алинея, буква а) и, ако Агенцията не е получила отговор на подаденото искане в срок от 30 дни, Агенцията изпраща от името на Комисията напомнително писмо, освен ако Комисията или определеният национален орган на държавата-членка на износителя е получил отговор и го е препратил до Агенцията. Когато е уместно, ако след още 30 дни не се получи отговор, при необходимост Агенцията може да изпрати още напомнителни писма.
7. В случай на химикали, изброени в част 2 или 3 на приложение I, определеният национален орган на държавата-членка на износителя може да реши, след консултации с Комисията, подпомагана от Агенцията, и за всеки отделен случай и при условията на втора алинея, че износът може да се осъществи, ако няма доказателства от официални източници, че в страната вносител или в друга държава съществува окончателен нормативен акт за забрана или строго ограничение на употребата на химикала, ако след полагането на разумни усилия в срок от 60 дни не е получен отговор на искане за изрично съгласие в съответствие с параграф 6, буква а) и когато е изпълнено едно от следните условия:
а)
има доказателства, получени от официален източник в страната вносител или в друга държава вносител, че химикалът е лицензиран, регистриран или разрешен; или
б)
предвидената употреба, заявена в уведомлението за износ и потвърдена писмено от физическото или юридическо лице, което внася химикала в страна или в друга държава, не попада в категория, в която този химикал е изброен в част 2 или 3 от приложение I, както и има доказателства от официални източници, че през последните 5 години химикалът е бил използван или внасян в страната вносител или в друга заинтересована държава.
При химикали, изброени в част 3 на приложение I, износът въз основа на изпълнение на условието по буква б) може да не се осъществи, ако химикалът е бил класифициран в съответствие с Регламент (ЕО) № 1272/2008 като канцерогенен от категория 1А или 1Б, мутагенен от категория 1А или 1Б, токсичен за репродукцията от категория 1А или 1Б, или ако химикалът отговаря на критериите, посочени в приложение ХIII към Регламент (ЕО) № 1907/2006 за устойчив, биоакумулиращ и токсичен или много устойчив и много биоакумулиращ.
При вземането на решение за износ на химикали, изброени в част 3 на приложение I, определеният национален орган на държавата-членка на износителя, след консултации с Комисията, подпомагана от Агенцията, разглежда възможното въздействие върху здравето на човека или околната среда от употребата на химикала в страната вносител или друга държава вносител и предава съответната документация на Агенцията за публикуването ѝ в базата данни.
8. Валидността на всяко изрично съгласие, получено в съответствие с параграф 6, буква а), или на решение за осъществяване на износ при липсата на изрично съгласие съгласно параграф 7 се преразглежда периодично от Комисията в консултации със заинтересованите държави-членки по следния начин:
а)
за всяко изрично съгласие, получено в съответствие с параграф 6, буква а), се изисква ново изрично съгласие до края на третата календарна година след даване на съгласието, освен ако в условията на съгласието са посочени други изисквания;
б)
ако междувременно не е получен отговор на подадено искане, всяко едно решение за осъществяване на износ при липсата на изрично съгласие съгласно параграф 7 е валидно за не повече от дванадесет месеца, след изтичането на които се изисква изрично съгласие.
В случаите, посочени в първа алинея, буква а), износът може да продължи и след изтичане на съответния срок до получаване на отговор на подадено ново искане за изрично съгласие за допълнителен срок от дванадесет месеца.
9. Агенцията регистрира в своята база данни всички подадени искания за изрично съгласие, получените отговори и решенията за осъществяване на износ при липсата на изрично съгласие, включително документацията, посочена в параграф 7, трета алинея. Всяко получено изрично съгласие или решение за осъществяване на износ при липсата на изрично съгласие получава определен референтен идентификационен номер и се вписва заедно с цялата съответна информация по отношение на свързаните с него условия, например сроковете на валидност. Информацията, която няма поверителен характер, се публикува в базата данни на Агенцията.
10. Химикалите не могат да се изнасят по-късно от шест месеца преди датата на изтичане на годността им, в случай че такава дата съществува или може да се определи въз основа на датата на производство, освен ако това е неприложимо поради присъщите свойства на химикала. Специално за пестицидите износителите гарантират, че размерът и опаковката на съдовете са оптимизирани, така че да се ограничи максимално рискът от натрупване на залежали количества.
11. При износ на пестициди износителите гарантират, че етикетът съдържа конкретна информация за условията на съхранение и стабилността им при съхранение при климатичните условия на страната вносител или друга държава вносител. В допълнение те гарантират, че изнасяните пестициди отговарят на установената от законодателството на Съюза спецификация за чистота.
Член 15
Износ на някои химикали и изделия
1. Процедурата за уведомление за износ, установена в член 8, се прилага за изделия, ако те съдържат:
а)
вещества, посочени в част 2 или 3 от приложение I, в нереагирала форма; или
б)
смеси, съдържащи такива вещества в концентрация, която поражда задължения във връзка с етикетирането по силата на Регламент (ЕО) № 1272/2008, независимо от наличието на други вещества.
2. Химикали и изделия, чиято употреба е забранена в Съюза с оглед на опазването на здравето на човека или околната среда, така както са посочени в приложение V, не се изнасят.
Член 16
Информация за транзитно движение
1. Страните по Конвенцията, изискващи информация по отношение на транзитното движение на химикалите, за които се прилага PIC процедурата, заедно с информацията, която всяка страна по Конвенцията изисква чрез Секретариата, са посочени в приложение VI.
2. Когато химикал, посочен в част 3 на приложение I, се превозва през територията на страна по Конвенцията, посочена в приложение VI, износителят, в рамките на възможното, предоставя на определения национален орган на държавата-членка на износителя информацията, която страната по Конвенцията изисква в съответствие с приложение VI, не по-късно от 30 дни преди осъществяването на първото транзитно движение и не по-късно от осем дни преди всяко следващо транзитно движение.
3. Определеният национален орган на държавата-членка на износителя препраща на Комисията, с копие до Агенцията, получената от износителя информация по параграф 2 заедно с наличната допълнителна информация.
4. Комисията препраща получената по параграф 3 информация на определените национални органи на страните по Конвенцията, поискали тази информация, заедно с наличната допълнителна информация, не по-късно от 15 дни преди първото транзитно движение и преди всяко следващо транзитно движение.
Член 17
Информация, придружаваща изнасяните химикали
1. За предназначените за износ химикали се прилагат разпоредбите относно опаковането и етикетирането, установени във или по силата на Регламент (ЕО) № 1107/2009, Директива 98/8/ЕО и Регламент (ЕО) № 1272/2008 или други релевантни законодателни актове на Съюза.
Първата алинея се прилага само ако тези разпоредби не са в разрез с никое от специфичните изисквания на страните вносители или други държави.
2. Когато е уместно, датата на изтичане на срока на годност и датата на производство на химикалите, посочени в параграф 1 или включени в приложение I, се отбелязват на етикета и, ако е необходимо, се посочват съответните крайни срокове на годност за различните климатични зони.
3. Изнасяните химикали, посочени в параграф 1, се придружават от информационен лист за безопасност в съответствие с Регламент (ЕО) № 1907/2006. Износителят изпраща такъв информационен лист за безопасност на физическо или юридическо всяко лице, което внася химикала в страна или в друга държава.
4. Информацията върху етикета и в информационния лист за безопасност се предоставя, доколкото е приложимо, на официалните езици или на поне един от основните езици на държавата по местоназначение или района на предвидената употреба.
Член 18
Задължения на органите на държавите-членки за контролиране на вноса и износа
1. Всяка държава-членка определя органи, например митническите органи, които да отговарят за контролиране на вноса и износа на химикалите, изброени в приложение I, освен ако това вече е направено преди влизането в сила на настоящия регламент.
Комисията, подпомагана от Агенцията, и държавите-членки действат целенасочено и координирано при контролиране спазването на разпоредбите на настоящия регламент от страна на износителите.
2. Форумът за обмен на информация за прилагане, създаден с Регламент (ЕО) № 1907/2006, се използва за координиране на мрежа на органите на държавите-членки, които отговарят за контрола върху прилагането на настоящия регламент.
3. В редовните доклади за функционирането на процедурите съгласно член 22, параграф 1, всяка държава-членка включва подробни сведения за дейността на своите органи в това отношение.
Член 19
Допълнителни задължения на износителите
1. Износителите на химикали, за които важат задълженията по член 8, параграфи 2 и 4, посочват съответните референтни идентификационни номера в декларацията си за износ (клетка 44 от единните административни документи или съответното поле от електронната декларация за износ), както е посочено в член 161, параграф 5 от Регламент (ЕИО) № 2913/92.
2. Износителите на химикали, които съгласно член 8, параграф 5 са освободени от задълженията по параграфи 2 и 4 от посочения член или на химикали, за които задълженията са престанали да се прилагат в съответствие с член 8, параграф 6, получават специален референтен идентификационен номер чрез базата данни и го посочват в декларацията си за износ.
3. По искане на Агенцията износителите използват базата данни за предоставянето на информацията, необходима за изпълнението на задълженията им по настоящия регламент.
Член 20
Обмен на информация
1. Комисията, подпомагана от Агенцията, и държавите-членки при необходимост улесняват предоставянето на научна, техническа, икономическа и правна информация, отнасяща се до химикали, предмет на настоящия регламент, включително токсикологична и екотоксикологична информация и информация за безопасност.
Комисията, при необходимост с подкрепата на държавите-членки и Агенцията, гарантира следното:
а)
предоставяне на публично достъпна информация за нормативните актове от значение за целите на Конвенцията;
б)
предоставяне на страните по Конвенцията и другите държави, пряко или чрез Секретариата, на информация относно тези актове, които съществено ограничават една или повече употреби на даден химикал.
2. Комисията, държавите-членки и Агенцията защитават поверителната информация, получена от страна по Конвенцията или друга държава съгласно взаимните договорености.
3. По отношение на предаването на информация по настоящия регламент, без да се засяга Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно обществения достъп до информация за околната среда (21), поне следната информация не се счита за поверителна:
а)
информацията, посочена в приложение II и приложение IV;
б)
информацията, съдържаща се във информационните листове за безопасност, посочени в член 17, параграф 3;
в)
датата на изтичане на срока на годност на даден химикал;
г)
датата на производство на даден химикал;
д)
информация по отношение на предпазните мерки, включително класификацията на опасността, естеството на риска и съответните съвети за безопасност;
е)
обобщените резултати от токсикологични и екотоксикологични изпитвания;
ж)
информацията по отношение на третирането на опаковката след отстраняването на химикалите.
4. Обобщение на предадената информация се подготвя на всеки две години от Агенцията.
Член 21
Техническа помощ
Комисията, определените национални органи на държавите-членки и Агенцията, като вземат предвид по-специално потребностите на развиващите се държави и държавите с икономики в преход, си сътрудничат за насърчаване на техническата помощ, включително обучението, за развиване на инфраструктурата, капацитета и експертния опит, необходими за правилното управление на химикалите през целия им жизнен цикъл.
По-специално и с оглед тези държави да могат да изпълняват Конвенцията, техническата помощ се насърчава чрез предоставянето на техническа информация по отношение на химикалите, чрез поощряването на обмена на експерти, чрез подкрепа на създаването или поддържането на определени национални органи и чрез предоставяне на техническите експертни знания за установяване на пестицидите с опасен състав и за изготвянето на уведомления до Секретариата.
Комисията и държавите-членки участват активно в международните дейности по изграждане на капацитет в управлението на химикали, като предоставят информация за подкрепяните или финансираните от тях проекти с цел да се подобри управлението на химикалите в развиващите се държави и държавите с икономики в преход. Комисията и държавите-членки разглеждат и възможността за оказване на подкрепа на неправителствени организации.
Член 22
Наблюдение и докладване
1. Държавите-членки и Агенцията изпращат на Комисията на всеки три години информация за функционирането на процедурите, предвидени в настоящия регламент, включително - според случая - за митническия контрол, нарушенията, санкциите и корективните действия. Комисията приема акт за изпълнение, който предварително урежда общ формат за докладване. Посоченият акт за изпълнение се приема в съответствие с процедурата по консултиране, посочена в член 27, параграф 2.
2. Комисията съставя на всеки три години доклад за изпълнението на предвидените в настоящия регламент функции, за които тя отговаря, и го включва в обобщен доклад, в който е събрана информацията, предоставена от държавите-членки и Агенцията по параграф 1. Резюме на доклада, което се публикува в интернет, се изпраща на Европейския парламент и на Съвета.
3. По отношение на информацията, предоставяна съгласно параграфи 1 и 2, Комисията, държавите-членки и Агенцията спазват съответните задължения за защита на поверителния характер и собствеността на данните.
Член 23
Актуализиране на приложенията
1. Списъкът на химикалите в приложение I се преглежда от Комисията най-малко веднъж годишно въз основа на промени в законодателството на Съюза и в Конвенцията.
2. При определяне дали даден окончателен нормативен акт на равнището на Съюза представлява забрана или строго ограничение, въздействието на акта се оценява на равнището на подкатегориите в рамките на категориите „пестициди“ и „промишлени химикали“. Ако окончателният нормативен акт забранява или строго ограничава даден химикал в рамките на някоя от подкатегориите, той се включва в част 1 на приложение I.
При определяне дали даден окончателен нормативен акт на равнището на Съюза представлява забрана или строго ограничение, така че въпросният химикал отговаря на изискванията за PIC уведомление по член 11, въздействието на акта се оценява на равнището на категориите „пестициди“ и „промишлени химикали“. Ако окончателният нормативен акт забранява или строго ограничава даден химикал в някоя от тези две категории, той се включва също в част 2 на приложение I.
3. Решението за включване на химикали в приложение I или за промяна на вписаната за тях информация според случая се взема своевременно.
4. С цел адаптиране на настоящия регламент към техническия напредък Комисията разполага с пълномощия да приема делегирани актове в съответствие с член 26 във връзка със следните мерки:
а)
включване на химикал в приложение I, част 1 или 2 по силата на параграф 2 от настоящия член след приемане на окончателен нормативен акт на равнището на Съюза и други изменения на приложение I, включително промени на вписана вече информация;
б)
включване на химикал, който е предмет на Регламент (ЕО) № 850/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно устойчивите органични замърсители (22), в приложение V, част 1;
в)
включване на химикал, за който вече има забрана за износ на равнището на Съюза, в приложение V, част 2;
г)
промяна на вписана вече информация в приложение V;
д)
изменение на приложения II, III, IV и VI.
Член 24
Бюджет на Агенцията
1. За целите на настоящия регламент приходите на Агенцията се състоят от:
а)
субсидия от Съюза, включена в общия бюджет на Съюза (в раздела за Комисията);
б)
доброволни вноски от държавите-членки.
2. Приходите и разходите за дейностите по настоящия регламент и съответно за дейностите по други регламенти се отчитат поотделно, по различни раздели от бюджета на Агенцията.
Приходите на Агенцията по параграф 1 се използват за изпълнението на функциите ѝ по настоящия регламент.
3. В срок от пет години от 1 март 2014 г. Комисията проучва дали е целесъобразно Агенцията да събира такса за услугите, които предоставя на износителите, и при необходимост представя предложение в тази връзка.
Член 25
Формати и компютърни програми, които трябва да се използват за подаване на информация до Агенцията
Агенцията определя форматите и компютърните програми, които да се използват при подаване на информация на Агенцията, и ги предоставя безплатно на страницата си в интернет. Държавите-членки и други страни по Конвенцията, за които се прилага настоящият регламент, използват тези формати и компютърни програми, когато подават информация до Агенцията съгласно настоящия регламент.
Член 26
Упражняване на делегираните правомощия
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощията да приема делегираните актове по член 23, параграф 4 се предоставят на Комисията за период от пет години, считано от 1 март 2014 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се подновява мълчаливо за срокове със същата продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно подновяване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегираните правомощия по член 23, параграф 4 може да бъдат отменени по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз или на посочена в него по-късна дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага щом приеме делегиран акт, Комисията уведомява за това едновременно Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 23, параграф 4, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след уведомлението до тях за съответния акт, или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по искане на Европейския парламент или на Съвета.
Член 27
Процедура на комитет
1. Комисията се подпомага от комитета, създаден по силата на член 133 от Регламент (ЕО) № 1907/2006. Този комитет е комитет по смисъла на Регламент (ЕС) № 182/2011.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилага член 4 от Регламент (ЕС) № 182/2011.
Член 28
Санкции
Държавите-членки установяват норми за санкциите, приложими при нарушения на разпоредбите на настоящия регламент, и вземат всички необходими мерки, за да осигурят правилното изпълнение на тези разпоредби. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи. Ако не са направили това преди влизането в сила на настоящия регламент, държавите-членки уведомяват Комисията за тези разпоредби до 1 март 2014 г. и я уведомяват своевременно за всички последващи изменения, свързани с тези разпоредби.
Член 29
Преходен период за класифицирането, етикетирането и опаковането на химикали
Позоваванията в настоящия регламент на Регламент (ЕО) № 1272/2008 се тълкуват, по целесъобразност, като позовавания на законодателството на Съюза, което се прилага по силата на член 61 от този регламент и в съответствие с предвидения в него график.
Член 30
Отмяна
Регламент (ЕО) № 689/2008 се отменя, считано от 1 март 2014 г.
Позоваванията на Регламент (ЕО) № 689/2008 се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение VII.
Член 31
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 март 2014 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 4 юли 2012 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 649/2012 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 4 luglio 2012
sull’esportazione e importazione di sostanze chimiche pericolose
(rifusione)
(Testo rilevante ai fini del SEE)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 192, paragrafo 1, e l’articolo 207,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 689/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 17 giugno 2008, sull’esportazione e importazione di sostanze chimiche pericolose (3), ha subito diverse e sostanziali modificazioni. Esso deve essere ora nuovamente modificato ed è quindi opportuno, per motivi di chiarezza, procedere alla rifusione di detto regolamento.
(2)
Il regolamento (CE) n. 689/2008 dà esecuzione alla convenzione di Rotterdam relativa alla procedura di previo assenso informato per talune prodotti chimici e pesticidi pericolosi nel commercio internazionale (4) («la convenzione»), entrata in vigore il 24 febbraio 2004, e sostituisce il regolamento (CE) n. 304/2003 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2003, sull’esportazione e importazione di prodotti chimici pericolosi (5).
(3)
Per motivi di chiarezza e di coerenza con il resto della legislazione pertinente dell’Unione è opportuno introdurre o chiarire alcune definizioni e armonizzare la terminologia con quella utilizzata, da un lato, nel regolamento (CE) n. 1907/2006 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 dicembre 2006, concernente la registrazione, la valutazione, l’autorizzazione e la restrizione delle sostanze chimiche (REACH), che istituisce un’Agenzia europea per le sostanze chimiche (6) e, dall’altro, nel regolamento (CE) n. 1272/2008 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 dicembre 2008, relativo alla classificazione, all’etichettatura e all’imballaggio delle sostanze e delle miscele (7). È opportuno garantire che il presente regolamento rispecchi le disposizioni transitorie del regolamento (CE) n. 1272/2008, al fine di evitare qualsiasi incoerenza tra il calendario di applicazione di detto regolamento e il presente regolamento.
(4)
La convenzione consente alle parti il diritto di adottare provvedimenti più rigorosi di quelli prescritti dalla convenzione ai fini della protezione della salute umana e dell’ambiente, a condizione che tali provvedimenti siano compatibili con le disposizioni della convenzione e conformi al diritto internazionale. Al fine di garantire un livello più elevato di protezione dell’ambiente e del pubblico in generale dei paesi importatori, è necessario e opportuno andare oltre le disposizioni previste dalla convenzione riguardo ad alcuni aspetti.
(5)
Per quanto concerne la partecipazione dell’Unione alla convenzione, è essenziale disporre di un unico referente che consenta all’Unione di interagire con il segretariato della convenzione (il «segretariato»), le altre parti della convenzione e altri paesi. È opportuno che la Commissione funga da referente in tal senso.
(6)
È necessario garantire un coordinamento e una gestione efficaci degli aspetti tecnici e amministrativi del presente regolamento a livello di Unione. Gli Stati membri e l’Agenzia europea per le sostanze chimiche («l’agenzia»), istituita dal regolamento (CE) n. 1907/2006, dispongono di competenza ed esperienza nell’attuazione della legislazione dell’Unione sulle sostanze chimiche e di accordi internazionali in tale settore. Occorre pertanto che gli Stati membri e l’agenzia svolgano le funzioni inerenti agli aspetti amministrativi, tecnici e scientifici dell’attuazione della convenzione tramite il presente regolamento, nonché allo scambio di informazioni. È inoltre opportuno che la Commissione, gli Stati membri e l’agenzia collaborino ai fini di un adempimento efficace degli obblighi internazionali che incombono all’Unione a titolo della convenzione.
(7)
Dato che alcune funzioni della Commissione dovrebbero essere trasferite all’agenzia, la banca dati europea sull’esportazione e importazione di sostanze chimiche pericolose inizialmente costituita dalla Commissione dovrebbe essere ulteriormente sviluppata e gestita dall’agenzia.
(8)
Le esportazioni di sostanze chimiche pericolose vietate o soggette a rigorose restrizioni all’interno dell’Unione dovrebbero continuare a essere assoggettate a una procedura comune di notifica di esportazione. È di conseguenza opportuno che le sostanze chimiche pericolose in quanto tali o contenute in miscele o in articoli, che siano state vietate o sottoposte a rigorose restrizioni dall’Unione in qualità di fitosanitari o di altre forme di pesticidi oppure di sostanze chimiche industriali destinate a usi professionali o all’impiego da parte del consumatore finale, siano disciplinate da norme in materia di notifica di esportazione analoghe a quelle applicabili alle stesse sostanze chimiche vietate o soggette a rigorose restrizioni nell’ambito di una o entrambe le categorie di impiego stabilite nella convenzione, ossia come pesticidi o sostanze chimiche industriali. Inoltre, le sostanze chimiche disciplinate dalla procedura internazionale (PIC) dell’assenso preliminare in conoscenza di causa (la «procedura PIC») dovrebbero essere soggette alle stesse norme in materia di notifica di esportazione. È opportuno che la procedura comune di notifica di esportazione sia applicata alle esportazioni dell’Unione verso tutti i paesi terzi, a prescindere dal fatto che questi siano o meno parti della convenzione o che partecipino alle sue procedure. Agli Stati membri dovrebbe essere consentito di riscuotere contributi amministrativi a copertura dei costi connessi all’espletamento di questa procedura.
(9)
Gli esportatori e gli importatori dovrebbero essere tenuti a trasmettere informazioni sui quantitativi di sostanze chimiche oggetto di scambi commerciali a livello internazionale disciplinati dal presente regolamento per consentire il controllo e la valutazione dell’impatto e dell’efficacia dei provvedimenti in esso contenuti.
(10)
È opportuno che le notifiche concernenti le misure di regolamentazione definitive dell’Unione o degli Stati membri finalizzati a vietare o a sottoporre a rigorose restrizioni determinate sostanze chimiche, e trasmesse al segretariato allo scopo di inserire tali sostanze nella procedura PIC, siano presentate dalla Commissione nei casi in cui i criteri stabiliti al riguardo nella convenzione siano rispettati. Se necessario, è opportuno chiedere ulteriori informazioni a sostegno di tali notifiche.
(11)
Qualora le misure di regolamentazione definitive dell’Unione o degli Stati membri non siano soggette a obbligo di notifica perché non soddisfano i criteri stabiliti nella convenzione, è opportuno che al segretariato e alle altre parti della convenzione pervengano comunque le informazioni concernenti tali misure, a salvaguardia di un corretto scambio di informazioni.
(12)
È inoltre necessario provvedere affinché l’Unione adotti decisioni in merito all’importazione nell’Unione di sostanze chimiche soggette alla procedura internazionale PIC. Tali decisioni dovrebbero essere basate sulla legislazione dell’Unione vigente e tener conto dei divieti o delle rigorose restrizioni imposti dagli Stati membri. Ove necessario, è opportuno proporre modifiche della legislazione dell’Unione.
(13)
Occorre disporre in modo tale da garantire che gli Stati membri e gli esportatori siano a conoscenza delle decisioni prese dai paesi importatori riguardanti le sostanze chimiche soggette alla procedura PIC e che gli esportatori si attengano a tali decisioni. Inoltre, per evitare il verificarsi di esportazioni indesiderate, è opportuno che non sia consentita l’esportazione di sostanze chimiche vietate o soggette a rigorose restrizioni all’interno dell’Unione e rispondenti ai criteri per la procedura di notifica stabiliti nella convenzione o assoggettate alla procedura PIC in assenza di un consenso esplicito del paese importatore interessato, a prescindere che sia o meno parte della convenzione. Al contempo, è opportuno prevedere l’esenzione da tale obbligo nel caso dell’esportazione di alcune sostanze chimiche verso paesi membri dell’Organizzazione per la cooperazione e lo sviluppo economici (OCSE), purché siano rispettate determinate condizioni. Occorre inoltre una procedura in grado di gestire i casi in cui, nonostante tutti gli sforzi ragionevoli messi in atto, il paese importatore non invia alcuna risposta, in tal caso è opportuno che le esportazioni di talune sostanze chimiche procedano in via temporanea secondo determinate condizioni. È anche necessario prevedere un riesame periodico di tutti i casi di questo genere e dei casi in cui è stato ottenuto un consenso esplicito.
(14)
È importante altresì che tutte le sostanze chimiche esportate abbiano un ciclo di vita di durata adeguata a garantirne l’uso efficace e sicuro. In riferimento ai pesticidi, in particolare a quelli esportati verso i paesi in via di sviluppo, occorre che siano fornite informazioni sulle corrette modalità di conservazione e che siano utilizzati imballaggi e contenitori di adeguata fattura e dimensione in modo che non si creino giacenze di magazzino obsolete.
(15)
Gli articoli contenenti sostanze chimiche non rientrano nell’ambito di applicazione della convenzione. Ciò nonostante, sembra opportuno, che gli articoli, come definiti nel presente regolamento, contenenti sostanze chimiche che potrebbero essere rilasciate nell’ambiente in determinate condizioni d’uso o in fase di smaltimento e che sono vietate o soggette a rigorose restrizioni nell’Unione con riferimento a una o più categorie di impiego di cui alla convenzione o sono soggette alla procedura internazionale PIC siano assoggettati anche agli obblighi di notifica in materia di esportazioni. Inoltre, alcune sostanze chimiche e alcuni articoli contenenti determinate sostanze chimiche che, pur non rientrando nell’ambito d’applicazione della convenzione, danno adito a particolari preoccupazioni, non dovrebbero essere assolutamente esportati.
(16)
Ai sensi della convenzione, è opportuno che siano fornite informazioni sui movimenti di transito delle sostanze chimiche soggette alla procedura internazionale PIC alle parti della convenzione che ne facciano richiesta.
(17)
È opportuno inoltre garantire che le disposizioni dell’Unione in materia di imballaggio, di etichettatura e di altre informazioni sulla sicurezza siano applicate a tutte le sostanze chimiche destinate all’esportazione verso parti della convenzione e altri paesi, salvo quando tali disposizioni siano in contrasto con provvedimenti vigenti nel paese importatore, tenuto conto delle norme internazionali in materia. Poiché il regolamento (CE) n. 1272/2008 ha stabilito nuove disposizioni in materia di classificazione, etichettatura e imballaggio di sostanze e di miscele, è opportuno inserire un riferimento a detto regolamento.
(18)
Per garantire in maniera efficace il controllo e il rispetto dell’applicazione è opportuno che gli Stati membri designino delle autorità, quali le autorità doganali, incaricate di controllare le importazioni ed esportazioni delle sostanze chimiche disciplinate dal presente regolamento. La Commissione, sostenuta dall’agenzia, e gli Stati membri hanno un ruolo determinante e dovrebbero agire in modo mirato e coordinato. È opportuno che gli Stati membri istituiscano sanzioni adeguate in caso di violazione delle disposizioni.
(19)
Per agevolare i controlli doganali e ridurre l’onere amministrativo agli esportatori e alle autorità, dovrebbe essere istituito un sistema di codici da utilizzarsi nelle dichiarazioni di esportazione. È opportuno utilizzare codici speciali, ove opportuno, anche per le sostanze chimiche esportate a scopi di ricerca o di analisi in quantità che verosimilmente non producano effetti sulla salute umana o sull’ambiente e, in ogni caso, in quantità non superiore a 10 kg da ogni esportatore a ogni paese di importazione per anno civile.
(20)
È opportuno promuovere lo scambio di informazioni, la condivisione delle responsabilità e la cooperazione tra l’Unione e gli Stati membri e i paesi terzi al fine di garantire una corretta gestione delle sostanze chimiche, anche se i paesi terzi non sono parti della convenzione. In particolare, l’assistenza tecnica ai paesi in via di sviluppo e a quelli con economie in transizione dovrebbe essere prestata direttamente dalla Commissione e dagli Stati membri, oppure indirettamente tramite un sostegno ai progetti realizzati da organizzazioni non governative, soprattutto quando si tratta di assistenza intesa ad aiutare tali paesi ad attuare la convenzione, contribuendo in tal modo a prevenire gli effetti nocivi delle sostanze chimiche sulla salute umana e sull’ambiente.
(21)
Per garantire l’efficacia delle procedure è opportuno effettuare regolari verifiche del loro funzionamento. A tale scopo è opportuno che gli Stati membri e l’agenzia trasmettano periodicamente una relazione in formato standard alla Commissione, che a sua volta dovrebbe riferire periodicamente al Parlamento europeo e al Consiglio.
(22)
È opportuno che l’agenzia elabori note tecniche di orientamento per assistere le autorità designate, comprese le autorità doganali incaricate di controllare le esportazioni, gli esportatori e gli importatori, ad applicare il presente regolamento.
(23)
Al fine di adeguare il presente regolamento al progresso tecnico, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea («TFUE») riguardo all’inserimento di sostanze chimiche nella parte 1 o 2 dell’allegato I e ad altre modifiche di tale allegato, all’inserimento di sostanze chimiche nella parte 1 o 2 dell’allegato V e ad altre modifiche di tale allegato e altre modifiche degli allegati II, III, IV e VI. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio.
(24)
Al fine di garantire condizioni uniformi per l’attuazione del presente regolamento, dovrebbero essere attribuite alla Commissione competenze di esecuzione. Tali competenze dovrebbero essere esercitate conformemente al regolamento (UE) n. 182/2011 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 febbraio 2011, che stabilisce le regole e i principi generali relativi alle modalità di controllo da parte degli Stati membri dell’esercizio delle competenze di esecuzione attribuite alla Commissione (8).
(25)
Poiché gli obiettivi del presente regolamento, vale a dire assicurare un adempimento coerente ed efficace degli obblighi dell’Unione a titolo della convenzione, non possono essere conseguiti in misura sufficiente dagli Stati membri e possono dunque, a motivo della necessità di armonizzare le norme sulle importazioni ed esportazioni di sostanze chimiche pericolose, essere conseguiti meglio a livello di Unione, quest’ultima può intervenire in base al principio di sussidiarietà sancito dall’articolo 5 del trattato sull’Unione europea. Il presente regolamento si limita a quanto è necessario per conseguire tali obiettivi in ottemperanza al principio di proporzionalità enunciato nello stesso articolo.
(26)
Il regolamento (CE) n. 689/2008 dovrebbe essere abrogato.
(27)
Occorre prevedere l’applicazione differita del presente regolamento in modo da lasciare tempo sufficiente all’agenzia per prepararsi alle sue nuove funzioni e consentire all’industria di familiarizzare con le nuove procedure,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Obiettivi
1. Il presente regolamento ha i seguenti obiettivi:
a)
attuare la convenzione di Rotterdam sulla procedura di assenso preliminare in conoscenza di causa per talune sostanze chimiche e pesticidi pericolosi nel commercio internazionale (la «convenzione»);
b)
promuovere la condivisione delle responsabilità e la collaborazione nel settore dei movimenti internazionali di sostanze chimiche pericolose al fine di tutelare la salute umana e l’ambiente da potenziali danni;
c)
contribuire all’uso ecocompatibile di sostanze chimiche pericolose.
Gli obiettivi di cui al primo comma sono perseguiti favorendo lo scambio di informazioni sulle caratteristiche delle sostanze chimiche pericolose, definendo una procedura per l’adozione delle decisioni nell’ambito dell’Unione sulle importazioni ed esportazioni e comunicando tali decisioni alle parti e ad altri paesi, secondo il caso.
2. Oltre agli obiettivi di cui al paragrafo 1, il presente regolamento garantisce che le disposizioni del regolamento (CE) n. 1272/2008 in materia di classificazione, imballaggio ed etichettatura si applichino a tutte le sostanze chimiche quando sono esportate dagli Stati membri verso altre parti o altri paesi, salvo i casi in cui tali disposizioni siano in contrasto con eventuali disposizioni specifiche in vigore nelle suddette parti o nei suddetti paesi.
Articolo 2
Ambito di applicazione
1. Il presente regolamento si applica a:
a)
determinate sostanze chimiche pericolose soggette alla procedura dell’assenso preliminare in conoscenza di causa ai sensi della convenzione (la «procedura PIC»);
b)
determinate sostanze chimiche pericolose vietate o soggette a rigorose restrizioni all’interno dell’Unione o di uno Stato membro;
c)
le sostanze chimiche esportate, per quanto concerne la classificazione, l’etichettatura e l’imballaggio.
2. Il presente regolamento non si applica:
a)
alle droghe e alle sostanze psicotrope di cui al regolamento (CE) n. 111/2005 del Consiglio, del 22 dicembre 2004, recante norme per il controllo del commercio dei precursori di droghe tra la Comunità e i paesi terzi (9);
b)
ai materiali e alle sostanze radioattive di cui alla direttiva 96/29/Euratom del Consiglio, del 13 maggio 1996, che stabilisce le norme fondamentali di sicurezza relative alla protezione sanitaria della popolazione e dei lavoratori contro i pericoli derivanti dalle radiazioni ionizzanti (10);
c)
ai rifiuti disciplinati dalla direttiva 2008/98/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 19 novembre 2008, relativa ai rifiuti (11);
d)
alle armi chimiche di cui al regolamento (CE) n. 428/2009 del Consiglio, del 5 maggio 2009, che istituisce un regime comunitario di controllo delle esportazioni, del trasferimento, dell’intermediazione e del transito di prodotti a duplice uso (12);
e)
agli alimenti e agli additivi alimentari di cui al regolamento (CE) n. 882/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativo ai controlli ufficiali intesi a verificare la conformità alla normativa in materia di mangimi e di alimenti e alle norme sulla salute e sul benessere degli animali (13);
f)
ai mangimi di cui al regolamento (CE) n. 178/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2002, che stabilisce i principi e i requisiti generali della legislazione alimentare, istituisce l’Autorità europea per la sicurezza alimentare e fissa procedure nel campo della sicurezza alimentare (14), compresi gli additivi, trasformati, parzialmente trasformati o non trasformati, destinati all’alimentazione orale degli animali;
g)
agli organismi geneticamente modificati di cui alla direttiva 2001/18/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 12 marzo 2001, sull’emissione deliberata nell’ambiente di organismi geneticamente modificati (15);
h)
fatto salvo l’articolo 3, paragrafo 5, lettera b), del presente regolamento, ai prodotti medicinali per uso umano e ai prodotti medicinali veterinari di cui, rispettivamente, alla direttiva 2001/83/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 6 novembre 2001, recante un codice comunitario relativo ai medicinali per uso umano (16), e alla direttiva 2001/82/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 6 novembre 2001, recante un codice comunitario relativo ai medicinali veterinari (17).
3. Il presente regolamento non si applica alle sostanze chimiche esportate per fini di ricerca o analisi in quantità che verosimilmente non producono effetti sulla salute umana o sull’ambiente e, in ogni caso, in quantità non superiore a 10 kg da ogni esportatore a ogni paese importatore per anno civile.
In deroga al primo comma, gli esportatori delle sostanze chimiche di cui allo stesso comma ottengono un numero speciale di riferimento identificativo tramite la banca dati di cui all’articolo 6, paragrafo 1, lettera a), e indicano tale numero di riferimento nella dichiarazione di esportazione.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1)
«sostanza chimica», una sostanza presente allo stato puro o contenuta in una miscela, o una miscela, fabbricata o ricavata dalla natura, a esclusione degli organismi viventi, che rientra in una delle seguenti categorie:
a)
pesticidi, compresi formulati pesticidi altamente pericolosi;
b)
sostanze chimiche industriali;
2)
«sostanza», qualsiasi elemento chimico e i suoi composti secondo la definizione di cui all’articolo 3, punto 1, del regolamento (CE) n. 1907/2006;
3)
«miscela», una miscela o una soluzione secondo la definizione di cui all’articolo 2, punto 8, del regolamento (CE) n. 1272/2008;
4)
«articolo», un prodotto finito che contiene o include una sostanza chimica il cui impiego, in quel particolare prodotto, è vietato o soggetto a rigorose restrizioni in forza della legislazione dell’Unione ove tale prodotto non rientri nei punti 2 o 3;
5)
«pesticidi», le sostanze chimiche appartenenti a una delle due seguenti sottocategorie:
a)
pesticidi utilizzati come prodotti fitosanitari di cui al regolamento (CE) n. 1107/2009 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 21 ottobre 2009, relativo all’immissione sul mercato dei prodotti fitosanitari (18);
b)
altri pesticidi, quali:
i)
i biocidi disciplinati dalla direttiva 98/8/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 16 febbraio 1998, relativa all’immissione sul mercato dei biocidi (19); e
ii)
i disinfettanti, gli insetticidi e gli antiparassitari di cui alle direttive 2001/82/CE e 2001/83/CE;
6)
«sostanze chimiche industriali», le sostanze chimiche appartenenti a una delle due seguenti sottocategorie:
a)
sostanze chimiche a uso professionale;
b)
sostanze chimiche destinate all’uso da parte del consumatore finale;
7)
«sostanza chimica soggetta a obbligo di notifica di esportazione», qualsiasi sostanza chimica, vietata o soggetta a rigorose restrizioni nell’ambito dell’Unione in riferimento a una o più categorie o sottocategorie, e qualsiasi sostanza chimica elencata nella parte 1 dell’allegato I, soggetta alla procedura PIC;
8)
«sostanza chimica assoggettabile a notifica PIC», qualsiasi sostanza chimica vietata o soggetta a rigorose restrizioni nell’ambito dell’Unione o di uno Stato membro in riferimento a una o più categorie. Le sostanze chimiche vietate o soggette a rigorose restrizioni nell’ambito dell’Unione in riferimento a una o più categorie sono elencate nella parte 2 dell’allegato I;
9)
«sostanza chimica soggetta alla procedura PIC», qualsiasi sostanza chimica elencata nell’allegato III della convenzione e nell’allegato I, parte 3, del presente regolamento;
10)
«sostanza chimica vietata», una delle seguenti sostanze:
a)
una sostanza chimica il cui impiego sia stato vietato nell’ambito di una o più categorie o sottocategorie mediante una misura di regolamentazione definitiva dell’Unione, per la protezione della salute umana o dell’ambiente;
b)
una sostanza chimica cui sia stata rifiutata l’autorizzazione di primo impiego o per la quale siano stati disposti dall’industria il ritiro dal mercato dell’Unione o l’esclusione da ogni ulteriore fase del procedimento di notifica, registrazione o autorizzazione, quando è dimostrato che tale sostanza desta preoccupazioni per la salute umana o l’ambiente;
11)
«sostanza chimica soggetta a rigorose restrizioni», una delle seguenti sostanze:
a)
sostanza chimica il cui impiego sia stato vietato, teoricamente per qualsiasi uso, nell’ambito di una o più categorie o sottocategorie, mediante misura di regolamentazione definitiva dell’Unione, per la protezione della salute umana o dell’ambiente, ma il cui utilizzo sia ancora ammesso in alcuni casi particolari;
b)
sostanza chimica cui sia stata rifiutata l’autorizzazione, teoricamente per qualsiasi uso, o che l’industria abbia ritirato dal mercato dell’Unione o da ogni ulteriore esame nell’ambito di una procedura di notifica, registrazione o autorizzazione, e ove sia dimostrato che tale sostanza desta preoccupazioni per la salute umana o l’ambiente;
12)
«sostanza chimica vietata o soggetta a rigorose restrizioni in uno Stato membro», qualsiasi sostanza chimica che sia vietata o soggetta a rigorose restrizioni mediante una misura di regolamentazione definitiva di uno Stato membro;
13)
«misura di regolamentazione definitiva», qualsiasi atto giuridicamente vincolante che abbia lo scopo di vietare o assoggettare a rigorose restrizioni una determinata sostanza chimica;
14)
«formulato pesticida altamente pericoloso», qualsiasi sostanza chimica destinata a essere utilizzata come pesticida, che provoca gravi danni alla salute umana o all’ambiente, osservabili entro un breve lasso di tempo dopo un’applicazione unica o ripetuta, effettuata in modo conforme alle prescrizioni d’uso;
15)
«territorio doganale dell’Unione», il territorio come definito all’articolo 3 del regolamento (CEE) n. 2913/92 del Consiglio, del 12 ottobre 1992, che istituisce un codice doganale comunitario (20);
16)
«esportazione»:
a)
l’esportazione permanente o temporanea di una sostanza chimica in base alle condizioni di cui all’articolo 28, paragrafo 2, TFUE;
b)
la riesportazione, in condizioni diverse da quelle stipulate all’articolo 28, paragrafo 2, TFUE, di una sostanza chimica alla quale si applica una procedura doganale diversa dalla procedura di transito esterno dell’Unione per le merci che si spostano attraverso il territorio doganale dell’Unione;
17)
«importazione», l’introduzione fisica nel territorio doganale dell’Unione di una sostanza chimica cui si applichi una procedura doganale diversa dalla procedura di transito esterno dell’Unione per le merci che si spostano attraverso il territorio doganale dell’Unione;
18)
«esportatore», una delle seguenti persone fisiche o giuridiche:
a)
la persona a nome della quale viene rilasciata una dichiarazione di esportazione, vale a dire la persona che, al momento dell’accettazione della dichiarazione, è titolare del contratto stipulato con il destinatario ubicato nel territorio di una parte o di un altro paese e che ha la facoltà di decidere che la sostanza chimica sia spedita fuori dal territorio doganale dell’Unione;
b)
ove non sia stato concluso un contratto di esportazione o il titolare del contratto non agisca per proprio conto, la persona che ha la facoltà di decidere che la sostanza chimica sia spedita fuori dal territorio doganale dell’Unione;
c)
ove il diritto di smaltimento della sostanza chimica spetti a una persona stabilita al di fuori dell’Unione in base al contratto cui fa riferimento l’esportazione, la parte contraente stabilita nel territorio dell’Unione;
19)
«importatore», la persona fisica o giuridica che, al momento dell’importazione nel territorio doganale dell’Unione, è destinataria della sostanza chimica;
20)
«parte della convenzione» o «parte», qualsiasi Stato od organizzazione di integrazione economica regionale che abbia accettato di essere vincolato/a dalla convenzione e per il/la quale sia in vigore la convenzione;
21)
«altro paese», un paese che non è una parte della convenzione;
22)
«agenzia», l’Agenzia europea per le sostanze chimiche istituita dal regolamento (CE) n. 1907/2006;
23)
«segretariato», il segretariato della convenzione, salvo altrimenti disposto nel presente regolamento.
Articolo 4
Autorità nazionali designate degli Stati membri
Ciascuno Stato membro designa l’autorità o le autorità (l’«autorità nazionale designata» oppure le «autorità nazionali designate»), preposte all’espletamento delle funzioni amministrative stabilite dal presente regolamento, a meno che non vi abbia già provveduto prima dell’entrata in vigore del presente regolamento.
Ciascuno Stato membro comunica tale designazione alla Commissione entro il 17 novembre 2012, a meno che non vi abbia già provveduto precedentemente all’entrata in vigore del presente regolamento, e informa anche la Commissione di qualsiasi cambiamento che riguardi l’autorità nazionale designata.
Articolo 5
Partecipazione dell’Unione alla convenzione
1. La partecipazione alla convenzione è responsabilità comune della Commissione e degli Stati membri, in particolare per quanto concerne l’assistenza tecnica, lo scambio di informazioni e le questioni relative alla composizione delle controversie, alla partecipazione a organi ausiliari e alla votazione.
2. Per lo svolgimento delle funzioni amministrative previste dalla convenzione in riferimento alla procedura PIC, la Commissione agisce in qualità di autorità designata comune per conto e in stretta collaborazione e consultazione con tutte le autorità nazionali designate degli Stati membri.
La Commissione ha, in particolare, il compito di:
a)
trasmettere le notifiche di esportazione dell’Unione alle parti e agli altri paesi a norma dell’articolo 8;
b)
presentare al segretariato le notifiche delle misure di regolamentazione definitive riguardanti sostanze chimiche assoggettabili alla notifica PIC ai sensi dell’articolo 11;
c)
trasmettere informazioni su altre misure di regolamentazione definitive riguardanti sostanze chimiche non assoggettabili alla notifica PIC ai sensi dell’articolo 12;
d)
ricevere informazioni dal segretariato, più in generale.
La Commissione fornisce altresì al segretariato le risposte dell’Unione relative all’importazione di sostanze chimiche soggette alla procedura PIC ai sensi dell’articolo 13.
Inoltre, la Commissione coordina il contributo dell’Unione relativamente a tutte le questioni tecniche connesse a quanto segue:
a)
la convenzione;
b)
la preparazione della conferenza delle parti istituita dall’articolo 18, paragrafo 1, della convenzione;
c)
il comitato per l’esame delle sostanze chimiche istituito a norma dell’articolo 18, paragrafo 6, della convenzione (il «comitato per l’esame delle sostanze chimiche»);
d)
gli altri organi ausiliari della conferenza delle parti.
3. La Commissione e gli Stati membri assumono le iniziative necessarie per garantire che l’Unione sia opportunamente rappresentata nei diversi organi che attuano la convenzione.
Articolo 6
Funzioni dell’agenzia
1. L’agenzia, oltre alle funzioni a essa assegnate a norma degli articoli 7, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22 e 25, svolge le seguenti funzioni:
a)
mantenere, alimentare e aggiornare periodicamente una banca dati sull’esportazione e importazione di sostanze chimiche pericolose («la banca dati»);
b)
mettere la banca dati a disposizione del pubblico sul proprio sito web;
c)
fornire, se de caso, all’industria, con l’accordo della Commissione e previa consultazione degli Stati membri, assistenza, orientamento tecnico e scientifico e strumenti per garantire l’effettiva applicazione del presente regolamento;
d)
fornire, con l’accordo della Commissione, alle autorità nazionali designate degli Stati membri, assistenza e orientamento tecnico e scientifico per garantire l’effettiva applicazione del presente regolamento;
e)
su richiesta degli esperti degli Stati membri o della Commissione che fanno parte del comitato della convenzione per l’esame delle sostanze chimiche, nell’ambito delle risorse disponibili, contribuire all’elaborazione dei documenti di orientamento alla decisione di cui all’articolo 7 della convenzione e di altri documenti tecnici relativi all’attuazione della convenzione;
f)
su richiesta, fornire alla Commissione i pertinenti dati scientifici e tecnici e assisterla al fine di garantire l’effettiva attuazione del presente regolamento;
g)
su richiesta, fornire alla Commissione i pertinenti dati scientifici e tecnici e assisterla nell’esercizio del suo ruolo di autorità designata comune dell’Unione.
2. Il segretariato dell’agenzia svolge le funzioni assegnate all’agenzia dal presente regolamento.
Articolo 7
Sostanze chimiche soggette a obbligo di notifica di esportazione, sostanze chimiche assoggettabili alla notifica PIC e sostanze chimiche soggette alla procedura PIC
1. Le sostanze chimiche soggette alla notifica di esportazione, le sostanze chimiche ritenute idonee per la notifica PIC e le sostanze chimiche soggette alla procedura PIC sono elencate nell’allegato I.
2. Le sostanze chimiche elencate nell’allegato I sono classificate in uno o più dei tre gruppi di sostanze chimiche riportate nelle parti 1, 2 e 3 dello stesso allegato.
Le sostanze chimiche elencate nella parte 1 dell’allegato I sono soggette alla procedura della notifica di esportazione di cui all’articolo 8, con informazioni dettagliate sull’identità della sostanza, sulla categoria e/o sottocategoria di impiego soggetta a limitazioni, sul tipo di limitazione e, se del caso, informazioni supplementari concernenti in particolare le deroghe all’obbligo di notifica di esportazione.
Le sostanze chimiche elencate nella parte 2 dell’allegato I, oltre a essere soggette alla procedura di notifica di esportazione di cui all’articolo 8, sono assoggettabili alla procedura di notifica PIC di cui all’articolo 11 con informazioni dettagliate sull’identità della sostanza e sulla categoria di impiego.
Le sostanze chimiche elencate nella parte 3 dell’allegato I sono soggette alla procedura PIC, con l’indicazione della categoria di impiego e, se del caso, informazioni supplementari concernenti in particolare eventuali prescrizioni circa la notifica di esportazione.
3. Gli elenchi di cui all’allegato I sono messi a disposizione del pubblico tramite la banca dati.
Articolo 8
Notifiche di esportazione trasmesse alle parti e ad altri paesi
1. Nel caso delle sostanze elencate nella parte 1 dell’allegato I o di miscele contenenti tali sostanze in concentrazioni tali da far scattare l’obbligo di etichettatura a norma del regolamento (CE) n. 1272/2008, a prescindere dal fatto che questi contengano altre sostanze, si applicano i paragrafi da 2 a 8 del presente articolo, a prescindere dall’uso cui è destinata la sostanza chimica nella parte importatrice o in un altro paese importatore.
2. L’esportatore, qualora intenda esportare dall’Unione nel territorio di una parte o di un altro paese una determinata sostanza chimica di cui al paragrafo 1, per la prima volta o dalla data a decorrere dalla quale a tale sostanza chimica si applica il presente regolamento, notifica l’autorità nazionale designata dello Stato membro in cui risiede (lo «Stato membro dell’esportatore») almeno trentacinque giorni prima della data prevista di esportazione. Successivamente, l’esportatore notifica all’autorità nazionale designata la prima esportazione della sostanza ogni anno civile almeno trentacinque giorni prima della data in cui avrà luogo l’esportazione. Tali notifiche sono conformi ai requisiti di informazione stabiliti dall’allegato II e sono messe a disposizione della Commissione e degli Stati membri tramite la banca dati.
L’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore verifica che le informazioni siano conformi alle disposizioni dell’allegato II e, se la notifica è completa, la trasmette all’agenzia non oltre il venticinquesimo giorno precedente alla data prevista di esportazione.
L’agenzia, per conto della Commissione, trasmette la notifica all’autorità nazionale designata della parte importatrice o all’autorità competente di un altro paese importatore e adotta le misure necessarie per garantire che esse la ricevano, almeno quindici giorni prima della notifica della prima esportazione prevista della sostanza chimica e, successivamente, non oltre il quindicesimo giorno precedente alla prima esportazione della sostanza in ciascun anno civile successivo.
L’agenzia registra tutte le notifiche di esportazione e vi assegna un numero di riferimento identificativo nella banca dati. L’agenzia mette inoltre a disposizione del pubblico, e, se del caso, delle autorità nazionali designate degli Stati membri, per ciascun anno civile, un elenco aggiornato delle sostanze chimiche interessate, con l’indicazione della parte importatrice o di qualsiasi altro paese importatore, tramite la propria banca dati.
3. Qualora non riceva dalla parte importatrice o da un altro paese importatore una conferma di ricezione della notifica della prima esportazione effettuata successivamente all’inserimento della sostanza chimica nella parte 1 dell’allegato I entro trenta giorni dall’invio di tale notifica, l’agenzia, per conto della Commissione, trasmette una seconda notifica. L’agenzia, per conto della Commissione, si adopera per quanto possibile affinché l’autorità nazionale designata della parte importatrice o l’autorità competente di un altro paese importatore riceva la seconda notifica.
4. Per le esportazioni che hanno luogo successivamente all’entrata in vigore di modifiche della legislazione dell’Unione in materia di immissione in commercio, uso o etichettatura delle sostanze oggetto dell’esportazione, ovvero ogni qualvolta la composizione di una miscela da esportare cambi e sia dunque necessaria una modifica dell’etichettatura, è presentata una nuova notifica ai sensi del paragrafo 2. La nuova notifica è conforme alle disposizioni dell’allegato II e indica che essa costituisce una revisione di una precedente notifica.
5. Qualora l’esportazione di una sostanza chimica si effettui in una situazione di emergenza nella quale qualsiasi ritardo possa mettere a rischio la salute pubblica o l’ambiente nella parte importatrice o in un altro paese importatore, le disposizioni di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 possono essere interamente o parzialmente disapplicate su richiesta motivata dell’esportatore o della parte importatrice o di un altro paese importatore e, a discrezione dell’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore, previa consultazione della Commissione assistita dall’agenzia. Una decisione in merito alla richiesta si considera adottata in consultazione con la Commissione se quest’ultima non trasmette una risposta discordante entro dieci giorni da quando l’autorità nazionale designata dello Stato membro ha inviato i dettagli della richiesta.
6. Fatti salvi gli obblighi di cui all’articolo 19, paragrafo 2, gli obblighi di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 del presente articolo cessano quando sono cumulativamente soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
la sostanza chimica è assoggettata alla procedura PIC;
b)
il paese importatore è parte della convenzione è ha trasmesso al segretariato una risposta ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 2, della convenzione, indicando il proprio assenso o diniego all’importazione della sostanza chimica; e
c)
la Commissione è informata dal segretariato della risposta data e trasmette tali informazioni agli Stati membri e all’agenzia.
In deroga al primo comma del presente paragrafo, gli obblighi di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 del presente articolo non cessano quando il paese importatore è parte della convenzione e richiede esplicitamente alle parti esportatrici di presentare notifica di esportazione in modo continuativo, ad esempio mediante decisioni sulle importazioni o altre modalità.
Fatti salvi gli obblighi di cui all’articolo 19, paragrafo 2, gli obblighi di cui ai paragrafi 2, 3 e 4 del presente articolo cessano anche quando le seguenti condizioni sono entrambe soddisfatte:
a)
l’autorità nazionale designata della parte importatrice o l’autorità competente dell’altro paese importatore ha disposto l’esonero dall’obbligo di notifica prima che l’esportazione della sostanza chimica abbia luogo; e
b)
la Commissione ha ricevuto dal segretariato o dall’autorità nazionale designata della parte importatrice o dall’autorità competente dell’altro paese importatore le informazioni e le ha trasmesse agli Stati membri e all’agenzia, che le ha messe a disposizione tramite la banca dati.
7. La Commissione, le competenti autorità nazionali designate degli Stati membri, l’agenzia e gli esportatori forniscono alle parti importatrici e agli altri paesi importatori, su richiesta, tutte le informazioni supplementari disponibili concernenti le sostanze chimiche esportate.
8. Gli Stati membri hanno la facoltà di istituire, in maniera trasparente, sistemi che obblighino gli esportatori a versare, per ciascuna notifica di esportazione e richiesta di consenso esplicito, un contributo amministrativo che corrisponda ai costi da essi sostenuti per espletare i procedimenti di cui ai paragrafi 2 e 4 del presente articolo e all’articolo 14, paragrafi 6 e 7.
Articolo 9
Notifiche di esportazione ricevute dalle parti e da altri paesi
1. Le notifiche di esportazione che l’agenzia riceve dalle autorità nazionali designate delle parti o dalle autorità competenti di altri paesi relativamente all’esportazione verso l’Unione di una sostanza chimica di cui, ai sensi della legislazione in vigore nel territorio della parte o dell’altro paese, siano vietati o soggetti a rigorose restrizioni la fabbricazione, l’impiego, la manipolazione, il consumo, il trasporto o la vendita, sono messe a disposizione, entro quindici giorni dal giorno in cui l’Agenzia ha ricevuto tale notifica, tramite la banca dati.
L’agenzia, per conto della Commissione, accusa ricevuta della prima notifica di esportazione trasmessa per le singole sostanze chimiche da ciascuna parte o altro paese.
L’autorità nazionale designata dello Stato membro che riceve l’importazione riceve, entro dieci giorni, copia di tutte le notifiche pervenute all’agenzia congiuntamente a tutte le informazioni disponibili. Altri Stati membri hanno diritto di riceverne copia su richiesta.
2. Qualora la Commissione o le autorità nazionali designate di uno Stato membro ricevano le notifiche di esportazione direttamente o indirettamente dalle autorità nazionali designate delle parti o dalle autorità competenti di altri paesi, esse le trasmettono immediatamente all’agenzia unitamente a tutte le informazioni disponibili.
Articolo 10
Informazioni sull’esportazione e sull’importazione di sostanze chimiche
1. Ciascun esportatore di una o più delle seguenti sostanze:
a)
sostanze elencate nell’allegato I;
b)
miscele contenenti tali sostanze in concentrazioni tali da poter far scattare l’obbligo di etichettatura a norma del regolamento (CE) n. 1272/2008, a prescindere dal fatto che questi contengano altre sostanze; o
c)
articoli contenenti sostanze elencate nelle parti 2 o 3 dell’allegato I in forma non reattiva o i preparati contenenti tali sostanze in una concentrazione tale da poter far scattare l’obbligo di etichettatura a norma del regolamento (CE) n. 1272/2008, a prescindere dal fatto che questi contengano altre sostanze,
comunica, nel corso del primo trimestre di ogni anno, all’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore i quantitativi della sostanza chimica, come sostanza e come ingrediente di miscele o articoli, esportati in ciascuna parte o altro paese durante l’anno precedente. Tale informazione è fornita corredata di un elenco recante il nome e l’indirizzo di ciascuna persona fisica o giuridica che importa la sostanza chimica in una parte o in un altro paese che ha ricevuto le forniture nell’arco dello stesso periodo. Essa elenca separatamente le esportazioni ai sensi dell’articolo 14, paragrafo 7.
Tutti gli importatori dell’Unione forniscono le informazioni equivalenti di cui sopra relativamente ai quantitativi importati nell’Unione.
2. Su richiesta della Commissione, assistita dall’agenzia, o dell’autorità nazionale designata del proprio Stato membro, l’esportatore o l’importatore fornisce ogni informazione supplementare sulle sostanze chimiche che sia necessaria per l’applicazione del presente regolamento.
3. Ogni anno gli Stati membri trasmettono all’agenzia i dati aggregati di cui all’allegato III. L’agenzia elabora una sintesi di tali dati a livello di Unione e diffonde le informazioni di natura non riservata attraverso la banca dati.
Articolo 11
Notifica delle sostanze chimiche vietate o soggette a rigorose restrizioni ai sensi della convenzione
1. La Commissione notifica per iscritto al segretariato le sostanze chimiche elencate nella parte 2 dell’allegato I, che sono assoggettabili alla notifica PIC.
2. Ogni qualvolta ulteriori sostanze chimiche siano aggiunte alla parte 2 dell’allegato I ai sensi dell’articolo 23, paragrafo 2, secondo comma, la Commissione notifica al segretariato tali sostanze chimiche. In seguito all’adozione della pertinente misura di regolamentazione definitiva a livello di Unione che vieta o sottopone a rigorose restrizioni la sostanza chimica di cui trattasi, tale notifica PIC è trasmessa quanto prima e comunque entro novanta giorni a decorrere dalla data in cui la misura di regolamentazione definitiva deve essere applicata.
3. La notifica PIC contiene le informazioni rilevanti specificate nell’allegato IV.
4. Nel definire le priorità relativamente alle notifiche, la Commissione considera se la sostanza chimica è già elencata nella parte 3 dell’allegato I, in quale misura i requisiti in materia di informazione di cui all’allegato IV possano essere rispettati, e la gravità dei rischi connessi alla sostanza, in particolare per i paesi in via di sviluppo.
Ove la sostanza chimica è assoggettabile alla notifica PIC, ma le informazioni sono insufficienti per soddisfare le disposizioni di cui all’allegato IV, la Commissione può chiedere agli importatori o esportatori di fornire tutte le informazioni pertinenti di cui dispongono, comprese quelle provenienti da altri programmi nazionali o internazionali di controllo delle sostanze chimiche, entro sessanta giorni dalla richiesta.
5. In caso di modifica di una misura di regolamentazione definitiva notificata a norma dei paragrafi 1 o 2, la Commissione informa per iscritto il segretariato immediatamente dopo l’adozione della nuova misura di regolamentazione definitiva e, comunque, entro sessanta giorni dalla data in cui quest’ultima deve essere applicata.
La Commissione fornisce tutte le informazioni pertinenti non disponibili al momento della prima notifica di cui rispettivamente al paragrafo 1 o 2.
6. Su richiesta di qualunque parte o del segretariato, la Commissione fornisce, per quanto possibile, informazioni supplementari sulla sostanza chimica o sulla misura di regolamentazione definitiva.
Gli Stati membri e l’agenzia assistono la Commissione, su sua richiesta, se necessario nel compito di raccogliere tali informazioni.
7. La Commissione trasmette immediatamente agli Stati membri e all’agenzia le informazioni che essa riceve dal segretariato relativamente alle sostanze chimiche che le altre parti hanno notificato in quanto sostanze vietate o soggette a rigorose restrizioni.
Ove opportuno, la Commissione valuta, in stretta collaborazione con gli Stati membri e l’agenzia, la necessità di proporre misure a livello di Unione finalizzate a prevenire eventuali rischi inaccettabili per la salute umana o per l’ambiente all’interno dell’Unione.
8. Uno Stato membro, qualora adotti una misura di regolamentazione definitiva, conformemente alla pertinente legislazione dell’Unione, al fine di vietare o sottoporre a rigorose restrizioni una sostanza chimica, comunica alla Commissione le informazioni del caso. La Commissione mette tali informazioni a disposizione degli Stati membri. Entro quattro settimane da quando tali informazioni sono state rese disponibili, gli Stati membri possono inviare alla Commissione e allo Stato membro che ha presentato la misura di regolamentazione definitiva osservazioni su una possibile notifica PIC, comprese in particolare le pertinenti informazioni relative alla loro posizione normativa nazionale rispetto alla sostanza chimica. Dopo aver esaminato le osservazioni, lo Stato membro che ha presentato la misura di regolamentazione informa la Commissione in merito all’eventualità che quest’ultima debba:
a)
procedere a una notifica PIC al segretariato, a norma del presente articolo; oppure
b)
trasmettere al segretariato le informazioni, a norma dell’articolo 12.
Articolo 12
Informazioni da trasmettere al segretariato sulle sostanze chimiche vietate o soggette a rigorose restrizioni non assoggettabili alla notifica PIC
Nel caso in cui una sostanza chimica figuri esclusivamente nella parte 1 dell’allegato I o in seguito alla trasmissione di informazioni da parte di uno Stato membro ai fini dell’articolo 11, paragrafo 8, lettera b), la Commissione fornisce al segretariato le informazioni relative alle pertinenti misure di regolamentazione definitive, affinché le informazioni possano essere trasmesse, ove opportuno, ad altre parti della convenzione.
Articolo 13
Obblighi relativi all’importazione delle sostanze chimiche
1. La Commissione trasmette immediatamente agli Stati membri e all’agenzia i documenti di orientamento alla decisione che riceve dal segretariato.
La Commissione adotta, mediante un atto di esecuzione, una decisione sull’importazione nella forma di una relazione provvisoria o finale con cui fornisce una risposta a nome dell’Unione sulle future importazioni delle sostanze chimiche interessate. Tale atto di esecuzione è adottato secondo la procedura di consultazione di cui all’articolo 27, paragrafo 2. La Commissione comunica la decisione al segretariato quanto prima e, comunque, entro nove mesi dalla data di invio del documento di orientamento alla decisione da parte del segretariato.
Qualora, ai sensi della legislazione dell’Unione, a una determinata sostanza chimica si applichino restrizioni supplementari o diverse da quelle iniziali, la Commissione adotta, mediante un atto di esecuzione, una decisione riveduta sull’importazione. Tale atto di esecuzione è adottato secondo la procedura di consultazione di cui all’articolo 27, paragrafo 2. La Commissione comunica la decisione riveduta sull’importazione al segretariato.
2. Nel caso in cui una sostanza chimica sia vietata o soggetta a rigorose restrizioni da uno o più Stati membri, la Commissione, su richiesta scritta degli Stati membri interessati, tiene conto di tale informazione nella sua decisione sulle importazioni.
3. La decisione sulle importazioni ai sensi del paragrafo 1 fanno riferimento alla categoria o alle categorie specificate per la sostanza chimica nel documento di orientamento alla decisione.
4. Nel comunicare la decisione sulle importazioni al segretariato, la Commissione riporta i provvedimenti legislativi o amministrativi che ne costituiscono il fondamento.
5. Ciascuna autorità nazionale designata degli Stati membri mette a disposizione dei soggetti interessati, nel proprio ambito di competenza, le decisioni sulle importazioni di cui al paragrafo 1, a norma dei propri provvedimenti legislativi o amministrativi. L’agenzia mette a disposizione del pubblico le decisioni sulle importazioni di cui al paragrafo 1 attraverso la propria banca dati.
6. Ove opportuno la Commissione valuta, in stretta cooperazione con gli Stati membri e l’agenzia, la necessità di proporre misure a livello di Unione finalizzate a prevenire eventuali rischi inaccettabili per la salute umana o per l’ambiente nell’ambito dell’Unione, tenendo conto delle informazioni fornite nei documenti di orientamento alla decisione.
Articolo 14
Obblighi relativi all’esportazione delle sostanze chimiche diversi dalla notifica di esportazione
1. La Commissione trasmette immediatamente agli Stati membri, all’agenzia e alle associazioni industriali europee, mediante circolare o in altra forma, le informazioni che essa riceve dal segretariato sulle sostanze chimiche soggette alla procedura PIC e sulle decisioni delle parti importatrici che stabiliscono le condizioni di importazione applicabili a tali sostanze. Informa inoltre immediatamente gli Stati membri e l’agenzia circa gli eventuali casi di mancato inoltro della risposta a norma dell’articolo 10, paragrafo 2, della convenzione. L’agenzia attribuisce a ciascuna decisione di importazione un numero di riferimento identificativo e conserva tutte le informazioni disponibili relative a tali decisioni mettendole a disposizione del pubblico attraverso la banca dati e provvede inoltre a trasmettere tali informazioni a chiunque ne faccia richiesta.
2. La Commissione attribuisce a ogni sostanza chimica elencata nell’allegato I un codice di classificazione nell’ambito della nomenclatura combinata dell’Unione europea. Tali codici di classificazione sono rivisti, se necessario, alla luce di eventuali cambiamenti apportati alla nomenclatura del sistema armonizzato dell’Organizzazione mondiale delle dogane o alla nomenclatura combinata europea in relazione alle sostanze chimiche in questione.
3. Ciascuno Stato membro comunica ai soggetti interessati nel proprio ambito di competenza, le informazioni e le decisioni trasmesse dalla Commissione ai sensi del paragrafo 1.
4. Gli esportatori si conformano alle decisioni contenute in ciascuna risposta sulle importazioni entro sei mesi dalla data in cui il segretariato informa per la prima volta la Commissione di tali decisioni a norma del paragrafo 1.
5. La Commissione, assistita dall’agenzia, e gli Stati membri consigliano e assistono le parti importatrici, su richiesta e nei modi opportuni, affinché queste possano ottenere ulteriori informazioni utili per rispondere al segretariato in merito all’importazione di una data sostanza chimica.
6. Le sostanze elencate nelle parti 2 o 3 dell’allegato I o le miscele contenenti tali sostanze in concentrazioni tali da poter far scattare l’obbligo di etichettatura a norma del regolamento (CE) n. 1272/2008, a prescindere dal fatto che questi contengano altre sostanze, possono essere esportati, indipendentemente dall’uso cui è destinata la sostanza chimica nella parte importatrice o in altro paese importatore, soltanto qualora siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
l’esportatore abbia chiesto e ottenuto un consenso esplicito all’importazione attraverso l’autorità nazionale designata dello Stato membro esportatore in consultazione con la Commissione, assistita dall’agenzia, e l’autorità nazionale designata della parte importatrice ovvero un’autorità competente di un altro paese importatore;
b)
nel caso di una sostanza chimica elencata nella parte 3 dell’allegato I, l’ultima circolare emessa dal segretariato ai sensi del paragrafo 1 dimostri che la parte importatrice ha acconsentito all’importazione.
Nel caso delle sostanze chimiche elencate nella parte 2 dell’allegato I da esportare verso paesi OCSE, l’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore può, su richiesta dell’esportatore e in consultazione con la Commissione, decidere, caso per caso, che non sia necessario un consenso esplicito se, al momento dell’importazione nel paese OCSE in questione, la sostanza chimica è consentita, registrata o autorizzata in tale paese OCSE.
Quando è chiesto il consenso esplicito secondo quanto indicato al primo comma del presente paragrafo, lettera a), se l’agenzia non ottiene una risposta entro trenta giorni, l’agenzia, per conto della Commissione, invia un sollecito, a meno che la Commissione o l’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore ricevano una risposta e la trasmettano all’agenzia. Ove opportuno, qualora non sia pervenuta alcuna risposta entro altri trenta giorni, l’agenzia può inviare ulteriori solleciti, come necessario.
7. Nel caso delle sostanze chimiche elencate nelle parti 2 o 3 dell’allegato I, l’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore, in consultazione con la Commissione assistita dall’agenzia, può decidere caso per caso e secondo quanto stabilito al secondo comma del presente paragrafo, che l’esportazione può avere luogo se non sussistono elementi forniti da fonti ufficiali che la parte importatrice o da un altro paese abbiano adottato una misura di regolamentazione definitiva intesa a vietare l’uso della sostanza chimica o a sottoporla a rigorose restrizioni e se, nonostante tutti gli sforzi ragionevoli profusi, non è pervenuta alcuna risposta alla richiesta di consenso esplicito di cui al paragrafo 6, lettera a), entro sessanta giorni e se è soddisfatta una delle seguenti condizioni:
a)
sussistono elementi forniti da fonti ufficiali della parte importatrice o di un altro paese attestanti che la sostanza interessata è consentita, registrata o autorizzata; o
b)
l’uso previsto dichiarato nella notifica di esportazione e confermato per iscritto dalla persona fisica o giuridica che importa la sostanza chimica in una parte o in un altro paese, non figura in una delle categorie specificate per la sostanza elencate nelle parti 2 o 3 dell’allegato I e sussistono elementi forniti da fonti ufficiali secondo cui negli ultimi cinque anni la sostanza chimica è stata utilizzata o importata nella parte importatrice o in un altro paese importatore in questione.
Nel caso delle sostanze chimiche elencate nella parte 3 dell’allegato 1, un’esportazione che soddisfi le condizioni di cui alla lettera b) non può avere luogo se la sostanza chimica è stata classificata, ai sensi del regolamento (CE) n. 1272/2008, tra quelle cancerogene di categoria 1A o 1B, o mutagene di categoria 1 A o 1B, o tossiche per il ciclo riproduttivo di categoria 1A o 1B, oppure se la sostanza chimica soddisfa i criteri enunciati nell’allegato XIII del regolamento (CE) n. 1907/2006 per la sua persistenza, bioaccumulabilità e tossicità o elevata persistenza ed elevata bioaccumulabilità.
Al momento di decidere in merito all’esportazione di sostanze chimiche elencate nella parte 3 dell’allegato I, l’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore, in consultazione con la Commissione assistita dall’agenzia, considera il possibile impatto sulla salute umana o l’ambiente dell’utilizzo della sostanza chimica nella parte importatrice o in un altro paese importatore e invia la pertinente documentazione all’agenzia, affinché sia resa disponibile attraverso la banca dati.
8. La validità di ciascun consenso esplicito ottenuto a norma del paragrafo 6, lettera a), o della decisione di procedere con l’esportazione in assenza di un consenso esplicito a norma del paragrafo 7 è soggetta a riesame periodico da parte della Commissione, in consultazione con gli Stati membri interessati, secondo le seguenti modalità:
a)
per ciascun consenso esplicito ottenuto a norma del paragrafo 6, lettera a), è necessario un nuovo consenso esplicito entro la fine del terzo anno civile successivo all’ottenimento del consenso, a meno che le condizioni di tale consenso dispongano altrimenti;
b)
a meno che non sia stata ricevuta nel frattempo una risposta alla richiesta, ogni decisione di procedere in assenza di consenso esplicito a norma del paragrafo 7 è valida per un periodo massimo di dodici mesi, alla scadenza dei quali è richiesto un consenso esplicito.
Nei casi descritti al primo comma, lettera a), le esportazioni possono tuttavia continuare dopo la fine del periodo pertinente per un ulteriore periodo di dodici mesi, in attesa di una risposta alla nuova richiesta di consenso esplicito.
9. L’agenzia registra nella banca dati tutte le richieste di consenso esplicito, le risposte ottenute e le decisioni di procedere in assenza di consenso esplicito, inclusa la documentazione di cui al paragrafo 7, terzo comma. A ciascun consenso esplicito o decisione di procedere in assenza di consenso esplicito è assegnato un numero di riferimento identificativo, che è indicato con tutte le informazioni del caso riguardanti le eventuali condizioni fissate, come le date di validità. Le informazioni non riservate sono messe a disposizione del pubblico attraverso la banca dati.
10. Le sostanze chimiche sono esportate prima del periodo di sei mesi precedente alla data di scadenza, ove tale data sia indicata o sia deducibile dalla data di fabbricazione, a meno che le proprietà intrinseche della sostanza chimica non lo consentano. In particolare, nel caso di pesticidi gli esportatori garantiscono che le dimensioni e l’imballaggio dei contenitori sia ottimizzato in modo da ridurre al minimo il rischio di giacenze obsolete.
11. Qualora esportino pesticidi, gli esportatori assicurano che le etichette contengano informazioni specifiche sulle condizioni di conservazione e sulla stabilità delle sostanze nelle condizioni climatiche della parte importatrice o di un altro paese importatore. Essi provvedono inoltre affinché i pesticidi esportati siano conformi alle norme in materia di purezza previste dalla legislazione dell’Unione.
Articolo 15
Esportazioni di determinate sostanze chimiche e articoli
1. Gli articoli sono soggetti all’obbligo di notifica di esportazione di cui all’articolo 8 se contengono:
a)
le sostanze elencate nelle parti 2 o 3 dell’allegato I in forma non reattiva;
b)
le miscele contenenti tali sostanze in concentrazioni tali da far scattare l’obbligo di etichettatura a norma del regolamento (CE) n. 1272/2008, a prescindere dal fatto che questi contengano altre sostanze.
2. Non è consentita l’esportazione delle sostanze chimiche e degli articoli elencati nell’allegato V il cui impiego è vietato nell’Unione ai fini della tutela della salute umana e dell’ambiente.
Articolo 16
Informazioni sui movimenti di transito
1. Le parti della convenzione che richiedono informazioni sui movimenti di transito delle sostanze chimiche soggette alla procedura PIC, nonché le informazioni sollecitate dalle singole parti della convenzione tramite il segretariato, sono elencate nell’allegato VI.
2. Qualora una sostanza chimica elencata nella parte 3 dell’allegato I transiti per il territorio di una parte della convenzione elencata nell’allegato VI, l’esportatore fornisce per quanto possibile all’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore, entro il trentesimo giorno precedente il primo movimento di transito e l’ottavo giorno precedente ciascun movimento di transito successivo, le informazioni di cui all’allegato VI richieste dalla parte della convenzione.
3. L’autorità nazionale designata dello Stato membro dell’esportatore trasmette alla Commissione, con copia all’agenzia, le informazioni ricevute dall’esportatore ai sensi del paragrafo 2 assieme a eventuali informazioni supplementari disponibili.
4. La Commissione trasmette le informazioni ricevute ai sensi del paragrafo 3 alle autorità nazionali designate delle parti della convenzione che ne abbiano fatto richiesta, assieme a eventuali informazioni supplementari disponibili, entro il quindicesimo giorno che precede il primo movimento di transito e prima di qualunque successivo movimento di transito.
Articolo 17
Informazioni che devono accompagnare le sostanze chimiche esportate
1. Le sostanze chimiche destinate all’esportazione sono disciplinate dalle disposizioni sull’imballaggio e l’etichettatura previste dal regolamento (CE) n. 1107/2009, dalla direttiva 98/8/CE e dal regolamento (CE) n. 1272/2008 oppure da qualsiasi altra pertinente legislazione dell’Unione.
Il primo comma si applica salvo nei casi in cui tali disposizioni siano in contrasto con prescrizioni specifiche delle parti importatrici o di altri paesi importatori.
2. Se opportuno, l’etichetta reca la data di scadenza e la data di fabbricazione delle sostanze chimiche contemplate dal paragrafo 1 o elencate nell’allegato I e, se necessario, la data di scadenza è indicata in riferimento a distinte zone climatiche.
3. Se vengono esportate, le sostanze chimiche di cui al paragrafo 1 sono corredate di una scheda informativa sulla sicurezza conforme alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1907/2006. L’esportatore invia tale scheda informativa sulla sicurezza a ciascuna persona fisica o giuridica che importa la sostanza chimica in una parte o in un altro paese.
4. Le informazioni che figurano sull’etichetta e nella scheda informativa sulla sicurezza sono, nei limiti del possibile, riportate nella o nelle lingue ufficiali o in una o più delle principali lingue del paese di destinazione o della zona in cui la sostanza sarà utilizzata.
Articolo 18
Obblighi incombenti alle autorità degli Stati membri per il controllo dell’importazione e dell’esportazione
1. Ciascuno Stato membro designa le autorità, come quelle doganali, incaricate di controllare l’importazione e l’esportazione delle sostanze chimiche elencate nell’allegato I, a meno che non vi abbia già provveduto anteriormente all’entrata in vigore del presente regolamento.
La Commissione, assistita dall’agenzia, e gli Stati membri controllano in modo mirato e coordinato l’osservanza del presente regolamento da parte degli esportatori.
2. Il forum per lo scambio di informazioni sull’applicazione istituito dal regolamento (CE) n. 1907/2006 è utilizzato per coordinare una rete delle autorità degli Stati membri responsabili dell’applicazione del presente regolamento.
3. Nelle relazioni periodiche sul funzionamento delle procedure di cui all’articolo 22, paragrafo 1, ciascuno Stato membro illustra le attività svolte al riguardo dalle sue autorità.
Articolo 19
Ulteriori obblighi incombenti agli esportatori
1. Gli esportatori delle sostanze chimiche soggette agli obblighi di cui all’articolo 8, paragrafi 2 e 4, indicano i numeri di riferimento identificativi nelle loro dichiarazioni di esportazione (casella 44 dei documenti amministrativi unici o dati corrispondenti di una dichiarazione di esportazione in forma elettronica) di cui all’articolo 161, paragrafo 5, del regolamento (CEE) n. 2913/92.
2. Gli esportatori delle sostanze chimiche esonerate ai sensi dell’articolo 8, paragrafo 5, dagli obblighi stabiliti ai paragrafi 2 e 4 dello stesso articolo o delle sostanze chimiche per le quali tali obblighi non sussistono più ai sensi dell’articolo 8, paragrafo 6, ottengono un numero speciale di riferimento identificativo tramite la banca dati e indicano tale numero di riferimento nella dichiarazione di esportazione.
3. Ove richiesto dall’agenzia, gli esportatori utilizzano la banca dati per trasmettere le informazioni necessarie all’adempimento dei loro obblighi a norma del presente regolamento.
Articolo 20
Scambio di informazioni
1. La Commissione, assistita dall’agenzia, e gli Stati membri promuovono, ove opportuno, la comunicazione di informazioni di natura scientifica, tecnica, economica e giuridica concernenti le sostanze chimiche disciplinate dal presente regolamento, comprese le informazioni sulla tossicità, sull’ecotossicità e sulla sicurezza.
La Commissione, coadiuvata se necessario dagli Stati membri e dall’agenzia, ove opportuno, garantisce quanto segue:
a)
la diffusione di informazioni di pubblico dominio concernenti misure di regolamentazione pertinenti agli obiettivi della convenzione;
b)
la diffusione alle parti e ad altri paesi, direttamente o tramite il segretariato, di informazioni relative ad azioni che sottopongono a sostanziali restrizioni uno o più impieghi di una sostanza chimica.
2. La Commissione, gli Stati membri e l’agenzia tutelano le informazioni confidenziali ricevute da una parte o da un altro paese secondo le modalità concordate in comune.
3. Per quanto concerne la comunicazione delle informazioni di cui al presente regolamento, e fatta salva la direttiva 2003/4/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2003, sull’accesso del pubblico all’informazione ambientale (21), almeno le informazioni seguenti non sono considerate come confidenziali:
a)
le informazioni di cui all’allegato II e all’allegato IV;
b)
le informazioni contenute nelle schede di sicurezza di cui all’articolo 17, paragrafo 3;
c)
la data di scadenza di una sostanza chimica;
d)
la data di fabbricazione di una sostanza chimica;
e)
le informazioni sulle misure precauzionali, compresa la classificazione delle sostanze pericolose, la natura del rischio e le relative avvertenze di sicurezza;
f)
i risultati sintetici degli esami tossicologici ed ecotossicologici;
g)
le informazioni sul trattamento dell’imballaggio dopo la rimozione delle sostanze chimiche.
4. L’agenzia elabora ogni due anni un documento illustrativo delle informazioni trasmesse.
Articolo 21
Assistenza tecnica
La Commissione, le autorità nazionali designate degli Stati membri e l’agenzia collaborano, con particolare riguardo alle esigenze dei paesi in via di sviluppo e dei paesi con economie in transizione, al fine di promuovere l’assistenza tecnica, inclusa la formazione, orientata allo sviluppo delle infrastrutture, delle capacità e delle esperienze necessarie per la corretta gestione delle sostanze chimiche per l’intero ciclo di vita.
In particolare e al fine di consentire a tali paesi di attuare la convenzione, l’assistenza tecnica è promossa fornendo informazioni tecniche sulle sostanze chimiche, favorendo lo scambio di esperti, sostenendo l’istituzione o il buon funzionamento delle autorità nazionali designate e offrendo consulenza tecnica per l’individuazione dei formulati pesticidi pericolosi e per l’elaborazione delle notifiche da trasmettere al segretariato.
La Commissione e gli Stati membri partecipano in modo attivo alle attività internazionali per lo sviluppo di capacità nella gestione delle sostanze chimiche, trasmettendo informazioni sui progetti che sponsorizzano o finanziano per migliorare la gestione delle sostanze chimiche nei paesi in via di sviluppo e nei paesi con economie in transizione. La Commissione e gli Stati membri valutano inoltre l’opportunità di assistere le organizzazioni non governative.
Articolo 22
Sorveglianza e comunicazione delle informazioni
1. Gli Stati membri e l’agenzia trasmettono le informazioni alla Commissione ogni tre anni sul funzionamento delle procedure definite nel presente regolamento, incluse quelle sui controlli doganali, sulle eventuali violazioni, sulle sanzioni e sulle misure correttive, a seconda dei casi. La Commissione adotta una atto di esecuzione che stabilisce preventivamente un formato comune per la comunicazione. Tale atto di esecuzione è adottato secondo la procedura di consultazione di cui all’articolo 27, paragrafo 2.
2. La Commissione redige una relazione ogni tre anni sullo svolgimento delle funzioni previste dal presente regolamento che rientrano nella sua competenza e la inserisce in una relazione riassuntiva che integra le informazioni trasmesse dagli Stati membri e dall’agenzia ai sensi del paragrafo 1. Una sintesi di tale relazione, che è pubblicata su Internet, è trasmessa al Parlamento europeo e al Consiglio.
3. Per quanto riguarda le informazioni trasmesse ai sensi dei paragrafi 1 e 2, la Commissione, gli Stati membri e l’agenzia osservano i pertinenti obblighi al fine di tutelare la riservatezza e i diritti di proprietà dei dati.
Articolo 23
Aggiornamento degli allegati
1. L’elenco delle sostanze chimiche di cui all’allegato I è riesaminato dalla Commissione almeno ogni anno tenendo conto degli sviluppi registrati nel diritto dell’Unione e nell’ambito della convenzione.
2. Nel determinare se una la misura di regolamentazione definitiva a livello di Unione rechi un divieto o una rigorosa restrizione, si valutano gli effetti dell’atto a livello delle sottocategorie comprese nelle categorie di impiego «pesticidi» e «sostanze chimiche industriali». Se la misura di regolamentazione definitiva vieta o sottopone a rigorose restrizioni una sostanza chimica nell’ambito di una qualunque delle sottocategorie, la sostanza stessa è inserita nella parte 1 dell’allegato I.
Nel determinare se una misura di regolamentazione definitiva a livello di Unione rechi un divieto o una rigorosa restrizione che renda una sostanza chimica assoggettabile alla notifica PIC ai sensi dell’articolo 11, si valutano gli effetti dell’atto a livello delle categorie «pesticidi» e «sostanze chimiche industriali». Se la misura di regolamentazione definitiva vieta o sottopone a rigorose restrizioni una sostanza chimica nell’ambito di qualsiasi categoria, la sostanza stessa è inserita altresì nella parte 2 dell’allegato I.
3. La decisione di inserire le singole sostanze chimiche nell’allegato I o di modificarne l’inserimento, ove opportuno, è adottata senza indugio.
4. Al fine di adeguare il presente regolamento al progresso tecnico, alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 26 riguardo alle misure seguenti:
a)
inserimento di una sostanza chimica nella parte 1 o 2 dell’allegato I ai sensi del paragrafo 2 del presente articolo, sulla base di una misura di regolamentazione definitiva a livello di Unione e di altre modifiche dell’allegato I, comprese modifiche delle voci esistenti;
b)
iscrizione nella parte 1 dell’allegato V di una sostanza chimica disciplinata dal regolamento (CE) n. 850/2004 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 29 aprile 2004, relativo agli inquinanti organici persistenti (22);
c)
inserimento nella parte 2 dell’allegato V di una sostanza chimica già soggetta a divieto di esportazione a livello di Unione;
d)
modifiche di voci esistenti dell’allegato V;
e)
emendamenti degli allegati II, III, IV e VI.
Articolo 24
Bilancio dell’agenzia
1. Ai fini del presente regolamento, le entrate dell’agenzia sono costituite da:
a)
una sovvenzione dell’Unione, iscritta nel bilancio generale dell’Unione (sezione Commissione);
b)
ogni contributo volontario da parte degli Stati membri.
2. Le entrate e le spese inerenti ad attività previste dal presente regolamento e quelle relative ad attività previste da altri regolamenti sono trattate separatamente, in sezioni distinte del bilancio dell’agenzia.
Le entrate dell’agenzia di cui al paragrafo 1 sono utilizzate per svolgere le funzioni stabilite dal presente regolamento.
3. Entro cinque anni dal 1o marzo 2014, la Commissione valuta l’opportunità che l’agenzia introduca tariffe per i servizi prestati agli esportatori e, se necessario, presenta una proposta al riguardo.
Articolo 25
Formati e programmi informatici per la trasmissione di informazioni all’agenzia
L’agenzia specifica i formati e i programmi informatici e li mette a disposizione gratuitamente sul proprio sito Internet per la trasmissione di informazioni. Gli Stati membri e le altre parti soggette al presente regolamento si servono di tali formati e programmi informatici per le proprie trasmissioni all’agenzia in conformità del presente regolamento.
Articolo 26
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare gli atti delegati di cui all’articolo 23, paragrafo 4, è conferito alla Commissione per un periodo di cinque anni a decorrere dal 1o marzo 2014. La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di cinque anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega dei potere di cui all’articolo 23, paragrafo 4, può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 23, paragrafo 4, entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 27
Procedura di comitato
1. La Commissione è assistita dal comitato istituito dall’articolo 133 del regolamento (CE) n. 1907/2006. Esso è un comitato ai sensi del regolamento (UE) n. 182/2011.
2. Nei casi in cui è fatto riferimento al presente paragrafo, si applica l’articolo 4 del regolamento (UE) n. 182/2011.
Articolo 28
Sanzioni
Gli Stati membri stabiliscono le sanzioni applicabili in caso di violazione delle disposizioni del presente regolamento e adottano ogni provvedimento necessario per assicurare la corretta applicazione di tali previsioni. Le sanzioni previste devono essere effettive, proporzionate e dissuasive. Se non vi hanno provveduto prima dell’entrata in vigore del presente regolamento, gli Stati membri notificano tali disposizioni alla Commissione entro il 1o marzo 2014 e notificano tempestivamente qualsiasi ulteriore modifica pertinente.
Articolo 29
Periodo transitorio riguardo alla classificazione, all’imballaggio e all’etichettatura delle sostanze chimiche
Nel presente regolamento i riferimenti al regolamento (CE) n. 1272/2008 si intendono fatti, se del caso, alla legislazione dell’Unione vigente in virtù dell’articolo 61 del regolamento citato, conformemente al calendario ivi indicato.
Articolo 30
Abrogazione
Il regolamento (CE) n. 689/2008 è abrogato a decorrere dal 1o marzo 2014.
I riferimenti al regolamento (CE) n. 689/2008 si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato VII.
Articolo 31
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Esso si applica a decorrere dal 1o marzo 2014.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, il 4 luglio 2012