РЕШЕНИЕ 2011/235/ОВППС НА СЪВЕТА
от 12 април 2011 година
относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Иран
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 21 март 2011 г. Съветът отново изрази дълбокото си безпокойство по повод на влошаването на положението с правата на човека в Иран.
(2)
Съветът подчерта по-специално драматичното нарастване на броя на екзекуциите през последните месеци и систематичното потискане на ирански граждани, подложени на преследване и арести, заради това че упражняват законното си право на свобода на словото и право на мирни събрания. Съюзът отново категорично осъди използването на изтезания и на други форми на жестоко, нечовешко и унизително отношение.
(3)
В този контекст Съветът отново изтъкна решимостта си да продължи да се занимава с нарушенията на правата на човека в Иран и заяви готовността си да въведе ограничителни мерки, насочени срещу лицата, отговорни за сериозните нарушения на правата на човека в Иран.
(4)
Ограничителните мерки следва да са насочени срещу лица, които са съучастници в организирането и извършването или отговорни за организирането и извършването на тежки нарушения на правата на човека при репресиите срещу мирни демонстранти, журналисти, защитници на човешките права, студенти и други лица, които издигат глас в защита на законните си права, в т.ч. правото на изразяване; мерките следва да са насочени също срещу лица, които са съучастници в организирането и извършването или отговорни за организирането и извършването на тежки нарушения на правото на справедлив процес, за изтезания, за жестоко, нечовешко или унизително отношение, както и за безразборното, прекомерно и зачестило изпълнение на смъртното наказание, в т.ч. публични екзекуции, пребиване с камъни, обесване или екзекуции на непълнолетни нарушители в разрез с международните задължения на Иран в областта на правата на човека.
(5)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на някои мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през техните територии на лицата, отговорни за сериозните нарушения на правата на човека в Иран, и свързаните с тях лица, посочени в приложението.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват на техните собствени граждани да влизат на териториите им.
3. Параграф 1 не засяга случаите, когато дадена държава-членка е обвързана от задължение по международното право, а именно:
а)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна конференция, свикана от ООН или провеждана под нейна егида;
в)
по силата на многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
по силата на Договора за помирение от 1929 г. (Латеранския договор), сключен от Светия престол (Ватикана) и Италия.
4. Параграф 3 се смята за приложим и в случаите когато дадена държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
5. Съветът се информира надлежно във всеки един от случаите когато някоя държава-членка предоставя освобождаване в съответствие с параграфи 3 или 4.
6. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени с параграф 1, когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чиито домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се провежда политически диалог, чрез който пряко се насърчават демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Иран.
7. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 6, нотифицира Съвета за това в писмена форма. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или няколко членове на Съвета не се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни, считано от деня на получаване на нотификацията за предложеното освобождаване. В случай че един или повече от членовете на Съвета повдигнат възражение, Съветът при все това може да реши с квалифицирано мнозинство да разреши предложеното освобождаване.
8. Когато в съответствие с параграфи 3, 4, 6 или 7 държава-членка разреши на посочени в приложението лица да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение важи само за целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 2
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от лица, отговорни за сериозни нарушения на правата на човека в Иран, и финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от свързаните с тях лица и образувания, както е посочено в приложението.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не могат да се предоставят пряко или непряко на разположение на или за използване от лицата и образуванията, включени в приложението.
3. Компетентният орган на дадена държава-членка може да разреши освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси или предоставянето на някои финансови средства или икономически ресурси при условия, които сметне за подходящи, след като установи, че съответните финансови средства и икономически ресурси са:
а)
необходими за задоволяване на основните нужди на лицата, посочени в приложението, и на членовете на семействата им, които са на тяхна издръжка, включително разходи за храна, наем или ипотечен заем, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размера си професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставяне на правни услуги;
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги за рутинно поддържане и управление на замразени финансови средства или икономически ресурси; или
г)
необходими за извънредни разходи, при условие че най-малко две седмици преди даването на разрешение компетентният орган е съобщил на компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията основанията, поради които смята, че следва да бъде дадено конкретно разрешение.
Съответната държава-членка информира останалите държави-членки и Комисията за всяко разрешение, дадено съгласно настоящия параграф.
4. Чрез дерогация от параграф 1, компетентните органи на държава-членка могат да разрешат освобождаването на определени замразени финансови средства или икономически ресурси, ако са изпълнени следните условия:
а)
финансовите средства или икономическите ресурси са предмет на съдебна, административна или арбитражна обезпечителна мярка, наложена преди датата, на която лицето или образуванието, посочено в параграф 1, е включено в приложението, или са предмет на съдебно, административно или арбитражно решение, постановено преди тази дата;
б)
финансовите средства или икономическите ресурси ще бъдат използвани изключително за удовлетворяване на искове, гарантирани чрез това обезпечение или признати за валидни в това решение, в границите, установени от приложимите закони и разпоредби, уреждащи правата на лицата, подали такива искове;
в)
обезпечението или решението не са в полза на лице или образувание, посочени в приложението; както и
г)
признаването на обезпечението или на решението не противоречи на обществения ред в съответната държава-членка.
Съответната държава-членка информира останалите държави-членки и Комисията за всяко разрешение, дадено съгласно настоящия параграф.
5. Параграф 1 не възпрепятства посочено лице или образувание да извършва плащане, дължимо по договор, сключен преди датата на включването на това лице или образувание в приложението, при условие че съответната държава-членка е установила, че плащането не се получава пряко или косвено от лице или образувание, посочени в параграф 1.
6. Параграф 2 не се прилага към начисляването по замразените сметки на:
а)
лихви или други доходи от тези сметки; или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки стават предмет на мерките, предвидени в параграфи 1 и 2,
при условие че всички такива лихви, други постъпления и плащания продължават да са предмет на мерките, предвидени в параграф 1.
Член 3
1. По предложение на държава-членка или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност Съветът установява списъка в приложението и измененията в него.
2. Съветът съобщава решението си на засегнатото лице или образувание, включително основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на известие, за да се даде възможност на това лице или образувание да представи възражения.
3. Когато са представени възражения или са представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява засегнатото лице или образувание.
Член 4
1. В приложението се съдържат основанията за включването на засегнатите лица и образувания.
2. В приложението се съдържа и информацията, необходима за идентифициране на засегнатите лица и образувания, когато такава информация е на разположение. По отношение на лицата такива данни могат да включват имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номерата на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията информацията може да включва имената, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност.
Член 5
За да се увеличи максимално въздействието на предвидените в настоящото решение мерки, Съюзът насърчава трети държави да предприемат подобни ограничителни мерки.
Член 6
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Настоящото решение се прилага до 13 април 2012 г. То подлежи на постоянно преразглеждане. То се подновява или изменя при необходимост, ако Съветът прецени, че целите му не са постигнати.
Съставено в Люксембург на 12 април 2011 година.
DECISIONE 2011/235/PESC DEL CONSIGLIO
del 12 aprile 2011
concernente misure restrittive nei confronti di determinate persone ed entità in considerazione della situazione in Iran
IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sull’Unione europea, in particolare l’articolo 29,
considerando quanto segue:
(1)
Il 21 marzo 2011, il Consiglio ha ribadito la sua profonda preoccupazione per il deteriorarsi della situazione dei diritti umani in Iran.
(2)
Il Consiglio ha rilevato, in particolare, il drammatico aumento delle esecuzioni capitali registrato negli ultimi mesi e la sistematica repressione attuata nei confronti dei cittadini iraniani, che sono vittime di vessazioni e arresti per aver esercitato i loro legittimi diritti alla libertà di espressione e di riunione pacifica. L’Unione ha altresì ribadito la sua ferma condanna del ricorso alla tortura e ad altre pene o trattamenti crudeli, disumani o degradanti.
(3)
In tale contesto, il Consiglio ha riaffermato la sua determinazione a continuare a far fronte agli abusi concernenti i diritti umani in Iran e ha dichiarato di essere pronto ad introdurre misure restrittive nei confronti dei responsabili di gravi violazioni in materia di diritti umani in Iran.
(4)
Le misure restrittive dovrebbero essere dirette a persone che, in qualità di complici o responsabili, hanno ordinato o attuato gravi violazioni dei diritti umani reprimendo manifestanti pacifici, giornalisti, difensori dei diritti umani, studenti o altre persone che rivendicano i propri diritti legittimi, tra cui la libertà di espressione, nonché a persone che, in qualità di complici o responsabili, hanno ordinato o attuato gravi violazioni del diritto a un processo equo, torture, trattamenti crudeli, disumani o degradanti, o l’applicazione sempre più frequente, indiscriminata e sproporzionata della pena di morte, tra l’altro mediante esecuzione pubblica, lapidazione, impiccagione o esecuzione di minorenni autori di reati, in violazione degli obblighi internazionali assunti dall’Iran in materia di diritti umani.
(5)
È necessaria un’ulteriore azione dell’Unione per attuare alcune misure,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
1. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per impedire l’ingresso o il transito nel loro territorio dei responsabili di gravi violazioni dei diritti umani in Iran e delle persone ad essi associate, elencati nell’allegato.
2. Il paragrafo 1 non comporta l’obbligo per uno Stato membro di rifiutare l’ingresso nel suo territorio ai propri cittadini.
3. Il paragrafo 1 fa salve le situazioni in cui uno Stato membro sia vincolato da un obbligo derivante dal diritto internazionale, in particolare:
a)
in qualità di paese che ospita un’organizzazione intergovernativa internazionale;
b)
in qualità di paese che ospita una conferenza internazionale convocata dall’Organizzazione delle Nazioni Unite o sotto gli auspici di questa organizzazione;
c)
in virtù di un accordo multilaterale che conferisce privilegi e immunità; o
d)
in virtù del trattato di conciliazione del 1929 (Patti lateranensi) concluso tra la Santa Sede (Stato della Città del Vaticano) e l’Italia.
4. Il paragrafo 3 si applica anche qualora uno Stato membro ospiti l’Organizzazione per la sicurezza e la cooperazione in Europa (OSCE).
5. Il Consiglio è debitamente informato in ciascuna delle situazioni in cui uno Stato membro concede una deroga ai sensi del paragrafo 3 o 4.
6. Gli Stati membri possono concedere deroghe alle misure stabilite a norma del paragrafo 1 quando il viaggio è giustificato da ragioni umanitarie urgenti o dall’esigenza di partecipare a riunioni intergovernative, comprese quelle promosse dall’Unione o ospitate da uno Stato membro che esercita la presidenza di turno dell’OSCE, in cui si conduce un dialogo politico che promuove direttamente la democrazia, i diritti umani e lo stato di diritto in Iran.
7. Uno Stato membro che intenda concedere le deroghe di cui al paragrafo 6 presenta al riguardo una notifica scritta al Consiglio. La deroga si considera concessa a meno che, entro due giorni lavorativi dalla ricezione della notifica in questione, vi sia un’obiezione scritta di uno o più membri del Consiglio. Se uno o più membri del Consiglio sollevano obiezioni, il Consiglio, deliberando a maggioranza qualificata, può comunque decidere di concedere la deroga proposta.
8. Nei casi in cui uno Stato membro autorizzi, ai sensi del paragrafo 3, 4, 6 o 7, l’ingresso o il transito nel suo territorio delle persone elencate nell’allegato, l’autorizzazione è limitata ai fini e alle persone oggetto dell’autorizzazione stessa.
Articolo 2
1. Sono congelati, tutti i fondi e le risorse economiche appartenenti, posseduti, detenuti o controllati da persone responsabili di gravi violazioni dei diritti umani in Iran e tutti i fondi e le risorse economiche appartenenti, posseduti, detenuti o controllati da persone ed entità ad esse associate, elencate nell’allegato.
2. Nessun fondo o risorsa economica è messo a disposizione, direttamente o indirettamente, o a beneficio delle persone e delle entità di cui all’allegato.
3. Alle condizioni che ritiene appropriate l’autorità competente di uno Stato membro può autorizzare che taluni fondi o risorse economiche congelati siano sbloccati o che taluni fondi o risorse economiche siano messi a disposizione avendo stabilito che i fondi o le risorse economiche in questione sono:
a)
necessari per soddisfare le esigenze di base delle persone di cui all’allegato e dei loro familiari da essi dipendenti, compresi i pagamenti relativi a generi alimentari, affitti o ipoteche, medicinali e cure mediche, imposte, premi assicurativi e servizi pubblici;
b)
destinati esclusivamente al pagamento di onorari congrui e al rimborso delle spese sostenute per la prestazione di servizi legali;
c)
destinati esclusivamente al pagamento di diritti o di spese di servizio connessi alla normale gestione o alla custodia dei fondi o delle risorse economiche congelati; o
d)
necessari per coprire spese straordinarie, purché l’autorità competente abbia comunicato all’autorità competente degli altri Stati membri e alla Commissione, almeno due settimane prima dell’autorizzazione, i motivi per cui ritiene che dovrebbe essere concessa un’autorizzazione specifica.
Lo Stato membro in questione informa gli altri Stati membri e la Commissione in merito alle autorizzazioni concesse a norma del presente paragrafo.
4. In deroga al paragrafo 1, le autorità competenti di uno Stato membro possono autorizzare che taluni fondi o risorse economiche congelati siano sbloccati, purché siano soddisfatte le seguenti condizioni:
a)
i fondi o le risorse economiche siano oggetto di un vincolo di natura giudiziaria, amministrativa o arbitrale sorto prima della data in cui la persona o l’entità di cui al paragrafo 1 è stata elencata nell’allegato, o di una decisione di natura giudiziaria, amministrativa o arbitrale adottata prima di tale data;
b)
i fondi o le risorse economiche vengano usati esclusivamente per soddisfare i crediti garantiti da tale vincolo o riconosciuti validi da tale decisione, entro i limiti fissati dalle leggi e dai regolamenti applicabili che disciplinano i diritti dei creditori;
c)
il vincolo o la decisione non vada a favore di una persona o entità elencata nell’allegato; e
d)
il riconoscimento del vincolo o della decisione non sia contrario all’ordine pubblico dello Stato membro interessato.
Lo Stato membro in questione informa gli altri Stati membri e la Commissione in merito alle autorizzazioni concesse a norma del presente paragrafo.
5. Il paragrafo 1 non osta a che la persona o l’entità inclusa nell’elenco effettui il pagamento dovuto nell’ambito di un contratto concluso prima della data della sua inclusione nell’elenco dell’allegato, purché lo Stato membro interessato abbia determinato che il pagamento non è direttamente o indirettamente percepito da una persona o entità di cui al paragrafo 1.
6. Il paragrafo 2 non si applica al versamento su conti congelati di:
a)
interessi o altri profitti dovuti su detti conti; o
b)
pagamenti dovuti per contratti, accordi od obblighi conclusi o sorti anteriormente alla data in cui tali conti sono divenuti soggetti alle misure di cui ai paragrafi 1 e 2;
purché tali interessi, altri profitti e pagamenti rimangano soggetti alle misure di cui al paragrafo 1.
Articolo 3
1. Il Consiglio, deliberando su proposta di uno Stato membro o dell’alto rappresentante dell’Unione per gli affari esteri e la politica di sicurezza, predispone e modifica l’elenco riportato nell’allegato.
2. Il Consiglio trasmette la sua decisione e i motivi dell’inserimento nell’elenco alla persona o all’entità interessata direttamente, se l’indirizzo è noto, o mediante la pubblicazione di un avviso, dando alla persona o all’entità la possibilità di presentare osservazioni.
3. Qualora siano presentate osservazioni o siano addotte nuove prove sostanziali, il Consiglio riesamina la decisione e ne informa di conseguenza la persona o l’entità interessata.
Articolo 4
1. L’allegato indica i motivi dell’inserimento delle persone ed entità interessate nell’elenco.
2. L’allegato riporta inoltre, ove disponibili, le informazioni necessarie a identificare le persone o entità interessate. Con riguardo alle persone, tali informazioni possono includere i nomi, compresi gli pseudonimi, la data e il luogo di nascita, la cittadinanza, il numero del passaporto e della carta d’identità, il genere, l’indirizzo, se noto, e la funzione o professione. Con riguardo alle entità, tali informazioni possono includere i nomi, la data e il luogo di registrazione, il numero di registrazione e la sede di attività.
Articolo 5
Per massimizzare l’impatto delle misure di cui alla presente decisione, l’Unione incoraggia i paesi terzi ad adottare analoghe misure restrittive.
Articolo 6
La presente decisione entra in vigore alla data di adozione.
La presente decisione si applica fino al 13 aprile 2012. Essa è costantemente riesaminata. È prorogata o modificata, a seconda del caso, se il Consiglio ritiene che i suoi obiettivi non siano stati raggiunti.
Fatto a Lussemburgo, addì 12 aprile 2011.