РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 640/2010 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 7 юли 2010 година
за създаване на програма за документацията за улова на червен тон (Thunnus thynnus) и за изменение на Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 43, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Съюзът е договаряща страна по Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право от 10 декември 1982 г., одобрена с Решение 98/392/ЕО на Съвета (3), по Споразумението за прилагане на разпоредбите на посочената Конвенцията, свързани с опазването и управлението на трансгранично преминаващите и далекомигриращи рибни запаси, ратифицирано с Решение 98/414/ЕО на Съвета (4) и по Споразумението за насърчаване на съблюдаването на международните мерки за опазване и управление от риболовните кораби в открито море, прието с Решение 96/428/ЕО на Съвета (5). В рамката на тези международни задължения Съюзът участва в усилията за осигуряване на устойчиво управление на запасите от далекомигриращи риби.
(2)
Съгласно Решение 86/238/ЕИО на Съвета (6) Съюзът е договаряща страна по Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (Конвенция ICCAT). Конвенцията ICCAT предвижда рамка за регионално сътрудничество при опазването и управлението на видовете тон и тоноподобни в Атлантическия океан и прилежащите към него морета чрез създаването на Международна комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) и за приемане на препоръки, приложими за зоната на конвенцията ICCAT, които са обвързващи както за договарящите страни, сътрудничещите недоговарящи страни, образувания или риболовни организации (ДС).
(3)
С Регламент (ЕО) № 1984/2003 на Съвета от 8 април 2003 г. за въвеждане в Общността на режим на статистическа регистрация на червен тон, риба меч и едроок тон (7) бяха изпълнени препоръки 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 и 06-15 на ICCAT, както и резолюции 1993-02, 1994-04 и 1994-05 за програма за статистически документ за червения тон.
(4)
Като част от мерките за регулиране на запасите от червен тон, за подобряване на качеството и надеждността на статистическите данни и за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния риболов, на годишната си среща в Ресифе (Recife) (Бразилия) на 15 ноември 2009 г. ICCAT прие Препоръка 09-11 за изменение на Препоръка 08-12 за програма на ICCAT за документацията за улова на червен тон. Тази препоръка влезе в сила на 1 юни 2010 г. и е необходимо да бъде изпълнена от Съюза.
(5)
За да се гарантират лесното разбиране и еднообразното прилагане на разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон, съответните разпоредби от Регламент (ЕО) № 1984/2003, отнасящи се до статистическия документ и удостоверението за реекспорт на червен тон на ICCAT, следва да бъдат заличени. Поради това Регламент (ЕО) № 1984/2003 следва да бъде съответно изменен.
(6)
На Комисията следва да се предоставят правомощия да приема делегирани актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на транспонирането на нови мерки за опазване, приети от ICCAT, като по този начин тя актуализира и допълва приложенията към настоящия регламент. От особено значение е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе необходимите консултации, включително на експертно равнище,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Предмет и приложно поле
С настоящия регламент се създава програма на Съюза за документацията за улова на червен тон с цел подкрепяне изпълнението на приетите от Международната комисия за опазване на рибата тон в Атлантическия океан (ICCAT) мерки за опазване и управление, която включва разпоредбите на програмата на ICCAT за документацията за улова на червен тон с оглед идентифициране на произхода на всичкия червен тон.
Член 2
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„червен тон“ е рибата от вида Тhunnus thynnus, която попада в кодовете от Комбинираната номенклатура, изброени в приложение I;
б)
„вътрешна търговия“ е
i)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на Съюза и разтоварен на територията на Съюза; и
ii)
търговията в една държава-членка или между две или повече държави-членки с отгледан в рибни стопанства червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов на Съюза и поставен в клетки в рибно стопанство на територията на Съюза;
в)
„износ“ е всяко пренасяне към трета държава на червен тон, уловен от кораб за улов или далян на Съюза в зоната на Конвенцията ICCAT, включително от територията на Съюза, от трети държави или от риболовни райони;
г)
„внос“ е въвеждането на територията на Съюза, включително за поставяне в клетки, угояване, отглеждане в рибни стопанства или претоварване, на червен тон, уловен в зоната на Конвенцията ICCAT от кораб за улов или далян на трета държава;
д)
„реекспорт“ е всяко пренасяне от територията на Съюза на червен тон, който преди това е бил внесен на територията на Съюза;
е)
„зона на конвенцията ICCAT“ е зоната, определена от Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан;
ж)
„държава-членка на знамето“ е държавата-членка, под чието знаме плава корабът за улов;
з)
„държава-членка на даляна“ е държавата-членка, в чиито води е разположен далянът;
и)
„държава-членка на рибното стопанство“ е държавата-членка, в която е установено рибното стопанство;
й)
„ДС“ означава договарящи страни, сътрудничещи недоговарящи страни, образувания или риболовни организации на ICCAT;
к)
„партида“ означава количество продукти от червен тон с еднакво представяне и с произход от една и съща географска зона и един и същ риболовен кораб или от група риболовни кораби или от един и същ далян.
ГЛАВА II
ДОКУМЕНТ ЗА УЛОВ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 3
Общи разпоредби
1. Държавите-членки изискват попълнен документ за улов на червен тон („документ за улов“) за всяко количество червен тон, разтоварен или претоварен в техните пристанища, поставен в клетки съгласно посоченото в приложение IV и събран в техните рибни стопанства.
2. Всяка партида червен тон, която се търгува на вътрешния пазар, внесена на територията на Съюза, изнесена или реекспортирана от нея, се придружава от заверен документ за улов, освен в случаите, при които се прилага член 4, параграф 3, и където е приложимо, от декларация на ICCAT за прехвърляне или от заверено удостоверение за реекспорт на червен тон („удостоверение за реекспорт“).
Забранява се всяко разтоварване на сушата, претоварване, поставяне в клетки, събиране, вътрешна търговия, внос, износ или реекспорт на червен тон без попълнен и заверен документ за улов и, когато това е приложимо, удостоверение за реекспорт.
3. Държавите-членки не въвеждат червен тон в рибно стопанство, което няма разрешение от държава-членка или от ДС или което не е включено в регистъра на ICCAT на съоръжения за отглеждане на риба, получили разрешение за отглеждане на уловения в зоната на Конвенцията ICCAT червен тон.
4. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че всеки улов на червен тон се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на държавата-членка или ДС на произход.
5. Чрез дерогация от параграф 4 държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон, уловен в контекста на съвместни риболовни операции, както е определено в член 2, буква ж) от Регламент (ЕО) № 302/2009 на Съвета от 6 април 2009 г. относно многогодишен план за възстановяване на червения тон в източната част на Атлантическия океан и в Средиземно море (8), се поставя в отделни клетки или поредици от клетки и се разпределя въз основа на съответните съвместни риболовни операции.
6. Държавите-членки на рибните стопанства гарантират, че червеният тон се събира от рибните стопанства в същата година, в която е бил уловен, или преди началото на риболовния сезон на корабите с мрежи гъргър, ако той се събира през следващата година. Когато операциите по събирането на рибата не са приключени в рамките на този период, държавите-членки на рибните стопанства попълват и предават на Комисията годишна декларация за прехвърлени количества в срок от десет дни след края на посочения период. Тази декларация включва:
-
количествата (изразени в kg) и броя на рибата, която се възнамерява да бъде прехвърлена,
-
годината на улов,
-
разбивка на състава по размери,
-
държава-членка на знамето или ДС, номер по ICCAT и наименование на кораба за улов,
-
референтният номер на документа за улова, съответстващ на прехвърления улов,
-
име и номер по ICCAT на съоръжението за угояване,
-
номер на клетката, и
-
информация за събраните количества (изразени в kg), при приключване на събирането.
Комисията предава декларациите на секретариата на ICCAT в срок от пет дни.
7. Количествата, прехвърлени в съответствие с параграф 6, се поставят в отделни клетки или поредици от клетки в рибното стопанство и се разделят на части въз основа на годината на улов.
8. Държавите-членки на знамето или на даляна предоставят формуляри на документа за улов само на своите кораби за улов и даляни, които са получили разрешение за улов на червен тон в зоната на конвенцията ICCAT, включително под формата на прилов.
9. Всеки формуляр на документа за улов притежава уникален документален идентификационен номер. Номерата на документа са специфични за държавата-членка на знамето или на даляна и се зачисляват на всеки кораб за улов или далян. Тези формуляри не могат да се прехвърлят на друг кораб за улов или далян.
10. Всяка част от разделени партиди или от преработен продукт се придружава от копия на документите за улов, за чието проследяване се използва уникалният номер на оригиналния документ за улов.
11. Вътрешната търговия, вносът, износът и реекспортът на рибни части, които не са месо (например глави, очи, хайвер, вътрешности и опашки) са освободени от изискванията на настоящия регламент.
Член 4
Заверяване
1. Капитаните на кораби за улов, операторите на даляни, операторите на рибни стопанства, продавачите, износителите или техните упълномощени представители попълват документ за улов, ако е възможно по електронен път, като нанасят необходимата информация в съответните раздели в документа и го представят за заверяване в съответствие с параграф 2 при всяко разтоварване на сушата, прехвърляне, поставяне в клетки, събиране, претоварване, вътрешна търговия или износ на червен тон.
2. Документът за улов се заверява от компетентния орган на държавата-членка на знамето, на даляна или на рибното стопанство или от държавата-членка, в която е установен продавачът или износителят. Държавите-членки заверяват документа за улов за цялото количество червен тон само когато:
а)
корабът за улов плава под знамето на държавата-членка или далянът е разположен във водите или рибното стопанство е установено на територията на държавата-членка, в която е събран червеният тон,
б)
вследствие на проверка на партидата се установи, че цялата информация в документа за улов е точна,
в)
общите подлежащи на заверяване количества са в рамките на приложимите към тях квоти или допустим улов за всяка година на управление, включително, когато е приложимо, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляните, и
г)
уловът на червения тон е в съответствие със свързаните с него мерки на ICCAT за опазване и управление.
3. Заверяването по параграф 2 от настоящия член не се изисква, когато цялото количество червен тон за продажба е било маркирано, както е посочено в член 5, от държавата-членка на знамето или на даляна, където рибата е била уловена.
4. Когато количествата уловен и разтоварен червен тон са по-малко от един тон или от три риби, до заверяването на документа за улов в рамките на седем дни и преди вътрешна търговия или износ, за временен документ за улов могат да послужат риболовният дневник или фишът за продажба.
5. Завереният документ за улов съдържа, според случая, предвидената в приложение II информация.
6. Образец на документ за улов се съдържа в приложение III. Ако в даден раздел на образеца на документ за улов няма достатъчно място за пълното проследяване на движението на червения тон от улова до търговията, съответният раздел може да бъде разширен, колкото е необходимо, и да бъде прикрепен като приложение. Компетентният орган на съответната държава-членка заверява приложението възможно най-бързо, но не по-късно от следващото пренасяне на червения тон.
7. Инструкциите относно издаването, номерирането, попълването и заверяването на документа за улов са определени в приложение IV.
Член 5
Маркиране
1. Държавите-членки могат да поискат от своите кораби за улов или даляни да маркират всяка уловена риба, за предпочитане при умъртвяването, но не по-късно от разтоварването на сушата. Всяка маркировка носи уникалните и специфични за държавата-членка номера и е защитена срещу подправка. Всяка номерация на маркировка е свързана с документа за улов.
2. Съответната държава-членка предоставя на Комисията резюме за изпълнението на програмата за маркиране. Комисията предава резюметата на секретариата на ICCAT в разумен срок.
3. Използването на маркировка се разрешава само когато общият улов е в рамките на квотите на държавите-членки или на лимита за улов за всяка година на управление, включително, където е уместно, в рамките на предоставените индивидуални квоти на корабите за улов или даляни.
ГЛАВА III
УДОСТОВЕРЕНИЕ ЗА РЕЕКСПОРТ НА ЧЕРВЕН ТОН
Член 6
Общи разпоредби
1. Държавите-членки гарантират, че всяка партида червен тон, реекспортиран от тяхната територия, е придружен от заверено удостоверение за реекспорт.
Удостоверението за реекспорт не се прилага в случаите, когато отглежданият червен тон е внесен жив.
2. Отговорният за реекспорта оператор попълва удостоверението за реекспорт, като нанася необходимата информация в съответните раздели на документа и го представя за заверяване за партидата червен тон, предназначена за реекспортиране. Попълненото удостоверение за реекспорт се придружава от копие на заверения(те) документ(и) за улов, който се отнася до внесения преди това червен тон.
Член 7
Заверяване на удостоверение за реекспорт
1. Удостоверението за реекспорт се заверява от компетентния орган на държавата-членка на реекспорта.
2. Компетентният орган заверява удостоверението за реекспорт за цялото количество червен тон само когато:
а)
се установи, че цялата информация, която се съдържа в удостоверението за реекспорт е точна,
б)
завереният(те) документ(и) за улов, представен(и) в подкрепа на удостоверението за реекспорт, е(са) бил(и) приет(и) за вноса на продуктите, декларирани в удостоверението за реекспорт,
в)
предназначените за реекспорт продукти са изцяло или частично идентични с посочените в заверения(те) документ(и) за улов, и
г)
към завереното удостоверение за реекспорт е приложено копие от документа(ите) за улов.
3. Завереното удостоверение за реекспорт съдържа информацията, посочена в приложение V.
ГЛАВА IV
ПРЕДОСТАВЯНЕ И ПРОВЕРЯВАНЕ
Член 8
Предоставяне и съхраняване на заверените документи
1. Държавите-членки предоставят по електронен път копие от всички заверени документи за улов или удостоверения за реекспорт - освен в случаите, когато се прилага член 4, параграф 3 - възможно най-бързо и във всички случаи в рамките на пет работни дни от датата на заверяването, или незабавно, когато превозването се очаква да продължи не повече от пет работни дни, на:
а)
Комисията,
б)
компетентните органи на държавата-членка или ДС, в която червеният тон е предназначен за вътрешна търговия, отглеждане или внос, и
в)
секретариата на ICCAT.
2. Държавите-членки съхраняват копия от заверените документи за улов и удостоверения за реекспорт, издадени и получени най-малко за период от две години.
Член 9
Проверка
1. Държавите-членки следят компетентните им органи да идентифицират всяка партида червен тон, който е разтоварен, претоварен, търгуван на вътрешния пазар, внесен или изнесен на тяхна територия или който е реекспортиран от тяхна територия. Компетентните органи изискват и преглеждат заверения(те) документ(и) за улов и свързаната с тях документация за всяка партида червен тон. Прегледът включва справка в базата данни относно заверяването на секретариата на ICCAT.
2. Компетентните органи могат също така да прегледат съдържанието на партидата, за да проверят информацията, която се съдържа в документа за улов, и свързаната с него документация, и при необходимост извършват проверки при съответните оператори.
3. Ако в резултат на проведените в съответствие с параграфи 1 и 2 прегледи и проверки възникне съмнение относно съдържащата се в документа за улов информация, държавите-членки сътрудничат с компетентните органи, които са заверили документа(ите) за улов или удостоверението(ята) за реекспорт, за да премахнат съмнението.
4. Ако държава-членка установи наличието на партида без документ за улов, тя съобщава този факт на доставящата държава-членка или ДС - износител, а когато това е известно - на държавата-членка на знамето или на ДС на знамето.
5. До приключване на прегледите или проверките съгласно параграфи 1 и 2 държавите-членки не освобождават партидата за вътрешна търговия, внос или износ, а в случаите на предназначена за отглеждане в рибни стопанства жив червен тон - не приемат декларацията за прехвърляне.
6. Когато в резултат на прегледите или проверките съгласно параграф 1 и в сътрудничество със заверяващите компетентни органи държава-членка счете даден документ за улов или удостоверение за реекспорт за невалидни, вътрешната търговия, вносът, износът или реекспортът на съответния червен тон се забранява.
ГЛАВА V
ПРЕДАВАНЕ НА ДАННИ
Член 10
Информация относно заверяването и точките за контакт
1. Държавите-членки нотифицират на Комисията:
а)
наименованието и пълния адрес на техните органи, компетентни за заверяването и проверката на документите за улов или удостоверенията за реекспорт,
б)
името, длъжността и образец отпечатък на печата или клеймото на лично упълномощените заверяващи служители, и
в)
при необходимост образци на маркировката.
2. В нотификацията се посочва датата, на която информацията, посочена в параграф 1, поражда действие. Актуализираната информация относно заверяващите органи и служители се съобщава своевременно на Комисията.
3. Държавите-членки нотифицират на Комисията точките за контакт и по-конкретно имената им, които да бъдат информирани при въпроси, свързани с документите за улов или с удостоверенията за реекспорт.
4. Комисията незабавно препраща тази информация на секретариата на ICCAT.
Член 11
Годишен доклад за програмата
1. До 15 септември на всяка година държавите-членки представят на Комисията по електронен път доклад за програмата, в който се съдържа предвидената в приложение VI информация и който обхваща периода от 1 юли на предходната година до 30 юни на текущата година.
2. Комисията изготвя годишния доклад на Съюза за програмата и го представя на секретариата на ICCAT до 1 октомври на всяка година.
ГЛАВА VI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 12
Изменение на приложенията
С цел прилагане на мерките за опазване, приети от ICCAT, Комисията може да изменя приложенията към настоящия регламент посредством делегирани актове в съответствие с член 13 и при спазване на условията, установени в членове 14 и 15.
При приемането на такива делегирани актове Комисията действа в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
Член 13
Упражняване на делегирането
1. Правомощията да приема делегираните актове, посочени в член 12, се предоставят на Комисията за срок от пет години, считано от 14 август 2010. Комисията изготвя доклад относно делегираните правомощия не по-късно от шест месеца преди края на петгодишния срок. Делегирането на правомощията се подновява автоматично за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не го оттеглят в съответствие с член 14.
2. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира едновременно Европейския парламент и Съвета за него.
3. Правомощията да приема делегирани актове се предоставят на Комисията при условията, предвидени в членове 14 и 15.
Член 14
Оттегляне на делегирането
1. Делегирането на правомощия, посочено в член 12, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета.
2. Институцията, започнала вътрешна процедура за вземане на решение дали да оттегли делегирането на правомощията, полага усилия да информира другата институция и Комисията в разумен срок, преди да вземе окончателно решение.
3. С решението за оттегляне се прекратява делегирането на правомощията, посочени в същото решение. То поражда действие незабавно или на посочена в него по-късна дата. Решението за оттегляне не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила. То се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 15
Възражения срещу делегирани актове
1. Европейският парламент или Съветът могат да възразят срещу делегиран акт в срок от два месеца от датата на нотификацията.
По инициатива на Европейския парламент или на Съвета този срок се удължава с два месеца.
2. Ако към момента на изтичането на посочения срок нито Европейският парламент, нито Съветът не е възразил срещу делегирания акт, той се публикува в Официален вестник на Европейския съюз и влиза в сила на посочената в него дата.
3. Ако Европейският парламент или Съветът възразят срещу делегирания акт, той не влиза в сила. Институцията, която възразява срещу делегирания акт, посочва причините за това.
Член 16
Изменения в Регламент (ЕО) № 1984/2003
1. Регламент (ЕО) № 1984/2003 се изменя, както следва:
а)
в заглавието думите „червен тон“ се заличават;
б)
в член 1, буква а) думите „червения тон (Thunnus thynnus)“ се заличават;
в)
в член 2 думите „червения тон“ се заличават;
г)
в член 3 се заличава буква а);
д)
в член 4, параграф 1, първото тире се заличава;
е)
в член 4, параграф 2, буква б), подточка iii) думите „червения тон“ се заличават;
ж)
в член 5, параграф 1, първото тире се заличава;
з)
в член 6, параграф 1, втора алинея се заличава буква а);
и)
в член 8, буква а) думите „червен тон“ се заличават;
й)
в член 9, параграф 2 се заличава буква а);
к)
приложения I, IVa, IX и XV се отменят.
2. Позоваванията на отменените разпоредби на Регламент (ЕО) № 1984/2003 се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 17
Преразглеждане
Комисията преразглежда настоящия регламент след приемането на препоръки от ICCAT, като взема предвид актуализираните научни становища относно размера на запасите, които ще бъдат представени на неговите заседания и представя предложения за всички изменения, които може да се окажат необходими.
Член 18
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург 7 юли 2010 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 640/2010 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 7 luglio 2010
che istituisce un programma di documentazione delle catture di tonno rosso (Thunnus thynnus) e modifica il regolamento (CE) n. 1984/2003 del Consiglio
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 43, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
L’Unione è parte contraente della convenzione delle Nazioni Unite sul diritto del mare del 10 dicembre 1982, approvata con la decisione 98/392/CE (3) del Consiglio, dell’accordo ai fini dell’applicazione delle disposizioni della suddetta convenzione relative alla conservazione e alla gestione degli stock ittici transzonali e degli stock ittici altamente migratori, ratificato con la decisione 98/414/CE del Consiglio (4), e dell’accordo inteso a favorire il rispetto delle misure internazionali di conservazione e di gestione da parte dei pescherecci in alto mare, a cui essa ha aderito con la decisione 96/428/CE del Consiglio (5). Nel quadro di tali obblighi internazionali, l’Unione partecipa agli sforzi volti ad assicurare una gestione sostenibile degli stock ittici altamente migratori.
(2)
Conformemente alla decisione 86/238/CEE del Consiglio (Convenzione ICCAT), l’Unione è inoltre parte contraente della convenzione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (6). Tale convenzione ICCAT prevede un quadro di cooperazione regionale in materia di conservazione e di gestione delle risorse di tonnidi e specie affini dell’Oceano Atlantico e dei mari adiacenti attraverso la Commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (ICCAT), nonché l’adozione di raccomandazioni applicabili nella zona della convenzione ICCAT che diventano vincolanti per le parti contraenti e le parti cooperanti non contraenti, entità ed entità di pesca (PCC).
(3)
Le raccomandazioni ICCAT 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 e 06-15 e le risoluzioni 1993-02, 1994-04 e 1994-05 relative ad un programma di documentazione statistica per il tonno rosso sono state attuate mediante il regolamento (CE) n. 1984/2003 del Consiglio, dell’8 aprile 2003, che istituisce nella Comunità un regime di registrazione statistica relativo al tonno rosso, al pesce spada e al tonno obeso (7).
(4)
Nel quadro delle misure di regolamentazione degli stock di tonno rosso, al fine di migliorare la qualità e l’affidabilità dei dati statistici e di prevenire, scoraggiare ed eliminare la pesca illegale, l’ICCAT ha adottato, nell’ambito della sua riunione annuale svoltasi a Recife (Brasile) il 15 novembre 2009, la raccomandazione 09-11, recante modifica della raccomandazione 08-12 relativa a un programma ICCAT di documentazione delle catture di tonno rosso. Tale raccomandazione è entrata in vigore il 1o giugno 2010 e deve essere attuata dall’Unione.
(5)
Al fine di garantire una buona leggibilità e un’applicazione uniforme delle disposizioni relative a un programma ICCAT di documentazione delle catture di tonno rosso, dovrebbero essere abrogate le disposizioni pertinenti del regolamento (CE) n. 1984/2003 relative al documento statistico ICCAT per il tonno rosso e al certificato di riesportazione. È opportuno pertanto modificare di conseguenza il regolamento (CE) n. 1984/2003.
6)
Alla Commissione dovrebbe essere conferito il potere di adottare atti delegati a norma dell’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea per quanto riguarda il recepimento delle nuove misure di conservazione adottate dall’ICCAT, aggiornando e integrando gli allegati del presente regolamento. È particolarmente importante che la Commissione proceda alle opportune consultazioni durante il suo lavoro preparatorio, anche a livello di esperti,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
CAPO I
DISPOSIZIONI GENERALI
Articolo 1
Oggetto e ambito di applicazione
Il presente regolamento stabilisce un programma dell’Unione di documentazione delle catture di tonno rosso a sostegno dell’attuazione delle misure di conservazione e di gestione adottate dalla Commissione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico (ICCAT), integrando le disposizioni del programma ICCAT di documentazione delle catture di tonno rosso al fine di individuare l’origine di tutto il tonno rosso.
Articolo 2
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
a) «tonno rosso»: i pesci della specie Thunnus thynnus dei codici della nomenclatura combinata di cui all’allegato I;
b) «commercio interno»:
i)
gli scambi, all’interno di uno Stato membro o tra due o più Stati membri, di tonno rosso catturato nella zona della convenzione ICCAT da una nave da cattura o da una tonnara dell’Unione e sbarcato sul territorio dell’Unione, e
ii)
gli scambi, all’interno di uno Stato membro o tra due o più Stati membri, di tonno rosso di allevamento catturato nella zona della convenzione ICCAT da una nave da cattura o da una tonnara dell’Unione e ingabbiato in un impianto di allevamento stabilito nel territorio dell’Unione;
c) «esportazione»: qualsiasi movimento verso un paese terzo, in provenienza dal territorio dell’Unione, da paesi terzi o da fondali di pesca, di tonno rosso catturato nella zona della convenzione ICCAT da parte di una nave da cattura o di una tonnara dell’Unione;
d) «importazione»: l’introduzione nel territorio dell’Unione, anche a fini di ingabbiamento, ingrasso, allevamento o trasbordo, di tonno rosso catturato nella zona della convenzione ICCAT da una nave da cattura o da una tonnara di un paese terzo;
e) «riesportazione»: qualsiasi movimento dal territorio dell’Unione di tonno rosso che era stato precedentemente importato nel territorio dell’Unione;
f) «zona della convenzione ICCAT»: la zona definita dalla convenzione internazionale per la conservazione dei tonnidi dell’Atlantico;
g) «Stato membro di bandiera»: lo Stato membro di cui la nave da cattura batte bandiera;
h) «Stato membro della tonnara»: lo Stato membro in cui è installata la tonnara;
i) «Stato membro dell’impianto di allevamento»: lo Stato membro in cui è stabilito l’impianto di allevamento;
j) «PCC»: le parti contraenti e le parti cooperanti non contraenti, entità o entità di pesca dell’ICCAT;
k) «partita»: un quantitativo di prodotti a base di tonno rosso che hanno la stessa presentazione, sono originari della stessa area geografica interessata e provengono dallo stesso peschereccio, o gruppo di pescherecci, oppure dalla medesima tonnara.
CAPO II
DOCUMENTO DI CATTURA DEL TONNO ROSSO
Articolo 3
Disposizioni generali
1. Gli Stati membri chiedono la presentazione di un documento di cattura del tonno rosso («il documento di cattura») compilato per ciascun quantitativo di tonno rosso sbarcato o trasbordato nei propri porti, ingabbiato come specificato all’allegato IV e prelevato dai loro impianti di allevamento.
2. Ciascuna partita di tonno rosso facente oggetto di commercio interno, importata nel territorio dell’Unione o esportata o riesportata da quest’ultimo, è accompagnata da un documento di cattura convalidato, salvo nei casi in cui si applica l’articolo 4, paragrafo 3, e, se del caso, da una dichiarazione di trasferimento ICCAT o da un certificato di riesportazione di tonno rosso convalidato («il certificato di riesportazione»).
Sono vietati gli sbarchi, i trasbordi, gli ingabbiamenti, i prelievi, le operazioni di commercio interno, le importazioni, le esportazioni e le riesportazioni di tonno rosso che non siano accompagnati da un documento di cattura e, ove applicabile, anche da un certificato di riesportazione compilati e convalidati.
3. Gli Stati membri non introducono tonno rosso in un impianto di allevamento non autorizzato da uno Stato membro, dalle PCC o non incluso nel registro ICCAT degli impianti autorizzati ad esercitare l’attività di allevamento del tonno rosso catturato nella zona della convenzione ICCAT.
4. Gli Stati membri dell’impianto di allevamento provvedono affinché le catture di tonno rosso siano introdotte in gabbie o serie di gabbie separate e siano suddivise in base allo Stato membro o alla PCC di origine.
5. In deroga al paragrafo 4, gli Stati membri dell’impianto di allevamento provvedono affinché il tonno rosso catturato nel contesto di un’operazione di pesca congiunta, come definita dall’articolo 2, lettera g) del regolamento (CE) n. 302/2009 del Consiglio, del 6 aprile 2009, concernente un piano pluriennale di ricostituzione del tonno rosso nell’Atlantico orientale e nel Mediterraneo (8) sia introdotto in gabbie o serie di gabbie separate e suddiviso in base alle operazioni di pesca congiunta.
6. Gli Stati membri dell’impianto di allevamento garantiscono che il tonno rosso sia prelevato dagli impianti nell’anno in cui è stato catturato, o prima dell’inizio della stagione di pesca con reti a circuizione se prelevato nell’anno seguente. Quando le operazioni di prelievo non sono portate a termine entro detto periodo, gli Stati membri dell’impianto di allevamento completano una dichiarazione di riporto annuale e la trasmettono alla Commissione entro 10 giorni dalla fine di detto periodo. Tale dichiarazione deve contenere almeno:
-
la quantità (espressa in chili) e il numero di esemplari oggetto del riporto,
-
l’anno di cattura,
-
la composizione per taglia,
-
lo Stato membro o la PCC di bandiera, il numero ICCAT e il nome della nave da cattura,
-
i numeri di riferimento del documento di cattura corrispondenti alle catture oggetto del riporto,
-
la denominazione e il numero ICCAT dell’impianto di ingrasso,
-
il numero della gabbia, nonché
-
informazioni sulle quantità prelevate (espresse in chili), una volta completate.
La Commissione inoltra tali dichiarazioni al segretariato dell’ICCAT entro 5 giorni.
7. Le quantità oggetto del riporto in conformità del paragrafo 6 sono introdotte in gabbie o serie di gabbie separate nell’impianto di allevamento e suddivise sulla base dell’anno di cattura.
8. Gli Stati membri di bandiera o della tonnara forniscono formulari di cattura unicamente alle proprie navi da cattura o tonnare autorizzate a pescare il tonno rosso nella zona della convenzione ICCAT, anche come catture accessorie.
9. Ciascun formulario di documento di cattura presenta un numero unico di identificazione. I numeri di identificazione sono specifici per ciascuno Stato membro di bandiera o Stato membro della tonnara e vengono attribuiti a ciascuna nave da cattura o tonnara. Tali formulari non sono trasferibili a un’altra nave da cattura o tonnara.
10. Ciascun lotto proveniente da partite frazionate o prodotto trasformato deve essere accompagnato da copie dei documenti di cattura recanti il numero di identificazione unico del documento di cattura originale in modo da consentirne la tracciabilità.
11. Il commercio interno, l’importazione, l’esportazione e la riesportazione di parti di tonno rosso diverse dalla carne (ossia teste, occhi, uova, interiora e code) sono esentati dall’osservanza dei requisiti del presente regolamento.
Articolo 4
Convalida
1. I comandanti delle navi da cattura, gli operatori delle tonnare, gli operatori degli impianti di allevamento, i rivenditori, gli esportatori o i loro rappresentanti autorizzati devono compilare, possibilmente per via elettronica, un documento di cattura fornendo le informazioni richieste nelle sezioni corrispondenti e chiederne la convalida conformemente al paragrafo 2 ogni volta che effettuano uno sbarco, un trasferimento, un ingabbiamento, un prelievo, un trasbordo, un’operazione di commercio interno o un’esportazione di tonno rosso.
2. Il documento di cattura è convalidato da un’autorità competente dello Stato membro di bandiera, della tonnara o dell’impianto di allevamento o dello Stato membro in cui è stabilito il venditore o l’esportatore. Gli Stati membri convalidano il documento di cattura per tutti gli esemplari di tonno rosso unicamente quando:
a)
la nave da cattura batte la bandiera dello Stato membro o la tonnara o l’impianto di allevamento sono stabiliti nello Stato membro in cui è stato effettuato il prelievo di tonno rosso,
b)
a seguito della verifica della partita è stato accertato che tutte le informazioni contenute nel documento di cattura sono esatte,
c)
i quantitativi cumulati da convalidare non superano i contingenti o i limiti di cattura imposti per ciascun anno di gestione, inclusi ove del caso i contingenti individuali assegnati alle navi da cattura o alle tonnare, e
d)
il tonno rosso soddisfa le disposizioni applicabili delle misure di conservazione e di gestione dell’ICCAT.
3. La convalida ai sensi del paragrafo 2 del presente articolo non è richiesta nel caso in cui tutto il tonno rosso disponibile per la vendita sia marcato, secondo quanto indicato all’articolo 5, dallo Stato membro di bandiera o della tonnara che lo ha pescato.
4. Qualora i quantitativi di tonno rosso catturati e sbarcati siano inferiori a una tonnellata o a tre esemplari, il registro di pesca o la nota di vendita possono essere utilizzati come documento di cattura provvisorio, in attesa della convalida del documento di cattura entro un termine di sette giorni e precedentemente al commercio interno o all’esportazione.
5. Il documento di cattura convalidato deve includere, ove del caso, le informazioni riportate nell’allegato II.
6. Un modello del documento di cattura figura nell’allegato III. Nei casi in cui una sezione del modello del documento di cattura non preveda uno spazio sufficiente per tracciare in modo completo i movimenti del tonno rosso dalla cattura alla commercializzazione, la sezione contenente le informazioni pertinenti può essere estesa con pagine supplementari aggiunte come allegato. L’autorità competente dello Stato membro interessato convalida l’allegato entro il più breve termine e comunque prima del movimento successivo del tonno rosso in questione.
7. Le istruzioni per l’emissione, la numerazione, il completamento e la convalida del documento di cattura sono indicate all’allegato V.
Articolo 5
Marcatura
1. Gli Stati membri possono esigere che le proprie navi da cattura o le proprie tonnare appongano una marca su ciascun esemplare di tonno rosso, preferibilmente al momento dell’uccisione e comunque prima dello sbarco. Le marche presentano un numero specifico unico per ciascuno Stato membro e sono a prova di manomissione. I numeri delle marche sono associati al documento di cattura.
2. Gli Stati membri interessati presentano alla Commissione una sintesi dell’applicazione del programma di marcatura. La Commissione trasmette tali sintesi al segretariato dell’ICCAT entro un congruo periodo di tempo.
3. L’uso di marche è autorizzato unicamente quando i quantitativi accumulati di catture non superano i contingenti per Stato membro o i limiti di cattura imposti per ciascun anno di gestione, inclusi, ove occorra, i contingenti individuali assegnati alle navi da cattura o alle tonnare.
CAPO III
CERTIFICATO DI RIESPORTAZIONE DEL TONNO ROSSO
Articolo 6
Disposizioni generali
1. Gli Stati membri garantiscono che ciascuna partita di tonno rosso riesportata a partire dal proprio territorio sia accompagnata da un certificato di riesportazione convalidato.
Il certificato di riesportazione non deve essere compilato in caso di importazione di esemplari vivi di tonno rosso di allevamento.
2. L’operatore responsabile della riesportazione compila il certificato di riesportazione fornendo le informazioni richieste nelle sezioni corrispondenti e ne chiede la convalida per la partita di tonno rosso destinata alla riesportazione. Il certificato di riesportazione compilato deve essere accompagnato da una copia del documento o dei documenti di cattura convalidati relativi al tonno rosso precedentemente importato.
Articolo 7
Convalida della riesportazione
1. Il certificato di riesportazione è convalidato dall’autorità competente dello Stato membro di esportazione.
2. L’autorità competente convalida il certificato di riesportazione per la totalità dei prodotti di tonno rosso unicamente quando:
a)
è stato accertato che tutte le informazioni contenute nel certificato di riesportazione sono esatte;
b)
il documento o i documenti di cattura convalidati presentati unitamente al certificato di riesportazione sono stati accettati per l’importazione dei prodotti dichiarati nel certificato di riesportazione;
c)
i prodotti da riesportare sono, in parte o totalmente, gli stessi che figurano nel documento o nei documenti di cattura convalidati, e
d)
una copia del documento o dei documenti di cattura è allegata al certificato di riesportazione convalidato.
3. Il certificato di riesportazione convalidato deve recare le informazioni riportate nell’allegato V.
CAPO IV
COMUNICAZIONE E VERIFICA
Articolo 8
Comunicazione e conservazione dei documenti convalidati
1. Fatta eccezione per i casi in cui si applica l’articolo 4, paragrafo 3, gli Stati membri trasmettono per via elettronica entro il più breve termine, e in ogni caso entro cinque giorni lavorativi dalla data della convalida, o senza indugio quando la durata prevista del trasporto non supera i cinque giorni lavorativi, una copia di tutti i documenti di cattura o certificati di riesportazione convalidati ai seguenti destinatari:
a)
la Commissione,
b)
le autorità competenti dello Stato membro o della PCC in cui il tonno rosso deve essere oggetto di commercio interno, allevamento o importazione, e
c)
il segretariato dell’ICCAT.
2. Gli Stati membri conservano per almeno due anni copia dei documenti di cattura e dei certificati di riesportazione convalidati da essi rilasciati o ricevuti.
Articolo 9
Verifica
1. Gli Stati membri provvedono affinché le proprie autorità competenti identifichino ciascuna partita di tonno rosso sbarcato, trasbordato, fatto oggetto di commercio interno o importato nel proprio territorio, o esportato o riesportato a partire dal medesimo. Le autorità competenti chiedono ed esaminano il documento o i documenti di cattura convalidati e la documentazione ivi afferente per ciascuna partita di tonno rosso. L’esame include la consultazione della base di dati relativa alla convalida di cui dispone il segretariato dell’ICCAT.
2. Le autorità competenti possono inoltre esaminare il contenuto della partita al fine di verificare le informazioni figuranti nel documento di cattura e nei documenti ivi afferenti e, ove del caso, effettuano verifiche presso gli operatori interessati.
3. Se, a seguito di esami o verifiche condotti ai sensi dei paragrafi 1 e 2, emergono dubbi in merito alle informazioni contenute in un documento di cattura, gli Stati membri collaborano con le autorità competenti che hanno convalidato il documento o i documenti di cattura o il certificato o i certificati di riesportazione per risolvere tali dubbi.
4. Se uno Stato membro identifica una partita sprovvista di documento di cattura, esso ne informa lo Stato membro di spedizione o la PCC esportatrice e, se noti, lo Stato membro o la PCC di bandiera.
5. In attesa dell’esito degli esami o delle verifiche ai sensi dei paragrafi 1 e 2, gli Stati membri non rilasciano la partita per il commercio interno, l’importazione o l’esportazione, né accettano la dichiarazione di trasferimento nel caso di tonno rosso vivo destinato agli impianti di allevamento.
6. Se uno Stato membro, a seguito di un esame o di verifiche ai sensi del paragrafo 1 e in collaborazione con le autorità di convalida interessate, stabilisce che un documento di cattura o un certificato di riesportazione non sono validi, sono vietati il commercio interno, l’importazione, l’esportazione o la riesportazione della partita di tonno rosso corrispondente.
CAPO V
TRASMISSIONE DEI DATI
Articolo 10
Informazioni relative alla convalida e ai punti di contatto
1. Gli Stati membri trasmettono alla Commissione:
a)
il nome e indirizzo completo delle autorità competenti per la convalida e verifica dei documenti di cattura o dei certificati di riesportazione,
b)
il nome, la qualifica e un campione stampato del timbro o sigillo dei funzionari nominalmente investiti del potere di convalida, e
c)
se del caso, campioni delle marche di identificazione.
2. La notifica indica la data a partire dalla quale l’informazione di cui al paragrafo 1 produce effetti. Ogni aggiornamento dei dati relativi alle autorità e ai funzionari responsabili della convalida viene trasmesso tempestivamente alla Commissione.
3. Gli Stati membri notificano alla Commissione i punti di contatto da informare in merito a ogni questione relativa ai documenti di cattura o ai certificati di riesportazione, fornendone in particolare il nome.
4. La Commissione trasmette senza indugio tali informazioni al segretariato dell’ICCAT.
Articolo 11
Relazione sul programma annuale
1. Entro il 15 settembre di ogni anno, gli Stati membri trasmettono alla Commissione per via elettronica una relazione sul programma che includa le informazioni di cui all’allegato VI, relativa al periodo compreso tra il 1o luglio dell’anno precedente e il 30 giugno dell’anno in corso.
2. La Commissione redige la relazione annuale dell’Unione sul programma e la trasmette al segretariato dell’ICCAT entro il 1o ottobre di ogni anno.
CAPO VI
DISPOSIZIONI FINALI
Articolo 12
Modifica degli allegati
Per applicare le misure di conservazione adottate dall’ICCAT, la Commissione può modificare, mediante atti delegati in conformità dell’articolo 13 e fatte salve le condizioni di cui agli articoli 14 e 15, gli allegati del presente regolamento.
Nell’adottare tali atti delegati, la Commissione agisce conformemente alle disposizioni del presente regolamento.
Articolo 13
Esercizio della delega
1. I poteri di adottare gli atti delegati di cui all’articolo 12 sono conferiti alla Commissione per un periodo di cinque anni a partire dal 14 agosto 2010. La Commissione presenta una relazione sui poteri delegati al più tardi sei mesi prima della fine del periodo di cinque anni. La delega dei poteri è automaticamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio la revochino in conformità dell’articolo 14.
2. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione lo notifica simultaneamente al Parlamento europeo e al Consiglio.
3. I poteri per adottare atti delegati sono conferiti alla Commissione fatte salve le condizioni di cui agli articoli 14 e 15.
Articolo 14
Revoca della delega
1. La delega di poteri di cui all’articolo 12 può essere revocata in qualunque momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio.
2. L’istituzione che ha avviato una procedura interna per decidere l’eventuale revoca della delega di poteri si adopera per informarne di ciò l’altra istituzione e la Commissione entro un termine ragionevole prima dell’adozione della decisione definitiva.
3. La decisione di revoca pone fine alla delega dei poteri specificati nella decisione stessa. Prende effetto immediatamente o a una data successiva in essa specificata. Lascia impregiudicata la validità degli atti delegati già in vigore. La decisione è pubblicata nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Articolo 15
Obiezioni contro gli atti delegati
1. Il Parlamento europeo e il Consiglio possono sollevare obiezioni a un atto delegato entro il termine di due mesi dalla data di notifica.
Su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio tale termine è prorogato di due mesi.
2. Se, alla scadenza di tale termine, né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni all’atto delegato, esso è pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea ed entra in vigore alla data ivi indicata.
3. Se il Parlamento europeo o il Consiglio sollevano obiezioni a un atto delegato, l’atto non entra in vigore. L’istituzione che solleva obiezioni all’atto delegato indica le motivazioni delle sue obiezioni.
Articolo 16
Modifiche del regolamento (CE) n. 1984/2003
1. Il regolamento (CE) n. 1984/2003 è così modificato:
a)
nel titolo, i termini «al tonno rosso» sono soppressi;
b)
all’articolo 1, lettera a), i termini «per il tonno rosso (Thunnus thynnus)» sono soppressi;
c)
all’articolo 2, i termini «al tonno rosso» sono soppressi;
d)
all’articolo 3, la lettera a) è soppressa;
e)
all’articolo 4, paragrafo 1, il primo trattino è soppresso.
f)
all’articolo 4, paragrafo 2, lettera b), punto iii), i termini «il tonno rosso» sono soppressi;
g)
all’articolo 5, paragrafo 1, il primo trattino è soppresso;
h)
all’articolo 6, paragrafo 1, secondo comma, la lettera a) è soppressa;
i)
all’articolo 8, lettera a), i termini «il tonno rosso» sono soppressi;
j)
all’articolo 9, paragrafo 2, la lettera a) è soppressa;
k)
gli allegati I, IVa, IX e XV sono abrogati.
2. I riferimenti alle disposizioni abrogate del regolamento (CE) n. 1984/2003 si intendono fatti al presente regolamento.
Articolo 17
Riesame
La Commissione procede a un riesame del presente regolamento in seguito alle raccomandazioni adottate dall’ICCAT, tenendo conto dei pareri scientifici aggiornati sulla consistenza dello stock che saranno presentati nelle sue riunioni, e formula le necessarie proposte di modifica.
Articolo 18
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, addì 7 luglio 2010.