РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 юли 2010 година
относно парафискалната такса за популяризиране на виното, прилагана от Португалия, C 43/04 (ex NN 38/03)
(нотифицирано под номер C(2010) 4891)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/6/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (1), и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба, с писмо от 20 януари 2003 г. Европейската комисия направи запитване до португалските власти относно парафискалната такса, предназначена „за популяризиране на виното“, която се събира от Института за лозата и виното, както и за мерките, финансирани с приходите от тази такса.
(2)
Постоянното представителство на Португалия към Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 14 март 2003 г. В отговор на въпросите, зададени от службите на Комисията, с факс от 14 май и 22 декември 2003 г. беше изпратена допълнителна информация с писма от 4 август 2003 г., 2 септември 2003 г., 24 февруари 2004 г. и 15 юли 2004 г.
(3)
Тъй като прилагането на въпросния механизъм е започнало през 1995 г. без предварително разрешение от страна на Комисията, той е вписан в регистъра на помощите, за които не е представено уведомление. Наистина мерките, които Португалия изпълнява, са нови помощи, за които Комисията не е уведомена и поради това са неправомерни по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 (3) (настоящ член 108 от ДФЕС).
(4)
С писмо от 6 декември 2004 г. [C(2004) 4522] Комисията уведоми Португалия за решението си да открие официална процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 на ДФЕС по отношение на тази помощ. Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения по разглежданата мярка.
(5)
Португалските власти представиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г. Комисията не е получила мнения от трета заинтересована страна.
II. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(6)
В тази глава са изложени накратко контекстът и основните значими факти, свързани с разглежданите в настоящото решение мерки. Подробностите по тези факти са изложени в решението за откриване на процедурата, посочена в съображение 4 по-горе.
1. Институт за лозата и виното
(7)
Институтът за лозата и виното (ИЛВ) е публичен орган, създаден през 1986 г. с цел да гарантира контрола и общата координация на лозаро-винарския сектор в Португалия. Съгласно разпоредбите на Наредба-закон № 99/97 от 26 април 1997 г.„Основен закон на Института за лозата и виното“ (5), той има общи функции за подпомагане, изследване, контрол, наблюдение и популяризиране на производството и предлагането на пазара на вино и производни продукти и за тази цел разполага с административна и финансова независимост.
(8)
Този орган развива дейности, отредени от националното и общностното законодателство във връзка с лозарския сектор, и по-специално, това е националният орган, определен от португалската държава (6) да отговаря за контрола върху спазването на общностните разпоредби относно лозаро-винарския сектор (7), съгласно параграф 1 от член 72 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино.
(9)
Измежду своите задачи, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, ИЛВ развива два вида дейности:
-
дейности, насочени основно към вината и лозаро-винарските продукти, произвеждани в Португалия, а именно функциите, свързани с кадастъра и лозарското наследство, както и с одита на системите за качество и сертификацията на качествените вина, произведени в определени райони (КВПОР) и на регионалните вина (средно 2,8 % от бюджета на ИЛВ), и
-
дейности, които са предназначени, без разлика, за вината и лозаро-винарските продукти, произхождащи от Португалия и за тези, произхождащи от други държави-членки или от трети държави и които се продават в Португалия, а именно дейностите по управлението и координацията на пазара на виното, контрола и наблюдението на лозарския сектор съгласно националното и общностното законодателство (дейности, които изразходват почти целия бюджет на ИЛВ).
(10)
ИЛВ действа също и като доставчик на някои услуги на трети лица, а именно: (i) организиране и популяризиране на дейности, свързани с обучението за икономическите оператори, браншовите и междубраншовите организации в лозарския сектор и за служителите на ИЛВ; (ii) предоставя на разположение на икономическите субекти от сектора складов капацитет от инфраструктурата на ИЛВ, и (iii) предоставя услуги от лабораторията на ИЛВ, както и обучение на собствения си персонал и на други оператори в лозаро-винарския сектор (финансирано в голяма степен от общностни и национални програми за подпомагане).
2. Мерки за популяризиране на виното
(11)
ИЛВ осигурява също и организацията на популяризиране на виното. Това се изразява в осигуряване на подкрепа за представителните междубраншови асоциации в лозаро-винарския сектор, които предвиждат да развиват дейности, свързани с популяризиране и рекламата на вино и винарски продукти. Тази подкрепа се финансира с част от постъпленията от приходите от таксата за популяризиране върху националните и вносните продукти, чийто процент се определя годишно от португалските власти, които същевременно установяват критериите за подбор на икономическите субекти, получаващи тази подкрепа (8).
(12)
От 1997 г. подкрепата за общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти се предоставя с открита конкурсна процедура на една португалска представителна междубраншова асоциация в лозаро-винарския сектор, наречена Viniportugal. И така, бидейки единствен кандидат от 1997 г. насам, Viniportugal е единственият бенефициер на цялата парафискална такса, предназначена за такива цели.
(13)
Ставката на таксата е предназначена за финансиране на два различни вида кампании за популяризиране:
-
първо, кампании за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия без позоваване на произхода;
-
кампании за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и трети държави.
2.1. Общо популяризиране на виното в Португалия
(14)
По отношение на кампаниите за общо популяризиране на виното в Португалия португалските власти твърдят, че Viniportugal осъществява функции, свързани с подкрепата и извършването на дейности за популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти като популяризиране на културни и научни дейности, свързани със сектора на виното. В този контекст Viniportugal популяризира културата на виното чрез организирането на панаири и изложения на този специалитет, публикации в същата област, дейности по представянето и разпространяването, както и чрез рекламни кампании поради очакването, че популяризирането на виното по принцип влияе пряко върху консумацията му в Португалия.
(15)
Португалските власти отбелязват, че във всички случаи осъществяваните от Viniportugal насърчителни и рекламни дейности не целят да разубеждават потребителите да купуват винарски продукти от други държави-членки или да омаловажават тези продукти. Също така това не носи полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(16)
Основната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите хора от двата пола сред възрастните потребители към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки.
(17)
Viniportugal насърчава също и публикуването на книги, проспекти и практически ръководства за виното с цел да се популяризира културата на виното; асоциацията сключва договори с висше учебни заведения за популяризиране на обучението на професионалисти в областта на виното и ресторантьорството; подпомага португалската асоциация на сомелиерите с цел подобряване качеството на вината, които се сервират на публични места и гарантиране на познаването на качествата на виното по принцип; и накрая, Viniportugal насърчава умерената и отговорна консумация на вино, като си сътрудничи със здравните институции чрез организирането на семинари за борба с високите нива на алкохол в кръвта и за безопасност по пътищата и чрез предложение за кодекс на добрите практики в рекламата на виното, с цел популяризиране на виното по достоен начин и предотвратяване на популяризирането на употребата на алкохол преди юношеска възраст. Португалските власти представиха и рекламни извадки, които доказват спазването на посочените принципи.
2.2. Популяризиране на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(18)
От друга страна, относно кампаниите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и на трети държави, португалските власти посочват, че дейностите, развивани на пазарите на други държави-членки и на трети държави, целят популяризирането на португалските вина и се конкретизират в публикуването на рекламни обяви в специализирани списания, разпространяването на Newsletters, участието в специализирани изложения и насърчаването на посещения в Португалия на журналисти, специализирани в тази област. Те гарантират, че кампаниите нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и че това не носи полза на конкретно предприятие или на отделен производител. В тази връзка португалските власти приведоха примери и мостри от рекламни кампании в специализираната чуждестранна преса.
3. Свързани с обучението мерки
(19)
ИЛВ отговаря за насърчаването и осъществяването на дейности, свързани с техническото обучение и с повишаване на информираността на икономическите субекти в лозаро-винарския сектор, с цел да се гарантира качеството на вината и лозаро-винарските продукти. В периода 1997-2002 г. бяха организирани различни обучения за служителите на ИЛВ (1 449 служители), за други държавни служители и в по-малка степен (135 служители) за операторите в сектора.
(20)
Португалските власти подчертават, че разходите за организираните от ИЛВ обучения през този период, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“ (Система за лозаро-винарска информация и управление - 2000), възлизащо на 367,12 EUR, са били изцяло поети от програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури (PAMAF) 6 и от програма Агро/Мярка 7, и двете съфинансирани от Европейския социален фонд. Те уточняват, че поради това не се е наложило нито ИЛВ, нито икономическите субекти да участват във финансирането на тези обучения.
4. Такса за популяризиране на виното
(21)
Анализираната мярка касае използването на приходите от една парафискална такса, която Институтът за лозата и виното (за по-кратко ИЛВ) събира от операторите в сектора от 1995 г. (9) насам. Таксата има за цел да осигури на този публичен орган достатъчно средства за осъществяването на задачите, свързани с коо рдинацията в лозаро-винарския сектор в Португалия, които представляват над 62 % от бюджета за функционирането на ИЛВ.
(22)
Съгласно член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97 (Наредба-закон 119/97), вината и лозаро-винарските продукти от националната територия, както и продуктите от внос, които се предлагат на пазара в Португалия, се облагат с такса за популяризиране, която представлява компенсация за услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общото популяризиране и общата координация на сектора, или Азорските острови и Мадейра - от съответните регионални служби.
(23)
Таксата за популяризиране се прилага не само за лозаро-винарските продукти, които са произведени и се предлагат на пазара в Португалия, но и за тези, които са произведени в Португалия и предлагат на пазара или в други държави-членки, или в трети държави (износ), както и за лозаро-винарските продукти, произхождащи от други държави-членки или трети държави, които се предлагат на пазара в Португалия (внос).
(24)
Сумата, която трябва да се плати, се определя всяка година от компетентните органи на Министерство на земеделието. Тази сума варира в зависимост от това дали продуктът е разфасован или не, както и от вместимостта на съда (10).
(25)
Приходите от таксата за популяризиране са предназначени, въпреки наименованието ѝ, на първо място - за финансиране на услугите, свързани с общата координация на винарския сектор, които се осъществяват от ИЛВ, и на второ място - за дейностите, свързани с популяризирането на виното и лозаро-винарските продукти.
(26)
При откриването на процедурата Комисията счете, че при упражняването на дейностите, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, отредени на ИЛВ от националното и общностното законодателство, както и при организирането от него на отпускането на помощ за популяризиране на виното, той действа не само като частен оператор, но и като публичен орган, и че следователно помощта за него не е държавна (вж точка 66 от решението за откриване на процедурата).
(27)
По отношение на дейностите на ИЛВ като доставчик на определени услуги на трети страни съгласно пазарните условия (вж по-горе съображение 15), не е имало икономическо предимство за ИЛВ поради позицията му на пазара и следователно липсва и държавна помощ по отношение на него (вж точка 70 от решението за откриване на процедура).
(28)
Въз основа на информацията, с която разполага, Комисията счете също така, че не е имало икономическо предимство, и следователно помощ в полза на Viniportugal. Тази междубраншова асоциация е само доставчик на услуги, който е бил избран да предоставя такива услуги съгласно обективни критерии и чрез открита, прозрачна и недискриминационна процедура (вж точка 87 от решението за откриване на процедура).
(29)
На етапа на откриване на процедурата по разследване обаче Комисията е счела, че е имало държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС в полза на икономическите оператори във сектора на виното относно финансирането на кампании за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти (вж точка 80 от решението за откриване на процедура).
(30)
По отношение на дейностите, свързани с обучението, Комисията също е счела, че е налице държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (вж точки 79 и 80 от решението за откриване на процедурата).
(31)
Комисията е открила процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, защото е имала съмнения относно съвместимостта на тези два вида помощи с вътрешния пазар.
(32)
И така по отношение на подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и на трети държави, на етапа на откриване на процедурата Комисията не е имала достатъчно информация, позволяваща ѝ да заключи, че тези кампании, въпреки че упоменават произхода на вината, предават само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, което се основава единствено на произхода им (вж точка 119 от решението за откриване на процедурата).
(33)
По отношение финансирането на помощите за популяризиране и обучение, съгласно практиката на Съда, Комисията счете, че помощ за националните производители може да се финансира от парафискални такси, налагани и върху вноса на същия продукт от производителите в другите държави-членки само доколкото бъдат осигурени гаранции, че те ще могат да ползват тези предимства по същия начин като националните производители. Но на етапа на откриването на процедурата Комисията не разполагаше с достатъчно информация, която да ѝ позволи да заключи, че в конкретния случай не е имало дискриминация между националните продукти и вносните такива. Тоест, тя не е могла да заключи, че продуктите, произхождащи от други държави-членки, които също е трябвало да платят таксата, са ползвали по същия начин и в същата степен като националните продукти всички предимства, произтичащи от таксата (вж точка 135 от решението за откриване на процедура).
(34)
И така Комисията поиска от португалските власти да предоставят всякаква информация, която би била полезна за оценяването на въпросните мерки, конкретно по повод на недискриминационния характер на метода на финансиране на разглежданите помощи (тоест, помощите за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти, както в Португалия, така и на територията на други държави-членки и трети държави) и на обективния характер на рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави.
(35)
Това решение се ограничава до разследването на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на влизането в сила на новите Основни насоки на Общността за държавните помощи за земеделския и горския сектор за периода 2007-2013 г., без да се засяга позицията, която Комисията ще вземе относно прилагането на таксата за популяризиране след тази дата.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(36)
Вследствие решението за откриване на процедура съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС, португалските власти изпратиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г.
1. Помощи за обучение
(37)
По отношение на помощите за обучение португалските власти уточниха следните факти:
(38)
Между 1997 г. и 2000 г. ИЛВ е предприел дейности, свързани с обучението, във връзка с основни въпроси на лозаро-винарския сектор в Португалия, насочени главно към служители на ИЛВ и на други държавни органи, и в по-малка степен към представители на лозаро-винарския сектор.
(39)
Разходите за всички насърчавани и приключени дейности от ИЛВ през въпросния период са изцяло поети от „програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури“ (PAMAF) 6 и от програма „Агро/Мярка 7“, която е отчасти финансирана от Общността - Европейски социален фонд (ЕСФ), и отчасти на национално равнище - чрез „плана за инвестиции и разходи за развитието на централната администрация“ (PIDDAC).
(40)
Единствената дейност през въпросния период, разходите за която са били реално покрити от бюджета на ИЛВ е обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, проведено през 2000 г., на обща стойност от 367,12 EUR, насочено към служителите на регионалните отдели за селско стопанство (регионалните служби на Министерство на земеделието) и служителите на регионалните комитети по лозарство, които са компетентните органи за гарантирането на автентичността и качеството на вината от конкретни райони.
(41)
И накрая португалските власти считат за необходимо да подчертаят, че поради незначителните разходи за тази дейност - само 367,12 EUR - влиянието върху конкуренцията на вътрешен пазар е незначително, или поне de minimus.
2. Помощи за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави.
(42)
По отношение на съмненията, изразени от Комисията по повод подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и трети държави, португалските власти предоставиха следната информация:
(43)
Дейностите на Viniportugal, свързани с популяризирането и рекламата в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави, са от общ характер и нямат за цел популяризирането на определени предприятия или отделни производители.
(44)
Тези кампании не целят да дискредитират лозаро-винарските продукти на други държави-членки и не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки; те съответстват на приложимото общностно законодателство (именно законодателството относно етикетирането, представянето и рекламата на хранителните продукти). Следователно рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз и в трети държави спазват отрицателните критерии, установени в параграфи 18-30 на Основните насоки на Общността, приложими за държавните помощи за рекламата на продуктите, изброени в Приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в Приложение I (11) (наричани по-нататък „Основни насоки за държавните помощи за рекламата“), които са в сила по време на прилагането на въпросната помощ.
(45)
Също така тези дейности изпълняват положителните критерии, изложени в параграф 31 и следващи Основните насоки за държавните помощи за рекламата. В действителност тези дейности целят да запознаят потребителите в други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите в португалския сектор на лозарството, по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(46)
Кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати. Кампаниите не съдържат никакви субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход, което е в съответствие с Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(47)
Следователно португалските власти заявяват, че рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз, както и тези в трети държави трябва да се считат за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 буква в) на ДФЕС и на Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(48)
В подкрепа на своето становище португалските власти представят примери и извадки от рекламни кампании в чуждестранната специализирана преса.
3. Финансиране на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино в други държави-членки и в трети държави
(49)
По отношение на съмненията, изказани от Комисията спрямо финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино в други държави-членки и в трети държави, португалските власти изтъкват, че за периода 1997-2005 г. постъпленията от събирането на таксата върху продуктите, произхождащи от други държави-членки представляват едва 15 % от общите постъпления от тази такса.
Годишни постъпления от събирането на таксата за популяризиране на виното (Средногодишно за 1998-2005 г. (12))
Произход
Сума
(EUR)
%
Национални вина и лозаро-винарски продукти
7 327 957
85 %
Вина и лозаро-винарски продукти от други държави-членки и трети държави
1 293 169
15 %
Общо средногодишни постъпления (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
В този контекст португалските власти считат, че вносните продукти допринасят само за плащането на част от осъщественото в Португалия общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, която е в полза и на националните продукти, и на тези произхождащи от други държави-членки. Също така според португалските власти останалата част от финансирането на общото популяризиране се осигурява от частта от облагането на националните продукти, които ползват в същата степен предимствата, произтичащи от тях. От друга страна португалските власти уточняват, че средните разходи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти са много по-високи, отколкото частта от сумата, отпусната на Viniportugal, която е получена от таксата за популяризиране, начислявана върху продуктите на други държави-членки. Според португалските власти отпусканата годишно помощ на Viniportugal за въпросния период представлява между 25 % и 45 % от приходите от таксата за популяризиране на виното (вж по-горе съображение 15). Само 15 % от тази сума се формират от събраната такса от продукти, внос от други държави-членки. Колкото до останалите 85 %, те са от приходите от таксата върху националните продукти (13). Следователно дейността на Viniportugal се финансира най-вече от постъпленията от събраната такса върху националните продукти.
(51)
Португалските власти добавят, че през същия този период разходите на Viniportugal за акциите, свързани с общото популяризиране на виното в Португалия, представляват средно 32 % от разходите на тази асоциация.
Разходи на Viniportugal (средно годишно за 1998 - 2005 (14))
Акции
Сума
(EUR)
%
Промоционални и рекламни акции в други държави-членки и трети държави
1 119 293
68 %
Акции за общо популяризиране в Португалия
525 698
32 %
Общо средни разходи годишно (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Като се има предвид, че приносът на таксата върху продуктите от други държави-членки за дейностите на Viniportugal представлява едва 15 % от общите приходи на асоциацията от таксата за популяризиране, португалските власти заключават, че следователно той се ограничава до финансирането само на част от разходите за акциите за общо популяризиране, осъществени от Viniportugal в Португалия.
(53)
Тези акции, които според португалските власти могат да бъдат от полза както за националните продукти, така и за внесените такива от други държави-членки, от една страна са финансирани от таксата върху продуктите на други държави-членки, а от друга, от таксата върху националните продукти.
(54)
Останалата част от таксата, събрана върху националните продукти - за дейността на Viniportugal, е предназначена за финансиране на всички акции за популяризиране и реклама на португалските вина в други държави-членки и в трети държави, бидейки по този начин единственият източник за финансиране на тези дейности.
(55)
В заключение португалските власти заявяват, че няма дискриминация между националните вина и лозаро-винарски продукти и произхождащите от други държави-членки, доколкото i) и едните и другите допринасят за финансирането на дейностите, свързани с общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия, и доколкото тези дейности са в полза и на националните продукти и на внасяните от други-държави-членки; ii) промоционалните и рекламните кампании, осъществявани от Viniportugal в други държави-членки и в трети държави, които носят полза изключително за португалското вино, са изключително финансирани с част от постъпленията от събраната такса върху националните вина и лозаро-винарски продукти.
(56)
Според португалските власти механизмът на финансиране на въпросните помощи следва да се счита съвместим с членове 107 и 110 на ДФЕС.
IV. ПРЕЦЕНКА
1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(57)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими за производството на продукти от лозаро-винарския сектор и търговията с тях по силата на член 71 от Регламент (ЕО) № 1493/99 (15) относно общата организация на пазарите на тези продукти.
(58)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(59)
За попадането на дадена мярка в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да бъдат кумулативно изпълнени следните четири условия: 1) мярката трябва да се финансира от държавата или с държавни средства, 2) тя трябва да касае избирателно определени производствени предприятия или сектори, 3) тя трябва да включва икономическо предимство за предприятията бенефициери, 4) тя трябва да засяга търговията в рамките на Общността и да нарушава или да представлява заплаха от нарушаване на конкуренцията.
(60)
В решението за откриване на официалната процедура по разследване Комисията изразява съмнения по следните въпроси: първо, относно съвместимостта на мерките за популяризиране на пазари на други държави-членки и трети държави с член 107 от ДФЕС; второ, относно съвместимостта на мерките, свързани с обученията, организирани от ИЛВ, с член 107 от ДФЕС; и трето, относно съвместимостта на финансирането чрез парафискалната такса на мерките, свързани с популяризиране на пазарите на други държави-членки и трети държави. Следователно Комисията ограничава своето разследване до тези въпроси.
1.1. Държавни средства
(61)
Помощите, които са обект на настоящата процедура по разследване, са финансирани чрез парафискална такса, предназначена за популяризиране на виното.
(62)
По отношение на въпроса дали приходите от парафискалните такси могат да се разглеждат като държавни средства, следва да се отбележи, че не трябва да се прави никаква разлика по отношение на държавните средства, когато помощта се отпуска директно от държавата и когато помощта се отпуска от държавни или частни организации, които са посочени или създадени от държавата. (16)
(63)
На 15 юли 2004 г. Съдът на Европейските общности в решението си по делото Pearle (17) (дело C-345/02) постанови, че задължителните такси, събирани от посреднически орган за всички предприятия в определен професионален сектор, не трябва да се разглеждат като държавни средства, ако са спазени следните четири кумулативни условия:
а)
Съответната мярка е определена от професионална организация, която представлява предприятията и работещите в даден професионален сектор, и не служи като инструмент за осъществяване на определена от държавата политика;
б)
Така определените цели се финансират изцяло от вноските на предприятията в този сектор;
в)
Начинът на финансиране и ставката/сумата на вноските се определят в професионалната организация в сектора, от представители на служителите и работниците, без никаква намеса от страна на държавата.
г)
Вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без евентуална намеса на държавата.
(64)
Мярката, за която е направено уведомление, изглежда не отговаря на всичките тези условия. Таксата, предвидена „за популяризиране на виното“, е установена от португалски орган с наредба-закон (вж. съображение 11), като инструмент за изпълнение на политика, която е определена от португалското правителство, а именно популяризиране на виното. Освен това, португалският орган има възможност, в качеството си на законодател, да се намесва при определянето на финансовите условия за мярката и използването на вноските. В разглеждания случай интервенцията на португалската държава в този смисъл личи ясно от разпоредбите на Наредбите-закони № 137/95 от 14 юни и № 119/97 от 15 май.
(65)
Тъй като условията a), в) и г) от решението по случая Pearle не са изпълнени, приходите от така наречената такса за популяризиране следователно се приемат като „държавни средства“.
1.2. Наличие на селективно предимство
(66)
Следователно има основание да се провери дали анализираният механизъм „нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки“. Наличието на помощ следва да бъде установено при потенциалните бенефициери на популяризирането на вино и неговото финансиране.
(67)
И така, за да представлява помощ по смисъла на член 107, отпуснатата компенсация с държавни средства трябва да носи икономическо предимство, която не би била получена при нормални пазарни условия, и Това предимство трябва да бъде селективно. Критерият за селективност е изпълнен, когато споменатото предимство е предвидено за някои предприятия или за даден сектор на дейност. В разглеждания случай, в който виненият сектор и винарските продукти са ясно определени, това условие следователно е изпълнено.
(68)
При откриването на процедурата по разследване Комисията идентифицира като бенефициери икономическите оператори, ползващи се от услугите, предоставени от ИЛВ и Viniportugal. Независимо от въпроса дали финансирането на дейностите на ИЛВ представлява държавна помощ за този орган, поставя се също и въпросът за възможната квалификация като държавни помощи, по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, на услугите предоставени от този орган на винарския сектор. Няма съмнение, че операторите във въпросния сектор (производители, преработватели, търговци на едро, търговци на дребно и др.) са предприятия, упражняващи икономическа дейност.
(69)
Съгласно практиката на Съда се приемат именно като помощи интервенциите, които под различна форма облекчават разходите, които обикновено обременяват бюджета на предприятието и които, по този начин, без да бъдат субсидии в точния смисъл на думата, са от същото естество и водят до същия резултат (18).
(70)
Следователно е важно, на второ място, да се отговори на въпроса дали, и евентуално доколко, дейностите, финансирани с тези „държавни средства“, а именно услугите, предлагани на сектора от ИЛВ и промоционалните кампании, организирани от Viniportugal, представляват икономическо предимство за операторите от сектора.
(71)
По отношение на услугите на ИЛВ е уместно да се разбере от една страна дали, и евентуално доколко, ако ги нямаше осигурените от ИЛВ услуги, икономическите оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия би трябвало да поемат разходите за тези услуги и дали те представляват разходи, които обикновено обременяват бюджета на предприятието. За тази цел услугите следва да се разделят на три групи:
1.2.1. Услуги на ИЛВ като общ координатор на сектора
(72)
Комисията счита, че услугите и дейностите на ИЛВ като общ координатор на лозаро-винарския сектор, и по-специално функциите, свързани с надзора, контрола, сертификацията, одита, управлението на пазарните механизми, са следствие от прилагането на изискванията, установени от общностното и националното законодателство, и като такива те не са нормално обременяващи бюджета на предприятието дейности, а са дейности, които са свързани с основни функции на държавата.
1.2.2. Услуги, свързани с обучението
(73)
Все пак по отношение на финансирането на организирането на обученията, от които са могли да се възползват икономическите оператори в сектора, ясно личи, че става въпрос за предимство за тях, защото обучението е дейност, която обикновено натоварва бюджета на предприятията.
(74)
Според информацията, предоставена от португалските власти при откриването на процедурата, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, което е струвало 367,12 EUR, всички организирани от ИЛВ обучения са били съфинансирани от Европейския социален фонд и следователно не са били финансирани от приходите от парафискалната такса. Поради тази причина тези обучения не са предмет на настоящата процедура по разследване.
(75)
По отношение на единственото обучение, финансирано с приходи от таксата за популяризиране на виното, а именно обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Комисията констатира, че една нова информация би могла да промени квалификацията му като държавна помощ. Съгласно новата информация, която беше предоставена, това обучение е било изключително предназначено за служителите на регионалните отдели на Министерство на земеделието и на служителите на Регионалните лозарски комитети, които са компетентни държавни органи за контрол и проверка на автентичността и качеството на вината в съответните региони. От тази информация следва, че не става въпрос за мярка за помощ, предназначена за бенефициерите на услугите, предоставяни от ИЛВ, а за мярка за вътрешно обучение на държавната администрация.
(76)
Следователно тази мярка за обучение не представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.2.3. Услуги, свързани с осъществяването на промоционални кампании
(77)
По отношение на осъществяването на кампании за популяризиране на вино и винарски продукти чрез Viniportugal, действително има икономическо предимство за икономически оператори от сектора, особено лозаро-винарския сектор в Португалия. Организацията на популяризирането на тези продукти е разход, който обикновено обременява бюджета на предприятието.
(78)
Следователно Комисията заключава, че предоставянето на услуги, състоящи се в осъществяване на промоционални кампании, представлява селективно предимство посредством държавни средства за икономически оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия.
1.3. Ефект върху търговията и нарушаване на конкуренцията
(79)
С цел да се установи дали въпросните помощи попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва на последно място да се определи дали те могат да засегнат търговията между държавите-членки и дали нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производства.
(80)
Съдът констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (19).
(81)
Изглежда, че разглежданите мерки могат да засегнат търговията между държави-членки, доколкото те облагодетелстват националната продукция в ущърб на продукцията на други държави-членки. В действителност лозарският сектор е изключително отворен за конкуренцията на общностно ниво и следователно е много чувствителен към всякакви мерки в полза на производството на една или друга държава-членка.
(82)
Фактът, че има търговски обмен между държави-членки в сектора на виното и винарските продукти, изглежда е доказан от наличието на обща организация на пазарите в този сектор.
(83)
Следващата таблица показва като пример нивото на вътреобщностния търговски обмен на тези продукти от 1999 до 2004 г. (20).
1 000 хл
Година
Внос ЕС
Износ ЕС
1999 (ЕС-15)
35 595
40 921
2000 (ЕС-15)
-
-
2001 (ЕС-15)
32 699
35 558,4
2002 (ЕС-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (ЕС-15)
33 024,7
35 343
2004 (ЕС-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Следователно по отношение на финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с част от приходите от така наречената такса за популяризиране на виното, Комисията потвърждава своята позиция относно наличието на държавна помощ за икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.4. Заключения относно характера на „помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(85)
Комисията счита, че мерките в полза на икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти им осигуряват предимство, финансирано с държавни средства, което другите оператори не могат да ползват. Това предимство нарушава или заплашва да наруши конкуренцията, като облагодетелства определени предприятия и производства, щом като може да засегне търговията между държави-членки. Следователно Комисията заключава, че тези мерки попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
2. Законосъобразност на помощите за популяризиране и реклама
(86)
Португалските власти не са уведомили Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС за механизмите, с които е установена въпросната парафискална такса, нито за финансирането на акциите в полза на сектора на виното.
3. Разследване на съвместимостта на помощите за популяризиране и реклама
(87)
Принципът на несъвместимост, посочен в член 107, параграф 1 от ДФЕС, обаче има изключения.
(88)
По-специално член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че могат да се считат като съвместими с вътрешния пазар помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(89)
Според Съобщение на Комисията относно определянето на правила за оценка на незаконните държавни помощи, всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999, трябва да се оценява съгласно правилата и основните насоки, които са в сила в момента на отпускането на помощта.
(90)
Така съвместимостта на помощите, отпуснати преди 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена с оглед на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, изброени в Приложение II към Договора за ЕИО (21), а за помощите, отпуснати след тази дата, с оглед на цитираните по-горе Основни насоки, приложими за държавните помощи за рекламата, без да се нарушават специалните правила за временно прилагане, установени в гореспоменатите Основни насоки.
(91)
Рамката от 1987 г. и Основните насоки обаче по същество споделят едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които трябва да бъдат спазвани от всички режими за национални помощи. Така че не следва да става въпрос за рекламни акции, които противоречат на член 28 от Договора (настоящият член 34 от ДФЕС) или на производното общностно право и те не трябва да бъдат насочени в зависимост от определени предприятия.
3.1. Кампании за общо популяризиране в Португалия
(92)
Според информацията, изпратена от португалските власти, може да се заключи, че целите на тези мерки съчетават много положителни критерии, приети във визираните по-горе документи, тъй като те се вписват в целите за развитието на малките и средните предприятия и на някои региони, или дори в целите за разработване на висококачествени продукти и за здравословно хранене.
(93)
Освен това португалските власти обясняват, че посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и не са в полза на марка на конкретно предприятие или отделен производител.
(94)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 108), Комисията е счела, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционалните мерки в разглеждания случай до 1 януари 2002 г., са спазили критериите, установени в общностните разпоредби, приложими в тази област.
(95)
Считано от 1 януари 2002 г. точка 8 от Основните насоки на Общността за държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в приложение I предвижда, че промоционалните акции, като популяризирането на научни знания, организирането на панаири и изложения, участието в тях и подобните на тях акции за връзки с обществеността, включително анкети и пазарни проучвания, не се считат като реклама. Държавните помощи относно това популяризиране в широк смисъл са предмет на точки 13 и 14 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор.
(96)
Точка 13.2 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор предвижда, че помощи могат да бъдат отпускани за използване на експерти или услуги от този тип, включително технически проучвания, проучвания за осъществимост и проектиране, както и пазарни проучвания, когато тези дейности са свързани с развитието на качеството на селскостопанските продукти. Освен това в точка 14 се разрешава отпускането на помощи за предоставяне на техническа помощ в селскостопанския сектор. По-специално, разрешени са помощи за разпространяване на нови техники.
(97)
Описаните по-горе помощи могат да бъдат причислени към една или друга от тези категории, тъй като в крайна сметка те имат за цел предоставяне на техническа помощ за съответното производство чрез осигуряване на подкрепа за качествените селскостопански продукти, както и общото разпространение на техните характеристики.
(98)
В тези случаи са разрешени помощи, покриващи 100 % от разходите. Но за да се избегне отпускането на значителни суми на големи компании, общата сума на помощта, която може да бъде отпусната по тези две точки, не може да надвишава 100 000 EUR на бенефициер за срок от три години или, ако става въпрос за помощи, отпускани на предприятия, които влизат в категорията на малките и средни предприятия, съгласно дефиницията за тях, дадена от Комисията, 50 % от допустимите разходи, като се прилага най-високият размер. За целите на изчисляването на размера на помощта, получателят на услугата се приема за бенефициер.
(99)
Португалските власти обясниха, че по отношение на общите акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер следователно ще бъде под прага от 100 000 EUR за три години.
(100)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 114), Комисията счита, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционални акции в разглеждания случай след 1 януари 2002 г., изглежда отговарят на критериите, установени в общностните документи, приложими в тази област.
(101)
Предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията потвърждава позицията, изразена при откриване на процедурата (22) относно съвместимостта с общностните разпоредби, приложими към кампаниите за общо популяризиране на вино, организирани от Viniportugal в Португалия.
-
в това изразяване на позиция Комисията отбелязва специално уверенията, представени от страна на португалските власти относно: целите на мярката - развитие на малките и средните предприятия на някои региони, дори разработване на висококачествени продукти и здравословно хранене (точка 32 от Основните насоки за държавните помощи за реклама);
-
същността на кампаниите: посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции, са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да омаловажават съответните продукти и не са в полза на марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
-
определянето на таван за подпомагането: мерките се финансират изцяло от парафискалните такси и финансовите усилия на професионалистите в тези кампании по дефиниция достигат 50 % от разходите им. Освен това, тъй като се касае за акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер, ще бъде следователно под прага от 100 000 EUR за три години.
3.2. Кампании за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(102)
По отношение на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, осъществени от Viniportugal, по-специално след 1 януари 2002 г., Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тези кампании с разпоредбите на Основните насоки за държавните помощи за реклама.
(103)
Съгласно точка 4.1 на основните насоки, приемливи са рекламните кампании, пряко или косвено организирани от държава-членка на пазара на други държави-членки с цел да запознаят потребителите с цяла една категория продукти на друга държава-членка. Все пак тези кампании трябва да предоставят обективна информация за характеристиките на съответните продукти и не трябва да включват субективни твърдения за качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход.
(104)
При откриването на процедурата обаче Комисията не разполагаше с достатъчно информация, за да може да стигне до заключение, че тези кампании, въпреки че отбелязват произхода на вината, предоставят само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход. Така че португалските власти бяха приканени да докажат, че евентуалното позоваване на произхода на продуктите наистина спазва тези условия.
(105)
Комисията отчита уверенията, представени от страна на португалските власти по отношение на i) общия характер на промоционалните кампании на Viniportugal (вж по-горе съображение 37); ii) факта, че дейностите по насърчаване и рекламните дейности на Viniportugal в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави не касаят специфични браншове и нямат за цел популяризиране на определени предприятия или отделни производители (вж по-горе съображение 37); iii) факта, че кампаниите не целят омаловажаването на лозаро-винарските продукти на други държави-членки, че те не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки и че те са в съответствие с приложимото общностно законодателство (а именно законодателството свързано с етикетирането, представянето и рекламата на хранителни продукти) (вж по-горе съображение 38); iv) факта, че тези дейности целят запознаването на потребителите от други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите на португалския винарски сектор по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС (вж по-горе съображение 39); и накрая, v) факта, че кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати, и че те не съдържат никакво субективно твърдение относно качеството на продуктите, основаващо се единствено на техния произход (вж по-горе съображение 40).
(106)
На базата на допълнителната информация, предоставена от португалските власти, и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на формалната разследваща процедура, Комисията е в състояние да заключи, че съмненията, изразени при откриването на процедурата, относно субективния характер на кампаниите за популяризиране и реклама, организирани на пазарите на държави-членки и трети държави, са разсеяни.
(107)
С оглед на изложените доводи Комисията счита, че помощта за общото популяризиране на виното в Португалия, както и помощта за популяризирането и рекламата на португалско вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, е съвместима с положителните и отрицателните критерии, установени в Основните насоки за държавните помощи за реклама.
4. Финансиране на помощите
(108)
По отношение на държавните помощи, финансирани чрез парафискална такса, финансираните с помощите акции както и финансирането на самите помощи трябва да бъдат проучени от Комисията. В действителност евентуалната несъвместимост на финансирането на държавна помощ с общия пазар би направила несъвместими и самите помощи, дори и когато отпускането на помощта е в съответствие с приложимите правила за конкуренцията.
(109)
Според постоянната съдебна практика таксите не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавните помощи, освен ако те не представляват начин на финансиране на мярка за помощ, така че те да бъдат част от мярката (23). С оглед на възможността такса или част от такса да се разглеждат като неразделна част от мярка за помощ, непременно трябва да има задължителна връзка между предназначението на таксата и това на помощта, съгласно релевантното национално законодателство (24), в смисъл, че приходите от таксата задължително се насочват за финансиране на помощта. Ако такава връзка съществува, приходите от таксата влияят пряко върху размера на помощта (25) и следователно върху оценката на съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар (26).
(110)
Следователно е уместно да се разгледа дали таксата за популяризиране на виното отговаря на посочените по-горе условия.
4.1. Таксата за популяризиране на виното като неразделна част от помощите за популяризиране
(111)
На първо място следва да се разгледа дали приходите от таксата са непременно предназначени за финансиране на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че както Decreto-Lei 137/95, така и Decreto-Lei 119/97, чиято дерогация е той, определят, че „процент от приходите от таксата за популяризиране, който се определя всяка година от министъра на земеделието, който обаче никога не е по-малко от 25 %, ще бъде предназначен за акциите за общо популяризиране на виното и винарските продукти“ (член 11, параграф 2 от Decreto-Lei 119/97). В този смисъл една част от приходите от таксата, съгласно съответното национално законодателство, е задължително предназначена за финансирането на мерки за насърчаване, които са предмет на помощта.
(112)
Освен това член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97, който определя рамката за прилагане на таксата, постановява, че „вината и лозаро-винарските продукти […] подлежат на облагане с такса за популяризиране, която представлява равностойността на услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общо популяризиране и общата координация на сектора“. На второ място трябва да се разгледа дали приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че таксата за популяризиране е единственият източник за финансиране на помощите за популяризиране и реклама, които са предмет на настоящото проучване, така че намаляването на приходите от таксата предполага намаляване на средствата за финансиране на мерките за популяризиране.
(113)
Следователно Комисията счита, че в разглеждания случай приходите от таксата са задължително предназначени за финансирането на помощта и че приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В крайна сметка следва да се заключи, съгласно практиката на Съда на ЕС, че съществува връзка на задължително предназначение между таксата и помощта по силата на приложимото национално законодателство и че таксата за популяризиране на виното е неразделна част от разглежданата мярка за помощ. Следователно финансирането на акциите с таксата трябва също да бъде разгледано от Комисията.
4.2. Облагане с таксата на продуктите за износ
(114)
Както бе посочено по-горе в съображение 9, с таксата се облагат както португалските продукти, предназначени за консумация в Португалия, така и продуктите за износ.
(115)
Въпреки това в решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 143) Комисията твърди, че изглежда няма дискриминация между предназначените за националния пазар национални продукти и предназначените за износ при осъществяването на кампании за популяризиране и реклама извън португалската територия.
(116)
По отношение на въпроса в каква степен продуктите, предназначени за износ, се ползват в същата степен от мерките за общо популяризиране в Португалия, предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай, и при липсата на мнения на трети лица в обратен смисъл след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията е в състояние да заключи, че последната категория продукти се ползва в голяма степен от всички предимства, произтичащи от таксата, а от друга страна се ползва значително от промоционалните дейности на територията на други държави-членки и трети държави.
4.3. Облагане на вносните продукти с таксата
(117)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (27) Комисията обикновено приема, че финансирането на помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който се простира отвъд самата помощ. Въпросната такса наистина представлява задължителен налог. Също според практиката на съда Комисията счита, че помощ за националните производители може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на същия продукт от производители в други държави-членки, само доколкото има гаранции, че те могат да ползват всичките тези предимства по същия начин като националните производители.
(118)
Така при откриването на официална процедура по разследване Комисията отбеляза, че доколкото е трябвало да се плати таксата и за продуктите, произхождащи от други държави-членки, португалските власти трябва да докажат и че не е имало никаква дискриминация между националните продукти и тези от внос, и че следователно продуктите, произхождащи от други държави-членки, за които също е трябвало да се плати таксата, са ползвали като националните продукти, по същия начин и в еднаква степенвсички предимства произтичащи от нея (28).
(119)
Вече бе установено, че кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществени от Viniportugal, са финансирани с част от постъпленията от таксата за популяризиране на вино.
(120)
В своето становище и в допълнителната информация, португалските власти гарантират, че приносът на постъпленията от събраната такса върху продуктите от внос се ограничава до финансирането само на една част от разходите за акциите за общо популяризиране, които Viniportugal е организирал в Португалия. Те твърдят, че промоционалните и рекламни кампании, осъществени на пазарите на други държави-членки и трети държави в подкрепа на португалското вино и лозаро-винарски продукти, са финансирани изключително с постъпленията от събраната такса за националните продукти.
(121)
Информацията, предоставена от португалските власти, доказва, че кампаниите за общо популяризиране в Португалия носят съразмерна полза на вносните продукти. Действително, както е описано по-горе в съображения 16-17, главната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите пълнолетни потребители от двата пола към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки. Португалските власти представиха и рекламни извадки от кампаниите за популяризиране, целящи да насърчат консумацията на вино, и по принцип вносните продукти се възползват в същата степен от посочените мерки.
(122)
Предоставената информация обаче не е достатъчна, за да се докаже, че постъпленията от събраната такса за вносните продукти не са допринесли за финансирането на кампаниите за насърчаване и рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави, които за сметка на това носят полза изключително за португалското вино. По-специално, според представените от португалските власти данни през периода от 1998 до 2005 г. средно постъпленията от събраната такса за вносните продукти е била 1 293 169 EUR, докато през същия този период Viniportugal е заделял средно годишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия (вж по-горе съображения 36 и 38).
(123)
Освен това, дори и националното законодателство да предвижда задължението да се задели процент, който никога не е по-нисък от 25 %, от приходите от таксата за акции за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, не съществува отделно счетоводство за тези две части на прихдите от таксата. Португалските власти можаха да представят само приблизителни оценки на частта от приходите от събраната такса за вносните продукти, предназначена за общо популяризиране.
(124)
Но като се има предвид съдебната практика, цитирана по-горе в събажение 116, поради това, че финансираните с таксата мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, както и поради факта, че таксата приема дискриминационен характер, против разпоредбите на член 110 от ДФЕС, доколкото за продуките, произхождащи от други-държави членки, също трябва да се плати такса, без обаче тези продукти да ползват всички предимства произтичащи от нея, Комисията счита, че приходите, получени от облагането с таксата на внасяните от други държави-членки продукти, с оглед финансирането на осъщетвяваните от Viniportugal акции за насърчаване на пазарите на други държави-членки и трети държави, представляват несъвместимо финансиране на помощта от гледна точка на правилата за свободното движение на стоките, и следователно така финансираните държавни помощи са в същата степен несъвместими с договора.
(125)
Комисията може основателно да заключи въз основа на предоставените от португалските власти сведения и уверения (вж. съображение 104 от настоящото решение), че производителите и търговците от други държави-членки са се възползвали в същата степен като португалските производители от мерките за помощ за общо популяризиране, осъществени в Португалия.
(126)
В замяна на това португалските власти не оспорват, че производителите и търговците от други държави-членки не могат да се възползват от мерките за помощ за популяризиране и реклама извън страната, осъществявани изключително в подкрепа на португалските вина.
(127)
Действително съгласно постоянната практика на Съда, когато приходите от облагането на националните и вносните продукти въз основа на идентични критерии са предназначени за финансиране на дейности, които носят полза специално за обложените национални продукти, може а се получи така, че таксата, събирана по едни и същи критерии, представява все пак една дискриминационна такса, доколкото тежестта ѝ върху националните продукти се неутрализира от предимствата, за чието финансиране тя служи, докато тази върху вносните продукти представлява нетен разход (29).
(128)
Следователно в разглеждания случай не може да се изключи, че е имало дискриминация по отношение на вносните продукти. И обратното, от предоставената от португалските власти информация следва, че вносните продукти са били облагани с таксата в същата степен като националните продукти, но не са ползвали предимствата, финансирани от нея, в същата степен като националните продукти. Както бе посочено по-горе в съображение 122, съгласно цифровите данни, предоставени от португалските власти, през периода 1998-2005 г. средните приходи от събирането на таксата върху вносните продукти са били 1 293 169 EUR, докато за същия период Viniportugal е заделял средногодишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия. Не съществува отделно счетоводство, което да може да удостовери, че приходите от таксата, получени от вносните продукти, са изключително предназначени за общо популяризиране в Португалия. Следователно парафискалните такси и приходите от тях са в нарушение на член 110 от ДФЕС.
(129)
Въз основа на информацията, която ѝ беше предоставена след откриването на официална процедура по разследване, Комисията не е в състояние да заключи, че помощите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на пазарите на други държави-членки и трети държави не са били финансирани, дори и частично, с приходи от таксата за популяризиране на виното върху вносните продукти. В действителност не е работа на Комисията да разглежда служебно каква информация е можело да ѝ бъде представена, но Комисията трябва, от една страна, да търси всички необходими гледни точки, а от друга страна, да се основава на информацията, с която разполага в момента на приемане на решението (30). Следователно Комисията счита и заключава, че финансирането на тези мерки за помощ трябва да се приема като несъвместимо с вътрешния пазар.
(130)
В заключение, доколкото финансирането на държавна помощ се приема като несъвместимо с приложимите правила на договора, така финансираната помощ трябва също да се разглежда от Комисията като несъвместима за времето, през което е съществувало неправомерното финансиране, защото правомерността на финансирането на държавната помощ е необходимо условие за декларирането на нейната съвместимост (31).
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(131)
Комисията изразява съжалението си, че Португалия е приложила горепосочените мерки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(132)
Комисията стигна до следните заключения:
-
Португалия е извършила неправомерно финансиране на кампаниите за общо популяризиране на виното посредством такса върху националните и вносните продукти от други държави-членки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС;
-
единствената акция, свързана с обучението, финансирана с приходите от парафискалната такса, не представлява помощ;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществявани на територията на Португалия, могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, финансирани чрез такса върху производството на вино и лозаро-винарски продукти, с която се облагат и продуктите, произхождащи от други държави-членки, отговарят на общностните разпоредби, приложими за горепосочените бенефициери. Комисията обаче констатира също и наличието на нарушение на член 110 от ДФЕС по отношение на финансирането на помощите. Поради тази причина Комисията не може да обяви въпросния режим за съвместим, тъй като той създава дискриминация между вносните и националните продукти.
(133)
Настоящото решение се ограничава до проучване на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на която влизат в сила новите Основни насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство 2007-2013 г., без това да засяга позицията, която Комисията ще вземе по отношение на прилагането на таксата след посочената дата.
(134)
Комисията счита за уместно в разглеждания случай да приеме условно решение, като използва възможността, предвидена в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 съгласно който Комисията може да придружи своето положително решение с условия, позволяващи ѝ да признае съвместимостта с общия пазар, както и със задължения, позволяващи ѝ да контролира спазването на решението.
(135)
С цел да коригира нарушението на член 110 и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросните помощи съвместими с член 107 от ДФЕС.
(136)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото изплащане. Така Португалия трябва да възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (32);
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Единствено акцията за обучение, финансирана с приходите от парафискалната такса, възлизаща на 367,12 EUR, не представлява помощ.
Член 2
Държавните помощи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти на португалска територия, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват държавни помощи, съвместими с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г.
Член 3
1. Държавните помощи за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват, без да се засяга прилагането на член 2, държавни помощи, съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., при условие че Португалия спази условията, посочени в параграф 2 на настоящия член.
2. Португалия възстановява на задължените с таксата лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, за периода от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните пр одукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия установява степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия проверява за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, които тези продукти ползват изключително;
-
възстановяването се извършва в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаването на молбата;
-
възстановените суми се актуализират, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (33);
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично отказват плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 4
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 юли 2010 година.
DECISIONE DELLA COMMISSIONE
del 20 luglio 2010
relativa al prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino applicato dal Portogallo C 43/04 (ex NN 38/03)
[notificata con il numero C(2010) 4891]
(Il testo in lingua portoghese è il solo facente fede)
(2011/6/UE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea (TFUE) (1), e in particolare l’articolo 108, paragrafo 2, primo comma,
dopo aver invitato gli interessati a presentare le loro osservazioni conformemente a detto articolo (2),
considerando quanto segue:
I. PROCEDURA
(1)
In seguito a una denuncia, il 20 gennaio 2003 la Commissione europea ha inviato alle autorità portoghesi una richiesta di informazioni circa un prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino, riscosso dall’Instituto da Vinha e do Vinho, e le misure finanziate con il gettito di tale prelievo.
(2)
La rappresentanza permanente del Portogallo presso l’Unione europea ha risposto alla Commissione con lettera del 14 marzo 2003. In risposta alle domande formulate dai servizi della Commissione con fax del 14 maggio e del 22 dicembre 2003, sono state inviate informazioni complementari con lettere del 4 agosto e del 2 settembre 2003 nonché del 24 febbraio e del 15 luglio 2004.
(3)
Poiché è stato attuato fin dal 1995 senza la previa autorizzazione della Commissione, il regime in questione è stato iscritto nel registro degli aiuti non notificati. Le misure applicate dal Portogallo sono in effetti nuovi aiuti, non notificati alla Commissione, e pertanto illegali ai sensi dell’articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999 del Consiglio, del 22 marzo 1999, recante modalità di applicazione dell’articolo 93 del trattato CE (3) (ora articolo 108 del TFUE).
(4)
Con lettera del 6 dicembre 2004 [C(2004) 4522], la Commissione ha notificato al Portogallo la sua decisione di avviare la procedura formale di esame prevista dall’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE in relazione all’aiuto in questione. La decisione della Commissione di avviare la procedura è stata pubblicata nella Gazzetta ufficiale delle Comunità europee (4). La Commissione ha invitato gli interessati a presentare osservazioni sulla misura menzionata.
(5)
Le autorità portoghesi hanno presentato le loro osservazioni con lettere dell’ 11 e del 13 gennaio 2005, completando la loro risposta con lettera del 24 maggio 2006. La Commissione non ha ricevuto osservazioni da terzi interessati.
II. DESCRIZIONE DELL’AIUTO
(6)
Questo capitolo include in forma sintetica il contesto e i principali fatti salienti delle misure esaminate nella presente decisione. I fatti sono riportati in dettaglio nella decisione di avvio della procedura di cui al precedente considerando 4.
1. Instituto da Vinha e do Vinho (IVV)
(7)
L’IVV è un organismo pubblico fondato nel 1986 per garantire il controllo e il coordinamento generale del settore vitivinicolo in Portogallo. Conformemente alle disposizioni del decreto legge n. 99/97 del 26 aprile, che istituisce la legge organica dell’IVV (5), l’istituto viene dotato di attribuzioni generali di accompagnamento, di studio, di controllo, di vigilanza e di promozione della produzione e della commercializzazione dei vini e dei prodotti derivati dal vino e, a tale scopo, è dotato di autonomia amministrativa e finanziaria.
(8)
L’IVV svolge le attività attribuite dalla legislazione nazionale e dell’UE relativa al settore vitivinicolo e, in particolare, è l’organismo nazionale responsabile del controllo del rispetto delle disposizioni dell’UE relative al settore vitivinicolo designato dallo Stato portoghese (6), ai sensi dell’articolo 72, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1493/1999 del Consiglio del 17 maggio 1999 relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo (7).
(9)
Tra i suoi compiti di coordinamento generale del settore vitivinicolo, l’IVV svolge due tipi di attività:
-
quelle principalmente riguardanti i vini e i prodotti vitivinicoli prodotti in Portogallo, vale a dire le attribuzioni relative al catasto e al patrimonio vitivinicolo, nonché alla verifica dei sistemi di controllo e di certificazione dei vini di qualità prodotti in regioni determinate (VQPRD) e dei vini regionali (in media il 2,8 % del bilancio dell’IVV), e
-
quelle destinate indistintamente ai vini e ai prodotti vitivinicoli originari del Portogallo e a quelli originari di altri Stati membri e/o di paesi terzi e commercializzati in Portogallo, vale a dire le attività di gestione e di coordinamento del mercato vitivinicolo e quelle di controllo e sorveglianza del settore vitivinicolo conformemente alla legislazione nazionale e dell’UE (attività che assorbono la quasi totalità del bilancio dell’IVV).
(10)
L’IVV agisce anche come prestatore di determinati servizi a terzi, in particolare: i) organizzazione e promozione di attività di formazione per operatori economici, organizzazioni professionali e interprofessionali del settore vitivinicolo e per i funzionari dell’I VV; ii) messa a disposizione degli operatori economici del settore della capacità di magazzinaggio delle infrastrutture dell’I VV; iii) prestazione di servizi del laboratorio dell’IVV e formazione del proprio personale e di altri operatori del settore vitivinicolo (finanziata in gran parte dai programmi di sostegno europei e nazionali).
2. Misure di promozione del vino
(11)
L’IVV assicura inoltre l’organizzazione della promozione del vino mediante la concessione di aiuti alle associazioni di natura interprofessionale rappresentative del settore vitivinicolo che mirano a realizzare attività di promozione e di pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli. Tale aiuto è finanziato con una parte delle entrate derivanti dal prelievo per la promozione riscosso sui prodotti nazionali e importati, la cui percentuale viene fissata annualmente dalle autorità portoghesi, che stabiliscono anche i criteri di selezione dei soggetti beneficiari dell’aiuto (8).
(12)
Dal 1997 l’aiuto alla promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli è stato attribuito con procedura di appalto pubblico a un’associazione portoghese di natura interprofessionale rappresentativa del settore vitivinicolo portoghese, la Viniportugal. Questa (unico candidato dal 1997) ha beneficiato integralmente del gettito del prelievo parafiscale destinato a tali fini.
(13)
Questa percentuale del prelievo è stata destinata al finanziamento di due tipi diversi di campagne di promozione:
-
in primo luogo, campagne di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli, senza riferimento all’origine, in Portogallo,
-
in secondo luogo, campagne di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nel territorio di altri Stati membri e di paesi terzi.
2.1. Promozione generica del vino in Portogallo
(14)
Per quanto riguarda le campagne di promozione generica del vino in Portogallo, le autorità portoghesi affermano che la Viniportugal svolge funzioni di sostegno e di esecuzione di attività di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli, come la promozione di attività culturali e scientifiche legate al settore del vino. In questo contesto, la Viniportugal promuove la cultura del vino mediante l’organizzazione di fiere e esposizioni di settore, pubblicazioni sull’argomento, azioni di presentazione e divulgazione e campagne pubblicitarie, tenuto conto che la promozione del vino in generale ha un’influenza diretta sul consumo di vino in Portogallo.
(15)
Le autorità portoghesi segnalano che in ogni caso le attività promozionali e pubblicitarie svolte dalla Viniportugal non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti vitivinicoli di altri Stati membri o di denigrare detti prodotti, né di avvantaggiare il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore.
(16)
Il principale obiettivo delle campagne pubblicitarie a livello nazionale è indurre i consumatori adulti giovani di entrambi i sessi a un consumo consapevole del vino come alternativa alla birra o ad altre bevande alcoliche.
(17)
La Viniportugal promuove inoltre la pubblicazione di libri, prospetti e guide pratiche sul vino, allo scopo di divulgare la cultura del vino; stipula accordi con gli istituti di istruzione superiore per promuovere la formazione di professionisti nel settore del vino e della ristorazione; sostiene l’associazione portoghese dei sommelier, allo scopo di migliorare la qualità dei vini serviti nei locali pubblici e di garantire la conoscenza delle proprietà del vino in generale; infine, la Viniportugal promuove il consumo moderato e responsabile del vino, in collaborazione con le istituzioni sanitarie organizzando seminari sulla sicurezza stradale e sulla lotta contro l’alcolemia e proponendo un codice di buone pratiche di pubblicità del vino, per promuovere il vino con serietà ed evitare la promozione del consumo di alcol prima dell’adolescenza. Le autorità portoghesi hanno anche fornito campioni pubblicitari da cui risulta il rispetto dei principi menzionati.
2.2. Promozione del vino portoghese nei mercati di altri Stati membri e di paesi terzi
(18)
D’altro canto, per quanto riguarda le campagne di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi, le autorità portoghesi hanno indicato che le attività svolte nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi hanno lo scopo di promuovere i vini portoghesi e consistono nella pubblicazione di annunci pubblicitari in riviste specializzate, nella divulgazione di bollettini d’informazione (newsletter), nella partecipazione alle esposizioni specializzate e nella promozione di visite di giornalisti specializzati in Portogallo. Le stesse autorità assicurano che tali campagne non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri o di denigrare i prodotti in questione, né favoriscono il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore. In questo contesto, le autorità portoghesi hanno fornito esempi e campioni delle campagne pubblicitarie nella stampa specializzata straniera.
3. Misure di formazione
(19)
L’IVV è responsabile della promozione e della realizzazione delle attività di formazione tecnica e di sensibilizzazione degli agenti economici del settore vitivinicolo, allo scopo di garantire la qualità dei vini e dei prodotti vitivinicoli. Nel periodo dal 1997 al 2002 questo servizio ha organizzato varie azioni di formazione per i funzionari dell’IVV (1 449funzionari), altri funzionari pubblici e, in minor misura (135 agenti), gli operatori del settore.
(20)
Le autorità portoghesi sottolineano che i costi delle azioni di formazione organizzate dall’IVV nel periodo menzionato, ad eccezione di una formazione di interesse generale (Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000), il cui costo totale è stato pari a 367,12 EUR, sono stati interamente finanziati dai programmi di sostegno alla modernizzazione agricola e forestale (PAMAF) 6 e dal programma Agro/Medida 7, entrambi cofinanziati a titolo del Fondo sociale europeo. Le autorità portoghesi precisano che, per questo motivo, né l’IVV né gli operatori economici hanno dovuto contribuire al finanziamento di queste azioni di formazione.
4. Prelievo destinato alla promozione del vino
(21)
La misura in esame riguarda l’utilizzo delle entrate derivanti dal prelievo parafiscale riscosso dall’Instituto da Vinha e do Vinho (in prosieguo «l’IVV») tra gli operatori del settore dal 1995 (9). Il prelievo ha lo scopo di dotare questo organismo pubblico di risorse sufficienti per lo svolgimento dei compiti di coordinamento del settore vitivinicolo in Portogallo e rappresenta oltre il 62 % del bilancio assegnato al funzionamento dell’IVV.
(22)
In base all’articolo 1, paragrafo 1, del decreto legge n. 119/97, i vini e i prodotti vitivinicoli prodotti nel territorio nazionale, nonché quelli prodotti in altri paesi e commercializzati in Portogallo, sono soggetti all’applicazione di un prelievo, destinato alla promozione, che costituisce la contropartita dei servizi prestati dall’IVV in relazione alla promozione generica e al coordinamento generale del settore oppure, nelle regioni autonome delle Azzorre e di Madera, dai rispettivi servizi regionali.
(23)
Il prelievo destinato alla promozione è imposto non soltanto sui prodotti vitivinicoli prodotti e commercializzati in Portogallo, ma anche su quelli portoghesi commercializzati negli altri Stati membri o in paesi terzi (esportazione), e sui prodotti vitivinicoli originari di altri Stati membri o di paesi terzi commercializzati in Portogallo (importazione).
(24)
L’importo da pagare è stabilito annualmente dalle autorità competenti del ministero dell’Agricoltura. L’importo varia a seconda del confezionamento o meno di un prodotto e della capacità del recipiente (10).
(25)
Il gettito del prelievo a fini di promozione è destinato in primo luogo, nonostante il suo nome, al finanziamento di servizi di coordinamento generale del settore del vino prestati dall’IVV e, in secondo luogo, alle attività di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli.
(26)
All’avvio della procedura, la Commissione ha ritenuto che nell’esercizio delle attività di coordinamento generale del settore vitivinicolo previste dalla legislazione europea e nazionale, e nell’organizzazione dell’attribuzione dell’aiuto alla promozione del vino, l’IVV non agisce come operatore privato, ma come autorità pubblica e che pertanto non si configurano aiuti di Stato nei suoi confronti (cfr. considerando 66 della decisione di avvio della procedura).
(27)
Per quanto riguarda le attività dell’IVV come prestatore di determinati servizi a terzi alle condizioni di mercato (cfr. precedente considerando 15), non esisteva un vantaggio economico per l’IVV derivante dalla sua posizione sul mercato e pertanto non si configurava un aiuto di Stato nei suoi confronti (cfr. considerando 70 della decisione di avvio della procedura).
(28)
Sulla base delle informazioni a sua disposizione, la Commissione ha anche ritenuto che non vi sia stato un vantaggio economico né, quindi, un aiuto a favore della Viniportugal. Questa associazione interprofessionale è soltanto un prestatore di servizi selezionato secondo criteri oggettivi e mediante una procedura aperta, trasparente e non discriminatoria per fornire tali servizi (cfr. considerando 87 della decisione di avvio della procedura).
(29)
Orbene, nella fase di avvio della procedura di esame, la Commissione ha ritenuto che esistesse un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE a favore degli operatori economici del settore del vino relativamente al finanziamento delle campagne di promozione e di pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli (cfr. considerando 80 della decisione di avvio della procedura).
(30)
Per quanto riguarda le attività di formazione, la Commissione ha anche ritenuto che si configurasse un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE (cfr. considerando 79 e 80 della decisione di avvio della procedura).
(31)
La Commissione ha avviato la procedura di cui all’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE, in quanto nutriva dubbi riguardo alla compatibilità di questi due tipi di aiuti con il mercato interno.
(32)
In merito all’aiuto a favore della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, nella fase di avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che tali campagne, pur facendo riferimento all’origine dei vini, trasmettessero soltanto informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti di cui trattasi e non contenessero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, di cui veniva citata unicamente l’origine (cfr. considerando 119 della decisione di avvio della procedura).
(33)
Quanto al finanziamento degli aiuti a favore della promozione e della formazione, la Commissione ha ritenuto, conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia, che gli aiuti ai produttori nazionali non possano essere finanziati con prelievi parafiscali applicabili anche alle importazioni dei produttori dello stesso prodotto di altri Stati membri, a meno che non si garantisca che questi ultimi possano beneficiare di tali vantaggi nella stessa misura dei produttori nazionali. Orbene, nella fase di avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che nella fattispecie non vi fosse alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali e quelli importati e che quindi i prodotti provenienti dagli altri Stati membri, ugualmente assoggettati al suddetto prelievo, beneficiassero allo stesso modo e nella stessa misura dei prodotti nazionali di tutti i vantaggi che derivavano dal prelievo in questione (cfr. considerando 135 della decisione di avvio della procedura).
(34)
La Commissione ha chiesto pertanto alle autorità portoghesi di fornire tutte le informazioni utili per la valutazione delle misure in questione, in particolare a proposito della natura non discriminatoria del metodo di finanziamento degli aiuti di cui trattasi (vale a dire, degli aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli, sia in Portogallo che nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi, e degli aiuti a favore della formazione) e a proposito del carattere obiettivo delle campagne pubblicitarie svolte nei mercati degli Stati membri e di paesi terzi.
(35)
La presente decisione si limita all’esame dell’applicazione del prelievo parafiscale dalla sua entrata in vigore fino al 31 dicembre 2006, data in cui sono entrati in vigore i nuovi orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato nel settore agricolo e forestale per il periodo 2007-2013, lasciando impregiudicata la posizione che la Commissione adotterà riguardo all’applicazione del prelievo per la promozione dopo tale data.
III. OSSERVAZIONI PRESENTATE DAL PORTOGALLO
(36)
A seguito della decisione di avviare la procedura ai sensi dell’articolo 108, paragrafo 2, del TFUE, le autorità portoghesi hanno trasmesso le loro osservazioni con lettere dell’ 11 e 13 gennaio 2005. Hanno completato la loro risposta con lettera del 24 maggio 2006.
1. Aiuti alla formazione
(37)
Per quanto riguarda gli aiuti alla formazione, le autorità portoghesi hanno precisato i fatti di seguito riportati.
(38)
Tra il 1997 e il 2000 l’IVV ha svolto attività di formazione relative alle questioni fondamentali del settore vitivinicolo in Portogallo, i cui principali destinatari sono stati i funzionari dell’IVV e di altri organismi pubblici e, in minor misura, gli operatori del settore vitivinicolo.
(39)
I costi di tutte le attività promosse e organizzate dall’IVV nel periodo in questione sono stati interamente coperti dai «programmi di sostegno alla modernizzazione agricola e forestale» (PAMAF) 6, dal programma «Agro/Medida 7», cofinanziato dalla Comunità, attraverso il Fondo sociale europeo (FSE), e dal «piano di investimento e di spese per lo sviluppo dell’amministrazione centrale» (PIDDAC).
(40)
L’unica azione nel periodo in questione il cui costo è stato effettivamente sostenuto a titolo del bilancio dell’IVV è stata la formazione di interesse generale «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», realizzata nel 2000, per un costo totale di 367,12 EUR, i cui destinatari sono stati i funzionari delle direzioni regionali dell’agricoltura (ossia i servizi regionali del ministero dell’Agricoltura) e i funzionari delle commissioni vitivinicole regionali, che sono gli organismi competenti per garantire la genuinità e la qualità dei vini delle diverse regioni.
(41)
Infine, le autorità portoghesi ritengono necessario sottolineare che il costo irrisorio di tale azione - solo 367,12 EUR - rende i suoi effetti sulla concorrenza nel mercato interno inesistenti o ridotti al minimo.
2. Aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi
(42)
Per quanto riguarda i dubbi espressi dalla Commissione a proposito del sostegno accordato alla pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, le autorità portoghesi hanno fornito le informazioni di seguito riportate.
(43)
Le attività di promozione e pubblicità della Viniportugal in Portogallo e nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi avrebbero carattere generico, non riguarderebbero marchi specifici né avrebbero lo scopo di promuovere un’impresa particolare o un singolo produttore.
(44)
Le campagne non sarebbero intese a denigrare prodotti vitivinicoli di altri Stati membri né a dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti vitivinicoli provenienti da altri Stati membri, e sarebbero conformi alla legislazione dell’UE applicabile (vale a dire la legislazione relativa all’etichettatura, alla presentazione e alla pubblicità dei prodotti alimentari). Le attività pubblicitarie della Viniportugal in altri Stati membri dell’Unione europea e in paesi terzi rispetterebbero pertanto i criteri negativi di cui ai punti 18-30 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità dei prodotti di cui all’allegato I del trattato, nonché di determinati prodotti non compresi in detto allegato (11) (in prosieguo: «gli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità») che erano in vigore nel periodo di attuazione dell’aiuto in questione.
(45)
Allo stesso modo, tali attività soddisferebbero i criteri positivi di cui ai punti 31 e seguenti degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità, in quanto il loro scopo sarebbe far conoscere ai consumatori di altri Stati membri i vini portoghesi, agevolando lo sviluppo delle attività del settore portoghese della viticoltura ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE.
(46)
Le campagne della Viniportugal al di fuori del Portogallo sarebbero intese a divulgare le caratteristiche generiche del vino portoghese, invitando i consumatori di altri Stati membri e di paesi terzi a provare tali prodotti di cui non hanno conoscenza. Le campagne non conterrebbero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, di cui viene citata unicamente l’origine, conformemente agli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(47)
Ne consegue che le autorità portoghesi dichiarano che le attività pubblicitarie della Viniportugal in altri Stati membri dell’Unione europea, e quelle svolte in paesi terzi, devono essere considerate compatibili con il mercato interno, a norma dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE e degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(48)
A sostegno delle proprie osservazioni, le autorità portoghesi hanno fornito esempi e campioni delle campagne pubblicitarie nella stampa estera specializzata.
3. Finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese negli altri Stati membri e in paesi terzi
(49)
In relazione ai dubbi espressi dalla Commissione riguardo al finanziamento delle campagne di promozione e di pubblicità del vino negli altri Stati membri e in paesi terzi, le autorità portoghesi sottolineano che, nel periodo compreso tra il 1997 e il 2005, le entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti originari di altri Stati membri rappresentavano soltanto il 15 % delle entrate totali derivanti da tale prelievo.
Entrate annue provenienti dalla riscossione del prelievo destinato alla promozione del vino [media annua del periodo 1998-2005] (12)
Origine
Importo
(EUR)
%
Vini e prodotti vitivinicoli nazionali
7 327 957
85 %
Vini e prodotti vitivinicoli originari di altri Stati membri e di paesi terzi
1 293 169
15 %
Totale delle entrate medie annue (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
In questo contesto, le autorità portoghesi affermano che i prodotti importati contribuiscono soltanto al pagamento di una parte della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzata in Portogallo, di cui beneficiano allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli provenienti da altri Stati membri. Sempre secondo le autorità portoghesi, il restante finanziamento delle promozioni generiche è assicurato dalla parte del prelievo riscosso sui prodotti nazionali, che beneficiano nella stessa misura dei vantaggi che ne derivano. D’altro canto, le autorità portoghesi hanno precisato che i costi medi della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli sono molto più elevati della parte dell’importo assegnato alla Viniportugal e proveniente dal prelievo destinato alla promozione riscosso sui prodotti degli altri Stati membri. Secondo le autorità portoghesi, il sostegno accordato annualmente alla Viniportugal nel periodo in questione rappresentava tra il 25 % e il 45 % del gettito del prelievo destinato alla promozione del vino (cfr. precedente considerando 15). Di tali importi, soltanto il 15 % risulta derivante dal prelievo riscosso sui prodotti importati dagli altri Stati membri. Il restante 85 % proveniva dalle entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti nazionali (13). L’attività della Viniportugal viene pertanto finanziata soprattutto dalle entrate del prelievo riscosso sui prodotti nazionali.
(51)
Le autorità portoghesi aggiungono che, nello stesso periodo, le spese della Viniportugal per azioni di promozione generica del vino in Portogallo rappresentavano in media il 32 % del totale delle spese di tale associazione.
Spese della Viniportugal [media annua del periodo 1998-2005] (14)
Azioni
Importo
(EUR)
%
Azioni promozionali e pubblicitarie in altri Stati membri e in paesi terzi
1 119 293
68 %
Azioni di promozione generica in Portogallo
525 698
32 %
Totale delle spese medie annue (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Tenuto conto che il contributo dei prodotti di altri Stati membri per le attività della Viniportugal rappresentava soltanto il 15 % delle entrate totali dell’associazione provenienti dal prelievo per la promozione, le autorità portoghesi concludono che il contributo di tali prodotti si è limitato a finanziare solo una parte dei costi delle azioni di promozione generica attuate dalla Viniportugal in Portogallo.
(53)
Le azioni, di cui, secondo le autorità portoghesi, possono beneficiare allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli importati da altri Stati membri, sono pertanto state finanziate, da un lato, dal contributo dei prodotti di altri Stati membri e, dall’altro lato, dal contributo dei prodotti nazionali.
(54)
La parte rimanente del contributo riscosso sui prodotti nazionali per l’attività della Viniportugal è stata destinata al finanziamento di tutte le azioni di promozione e pubblicità dei vini portoghesi in altri Stati membri e in paesi terzi, costituendo quindi l’unica fonte di finanziamento di tali azioni.
(55)
In conclusione, le autorità portoghesi dichiarano che non esiste alcun trattamento discriminatorio tra il vino e i prodotti vitivinicoli nazionali e quelli originari di altri Stati membri, tenuto conto che: i) entrambi contribuiscono al finanziamento delle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli e che di tali azioni beneficiano allo stesso modo i prodotti nazionali e quelli importati da altri Stati membri; ii) le azioni promozionali e pubblicitarie attuate dalla Viniportugal in altri Stati membri e in paesi terzi, di cui beneficia soltanto il vino portoghese, sono finanziate esclusivamente con la parte delle entrate del prelievo riscosso sul vino e i prodotti vitivinicoli nazionali.
(56)
Secondo le autorità portoghesi, il meccanismo di finanziamento degli aiuti in questione deve quindi essere considerato compatibile con gli articoli 107 e 110 del TFUE.
IV. VALUTAZIONE
1. Esistenza di aiuti ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE
(57)
Gli articoli 107-109 del TFUE sono applicabili alla produzione e al commercio dei prodotti del settore vitivinicolo in forza dell’articolo 71 del regolamento (CE) n. 1493/99 (15) relativo all’organizzazione comune del mercato vitivinicolo.
(58)
In base all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, salvo deroghe contemplate dai trattati, sono incompatibili con il mercato interno, nella misura in cui incidano sugli scambi tra Stati membri, gli aiuti concessi dagli Stati, ovvero mediante risorse statali, sotto qualsiasi forma che, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsino o minaccino di falsare la concorrenza.
(59)
Affinché una misura rientri nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, devono essere soddisfatte le quattro condizioni seguenti: 1) la misura deve essere finanziata dallo Stato o mediante risorse statali; 2) deve riguardare in maniera selettiva determinate imprese o settori di produzione; 3) deve comportare un vantaggio economico per le imprese beneficiarie; 4) deve incidere sugli scambi intracomunitari e falsare o minacciare di falsare la concorrenza.
(60)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame, la Commissione aveva espresso dubbi riguardo alle seguenti questioni: in primo luogo, la compatibilità delle misure di promozione nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi con l’articolo 107 del TFUE; in secondo luogo, la compatibilità delle misure di formazione organizzate dall’IVV con l’articolo 107 del TFUE; in terzo luogo, la compatibilità del finanziamento mediante il prelievo parafiscale delle misure di promozione nei mercati degli altri Stati membri con l’articolo 110 del TFUE. La Commissione limita pertanto il proprio esame a tali questioni.
1.1. Risorse statali
(61)
Gli aiuti oggetto della presente procedura di esame sono stati finanziati mediante il prelievo parafiscale destinato alla promozione del vino.
(62)
Per quanto riguarda il fatto di sapere se il gettito dei prelievi parafiscali può essere considerato una risorsa statale, è opportuno sottolineare che per le risorse statali non deve essere fatta alcuna distinzione tra i casi in cui l’aiuto è concesso direttamente dallo Stato e quelli in cui l’aiuto è concesso da enti pubblici o privati designati o istituiti dagli Stati (16).
(63)
Il 15 luglio 2004 la Corte di giustizia delle Comunità europee, nella sentenza pronunciata nella causa Pearle (17), ha dichiarato che i contributi obbligatori riscossi da un ente intermediario per tutte le imprese di un settore economico non devono essere considerati risorse statali se sono soddisfatte le quattro condizioni di seguito specificate:
a)
la misura in questione è determinata dall’organizzazione di categoria che rappresenta le imprese e i lavoratori di un settore economico e non serve come strumento per l’attuazione di una politica definita dallo Stato;
b)
gli obiettivi determinati sono finanziati interamente con contributi delle imprese del settore;
c)
le modalità di finanziamento e la percentuale/l’importo dei contributi sono determinati in seno all’organizzazione di categoria dai rappresentanti dei datori di lavoro e dei lavoratori, senza alcun intervento dello Stato;
d)
i contributi sono obbligatoriamente utilizzati per il finanziamento della misura, senza possibilità di un intervento dello Stato.
(64)
La misura notificata non sembra soddisfare tutte queste condizioni. Il prelievo per la promozione del vino è stabilita dall’autorità portoghese mediante un decreto legge (cfr. considerando 11) come strumento per l’attuazione di una politica definita dal governo portoghese, segnatamente la promozione del vino. Nella sua funzione legislativa, l’autorità portoghese ha inoltre la possibilità di intervenire nella determinazione delle modalità di finanziamento della misura e dell’utilizzo dei contributi. Nel caso in esame, l’intervento dello Stato portoghese in questo senso risulta chiaramente dalle disposizioni dei decreti legge n. 137/95 del 14 giugno e n. 119/97 del 15 maggio.
(65)
Tenuto conto che non sono soddisfatte le condizioni a), c) e d) della sentenza Pearle, le entrate del prelievo per la promozione sono quindi considerate «risorse statali».
1.2. Esistenza di un vantaggio selettivo
(66)
È importante quindi verificare se il meccanismo in esame «favorendo talune imprese o talune produzioni, falsi o minacci di falsare la concorrenza». L’esistenza dell’aiuto deve essere stabilita a livello dei beneficiari potenziali della promozione del vino e del suo finanziamento.
(67)
Per costituire un aiuto ai sensi dell’articolo 107, la compensazione concessa con l’utilizzo di risorse statali deve procurare un vantaggio economico che non si sarebbe potuto ottenere nelle normali condizioni di mercato, e il vantaggio deve essere selettivo. Il criterio della selettività è soddisfatto quando detto vantaggio è riservato a talune imprese o a un settore di attività. Tale condizione è quindi soddisfatta nel caso in esame, in cui il settore del vino e dei prodotti vitivinicoli è chiaramente identificato.
(68)
All’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ha identificato come beneficiari gli operatori economici destinatari dei servizi prestati dall’IVV e dalla Viniportugal. A prescindere dal fatto che il finanziamento delle attività dell’IVV rappresenti un aiuto di Stato a favore di tale organismo, si pone anche la questione della possibile qualificazione come «aiuti di Stato», ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, delle prestazioni o dei servizi forniti da tale organismo al settore vitivinicolo. Non esiste alcun dubbio che gli operatori del settore in questione (produttori, trasformatori, grossisti, dettaglianti e così via) siano imprese che esercitano un’attività economica.
(69)
Secondo la giurisprudenza della Corte di giustizia, sono considerati aiuti gli interventi i quali, in varie forme, alleviano gli oneri che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa e che di conseguenza, senza essere sovvenzioni in senso stretto, ne hanno la stessa natura e producono identici effetti (18).
(70)
È importante quindi, in secondo luogo, sapere se e, in tal caso, in quale misura le attività finanziate da queste «risorse statali», ossia i servizi offerti al settore dall’IVV e le campagne promozionali organizzate dalla Viniportugal, costituiscono un vantaggio economico per gli operatori del settore.
(71)
Per quanto riguarda le prestazioni dell’I VV, è opportuno appurare, da un lato, se e, in tal caso, in quale misura, in mancanza delle prestazioni assicurate dall’I VV, gli operatori del settore vitivinicolo in Portogallo avrebbero dovuto sostenere i costi di tali prestazioni e se queste ultime costituiscono oneri che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa. A tale scopo, occorre distinguere tra tre gruppi diversi di prestazioni.
1.2.1. Servizi dell’IVV come coordinatore generale del settore
(72)
La Commissione ritiene che i servizi e le attività dell’I VV, nella sua qualità di coordinatore del settore vitivinicolo, e in particolare le funzioni di sorveglianza, controllo, certificazione, audit e gestione dei meccanismi del mercato, siano una conseguenza dell’applicazione dei requisiti stabiliti dalla legislazione europea e nazionale e, in quanto tali, non costituiscono attività che normalmente gravano sul bilancio di un’impresa, ma attività rientranti nell’ambito delle funzioni essenziali dello Stato.
1.2.2. Servizi di formazione
(73)
Tuttavia, per quanto riguarda il finanziamento dell’organizzazione delle azioni di formazione di cui hanno potuto beneficiare operatori economici del settore, sembra chiaro che si tratta di un vantaggio a favore di questi ultimi in quanto la formazione è un’attività che normalmente grava sul bilancio delle imprese.
(74)
Secondo le informazioni fornite dalle autorità portoghesi al momento dell’avvio della procedura, fatta eccezione per un’azione di formazione di interesse generale denominata «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», il cui costo è stato pari a 367,12 EUR, tutte le azioni di formazione organizzate dall’IVV sarebbero state cofinanziate a titolo del Fondo sociale europeo e pertanto non sarebbero state finanziate dalle entrate del prelievo parafiscale. Per questo motivo, tali azioni di formazione non sono oggetto della presente procedura di esame.
(75)
Per quanto riguarda l’unica azione di formazione finanziata dalle entrate del prelievo per la promozione del vino, ossia la formazione di interesse generale «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», la Commissione constata che una nuova informazione ne modificherebbe la qualifica di aiuto di Stato. Conformemente alle nuove informazioni fornite, i destinatari della formazione sarebbero stati esclusivamente i funzionari delle direzioni regionali dell’agricoltura e quelli delle commissioni vitivinicole regionali, che sarebbero gli enti competenti per il controllo e la verifica della genuinità e della qualità dei vini delle regioni interessate. Da tali informazioni si desume che non si tratta di una misura di aiuto destinata ai beneficiari dei servizi prestati dall’I VV, ma di una misura di formazione interna dell’amministrazione pubblica.
(76)
Ne consegue che tale misura di formazione non costituisce un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
1.2.3. Servizi di realizzazione di campagne di promozione
(77)
Per quanto riguarda la realizzazione delle campagne di promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli da parte della Viniportugal, esiste effettivamente un vantaggio economico per gli operatori economici del settore, e nello specifico del settore vitivinicolo in Portogallo. L’organizzazione della promozione di tali prodotti costituisce un onere che normalmente grava sul bilancio di un’impresa.
(78)
La Commissione conclude pertanto che la prestazione di servizi consistenti nella realizzazione di campagne promozionali costituisce un vantaggio selettivo mediante risorse statali per gli operatori economici del settore vitivinicolo in Portogallo.
1.3. Incidenza sugli scambi e distorsione della concorrenza
(79)
Per stabilire se gli aiuti in esame rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE, è necessario in definitiva determinare se possono incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri e se, favorendo talune imprese o talune produzioni, falsano o minacciano di falsare la concorrenza.
(80)
La Corte di giustizia ha dichiarato che, se un vantaggio concesso da uno Stato membro rafforza la posizione di una categoria di imprese rispetto ad altre imprese concorrenti nell’ambito degli scambi intracomunitari, questi ultimi devono ritenersi influenzati da tale vantaggio (19).
(81)
Gli aiuti in esame possono incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri in quanto favoriscono la produzione nazionale a scapito di quella degli altri Stati membri. In effetti, il settore vitivinicolo è estremamente aperto alla concorrenza a livello di Unione europea e, pertanto, molto sensibile a qualsiasi misura a favore della produzione in qualsivoglia Stato membro.
(82)
Il fatto che esistano scambi commerciali tra gli Stati membri nel settore del vino e dei prodotti vitivinicoli sembra essere dimostrato dall’esistenza di un’organizzazione comune del mercato nel settore.
(83)
La tabella di seguito riportata indica, a titolo di esempio, il livello degli scambi commerciali intracomunitari di tali prodotti tra il 1999 e il 2004 (20).
1 000 hl
Anno
Importazioni UE
Esportazioni UE
1999 (UE-15)
35 595
40 921
2000 (UE-15)
-
-
2001 (UE-15)
32 699
35 558,4
2002 (UE-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (UE-15)
33 024,7
35 343
2004 (UE-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Ne consegue che, per quanto riguarda il finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli con una parte delle entrate del prelievo per la promozione del vino, la Commissione conferma la sua posizione in merito all’esistenza di un aiuto di Stato a favore degli operatori economici del settore del vino e dei prodotti vitivinicoli ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
1.4. Conclusioni sul carattere di «aiuto» ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE
(85)
Tenuto conto di quanto precede, la Commissione ritiene che le misure a favore degli operatori economici del settore del vino e dei prodotti vitivinicoli conferiscano loro un vantaggio, finanziato con risorse statali, di cui altri operatori non possono beneficiare. Tale vantaggio, favorendo talune imprese e talune produzioni, falsa o minaccia di falsare la concorrenza, in quanto può incidere sugli scambi commerciali tra Stati membri. La Commissione conclude pertanto che le misure in questione rientrano nel campo di applicazione dell’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE.
2. Legalità degli aiuti per la promozione e la pubblicità
(86)
Le autorità portoghesi non hanno notificato alla Commissione, ai sensi dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE, le disposizioni che istituiscono il prelievo parafiscale di cui trattasi né il finanziamento delle azioni a favore del settore del vino.
3. Valutazione della compatibilità degli aiuti per la promozione e la pubblicità
(87)
Il principio di incompatibilità di cui all’articolo 107, paragrafo 1, del TFUE comporta tuttavia alcune eccezioni.
(88)
In particolare, l’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE dispone che possono essere considerati compatibili con il mercato interno gli aiuti destinati ad agevolare lo sviluppo di talune attività o di talune regioni economiche, sempre che non alterino le condizioni degli scambi in misura contraria al comune interesse.
(89)
In base alla comunicazione della Commissione relativa alla determinazione delle norme applicabili alla valutazione degli aiuti di Stato illegalmente concessi, gli aiuti illegali ai sensi dell’articolo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 659/1999 devono essere valutati conformemente alle norme in vigore all’epoca in cui è stato concesso l’aiuto.
(90)
La compatibilità degli aiuti concessi prima del 1o gennaio 2002 deve quindi essere verificata alla luce della regolamentazione degli aiuti nazionali a favore della pubblicità dei prodotti agricoli e di taluni prodotti non compresi nell’allegato II del trattato CEE (21) e, per gli aiuti concessi dopo tale data, alla luce degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità, già menzionati, fatte salve le norme particolari di applicazione temporanea stabilite negli orientamenti cui si è fatto riferimento in precedenza.
(91)
Tuttavia la regolamentazione del 1987 e gli orientamenti menzionati condividono sostanzialmente gli stessi principi. Tali strumenti prevedono criteri negativi e positivi che devono essere rispettati da tutti i regimi di aiuti nazionali. Non deve pertanto trattarsi di azioni pubblicitarie in contrasto con l’articolo 28 del trattato (l’attuale articolo 34 del TFUE) o con il diritto comunitario derivato, né di azioni orientate in funzione di imprese particolari.
3.1. Campagne di promozione generica in Portogallo
(92)
Secondo le informazioni trasmesse dalle autorità portoghesi, è possibile concludere che le misure in questione hanno obiettivi che corrispondono a vari criteri positivi stabiliti dalle disposizioni menzionate, in quanto si inseriscono vuoi nell’obiettivo di sviluppo delle piccole e medie imprese e di talune regioni, vuoi nell’obiettivo di sviluppo di prodotti di alta qualità e per una sana alimentazione.
(93)
Le autorità portoghesi hanno inoltre spiegato che i messaggi trasmessi dalle azioni di promozione e pubblicità hanno carattere generale, consistono principalmente nella realizzazione di esposizioni, partecipazioni a fiere, pubblicazione di cataloghi e altri supporti, non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri né di denigrare tali prodotti, e non favoriscono il marchio di un’impresa particolare né un singolo produttore.
(94)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 108), la Commissione ha ritenuto che gli aiuti pubblici erogati per finanziare le azioni di promozione della fattispecie fino al 1o gennaio 2002 rispettavano i criteri stabiliti dalle disposizioni dell’UE applicabili in materia.
(95)
A partire dal 1o gennaio 2002, il punto 8 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità dei prodotti compresi nell’allegato I del trattato CE e di taluni prodotti non compresi nell’allegato I stabilisce che le azioni promozionali, quali la diffusione di conoscenze scientifiche, l’organizzazione di fiere ed esposizioni, la partecipazione a queste ultime o ad analoghe iniziative nel settore delle relazioni pubbliche, compresi i sondaggi di opinione e le ricerche di mercato, non sono considerate pubblicità. Gli aiuti di Stato relativi a tale promozione, nel senso ampio del termine, sono oggetto dei punti 13 e 14 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato nel settore agricolo.
(96)
Il punto 13.2 degli orientamenti comunitari per gli aiuti di Stato nel settore agricolo prevede la possibilità di concedere aiuti per consulenze e servizi analoghi, compresi studi tecnici, di fattibilità e di progettazione e ricerche di mercato, a sostegno di attività connesse allo sviluppo della qualità dei prodotti agricoli. Inoltre, il punto 14 consente la concessione di aiuti il cui scopo è fornire assistenza tecnica nel settore agricolo. In particolare, sono autorizzati aiuti finalizzati alla diffusione di nuove tecniche.
(97)
Gli aiuti descritti in precedenza possono rientrare in una di queste categorie, tenuto conto che sono intese in definitiva a fornire un sostegno tecnico alla produzione in esame tramite un sostegno alla commercializzazione di prodotti agricoli di qualità e la divulgazione generica delle loro caratteristiche.
(98)
Sono pertanto consentiti aiuti a copertura del 100 % dei costi. Per evitare che siano concessi importi rilevanti a grandi imprese, l’importo dell’aiuto totale che può essere accordato in base a questi due punti non può superare i 100 000 EUR per beneficiario per un periodo di tre anni, oppure, se si tratta di aiuti concessi a imprese rientranti nella categoria delle PMI secondo la definizione della Commissione, il 50 % delle spese ammissibili, con applicazione dell’importo più elevato. Ai fini del calcolo dell’importo dell’aiuto, è considerato beneficiario il destinatario dei servizi.
(99)
Le autorità portoghesi hanno spiegato che, trattandosi di azioni generiche di portata generale il cui beneficio effettivo viene completamente disperso tra tutti gli operatori del settore vitivinicolo, il livello dell’aiuto per beneficiario resta al di sotto della soglia di 100 000 EUR in tre anni.
(100)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 114), la Commissione ha ritenuto che gli aiuti pubblici erogati per finanziare le azioni di promozione in questione dopo il 1o gennaio 2002 parrebbero aver rispettato i criteri fissati dalle disposizioni dell’UE applicabili in materia.
(101)
Tenendo conto delle informazioni fornite dalle autorità portoghesi nel corso dell’istruzione del presente caso, e in mancanza di osservazioni in senso contrario da parte di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ribadisce la posizione espressa all’avvio della procedura (22) riguardo alla compatibilità delle campagne di promozione generica del vino realizzate dalla Viniportugal in Portogallo con le disposizioni comunitarie applicabili.
-
Nella sua posizione, la Commissione prende atto in modo particolare delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi riguardo agli obiettivi della misura, vale a dire: sviluppo delle piccole e medie imprese, sviluppo di determinate regioni, sviluppo di prodotti di alta qualità e per un’alimentazione sana (punto 32 degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità),
-
riguardo alle caratteristiche delle campagne: i messaggi trasmessi dalle azioni di promozione e pubblicità hanno carattere generale, consistono principalmente nella realizzazione di esposizioni, partecipazione a fiere, pubblicazione di cataloghi e altri supporti, non hanno lo scopo di dissuadere i consumatori dall’acquistare prodotti di altri Stati membri né di screditare tali prodotti e non favoriscono il marchio di un’impresa particolare o di un singolo produttore (punto 20 degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità),
-
riguardo alla limitazione del sostegno: le misure sono interamente finanziate tramite prelievi parafiscali e i contributi finanziari degli operatori del settore nelle campagne raggiungono, per definizione, il livello del 50 % dei relativi costi. Inoltre, per quanto riguarda le azioni generiche di portata generale il cui beneficio effettivo viene completamente disperso tra tutti gli operatori del settore vitivinicolo, il livello dell’aiuto per beneficiario resterà al di sotto della soglia di 100 000 EUR in tre anni.
3.2. Campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi
(102)
Per quanto riguarda le campagne di promozione e pubblicità del vino portoghese nei mercati di altri Stati membri e di paesi terzi realizzate dalla Viniportugal, in particolare dopo il 1o gennaio 2002, la Commissione aveva espresso dubbi sulla compatibilità delle stesse con le disposizioni degli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
(103)
Conformemente al punto 4.1 degli orientamenti, sono ammissibili le campagne pubblicitarie organizzate direttamente o indirettamente da uno Stato membro nel mercato di un altro Stato membri allo scopo di far conoscere ai consumatori i prodotti agricoli di uno Stato membro o di una regione particolari, o tutta una categoria di prodotti di uno Stato membro. Le campagne devono tuttavia trasmettere informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti in questione e non devono recare apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine.
(104)
Orbene, al momento dell’avvio della procedura la Commissione non disponeva di informazioni sufficienti per concludere che tali campagne, pur facendo riferimento all’origine dei vini, trasmettessero soltanto informazioni sulle caratteristiche oggettive dei prodotti in questione e non recassero apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine. Aveva pertanto invitato le autorità portoghesi a dimostrare che l’eventuale riferimento all’origine dei prodotti rispettava effettivamente queste condizioni.
(105)
La Commissione prende atto delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi in relazione i) al carattere generico delle campagne promozionali della Viniportugal (cfr. considerando 37); ii) al fatto che le attività di promozione e pubblicità della Viniportugal in Portogallo e nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi non riguardavano marchi specifici né avevano lo scopo di promuovere imprese particolari o singoli produttori (cfr. considerando 37); iii) al fatto che le campagne in questione non avevano l’obiettivo di denigrare i prodotti vitivinicoli di altri Stati membri né di dissuadere i consumatori dall’acquistare tali prodotti, e che erano conformi alla normativa dell’UE applicabile (in particolare alla normativa in materia di etichettatura, presentazione e pubblicità dei prodotti alimentari) (cfr. considerando 38); iv) al fatto che le attività in questione avevano l’obiettivo di far conoscere i vini portoghesi ai consumatori di altri Stati membri, facilitando così la realizzazione delle attività del settore portoghese della viticoltura ai sensi dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE (cfr. considerando 39); e, infine, v) al fatto che le campagne della Viniportugal al di fuori del Portogallo avevano lo scopo di divulgare le caratteristiche di base del vino portoghese, invitando i consumatori di altri Stati membri e di paesi terzi a provare tali prodotti a loro poco noti, e al fatto che non recavano apprezzamenti soggettivi circa la qualità dei prodotti, incentrandosi unicamente sulla loro origine (cfr. considerando 40).
(106)
Sulla base delle informazioni supplementari fornite dalle autorità portoghesi, e in assenza di osservazioni in senso contrario di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione è ora in grado di concludere che i dubbi espressi all’avvio della procedura sul carattere oggettivo delle campagne di promozione e pubblicità realizzate nei mercati degli Stati membri e di paesi terzi sono stati chiariti.
(107)
Tenuto conto di quanto precede, la Commissione ritiene che l’aiuto a favore della promozione generica del vino in Portogallo e l’aiuto a favore della promozione e della pubblicità del vino portoghese nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi sono compatibili con i criteri positivi e negativi stabiliti dagli orientamenti per gli aiuti di Stato a favore della pubblicità.
4. Finanziamento degli aiuti
(108)
Per quanto riguarda gli aiuti di Stato finanziati mediante un prelievo parafiscale, le azioni finanziate con gli aiuti nonché il finanziamento degli stessi devono essere esaminati dalla Commissione. In effetti, l’eventuale incompatibilità del finanziamento di un aiuto di Stato con il mercato comune renderebbe gli aiuti incompatibili, anche qualora la concessione dell’aiuto avesse rispettato le regole di concorrenza applicabili.
(109)
Secondo una giurisprudenza costante, i tributi non rientrano nell’ambito di applicazione delle disposizioni del trattato concernenti gli aiuti di Stato, salvo che costituiscano la modalità di finanziamento di un aiuto, formandone così parte integrante (23). Affinché possa ritenersi che un tributo, o parte di un tributo, costituisca parte integrante di una misura di aiuto, deve necessariamente sussistere un vincolo di destinazione fra detto tributo e l’aiuto in forza della normativa nazionale pertinente (24), nel senso che il gettito del tributo viene necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto medesimo. Se tale vincolo sussiste, il gettito del tributo incide direttamente sull’entità dell’aiuto (25) e, conseguentemente, sulla valutazione della compatibilità dell’aiuto medesimo con il mercato comune (26).
(110)
Occorre pertanto esaminare se il prelievo destinato alla promozione del vino soddisfa le condizioni menzionate in precedenza.
4.1. Il prelievo destinato alla promozione del vino come parte integrante degli aiuti per la promozione
(111)
In primo luogo, occorre valutare se il gettito del prelievo viene necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto. In questo contesto, è opportuno segnalare che sia il decreto legge n. 137/95 sia il decreto legge n. 119/97, che vi deroga, stabiliscono che «una percentuale del gettito del prelievo destinato alla promozione, che deve essere fissata annualmente dal ministro dell’Agricoltura, dello sviluppo rurale e della pesca, in misura mai inferiore al 25 %, è destinata alle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli »(articolo 11, paragrafo 2, del decreto legge n. 119/97). In questo senso, in base alla normativa nazionale pertinente, una parte del gettito del prelievo è obbligatoriamente destinata al finanziamento delle misure promozionali che costituiscono l’oggetto dell’aiuto.
(112)
Inoltre, l’articolo 1, paragrafo 1, del decreto legge n. 119/97, che definisce l’ambito di applicazione del tributo, stabilisce che «i vini e i prodotti vitivinicoli […] sono soggetti all’applicazione di un tributo, destinato alla promozione, che costituisce la contropartita dei servizi prestati dall’Instituto da Vinha e do Vinho (IVV) in relazione alla promozione generica e al coordinamento generale del settore». In secondo luogo, occorre esaminare se il gettito del prelievo incide direttamente sull’entità dell’aiuto. In tale contesto, è opportuno segnalare che il prelievo per la promozione costituisce l’unica fonte di finanziamento degli aiuti destinati alla promozione e alla pubblicità oggetto del presente esame e pertanto una diminuzione del gettito del prelievo implicherebbe una riduzione delle risorse di finanziamento delle misure di promozione.
(113)
La Commissione ritiene pertanto che, nel caso in esame, il gettito della tassa sia necessariamente destinato al finanziamento dell’aiuto e il gettito della tassa incida direttamente sull’entità dell’aiuto. Occorre infine concludere che, conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia, sussiste necessariamente un vincolo di destinazione fra il tributo e l’aiuto in forza della normativa nazionale pertinente e che il prelievo destinato alla promozione del vino costituisce parte integrante della misura di aiuto in esame. Ne consegue che deve essere sottoposto all’esame della Commissione anche il finanziamento delle azioni mediante il prelievo.
4.2. Imposizione del prelievo sui prodotti esportati
(114)
Come menzionato al precedente considerando 9, viene imposto un prelievo sui prodotti portoghesi destinati al consumo in Portogallo e sui prodotti destinati all’esportazione.
(115)
Nella decisione di avvio della procedura formale di esame (considerando 143), la Commissione afferma tuttavia che non parrebbe esistere alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali destinati al mercato nazionale e quelli destinati all’esportazione nell’ambito delle campagne di promozione e di pubblicità svolte al di fuori del territorio portoghese.
(116)
Per quanto riguarda la questione di sapere in che misura i prodotti destinati all’esportazione traggano analogamente beneficio dalle misure di promozione generica in Portogallo, tenendo conto delle informazioni fornite dalle autorità portoghesi nel corso dell’istruzione del presente caso, e in mancanza di osservazioni in senso contrario di terzi a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione conclude che i prodotti di quest’ultima categoria beneficiano in larga misura di tutti i vantaggi derivanti dal prelievo e traggono ampio beneficio dalle attività promozionali nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi.
4.3. Imposizione del prelievo sui prodotti importati
(117)
Conformemente alla giurisprudenza della Corte di giustizia (27), la Commissione ritiene di norma che il finanziamento di un aiuto tramite oneri obbligatori può avere un’incidenza sull’aiuto, in quanto avrebbe un effetto protettivo che va al di là dell’aiuto propriamente detto. Il prelievo in questione costituisce in effetti un onere obbligatorio. Secondo questa stessa giurisprudenza, la Commissione ritiene che un aiuto ai produttori nazionali possa essere finanziato tramite prelievi parafiscali che gravano anche sui prodotti importati da altri Stati membri soltanto se esistono garanzie che questi ultimi possono beneficiare come i prodotti nazionali di tutti i vantaggi menzionati.
(118)
All’avvio della procedura formale di esame, la Commissione ha pertanto sottolineato che, tenuto conto che i prodotti provenienti dagli altri Stati membri venivano ugualmente assoggettati al tributo, le autorità portoghesi dovevano ancora dimostrare che non esisteva alcuna discriminazione tra i prodotti nazionali e quelli importati e che pertanto i prodotti provenienti dagli altri Stati membri, ugualmente assoggettati al tributo, beneficiavano allo stesso modo e nella stessa misura dei prodotti nazionali di tutti i vantaggi derivanti (28).
(119)
È già stato stabilito che le campagne di promozione e pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzate dalla Viniportugal sono finanziate con una parte delle entrate del prelievo per la promozione del vino.
(120)
Nelle loro osservazioni e informazioni supplementari, le autorità portoghesi assicurano che il contributo delle entrate derivanti dal prelievo riscosso sui prodotti importati si limitava esclusivamente a finanziare una parte dei costi delle azioni di promozione generica realizzate dalla Viniportugal in Portogallo. Affermano altresì che le campagne di promozione e pubblicità effettuate nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi a favore del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi sono finanziate esclusivamente con le entrate del prelievo riscosso sui prodotti nazionali.
(121)
Le informazioni fornite dalle autorità portoghesi dimostrano che delle campagne di promozione generica in Portogallo beneficiano in misura proporzionale i prodotti importati. In effetti, come descritto ai considerando 16 e 17, il principale obiettivo delle campagne pubblicitarie a livello nazionale è indurre i consumatori adulti giovani di entrambi i sessi a un consumo sano del vino come alternativa alla birra o ad altre bevande alcoliche. Le autorità portoghesi hanno fornito campioni delle campagne pubblicitarie e dei progetti di divulgazione finanziati con il tributo. Tenuto conto che le campagne promozionali sono intese a promuovere il consumo di vino, in generale, i prodotti importati usufruiscono allo stesso modo delle misure menzionate.
(122)
Tuttavia, le informazioni fornite non sono sufficienti per dimostrare che le entrate provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati non hanno contribuito al finanziamento delle campagne di promozione e pubblicità realizzate nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, di cui beneficia invece esclusivamente il vino portoghese. In particolare, secondo i dati forniti dalle autorità portoghesi, nel periodo compreso tra il 1998 e il 2005 le entrate medie provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati sono state pari a 1 293 169 EUR, mentre nello stesso periodo la Viniportugal ha destinato annualmente in media 525 698 EUR ad azioni di promozione generica in Portogallo (cfr. considerando 36 e 38).
(123)
Inoltre, sebbene la normativa nazionale stabilisca l’obbligo di destinare una percentuale, mai inferiore al 25 %, del gettito del prelievo alle azioni di promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli, non esiste una contabilità separata di queste due parti del gettito del prelievo. Le autorità portoghesi hanno potuto presentare soltanto stime sulla parte del gettito del prelievo riscosso sui prodotti importati e destinata alla promozione generica.
(124)
Orbene, tenendo conto della giurisprudenza menzionata al considerando 116, poiché le misure finanziate con il prelievo costituiscono un aiuto di Stato ai sensi dell’articolo 107 del TFUE e il prelievo ha carattere discriminatorio in violazione dell’articolo 110 del TFUE in quanto i prodotti provenienti dagli altri Stati membri sono stati ugualmente assoggettati al tributo, senza tuttavia beneficiare di tutti i vantaggi da esso derivanti, la Commissione ritiene che il gettito del prelievo ottenuto gravando i prodotti importati di altri Stati membri, allo scopo di finanziare le azioni di promozione attuate dalla Viniportugal nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi, costituisce un finanziamento dell’aiuto incompatibile dal punto di vista delle norme sulla libera circolazione delle merci e, pertanto, che gli aiuti di Stato così finanziati sono allo stesso modo incompatibili con il trattato.
(125)
La Commissione può validamente concludere, sulla base delle informazioni e delle garanzie fornite dalle autorità portoghesi (cfr. considerando 104 della presente decisione), che i produttori e i commercianti degli altri Stati membri hanno beneficiato nella stessa misura dei produttori portoghesi delle misure di aiuto a favore della promozione generica applicate in Portogallo.
(126)
Per contro, le autorità portoghesi non contestano che i produttori e i commercianti degli altri Stati membri non possono beneficiare delle misure di aiuto per la promozione e la pubblicità all’estero svolte esclusivamente a favore dei vini portoghesi.
(127)
In effetti, secondo una giurisprudenza costante della Corte di giustizia, quando il gettito di un’imposizione riguardante i prodotti nazionali e importati sulla base di criteri identici è diretto a finanziare attività che giovino in modo specifico ai prodotti nazionali tassati, può derivarne che il tributo riscosso secondo gli stessi criteri costituisca nondimeno una tassazione discriminatoria, nella misura in cui l’onere fiscale gravante sui prodotti nazionali sia neutralizzato da vantaggi finanziati per mezzo di esso, mentre quello gravante sui prodotti importati rappresenta un onere netto (29).
(128)
Nel caso in esame, non si può escludere che vi sia stata discriminazione in relazione ai prodotti importati. Per contro, dalle informazioni fornite dalle autorità portoghesi risulta che i prodotti importati erano assoggettati al prelievo nella stessa misura dei prodotti nazionali, senza tuttavia beneficiare dei vantaggi finanziati per mezzo di esso nella stessa misura dei prodotti nazionali. Come indicato al precedente considerando 122, secondo i dati forniti dalle autorità portoghesi, nel periodo compreso tra il 1998 e il 2005 le entrate medie provenienti dal prelievo riscosso sui prodotti importati sono state pari a 1 293 169 EUR, mentre nello stesso periodo la Viniportugal ha destinato annualmente in media 525 698 EUR ad azioni di promozione generica in Portogallo. Non esiste una contabilità separata che consenta di garantire che il gettito del tributo proveniente dai prodotti importati sia destinato esclusivamente alla promozione generica in Portogallo. Ne consegue che i prelievi parafiscali e il relativo gettito violano l’articolo 110 del TFUE.
(129)
Sulla base delle informazioni che le sono state fornite a seguito dell’avvio della procedura formale di esame, la Commissione non può concludere che gli aiuti a favore della promozione del vino e dei prodotti vitivinicoli portoghesi nei mercati degli altri Stati membri e di paesi terzi non siano stati finanziati, anche solo in parte, dalle entrate del prelievo destinato alla promozione del vino provenienti dai prodotti importati. Non spetta infatti alla Commissione esaminare sistematicamente quali sono gli elementi che avrebbero potuto esserle trasmessi, ma essa deve, da una parte, raccogliere tutte le indicazioni necessarie e, dall’altra, basarsi sulle informazioni di cui dispone al momento dell’adozione della decisione (30). La Commissione ritiene e conclude pertanto che il finanziamento delle misure di aiuto deve essere considerato incompatibile con il mercato interno.
(130)
In conclusione, tenuto conto che se il finanziamento di un aiuto di Stato è considerato incompatibile con le disposizioni del trattato applicabili, l’aiuto così finanziato deve ugualmente essere considerato incompatibile dalla Commissione per tutto il tempo in cui il finanziamento irregolare si è protratto. Infatti, la regolarità del finanziamento di un aiuto di Stato è condizione indispensabile per la dichiarazione di compatibilità di quest’ultimo (31).
V. CONCLUSIONI
(131)
La Commissione deplora il fatto che il Portogallo abbia attuato gli aiuti menzionati in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE.
(132)
La Commissione conclude che:
-
il Portogallo ha illegalmente effettuato il finanziamento di campagne di promozione generica del vino mediante un prelievo riscosso sui prodotti nazionali e su quelli importati degli altri Stati membri, in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE,
-
l’unica azione di formazione finanziata con le entrate del prelievo parafiscale non costituisce un aiuto,
-
gli aiuti a favore della promozione e della pubblicità generica del vino e dei prodotti vitivinicoli realizzate dalla Viniportugal nel territorio del Portogallo possono essere dichiarati compatibili con il mercato interno,
-
gli aiuti a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli di origine portoghese nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi finanziati mediante un prelievo riscosso sul vino e i prodotti vitivinicoli che grava anche sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri rispettavano le disposizioni dell’UE applicabili a livello dei beneficiari menzionati. La Commissione ha tuttavia anche constatato l’esistenza di una violazione dell’articolo 110, del TFUE a livello del finanziamento degli aiuti. Per tale motivo, la Commissione non può dichiarare compatibile il regime in questione poiché lo stesso ha creato una discriminazione tra prodotti importati e prodotti nazionali.
(133)
La presente decisione si limita all’esame dell’applicazione del prelievo parafiscale dalla sua entrata in vigore fino al 31 dicembre 2006, data in cui sono entrati in vigore i nuovi orientamenti comunitari in materia di aiuti di Stato nel settore agricolo e forestale per il periodo 2007-2013, lasciando impregiudicata la posizione che la Commissione adotterà riguardo all’applicazione del prelievo per la promozione dopo tale data.
(134)
La Commissione ritiene adeguato, nel caso in esame, adottare una decisione condizionale, avvalendosi della possibilità prevista dall’articolo 7, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 659/1999, in base al quale la Commissione può subordinare una decisione positiva a condizioni che consentano di considerare l’aiuto compatibile con il mercato comune e ad obblighi che consentano di controllare il rispetto della decisione stessa.
(135)
Per porre rimedio alla violazione dell’articolo 110 ed eliminare così retroattivamente la discriminazione, il Portogallo deve procedere al rimborso della parte del tributo che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri entro un termine e alle condizioni stabiliti dalla Commissione. La riparazione di tale violazione renderà gli aiuti in questione compatibili con l’articolo 107 del TFUE.
(136)
La Commissione stabilisce le condizioni che vanno osservate per il suddetto rimborso. Pertanto, il Portogallo deve rimborsare ai contribuenti del tributo la parte che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri tra la data di inizio dell’applicazione del tributo e il 31 dicembre 2006 nel pieno rispetto delle seguenti condizioni:
-
se possono fornire la prova che il prelievo per la promozione è stato riscosso su prodotti importati, i contribuenti del tributo possono richiedere il rimborso di una parte proporzionale del gettito del prelievo destinato a finanziare i servizi di promozione di cui beneficiano esclusivamente i prodotti nazionali entro un termine stabilito in conformità del diritto nazionale e in nessun caso inferiore a sei mesi dalla data di notifica della presente decisione,
-
il Portogallo stabilirà la misura dell’eventuale discriminazione gravante sui prodotti importati. A tale scopo, il Portogallo deve verificare, con riferimento a un determinato periodo di tempo, l’equivalenza pecuniaria tra gli importi del prelievo globalmente riscossi sui prodotti nazionali e i vantaggi di cui tali prodotti fruiscono in via esclusiva,
-
il rimborso deve aver luogo al massimo entro sei mesi dalla presentazione della domanda,
-
le somme rimborsate devono essere attualizzate tenendo conto degli interessi a partire dalla data in cui sono state riscosse fino al momento del rimborso effettivo. Tali interessi saranno calcolati in base al tasso di riferimento della Commissione previsto con il metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (32),
-
le autorità portoghesi ammetteranno qualsiasi prova ragionevole presentata dai contribuenti a dimostrazione della parte di tributo pagata su prodotti provenienti da altri Stati membri,
-
il diritto al rimborso non può essere subordinato ad altre condizioni, in particolare alla mancata ripercussione della tassa,
-
nel caso in cui un contribuente non abbia ancora pagato il tributo, le autorità portoghesi rinunciano formalmente alla relativa riscossione, compresi gli eventuali interessi di mora,
-
qualora la Commissione lo richieda, il Portogallo si impegna a presentare una relazione completa che dimostri la corretta esecuzione della misura di rimborso,
-
se in un altro Stato membro è stato imposto un tributo sugli stessi prodotti assoggettati al prelievo per la promozione del vino in Portogallo, le autorità portoghesi si impegnano a rimborsare ai contribuenti la parte del tributo riscosso sui prodotti provenienti dallo Stato membro in questione,
-
il Portogallo si impegna a far conoscere la presente decisione a tutti i potenziali contribuenti del tributo,
HA ADOTTATO LA PRESENTE DECISIONE:
Articolo 1
L’unica azione di formazione finanziata con le entrate del prelievo parafiscale, per un importo pari a 367,12 EUR, non costituisce un aiuto.
Articolo 2
Gli aiuti di Stato a favore della promozione generica del vino e dei prodotti vitivinicoli nel territorio portoghese attuati illegalmente dal Portogallo in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE mediante un prelievo parafiscale stabilito con decreto legge n. 137/95, del 14 giugno, sono aiuti di Stato compatibili con il mercato interno in forza dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE per quanto riguarda il periodo compreso tra l’entrata in vigore del prelievo e il 31 dicembre 2006.
Articolo 3
1. Gli aiuti di Stato a favore della promozione e della pubblicità del vino e dei prodotti vitivinicoli di origine portoghese nel territorio degli altri Stati membri e di paesi terzi attuati illegalmente dal Portogallo in violazione dell’articolo 108, paragrafo 3, del TFUE mediante un prelievo parafiscale stabilito con decreto legge n. 137/95 del 14 giugno, sono, ferma restando l’applicazione dell’articolo 2, aiuti di Stato compatibili con il mercato interno in forza dell’articolo 107, paragrafo 3, lettera c), del TFUE per quanto riguarda il periodo compreso tra l’entrata in vigore del prelievo e il 31 dicembre 2006, a condizione che il Portogallo rispetti le condizioni di cui al paragrafo 2 del presente articolo.
2. Il Portogallo deve rimborsare ai contribuenti del tributo la parte che è stata applicata sui prodotti provenienti dagli altri Stati membri tra la data di inizio dell’applicazione del tributo e il 31 dicembre 2006 nel pieno rispetto delle seguenti condizioni:
-
se possono fornire la prova che il prelievo per la promozione è stato riscosso su prodotti importati, i contribuenti del tributo possono richiedere il rimborso di una parte proporzionale del gettito del prelievo destinato a finanziare i servizi di promozione di cui beneficiano esclusivamente i prodotti nazionali entro un termine stabilito in conformità del diritto nazionale e in nessun caso inferiore a sei mesi dalla data di notifica della presente decisione,
-
il Portogallo stabilirà la misura dell’eventuale discriminazione gravante sui prodotti importati. A tale scopo, il Portogallo deve verificare, con riferimento a un determinato periodo di tempo, l’equivalenza pecuniaria tra gli importi del prelievo globalmente riscossi sui prodotti nazionali e i vantaggi di cui tali prodotti fruiscono in via esclusiva,
-
il rimborso deve aver luogo al massimo entro sei mesi dalla presentazione della domanda,
-
le somme rimborsate devono essere attualizzate tenendo conto degli interessi a partire dalla data in cui sono state riscosse fino al momento del rimborso effettivo. Tali interessi saranno calcolati in base al tasso di riferimento della Commissione previsto con il metodo di fissazione dei tassi di riferimento e di attualizzazione (33),
-
le autorità portoghesi ammetteranno qualsiasi prova ragionevole presentata dai contribuenti a dimostrazione della parte di tributo pagato su prodotti provenienti da altri Stati membri,
-
il diritto al rimborso non può essere subordinato ad altre condizioni, in particolare alla mancata ripercussione della tassa,
-
nel caso in cui un contribuente non abbia ancora pagato il tributo, le autorità portoghesi rinunciano formalmente alla relativa riscossione, compresi gli eventuali interessi di mora,
-
qualora la Commissione lo richieda, il Portogallo si impegna a presentare una relazione completa che dimostri la corretta esecuzione della misura di rimborso,
-
se in un altro Stato membro è stato imposto un tributo sugli stessi prodotti assoggettati al prelievo per la promozione del vino in Portogallo, le autorità portoghesi si impegnano a rimborsare ai contribuenti la parte del tributo riscosso sui prodotti provenienti dallo Stato membro in questione,
-
il Portogallo si impegna a far conoscere la presente decisione a tutti i potenziali contribuenti del tributo.
Articolo 4
Entro due mesi dalla data di notifica della presente decisione, il Portogallo informerà la Commissione in merito alle misure adottate per adeguarvisi.
Articolo 5
La Repubblica portoghese è destinataria della presente decisione.
Fatto a Bruxelles, il 20 luglio 2010.