РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 530/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 13 юни 2012 година
относно ускореното въвеждане на изисквания за двукорпусни или еквивалентни конструкции за еднокорпусни нефтени танкери
(преработен текст)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 100, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта за законодателния акт на националните парламенти,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (2),
като имат предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 417/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 18 февруари 2002 г. относно ускореното въвеждане на изисквания за двукорпусни или еквивалентни конструкции за еднокорпусни петролни танкери (3) е бил неколкократно и съществено изменян (4). Тъй като са необходими по-нататъшни изменения, посоченият регламент следва да бъде преработен с оглед постигане на яснота.
(2)
В рамките на общата транспортна политика следва да се вземат мерки за насърчаване на сигурността и предотвратяване на замърсяването при морския транспорт.
(3)
Съюзът е сериозно загрижен за произшествията, свързани с нефтени танкери, и замърсяването, което те предизвикват по неговите крайбрежия, и вредите, които произтичат от тях за неговите флора и фауна и за другите морски ресурси.
(4)
В своето съобщение относно обща политика за морската безопасност Комисията подчерта искането на извънредния Съвет по околна среда и транспорт от 25 януари 1993 г. за подкрепа на действията на Международната морска организация (ИМО) за намаляване на разликите в безопасността между нови и съществуващи кораби чрез обновяване и/или постепенно извеждане от експлоатация на съществуващите кораби.
(5)
В своята Резолюция от 8 юни 1993 г. относно обща политика за морската безопасност (5) Съветът изцяло подкрепи целите, изложени в съобщението на Комисията.
(6)
В своята Резолюция от 11 март 1994 г. относно общата политика за морска безопасност (6) Европейският парламент приветства съобщението на Комисията и призова по-специално към предприемане на действия за подобряване на стандартите за сигурност на танкерите.
(7)
В своята Резолюция от 20 януари 2000 г. относно бедствието с нефтения разлив, причинен от корабокрушението на танкера Ерика (7) Европейският парламент приветства всички усилия на Комисията за изтегляне на датата, от която нефтените танкери ще са задължени да имат двукорпусна конструкция.
(8)
В своята Резолюция от 21 ноември 2002 г. относно злополуката с нефтения танкер „Престиж“ близо до бреговете на Галисия (8) Европейският парламент призова към по-строги мерки, които да могат да влязат в сила по-бързо, и заяви, че тази нова злополука отново подчертава нуждата от ефективно действие на международно равнище и на равнището на Съюза, за да се подобри значително морската безопасност.
(9)
Чрез Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г. и Протокола от 1978 г., свързан с нея (MARPOL 73/78) ИМО въведе международно договорени правила за предотвратяване на замърсяването, които засягат конструирането и експлоатирането на нефтени танкери. Държавите-членки са страни по MARPOL 73/78.
(10)
Съгласно член 3.3 от MARPOL 73/78 тази конвенция не се прилага за военните кораби, помощните военни или други кораби, притежавани или експлоатирани от отделна държава и използвани само за правителствени нетърговски цели.
(11)
Статистическото сравнение между възрастта на танкера и произшествията показва процентно увеличение на произшествията за по-старите кораби. Постигнато бе международно съгласие, че приемането на измененията от 1992 г. на MARPOL 73/78, изискващи прилагане на стандартите за двукорпусна или еквивалентна конструкция към съществуващите еднокорпусни нефтени танкери, когато те достигнат определена възраст, ще осигури при тези нефтени танкери по-голяма степен на сигурност срещу замърсяване с нефт при произшествия в случай на сблъсък или засядане в плитчини.
(12)
В интерес на Съюза е да приеме мерки, за да осигури, че нефтени танкери, влизащи в пристанищата и офшорните терминали или пускащи котва в зона под юрисдикцията на държавите-членки, и нефтени танкери, плаващи под знамето на държавите-членки, отговарят на правило 20 от приложение I към MARPOL 73/78, ревизиранo през 2004 г. с Резолюция MEPC 117(52), приета от Комитета по опазване на морската среда на ИМО (MEPC), за да се намали рискът от случайно замърсяване с нефт в европейските води.
(13)
С Резолюция MEPC 114(50), приета на 4 декември 2003 г., бе въведено ново правило 21 в приложение I към MARPOL 73/78 за предотвратяване на замърсяването с нефт от нефтени танкери, когато те превозват тежки нефтопродукти, което забранява превоза на тежки нефтопродукти в еднокорпусни нефтени танкери. В параграфи 5, 6 и 7 от правило 21 се предвижда възможността за изключения от прилагането на някои разпоредби на това правило. Декларацията на италианското председателство на Европейския съвет, направена от името на Европейския съюз, отбелязана в официалния доклад на MEPC на неговата 50-а сесия (MEPC 50/3), изразява политически ангажимент за избягване на прилагането на тези изключения.
(14)
Измененията на MARPOL 73/78, приети от ИМО на 6 март 1992 г., влязоха в сила на 6 юли 1993 г. Тези мерки налагат изисквания за двукорпусна или еквивалентна конструкция за нефтени танкери, доставени на или след 6 юли 1996 г., с цел предотвратяване на замърсяване с нефт в случай на сблъсък или засядане в плитчини. Тези изменения включват и схема за постепенното извеждане от експлоатация на еднокорпусни нефтени танкери, доставени преди тази дата, която се прилага от 6 юли 1995 г. и която изисква нефтените танкери, доставени преди 1 юни 1982 г., да бъдат приведени в съответствие с изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция не по-късно от 25 години, а в някои случаи - 30 години след датата на тяхната доставка. Такива съществуващи еднокорпусни нефтени танкери няма да бъдат допускани да извършват курсове след 2005 г. и, в някои случаи, след 2012 г., освен ако те отговарят на изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция на правило 19 от приложение I към MARPOL 73/78. За съществуващи еднокорпусни нефтени танкери, доставени след 1 юни 1982 г., или танкери, които са доставени преди 1 юни 1982 г. и са били преустроени, за да отговарят на изискванията на MARPOL 73/78 за изолирани с баласт контейнери и тяхното защитно местоположение, този краен срок ще изтече най-късно през 2026 г.
(15)
Важни изменения на правило 20 от приложение I към MARPOL 73/78 бяха приети на 27 април 2001 г. от 46-ата сесия на MEPC с Резолюция MEPC 95(46) и на 4 декември 2003 г. с Резолюция MEPC 111(50), в което се въведе нова ускорена схема за извеждане от експлоатация на еднокорпусни нефтени танкери. Съответните крайни срокове, до които нефтените танкери трябва да са приведени в съответствие с правило 19 от приложение I към MARPOL 73/78, зависят от размера и възрастта на кораба. Поради това нефтените танкери в тази схема са разделени на три категории според тонажа, конструкцията и възрастта. Всички тези категории, включително най-малката - категория 3, са важни за търговията в рамките на Съюза.
(16)
Крайният срок, до който еднокорпусен нефтен танкер следва да бъде изведен от експлоатация, е годишнината от датата на доставка на кораба съгласно график с начало 2003 г. и край 2005 г. - за нефтени танкери от категория 1, и 2010 г. - за нефтени танкери от категории 2 и 3.
(17)
Правило 20 от приложение I към MARPOL 73/78 въвежда изискването експлоатацията на всички еднокорпусни нефтени танкери да може да продължи, само ако те съответстват на Схемата за оценка на състоянието (СОС), приета на 27 април 2001 г. с Резолюция MEPC 94(46), изменена с Резолюция MEPC 99(48) от 11 октомври 2002 г. и Резолюция MEPC 112(50) от 4 декември 2003 г. СОС налага задължение администрацията на държавата на знамето да издава свидетелство за годност и да участва в процедурите за наблюдение на СОС. СОС е предназначена да открива конструктивни слабости в старите нефтени танкери и поради това следва да се прилага за всички нефтени танкери, по-стари от 15 години.
(18)
Правило 20.5 от приложение I към MARPOL 73/78 допуска изключението нефтени танкери от категории 2 и 3 да се експлоатират при определени условия, след крайния срок за тяхното извеждане от експлоатация. Правило 20.8.2 от същото приложение дава право на страните по MARPOL 73/78 да отказват влизане в пристанищата или офшорните терминали под тяхна юрисдикция на нефтени танкери, които са допуснати да извършват превози по силата на това изключение. Държавите-членки изразиха намерението си да използват това право. Всяко решение да се ползва това право следва да се съобщи на ИМО.
(19)
Важно е да се гарантира, че разпоредбите на настоящия регламент не застрашават сигурността на екипажа или нефтените танкери при търсене на сигурно място или убежище.
(20)
С цел да позволят на корабостроителници в държавите-членки да ремонтират еднокорпусни нефтени танкери държавите-членки могат да правят изключения, за да допуснат влизането на такива плавателни съдове в техните пристанища, при условие че те не превозват товари.
(21)
Малко вероятно е ИМО да измени съдържанието на съответните правила от MARPOL 73/78 и на посочените в настоящия регламент резолюции МЕРС 111(50) и МЕРС 94(46), приети от МЕРС. При все това в тези текстове могат да бъдат въведени несъществени изменения, като например промяна в номерирането. За да бъде настоящият регламент съобразен с последните изменения на приложимото международно право, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз само във връзка с такива изменения, доколкото те не разширяват приложното поле на настоящия регламент. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегирани актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременно предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и на Съвета,
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Цел
Целта на настоящия регламент е да се създаде ускорена схема за въвеждане за прилагането на изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция на MARPOL 73/78 по смисъла на член 3 от настоящия регламент към еднокорпусните нефтени танкери и да забрани превозването към или от пристанища на държавите-членки на тежки нефтопродукти в еднокорпусни нефтени танкери.
Член 2
Приложно поле
1. Настоящият регламент се прилага за нефтени танкери с дедуейт 5 000 тона и повече:
а)
които плават под знамето на държава-членка;
б)
които, независимо от тяхното знаме, влизат във или напускат пристанище или офшорен терминал, или пускат котва в зона под юрисдикцията на държава-членка.
За целите на член 4, параграф 3 настоящият регламент се прилага за нефтени танкери с дедуейт 600 тона и повече.
2. Настоящият регламент не се прилага за военни кораби, помощни военни или други кораби, притежавани или експлоатирани от държава понастоящем единствено за правителствени нетърговски цели. Държавите-членки, доколкото е разумно и осъществимо, се стремят да спазват настоящия регламент по отношение на корабите, посочени в настоящия параграф.
Член 3
Определения
За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
1)
„MARPOL 73/78“ означава Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби от 1973 г., изменена с Протокола към нея от 1978 г., в актуалните им версии;
2)
„нефтен танкер“ означава нефтен танкер по смисъла на правило 1.5 от приложение I към MARPOL 73/78;
3)
„дедуейт“ означава дедуейт по смисъла на правило 1.23 от приложение I към MARPOL 73/78;
4)
„нефтен танкер от категория 1“ означава нефтен танкер с дедуейт 20 000 тона или повече, който превозва суров нефт, мазут, тежко дизелово гориво или смазочни масла като товар, или нефтен танкер с дедуейт 30 000 тона или повече, който превозва нефтопродукти, различни от горепосочените, и който не отговаря на изискванията в правила 18.1-18.9, 18.12-18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 и 35.3 от приложение I към MARPOL 73/78;
5)
„нефтен танкер от категория 2“ означава нефтен танкер с дедуейт 20 000 тона или повече, който превозва суров нефт, мазут, тежко дизелово гориво или смазочни масла като товар, или нефтен танкер с дедуейт 30 000 тона или повече, който превозва нефтопродукти, различни от горепосочените, който отговаря на изискванията в правила 18.1-18.9, 18.12-18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 и 35.3 от приложение I към MARPOL 73/78 и който е оборудван с контейнери с изолиран баласт със защитно местоположение (SBT/PL);
6)
„нефтен танкер от категория 3“ означава нефтен танкер с дедуейт 5 000 тона или повече, но по-малко от стойностите, посочени в точки 4 и 5;
7)
„еднокорпусен нефтен танкер“ означава нефтен танкер, който не отговаря на изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция в правила 19 и 28.6 от приложение I към MARPOL 73/78;
8)
„двукорпусен нефтен танкер“ означава:
а)
нефтен танкер с дедуейт 5 000 тона или повече, който отговаря на изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция в правила 19 и 28.6 от приложение I към MARPOL 73/78 или на изискванията в правило 20.1.3 от същото приложение; или
б)
нефтен танкер с дедуейт 600 тона или повече, но по-малко от дедуейт 5 000 тона, оборудван с контейнери или пространства с двойно дъно, отговарящи на изискванията на правило 19.6.1 от приложение I към MARPOL 73/78, и със странични контейнери или пространства, разположени в съответствие с правило 19.3.1 от същото приложение и отговарящи на изискването за разстоянието w в правило 19.6.2 от същото приложение;
9)
„възраст“ означава възрастта на кораба, изразена в брой години, изминали от датата на доставката му;
10)
„тежко дизелово гориво“ означава дизелово гориво по смисъла на правило 20 от приложение I към MARPOL 73/78;
11)
„мазут“ означава тежките фракции или вторичните продукти от суров нефт или смесите от тези продукти по смисъла на правило 20 от приложение I към MARPOL 73/78;
12)
„тежки нефтопродукти“ означава:
а)
продукти от суров нефт с плътност над 900 kg/m3 при температура 15 °С (съответстващо на градуси по АРI, по-малко от 25,7);
б)
нефтопродукти, различни от продуктите от суров нефт, с плътност над 900 kg/m3 при температура 15 °С или с кинематичен вискозитет над 180 mm2/s при температура 50 °С (съответстващо на кинематичен вискозитет над 180 cSt);
в)
асфалт и катран и емулсиите им.
Член 4
Съответствие с изискванията за двукорпусна или еквивалентна конструкция на еднокорпусните нефтени танкери
1. Не се допуска нефтен танкер да плава под знамето на държава-членка, нито нефтен танкер, независимо от неговото знаме, да влиза в пристанищата или офшорните терминали под юрисдикция на държава-членка, освен ако нефтеният танкер е двукорпусен.
2. Независимо от параграф 1 нефтени танкери от категория 2 или категория 3, които са оборудвани само с двойни дъна или двойни обшивки на корпуса, които не се използват за превозване на гориво и които се простират по цялата дължина на подвижната цистерна, или с двукорпусни пространства, които не се използват за превозване на гориво и които се простират по цялата дължина на подвижната цистерна, но които не отговарят на условията за освобождаване от прилагането на разпоредбите на правило 20.1.3 от приложение I към MARPOL 73/78, могат да продължат да бъдат експлоатирани, но не и след настъпването на по-ранната от следните две дати: годишнината от датата на доставка на кораба през 2015 г. или датата, на която корабът достига възраст 25 години от датата на доставката му.
3. Не се допуска нефтени танкери, които превозват тежки нефтопродукти, да плават под знамето на държава-членка, освен ако не са двукорпусни нефтени танкери.
Не се допуска нефтени танкери, които превозват тежки нефтопродукти, независимо от знамето, под което плават, да влизат във или да напускат пристанища или офшорни терминали, или да пускат котва в зони под юрисдикцията на държава-членка, освен ако не са двукорпусни нефтени танкери.
4. Нефтени танкери, които се експлоатират само в пристанища и по вътрешни водни пътища, могат да бъдат освободени от прилагането на параграф 3, при условие че са надлежно сертифицирани съгласно законодателството за вътрешните водни пътища.
Член 5
Съответствие със схемата за оценка на състоянието
Независимо от знамето, под което плава, на еднокорпусен нефтен танкер на възраст над 15 години не се разрешава да влиза във или да напуска пристанища или офшорни терминали, или да пуска котва в зони под юрисдикцията на държава-членка, освен ако такъв танкер не отговаря на схемата за оценка на състоянието, посочена в член 6.
Член 6
Схема за оценка на състоянието
За целите на член 5 се прилага схемата за оценка на състоянието, приета с Резолюция МЕРС 94(46) от 27 април 2001 г., изменена с Резолюция МЕРС 99(48) от 11 октомври 2002 г. и с Резолюция МЕРС 112(50) от 4 декември 2003 г.
Член 7
Крайна дата
След годишнината от датата на доставка на кораба през 2015 г. не се допуска следното:
а)
продължаващата експлоатация в съответствие с правило 20.5 от приложение I към MARPOL 73/78 за нефтени танкери от категория 2 и категория 3 под знамето на държава-членка;
б)
влизането в пристанищата или офшорните терминали под юрисдикция на държава-членка на други нефтени танкери от категория 2 и категория 3, независимо от факта, че те продължават да се експлоатират под знамето на трета държава в съответствие с правило 20.5 от приложение I към MARPOL 73/78.
Член 8
Освобождаване за кораби в затруднено положение или кораби, подлежащи на ремонт
Чрез дерогация от членове 4, 5 и 7 компетентният орган на държава-членка може, при спазване на националното законодателство, да позволи при изключителни обстоятелства на определен кораб да влезе във или да напусне пристанище или офшорен терминал, или да пуска котва в зона под юрисдикцията на държава-членка, когато:
а)
нефтен танкер е в затруднено положение и търси убежище;
б)
ненатоварен нефтен танкер се движи към пристанище за ремонт.
Член 9
Уведомяване на ИМО
1. Всяка държава-членка информира ИМО за решението си по член 7 от настоящия регламент да откаже влизането на нефтени танкери, които се експлоатират в съответствие с правило 20.5 от приложение I към MARPOL 73/78, в пристанищата или офшорните терминали под нейна юрисдикция, въз основа на правило 20.8.2 от приложение I към MARPOL 73/78.
2. Всяка държава-членка уведомява ИМО дали допуска, спира, оттегля или отказва експлоатацията на нефтени танкери от категория 1 или категория 2, които имат право да плават под нейното знаме, в съответствие с член 5 от настоящия регламент, въз основа на правило 20.8.1 от приложение I към MARPOL 73/78.
Член 10
Процедура за изменение
1. На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 11 във връзка с привеждането в съответствие на позоваванията в настоящия регламент към приети от ИМО несъществени изменения, като например промяна в номерирането, на правилата от приложение I към MARPOL 73/78, както и на резолюции MEPC 111(50) и МЕРС 94(46), изменени с резолюции МЕРС 99(48) и МЕРС 112(50), доколкото тези изменения не разширяват приложното поле на настоящия регламент.
2. Измененията на MARPOL 73/78 могат да бъдат изключени от приложното поле на настоящия регламент съгласно член 5 от Регламент (ЕО) № 2099/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. за създаване на Комитет по морската безопасност и предотвратяването на замърсяването от кораби (КМБПЗК) и за изменение на регламентите относно безопасността на морския транспорт и предотвратяването на замърсяването от кораби (9).
Член 11
Упражняване на делегирането
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 10, параграф 1, се предоставя на Комисията за срок от пет години, считано от 20 юли 2012 г. Комисията изготвя доклад относно делегирането на правомощия не по-късно от девет месеца преди изтичането на петгодишния срок. Делегирането на правомощия се продължава мълчаливо за срокове с еднаква продължителност, освен ако Европейският парламент или Съветът не възразят срещу подобно продължаване не по-късно от три месеца преди изтичането на всеки срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 10, параграф 1, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и на Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 10, параграф 1, влиза в сила, единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът не са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и на Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 12
Отмяна
Регламент (ЕО) № 417/2002 се отменя.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение II.
Член 13
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 13 юни 2012 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 530/2012 DEL PARLAMENTO EUROPEO E DEL CONSIGLIO
del 13 giugno 2012
sull’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo
(rifusione)
IL PARLAMENTO EUROPEO E IL CONSIGLIO DELL’UNIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea, in particolare l’articolo 100, paragrafo 2,
vista la proposta della Commissione europea,
previa trasmissione del progetto di atto legislativo ai parlamenti nazionali,
visto il parere del Comitato economico e sociale europeo (1),
previa consultazione del Comitato delle regioni,
deliberando secondo la procedura legislativa ordinaria (2),
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 417/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 18 febbraio 2002, sull’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo (3), ha subito diverse e sostanziali modificazioni (4). Poiché sono necessarie nuove modificazioni, è opportuno, per motivi di chiarezza, procedere alla rifusione di detto regolamento.
(2)
Nell’ambito della politica comune dei trasporti dovrebbero essere adottate misure al fine di migliorare la sicurezza e di prevenire l’inquinamento nei trasporti marittimi.
(3)
L’Unione è seriamente preoccupata per i sinistri marittimi causati da petroliere e per l’inquinamento delle coste dell’Unione che ne consegue, nonché per i danni provocati alla fauna, alla flora e ad altre risorse marine.
(4)
Nella comunicazione per una politica comune sulla sicurezza dei mari la Commissione ha posto l’accento sulla richiesta del Consiglio straordinario «Ambiente e Trasporti» del 25 gennaio 1993 di sostenere le iniziative dell’Organizzazione marittima internazionale (OMI) in materia di riduzione del divario tra la sicurezza delle navi di nuova costruzione e delle navi esistenti grazie a migliorie e/o alla progressiva eliminazione delle navi esistenti.
(5)
Nella risoluzione dell’8 giugno 1993 per una politica comune della sicurezza dei mari (5), il Consiglio ha pienamente condiviso gli obiettivi formulati nella comunicazione della Commissione.
(6)
Nella risoluzione dell’11 marzo 1994 su una politica comune sulla sicurezza dei mari (6), il Parlamento europeo ha accolto favorevolmente la comunicazione della Commissione ed ha sollecitato in particolare azioni volte a migliorare le norme di sicurezza delle navi cisterna.
(7)
Nella risoluzione del 20 gennaio 2000 sulla marea nera causata dal naufragio dell’Erika (7), il Parlamento europeo ha accolto favorevolmente le iniziative della Commissione volte ad anticipare la data di introduzione dell’obbligo del doppio scafo per le petroliere.
(8)
Nella risoluzione del 21 novembre 2002 sul naufragio della petroliera «Prestige» al largo delle coste della Galizia (8), il Parlamento europeo ha auspicato l’emanazione di misure più severe che possano entrare in vigore quanto prima, affermando che la nuova catastrofe ha evidenziato nuovamente la necessità di un’azione efficace a livello internazionale e unionale per migliorare in modo significativo la sicurezza marittima.
(9)
L’OMI ha stabilito, nell’ambito della convenzione internazionale per la prevenzione dell’inquinamento causato da navi del 1973 e del relativo protocollo del 1978 (MARPOL 73/78), norme definite a livello internazionale per la prevenzione dell’inquinamento che riguardano la progettazione e l’esercizio delle petroliere. Gli Stati membri sono parti della convenzione MARPOL 73/78.
(10)
A norma dell’articolo 3.3 della convenzione MARPOL 73/78, la convenzione non si applica alle navi da guerra o ausiliarie o ad altre navi possedute o gestite da uno Stato e impiegate solo per servizi statali a fini non commerciali.
(11)
Il raffronto tra i dati statistici relativi all’età e ai sinistri delle navi cisterna rivela un aumento del tasso di sinistri per le navi più vetuste. È riconosciuto a livello internazionale che l’applicazione delle modifiche apportate nel 1992 alla convenzione MARPOL 73/78, che prevedono l’obbligo di doppio scafo o di tecnologia equivalente per le petroliere monoscafo esistenti quando raggiungono una certa età, garantirà un maggior livello di protezione contro l’inquinamento accidentale da idrocarburi in caso di collisione o incaglio.
(12)
È nell’interesse dell’Unione adottare misure per garantire che le petroliere che accedono ai porti o ai terminali in mare aperto o gettano l’ancora in una zona sotto la giurisdizione degli Stati membri e le petroliere che battono la bandiera degli Stati membri siano conformi alla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, rivista nel 2004 mediante la risoluzione MEPC 117(52), adottata dal comitato per la protezione dell’ambiente marino dell’OMI («MEPC»), al fine di ridurre i rischi di inquinamento accidentale da idrocarburi nelle acque europee.
(13)
La risoluzione MEPC 114(50), adottata il 4 dicembre 2003, ha introdotto una nuova regola 21 nell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 sulla prevenzione dell’inquinamento da idrocarburi di petroliere quando trasportano prodotti petroliferi pesanti (HGO), che vieta il trasporto di HGO in petroliere a scafo singolo. I paragrafi 5, 6 e 7 della regola 21 prevedono la possibilità di deroghe all’applicazione di talune disposizioni di tale regola. La dichiarazione della presidenza italiana del Consiglio europeo per conto dell’Unione europea, che figura nella relazione ufficiale adottata dal MEPC nella sua 50a sessione (MEPC 50/3), esprime un impegno politico a non invocare tali deroghe.
(14)
Il 6 marzo 1992 l’OMI ha adottato modifiche della convenzione MARPOL 73/78 che sono entrate in vigore il 6 luglio 1993. Tali misure prevedono, per le petroliere consegnate a partire dal 6 luglio 1996, l’obbligo di doppio scafo o di tecnologia equivalente al fine di prevenire un inquinamento da idrocarburi in caso di collisione o incaglio. Tali modifiche prevedono inoltre, per le petroliere monoscafo consegnate prima di tale data, un programma di eliminazione avente effetto a decorrere dal 6 luglio 1995, in base al quale le petroliere consegnate prima del 1o giugno 1982 dovranno conformarsi alle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente entro venticinque o, in certi casi, trenta anni dopo la data di consegna. Le petroliere monoscafo esistenti non potrebbero più operare a partire dal 2005 e, in taluni casi, dal 2012, a meno che soddisfino le norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente previste dalla regola 19 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78. Per quanto riguarda le petroliere monoscafo esistenti consegnate dopo il 1o giugno 1982 o quelle consegnate anteriormente al 1o giugno 1982, ma che sono state modificate in modo da soddisfare le norme MARPOL 73/78 in materia di cisterne di zavorra segregata e delle relative sistemazioni protettive, il termine ultimo sarà raggiunto entro il 2026.
(15)
Il 27 aprile 2001 durante la 46a sessione del MEPC sono state adottate rilevanti modifiche alla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 mediante la risoluzione MEPC 95(46) e il 4 dicembre 2003 mediante la risoluzione MEPC 111(50), che ha introdotto un nuovo calendario accelerato di progressiva eliminazione delle petroliere monoscafo. I termini rispettivi entro i quali le petroliere devono conformarsi alla regola 19 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 dipendono dalle dimensioni e dall’età della nave. In detto calendario le petroliere sono pertanto divise in tre categorie a seconda della loro stazza, costruzione ed età. Tutte queste categorie, compresa quella inferiore, ossia la categoria 3, sono importanti per gli scambi all’interno dell’Unione.
(16)
Il termine ultimo entro il quale le petroliere monoscafo devono essere eliminate è la data anniversario del giorno di consegna della nave, secondo un calendario a partire dal 2003 fino al 2005 per le petroliere di categoria 1 e fino al 2010 per le petroliere delle categorie 2 e 3.
(17)
La regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 introduce un requisito secondo cui tutte le petroliere a scafo unico possono continuare ad operare soltanto a condizione che siano conformi ad un regime di valutazione delle condizioni delle navi (CAS), adottato il 27 aprile 2001 mediante la risoluzione MEPC 94(46) dall’OMI, come modificata mediante la risoluzione MEPC 99(48) dell’11 ottobre 2002, e mediante la risoluzione MEPC 112(50) del 4 dicembre 2003. Il CAS obbliga l’amministrazione dello Stato di bandiera a rilasciare una dichiarazione di conformità, nonché a partecipare alle procedure di ispezione nell’ambito del regime di valutazione delle condizioni. Il CAS mira a rilevare le debolezze strutturali nelle petroliere di una certa età e dovrebbe quindi applicarsi a tutte le petroliere di età pari o superiore a quindici anni.
(18)
La regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 prevede una deroga per le petroliere delle categorie 2 e 3 secondo cui, in determinate circostanze, esse possono operare oltre la data limite per la loro eliminazione. La regola 20.8.2 dello stesso allegato riconosce il diritto, per le parti della convenzione MARPOL 73/78, di negare l’accesso a porti o terminali in mare aperto sotto la loro giurisdizione a petroliere cui è stato consentito di operare in virtù di tale deroga. Gli Stati membri hanno dichiarato la loro intenzione di avvalersi di tale diritto. Qualsiasi decisione di ricorrere a tale diritto dovrebbe essere comunicata all’OMI.
(19)
È importante garantire che le disposizioni del presente regolamento non compromettano la sicurezza degli equipaggi o delle petroliere in cerca di un’area sicura o di un luogo di rifugio.
(20)
Al fine di consentire ai cantieri navali degli Stati membri di procedere alla riparazione di petroliere monoscafo, gli Stati membri possono prevedere deroghe per autorizzare l’ingresso nei loro porti di tali navi, a condizione che non trasportino nessun carico.
(21)
È alquanto improbabile che l’OMI modifichi il contenuto delle pertinenti regole della convenzione MARPOL 73/78 e delle risoluzioni MEPC 111(50) e 94(46) adottate dal MEPC di cui al presente regolamento. In tali testi potrebbero, tuttavia, essere introdotte modifiche non sostanziali, quali una rinumerazione. Al fine di mantenere il presente regolamento aggiornato in relazione alle più recenti evoluzioni del pertinente diritto internazionale, dovrebbe essere delegato alla Commissione il potere di adottare atti conformemente all’articolo 290 del trattato sul funzionamento dell’Unione europea solo riguardo alle modifiche che non amplino l’ambito d’applicazione del presente regolamento. È di particolare importanza che durante i lavori preparatori la Commissione svolga adeguate consultazioni, anche a livello di esperti. Nella preparazione e nell’elaborazione degli atti delegati la Commissione dovrebbe provvedere alla contestuale, tempestiva e appropriata trasmissione dei documenti pertinenti al Parlamento europeo e al Consiglio,
HANNO ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Scopo
Il presente regolamento ha lo scopo di prevedere l’introduzione accelerata delle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alla convenzione MARPOL 73/78, come definito all’articolo 3 del presente regolamento, applicabili alle petroliere monoscafo, e di vietare il trasporto verso o da porti degli Stati membri di prodotti petroliferi pesanti in petroliere monoscafo.
Articolo 2
Ambito d’applicazione
1. Il presente regolamento si applica alle petroliere di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate:
a)
che battono la bandiera di uno Stato membro;
b)
che, indipendentemente dalla loro bandiera, accedono a un porto o ad un terminale in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro, salpano da essi o gettano l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro.
Ai fini dell’articolo 4, paragrafo 3, il presente regolamento si applica alle petroliere di portata lorda pari o superiore a 600 tonnellate.
2. Il presente regolamento non si applica a navi da guerra o ausiliarie o ad altre navi possedute o gestite da uno Stato e impiegate, al momento, solo per servizi statali a fini non commerciali. Gli Stati membri si impegnano, per quanto ragionevole e praticabile, a rispettare il presente regolamento per le navi di cui al presente paragrafo.
Articolo 3
Definizioni
Ai fini del presente regolamento si intende per:
1) «convenzione MARPOL 73/78»: la convenzione internazionale del 1973 per la prevenzione dell’inquinamento causato da navi, come modificata dal protocollo del 1978, nella sua versione aggiornata;
2) «petroliera»: una nave cisterna per il trasporto di idrocarburi quale definita nella regola 1.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
3) «portata lorda»: la portata lorda quale definita nella regola 1.23 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
4) «petroliera di categoria 1»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 20 000 tonnellate il cui carico sia costituito da petrolio greggio, olio combustibile, combustibile pesante per motori diesel o olio lubrificante, nonché petroliera di portata lorda pari o superiore a 30 000 tonnellate il cui carico sia costituito da idrocarburi diversi da quelli sopra specificati, che non soddisfi i requisiti prescritti dalle regole da 18.1 a 18.9, da 18.12 a 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 e 35.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
5) «petroliera di categoria 2»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 20 000 tonnellate il cui carico sia costituito da petrolio greggio, olio combustibile, combustibile pesante per motori diesel o olio lubrificante, nonché petroliera di portata lorda pari o superiore a 30 000 tonnellate il cui carico sia costituito da idrocarburi diversi da quelli sopra specificati, che soddisfi i requisiti prescritti dalle regole da 18.1 a 18.9, da 18.12 a 18.15, 30.4, 33.1, 33.2, 33.3, 35.1, 35.2 e 35.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78; ogni petroliera di Categoria 2 è provvista di cisterne a zavorra segregata sistemate a fini di protezione (SBT/PL);
6) «petroliera di categoria 3»: una petroliera di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate, ma inferiore alla portata lorda specificata ai punti 4 e 5;
7) «petroliera monoscafo»: una petroliera che non soddisfa i requisiti in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alle regole 19 e 28.6 dell’allegato I della convenzione MARPOL73/78;
8) «petroliera a doppio scafo»:
a)
una petroliera di portata lorda pari o superiore a 5 000 tonnellate, che soddisfa i requisiti in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente di cui alle regole 19 e 28.6 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78 ovvero i requisiti prescritti dalla regola 20.1.3 del medesimo allegato; o
b)
una petroliera di portata lorda pari o superiore a 600 tonnellate, ma inferiore a 5 000 tonnellate, provvista di cisterne o di spazi a doppio fondo rispondenti ai requisiti di cui alla regola 19.6.1 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, nonché di cisterne o di spazi laterali sistemati conformemente alla regola 19.3.1 e rispondenti al requisito in materia di distanza w di cui alla regola 19.6.2;
9) «età»: l’età della nave, espressa in numero di anni dalla data della sua consegna;
10) «combustibili pesanti per motori diesel»: i combustibili per motori diesel quali definiti dalla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
11) «oli combustibili»: i distillati pesanti o i residui del petrolio greggio o le miscele di tali prodotti, quali definiti dalla regola 20 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
12) «prodotti petroliferi pesanti»:
a)
il petrolio greggio con una densità, alla temperatura di 15 °C, superiore a 900 kg/m3 (che corrisponde a un grado API inferiore a 25,7);
b)
i prodotti petroliferi diversi dal petrolio greggio, con una densità, alla temperatura di 15 °C, superiore a 900 kg/m3 o con una viscosità cinematica, alla temperatura di 50 °C, superiore a 180 mm2/s (che corrisponde a una viscosità cinematica superiore a 180 cSt);
c)
bitume e catrame e relative emulsioni.
Articolo 4
Conformità delle petroliere monoscafo alle norme in materia di doppio scafo o di tecnologia equivalente
1. Nessuna petroliera è autorizzata ad operare battendo la bandiera di uno Stato membro o ad accedere, indipendentemente dalla sua bandiera, ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
2. In deroga al paragrafo 1, le petroliere della categoria 2 o 3 che dispongano unicamente di un doppio fondo o di un rivestimento doppio non utilizzato per il trasporto di petrolio e percorrente l’intera lunghezza della cisterna di carico, o che dispongano di spazi a doppio scafo non utilizzati per il trasporto di petrolio e percorrenti l’intera lunghezza della cisterna di carico, ma che non soddisfino le condizioni per l’esenzione dalle disposizioni della regola 20.1.3 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, possono continuare ad operare, fino alla data anniversario del varo della nave nel 2015 o fino alla data in cui la nave raggiunge l’età di venticinque anni dalla consegna, a seconda di quale data sia anteriore.
3. Nessuna petroliera che trasporti prodotti petroliferi pesanti è autorizzata a battere la bandiera di uno Stato membro a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
Nessuna petroliera che trasporti prodotti petroliferi pesanti è autorizzata, indipendentemente dalla sua bandiera, ad accedere a o uscire da porti o terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro o a gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro, a meno che non sia una petroliera a doppio scafo.
4. Le petroliere che operano esclusivamente nei porti e nella navigazione interna possono essere esonerate dal paragrafo 3 a condizione che siano debitamente autorizzate a norma della legislazione in materia di navigazione interna.
Articolo 5
Conformità al regime di valutazione delle condizioni delle navi
Una petroliera monoscafo di età superiore a quindici anni non è autorizzata, indipendentemente dalla sua bandiera, ad accedere a porti o terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro, a salpare da essi o a gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di uno Stato membro a meno che tale petroliera non sia conforme al regime di valutazione delle condizioni delle navi di cui all’articolo 6.
Articolo 6
Regime di valutazione delle condizioni delle navi
Ai fini dell’articolo 5, si applica il regime di valutazione delle condizioni delle navi, adottato dalla risoluzione MEPC 94(46) del 27 aprile 2001, come modificata dalla risoluzione MEPC 99(48) dell’11 ottobre 2002 e dalla risoluzione MEPC 112(50) del 4 dicembre 2003.
Articolo 7
Termine ultimo
Dopo la data anniversario del giorno di consegna nel 2015 non è più consentito:
a)
continuare a navigare alle petroliere di categoria 2 e di categoria 3 battenti la bandiera di uno Stato membro a norma della regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78;
b)
accedere ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di uno Stato membro alle altre petroliere di categoria 2 e di categoria 3, indipendentemente dal fatto che continuino a operare battendo bandiera di un paese terzo a norma della regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
Articolo 8
Deroghe per navi in difficoltà e per navi da riparare
In deroga agli articoli 4, 5 e 7, la competente autorità di uno Stato membro può permettere, fatte salve le disposizioni nazionali e in circostanze eccezionali, ad una nave specifica di accedere ai porti o ai terminali in mare aperto sotto la giurisdizione di detto Stato membro, di salpare da essi o di gettare l’ancora in una zona sotto la giurisdizione di detto Stato membro allorché si tratta di:
a)
una petroliera in difficoltà in cerca di un luogo di rifugio;
b)
una petroliera vuota in procinto di raggiungere un porto per essere riparata.
Articolo 9
Notifica all’OMI
1. A norma dell’articolo 7 del presente regolamento, gli Stati membri informano l’OMI della loro decisione di negare l’ingresso a petroliere che, conformemente alla regola 20.5 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, operano nei porti o nei terminali in mare aperto sotto la loro giurisdizione, sulla base della regola 20.8.2 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
2. Gli Stati membri notificano all’OMI le decisioni di autorizzazione, sospensione, revoca o diniego della navigazione per le petroliere di categoria 1 o di categoria 2 abilitate a battere la loro bandiera conformemente all’articolo 5 del presente regolamento, sulla base della regola 20.8.1 dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78.
Articolo 10
Procedura di modifica
1. Alla Commissione è conferito il potere di adottare atti delegati conformemente all’articolo 11 riguardo all’allineamento dei rinvii del presente regolamento alle modifiche non sostanziali, quali la rinumerazione, adottate dall’OMI per le regole dell’allegato I della convenzione MARPOL 73/78, nonché alle risoluzioni MEPC 111(50) e MEPC 94(46), nella versione modificata dalle risoluzioni MEPC 99(48) e MEPC 112(50), purché tali modifiche non amplino l’ambito di applicazione del presente regolamento.
2. Le modifiche della convenzione MARPOL 73/78 possono essere escluse dall’ambito di applicazione del presente regolamento in forza dell’articolo 5 del regolamento (CE) n. 2099/2002 del Parlamento europeo e del Consiglio, del 5 novembre 2002, che istituisce un comitato per la sicurezza marittima e la prevenzione dell’inquinamento provocato dalle navi (comitato COSS) e recante modifica dei regolamenti in materia di sicurezza marittima e di prevenzione dell’inquinamento provocato dalle navi (9).
Articolo 11
Esercizio della delega
1. Il potere di adottare atti delegati è conferito alla Commissione alle condizioni stabilite nel presente articolo.
2. Il potere di adottare atti delegati di cui all’articolo 10, paragrafo 1, è conferito alla Commissione per un periodo di cinque anni a decorrere dal 20 luglio 2012. La Commissione elabora una relazione sulla delega di potere al più tardi nove mesi prima della scadenza del periodo di cinque anni. La delega di potere è tacitamente prorogata per periodi di identica durata, a meno che il Parlamento europeo o il Consiglio non si oppongano a tale proroga al più tardi tre mesi prima della scadenza di ciascun periodo.
3. La delega di potere di cui all’articolo 10, paragrafo 1, può essere revocata in qualsiasi momento dal Parlamento europeo o dal Consiglio. La decisione di revoca pone fine alla delega di potere ivi specificata. Gli effetti della decisione decorrono dal giorno successivo alla pubblicazione della decisione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea o da una data successiva ivi specificata. Essa non pregiudica la validità degli atti delegati già in vigore.
4. Non appena adotta un atto delegato, la Commissione ne dà contestualmente notifica al Parlamento europeo e al Consiglio.
5. L’atto delegato adottato ai sensi dell’articolo 10, paragrafo 1, entra in vigore solo se né il Parlamento europeo né il Consiglio hanno sollevato obiezioni entro il termine di due mesi dalla data in cui esso è stato loro notificato o se, prima della scadenza di tale termine, sia il Parlamento europeo che il Consiglio hanno informato la Commissione che non intendono sollevare obiezioni. Tale termine è prorogato di due mesi su iniziativa del Parlamento europeo o del Consiglio.
Articolo 12
Abrogazione
Il regolamento (CE) n. 417/2002 è abrogato.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e si leggono secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato II.
Articolo 13
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Strasburgo, il 13 giugno 2012