РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 543/2011 НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2011 година
за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1), и по-специално член 3, втора алинея, член 103з, член 121, буква а), член 127, член 134, член 143, буква б), член 148, член 179, член 192, параграф 2, член 194 и член 203а, параграф 8 във връзка с член 4 от него,
като има предвид, че:
(1)
С Регламент (ЕО) № 1234/2007 се установява обща организация на селскостопанските пазари, която включва секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци.
(2)
Правилата за прилагане, които обхващат секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, са определени в Регламент (ЕО) № 1580/2007 на Комисията от 21 декември 2007 г. за определяне на правила за прилагане на Регламенти (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96 и (ЕО) № 1182/2007 на Съвета в сектора на плодовете и зеленчуците (2). Посоченият регламент беше изменян няколкократно. За по-голяма яснота е целесъобразно всички правила за прилагане да бъдат събрани в нов регламент заедно с измененията, които са необходими в светлината на натрупания опит, и да бъде отменен Регламент (ЕО) № 1580/2007.
(3)
Следва да бъдат определени пазарни години за продуктите от секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци. Тъй като в секторите вече няма схеми за помощ, които да следват периода на реколтата на въпросните продукти, всички пазарни години могат да бъдат хармонизирани и да съвпадат с календарната година.
(4)
С член 113, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се упълномощава Комисията да установи пазарни стандарти съответно за плодове и зеленчуци и за преработени плодове и зеленчуци. Съгласно член 113а, параграф 1 от посочения регламент плодовете и зеленчуците, които са предназначени за продажба на потребителите в прясно състояние, могат да бъдат предлагани на пазара единствено при положение, че са здрави, в добро състояние, с подходящо пазарно качество и е отбелязана страната на произход. С цел хармонизиране на прилагането на посочената разпоредба е целесъобразно да бъдат изложени подробности относно общ пазарен стандарт и да бъде предвиден такъв стандарт за всички пресни плодове и зеленчуци.
(5)
Следва да бъдат приети специфични пазарни стандарти за продуктите, за които приемането на стандарт изглежда необходимо въз основа на оценка на неговата целесъобразност, като се вземе предвид по-специално кои продукти се търгуват най-много в стойностно изражение, въз основа на данните, съдържащи се в референтната база данни за международната търговия - Comext - на Европейската комисия.
(6)
С цел да се избегнат излишните пречки пред търговията, в случаите, когато е необходимо да бъдат установени специфични пазарни стандарти за отделни продукти, тези стандарти следва да бъдат същите, като посочените в стандартите, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН). Когато не е приет специфичен пазарен стандарт на равнището на Съюза, продуктите следва да се смятат за съответстващи на общия пазарен стандарт, когато държателят им е в състояние да докаже, че те съответстват на приложим стандарт на ИКЕ/ООН.
(7)
Изключения или освобождаване от прилагането на пазарните стандарти следва да бъдат предвидени при дадени операции, които са или съвсем незначителни и/или специфични, или се извършват в началото на дистрибуторската верига, или в случая на сушени плодове и зеленчуци и предназначени за преработка продукти. Тъй като някои продукти се доразвиват по естествен път и имат склонност към разваляне, следва да бъде разрешено те да показват леки признаци на загуба на свежест и твърдост, при условие че не са в клас „Екстра“. Някои продукти, които обикновено не са цели при продажбата, следва да бъдат освободени от общия стандарт за предлагане на пазара, който иначе налага това изискване.
(8)
Изискваната съгласно пазарните стандарти информация следва да бъде показана ясно върху опаковката и/или етикета. С цел да се избегнат измами и подвеждане на потребителите, изискваната съгласно стандартите информация трябва да е на разположение на потребителите преди покупката, особено при продажбите от разстояние, при които опитът е показал съществуването на риск от измама и неспазване на защитата на потребителите, която стандартите осигуряват.
(9)
В отговор на търсенето от страна на някои потребители, на пазара все по-често се срещат опаковки, съдържащи различни видове плодове и зеленчуци. Лоялната търговия изисква плодовете и зеленчуците, предлагани в една и съща опаковка, да бъдат еднородни по отношение на качеството. За продуктите, за които не са приети стандарти на равнището на Съюза, тази еднородност може да бъде гарантирана чрез прибягване до общите разпоредби. За смесите от плодове и зеленчуци от различни видове в една и съща опаковка следва да бъдат определени изисквания за етикетиране. Те следва да бъдат по-облекчени в сравнение с тези, установени в пазарните стандарти, най-вече за да се вземе предвид наличното място върху етикетите.
(10)
За да се гарантира правилното и ефективно извършване на проверките, фактурите и придружаващите документи, с изключение на предназначените за потребителите документи, следва да съдържат определена основна информация, включена в пазарните стандарти.
(11)
За целите на извършваните въз основа на анализ на риска селективни проверки, предвидени в член 113a, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, е необходимо да бъдат установени подробни правила относно тези проверки. По-специално следва да се подчертае ролята на оценката на риска при подбора на продуктите за проверка.
(12)
Всяка държава-членка следва да посочи контролните органи, които отговарят за извършване на проверките за съответствие на всеки етап от предлагането на пазара. Един от тези органи следва да бъде отговорен за контактите с всички други определени за целта органи и за координацията между тях.
(13)
Тъй като познаването на търговците и основните им характеристики е необходимо средство за извършването на анализ от държавите-членки, от ключово значение е да се изгради база данни за търговците на плодове и зеленчуци във всяка държава-членка. С цел да се гарантира обхващане на всички участници в търговската верига и в интерес на правната сигурност следва да се приеме подробно определение на „търговец“.
(14)
Проверките за съответствие следва да се извършват чрез вземане на извадки и да се концентрират върху търговци, които е най-вероятно да притежават стоки, които не са в съответствие със стандартите. Като имат предвид характерните особености на националните си пазари, държавите-членки следва да определят правила, които да дават приоритет на проверките на определени категории търговци. С цел да се осигури прозрачност споменатите правила следва да бъдат съобщени на Комисията.
(15)
Държавите-членки следва да гарантират, че износът на плодове и зеленчуци за трети държави съответства на пазарните стандарти и да удостоверят това съответствие съгласно Женевския протокол за стандартизация на пресните плодове и зеленчуци и на сухите и сушените плодове, сключен в рамките на Икономическата комисия за Европа към ООН, и съгласно схемата на Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) за прилагане на международни стандарти за плодове и зеленчуци.
(16)
Вносът на плодове и зеленчуци от трети държави следва да съответства на пазарните стандарти или на еквивалентни на тях стандарти. Следователно проверките за съответствие трябва да се извършват преди въвеждане на споменатите стоки в митническата територия на Съюза, с изключение на малки партиди, за които контролните органи преценяват, че съществува незначителен риск за несъответствие. В някои трети държави, които осигуряват задоволителни гаранции по отношение на съответствието, проверките преди износа могат да се извършват от контролните органи на споменатите трети държави. Когато се прилага тази възможност, държавите-членки следва да проверяват редовно ефективността и качеството на проверките преди износа, извършвани от контролните органи на трети държави.
(17)
Не се изисква плодовете и зеленчуците, предназначени за преработка, да съответстват на пазарните стандарти, затова следва да се гарантира, че те не се продават на пазара за пресни продукти. Такива продукти следва да бъдат етикетирани по подходящ начин.
(18)
Плодовете и зеленчуците, проверявани за съответствие с пазарните стандарти, следва да бъдат подложени на същия вид проверки на всички етапи от предлагането на пазара. За тази цел следва да бъдат прилагани насоките за проверка, препоръчвани от ИКЕ/ООН, които са в съгласие със съответните препоръки на ОИСР. За проверките на етапа на продажба на дребно обаче следва да бъдат определени специфични условия.
(19)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за признаване на организациите на производители за заявените от тях продукти. Когато се иска признаване за продукти, предназначени само за преработка, следва да се гарантира, че те наистина се доставят за преработка.
(20)
С оглед да се подпомогне постигането на целите на режима на плодовете и зеленчуците и да се осигури функционирането на организациите на производители по ефективен и устойчив начин, последните трябва да бъдат колкото е възможно по-стабилни. Затова следва да се предвиди минимален срок на членство на производител в организация на производители. На държавите-членки следва да бъде дадена възможността да определят сроковете за предизвестие и датите, на които влиза в сила отказът от членство.
(21)
Основните и съществени дейности на организацията на производители следва да бъдат свързани с концентриране на предлагането и предлагане на пазара. Въпреки това организациите на производителите следва да могат да се занимават и с други дейности с търговски или нетърговски характер.
(22)
Насърчава се сътрудничеството между организации на производители, като се разрешава търговията с плодове и зеленчуци, закупени изключително от друга призната организация на производители, да не бъде взета предвид при изчисленията, както за целите на основната дейност, така и за други дейности. Когато дадена организация на производители е призната за продукт, за който се изисква предоставяне на технически средства, следва да ѝ бъде разрешено да предоставя споменатите средства чрез членовете си, чрез дъщерни дружества или чрез възлагане на дейности на външни изпълнители.
(23)
Организациите на производители могат да притежават дялове в дъщерни дружества, които им помагат да увеличат добавената стойност на продукцията на членовете си. Следва да бъдат определени правила за изчисляване на стойността на такава предлагана на пазара продукция. Основните дейности на такива дъщерни дружества следва да бъдат същите като тези на организацията на производители, след като се предостави преходен период за адаптиране.
(24)
Следва да бъдат предвидени подробни правила за признаването и функционирането на асоциациите на организациите на производители, транснационалните организации на производители и транснационалните асоциации на организациите на производители, посочени в Регламент (ЕО) № 1234/2007. За да бъде осигурена последователност, тези правила следва да отразяват възможно най-точно правилата, определени за организациите на производители.
(25)
С оглед улесняване на концентрацията на предлагането следва да се насърчава сливането на съществуващи организации на производители с цел образуване на нови, чрез изготвяне на правила за сливането на оперативните програми на слетите организации.
(26)
Без по никакъв начин да се нарушава спазването на принципите, съгласно които организацията на производители трябва да бъде образувана по собствена инициатива на производителите и контролирана от тях, следва да се даде възможност на държавите-членки да определят условията за приемане на други физически или юридически лица за членове на организация на производители и/или на асоциация на организации на производители.
(27)
За да се гарантира, че организациите на производители действително представляват минимален брой производители, държавите-членки следва да вземат мерки, за да гарантират, че дадено малцинство от членове, които произвеждат по-голяма част от продукцията в организацията на производителите, не контролират неправомерно нейното управление и функциониране.
(28)
За да се вземат предвид различните особености на производството и предлагането на пазара в Съюза, държавите-членки следва да определят условията за предоставянето на предварително признаване на групи производители, които представят план за признаване.
(29)
За да се насърчи създаването на стабилни организации на производители, способни да допринесат трайно за постигане на целите на режима на плодове и зеленчуци, предварително признаване следва да се предоставя само на групи производители, които могат да демонстрират способността си да изпълнят всички изисквания за признаване в рамките на определен срок.
(30)
Следва да бъдат установени разпоредби относно информацията, която групите производители са длъжни да посочат в плана за признаване. За да се даде възможност на групите производители да изпълнят по-добре изискванията за признаване, следва да се разрешат изменения в плановете за признаване. За тази цел следва да се установят разпоредби, даващи възможност на всяка държава-членка да изисква от групите производители да извършат коригиращи действия, така че да се гарантира изпълнението на техния план.
(31)
Групата производители може да отговаря на условията за признаване преди планът за признаване да е завършен. Следва да се предвиди възможността такива групи да подават заявления за признаване едновременно с проектите на оперативните програми. За да се осигури последователност, предоставянето на такова признаване на група производители трябва да означава приключване на плана за признаване, а предоставяната помощ следва да бъде преустановена. Въпреки това, за да се вземе предвид многогодишното финансиране на инвестициите, инвестициите, които отговарят на условията за инвестиционна помощ, следва да могат да бъдат включени в оперативните програми.
(32)
За да се улесни коректното прилагане на системата от помощи и за да бъдат покрити разходите за създаване и административна дейност на групите производители, тази помощ следва да бъде с фиксиран размер. Следва да бъде определена горна граница на този фиксиран размер, за да се вземат предвид бюджетните ограничения. Освен това, като се имат предвид различните финансови потребности на групите производители, които се различават по големината си, тази горна граница следва да бъде определена така, че да бъде в съответствие със стойността на годната за предлагане на пазара продукция на групите производители.
(33)
За да се осигури последователност и плавен преход към статута на призната група производители, към групите производители следва да се прилагат същите правила като правилата, приложими за организациите на производители, по отношение на основните им дейности и стойността на продукцията, предлагана от тях на пазара.
(34)
За да се вземат предвид финансовите потребности на новите групи производители и да се гарантира правилното прилагане на схемата за помощи в случай на сливания, следва да бъде дадена възможност помощта да се отпуска на групите производители, възникнали в резултат на сливането.
(35)
За да се улесни използването на схемата за подпомагане на оперативните програми, следва ясно да се определи продукцията на организациите на производители, предлагана на пазара, включително да се определи кои продукти могат да бъдат взети предвид и на кой етап от предлагането на пазара следва да бъде изчислявана стойността на продукцията. От съображения за контрол и опростяване е целесъобразно да се използва фиксиран размер за изчисляване на стойността на плодовете и зеленчуците, предназначени за преработване, която представлява стойността на основния продукт, а именно плодове и зеленчуци, предназначени за преработка, и дейностите, които не представляват същинска преработка. Тъй като количествата плодове и зеленчуци, необходими за производството на преработени плодове и зеленчуци, се различават значително според групите продукти, посочените разлики следва да бъдат отразени в приложимите фиксирани размери. В случая на предназначени за преработка плодове и зеленчуци, които се превръщат в преработени ароматни треви и червен пипер, е целесъобразно също така да се въведе фиксиран размер за изчисляване на стойността на плодовете и зеленчуците, предназначени за преработка, която да представлява само стойността на основния продукт. Следва също така да бъдат допуснати допълнителни методи за изчисление на стойността на годната за предлагане на пазара продукция в случай на годишни колебания или недостатъчни данни. За да се предотврати злоупотреба със схемата, по принцип следва да не се разрешава на организациите на производители да променят методологията за определяне на референтните периоди по време на изпълнението на дадена програма.
(36)
С оглед гарантирането на плавно преминаване към новата система за изчисляване на стойността на предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци, предназначени за преработка, оперативните програми, одобрени до 20 януари 2010 г., не следва да бъдат засегнати от новия метод за изчисляване, без да се засяга възможността за изменение на посочените оперативни програми в съответствие с членове 65 и 66 от Регламент (ЕО) № 1580/2007. По същата причина стойността на предлаганата на пазара продукция за референтния период на оперативните програми, одобрени след посочената дата, следва да се изчислява съгласно новите правила.
(37)
За да се гарантира правилното използване на помощта, следва да бъдат определени правила за управление на оперативните фондове и на финансовите вноски на членовете, като се предостави възможно най-голяма гъвкавост, при условие че всички производители могат да се възползват от оперативния фонд и могат демократично да участват в решенията за използването му.
(38)
Следва да бъдат предвидени разпоредби, които определят обхвата и структурата на националната стратегия за устойчиви оперативни програми и националната рамка за екологични действия. Целта е да се оптимизира разпределението на финансовите ресурси и да се подобри качеството на стратегията.
(39)
С цел да се даде възможност за правилна оценка на информацията от страна на компетентните органи и за включване или изключване на мерки и дейности от програмите, следва да бъдат определени процедури за представяне и одобрение на оперативните програми, включително крайните срокове. Тъй като програмите се управляват на годишна основа, следва да се предвиди програмите, които не са одобрени преди дадена дата, да се отлагат с една година.
(40)
Следва да се предвиди процедура за годишното изменение на оперативните програми за следващата година, така че те да могат да бъдат адаптирани, за да се отчетат всякакви нови условия, които не са могли да бъдат предвидени при първоначалното им представяне. Освен това следва да се предвиди възможността мерките и размерите на оперативния фонд да бъдат променяни в течение на всяка година от изпълнението на съответната програма. С цел да се гарантира, че одобрените програми поддържат общите си цели, всички подобни изменения следва да се подчиняват на известни граници и условия, определени от държавите-членки и включващи задължително уведомяване на компетентните органи за измененията.
(41)
За целите на финансовата и правната сигурност следва да бъде изготвен списък с операции и разходи, които не могат да бъдат покривани от оперативните програми.
(42)
В случай на инвестиции в индивидуални стопанства, за да се предотврати неправомерното обогатяване на частно лице, което е прекъснало връзките си с организацията през полезния живот на инвестицията, следва да се определят разпоредби, които да позволят на организацията да си възстанови остатъчната стойност на инвестицията, независимо дали инвестицията е собственост на член или на организацията като цяло.
(43)
С цел да се гарантира правилното прилагане на схемата за помощ, следва да се определи каква информация трябва да бъде включена в заявленията за помощ, както и процедурите за изплащане на помощта. За да се предотвратят трудности с паричния поток, организациите на производителите следва да разполагат със система от авансови плащания заедно с подходящи гаранции. Поради същата причина следва да има и алтернативна система за възстановяване на вече възникнали разходи.
(44)
Производството на плодове и зеленчуци е непредсказуемо, а продуктите са малотрайни. Евентуален излишък на пазара, дори да не е прекалено голям, може да предизвика сериозни пазарни смущения. Следва да бъдат предвидени подробни разпоредби за обхвата и прилагането на мерки за предотвратяване и управление на кризи по отношение на продуктите, посочени в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Доколкото е възможно, споменатите правила следва да бъдат гъвкави и бързо приложими при кризи и затова следва да позволяват вземането на решения от самите държави-членки и организации на производители. Въпреки това правилата следва да предотвратяват злоупотреби и да предвиждат граници за използването на някои мерки, включително финансови такива. Те също така следва да гарантират надлежно спазване на фитосанитарните и екологичните изисквания.
(45)
Що се отнася до изтеглянето на продукти от пазара, следва да бъдат приети подробни правила, които да отчетат потенциалното значение на тази мярка. По-специално следва да бъдат изготвени правила относно системата за увеличеното подпомагане за изтеглените от пазара плодове и зеленчуци, които се доставят безплатно като хуманитарна помощ от благотворителни организации и някои други учреждения и институции. С оглед улесняване на безплатното разпределение е целесъобразно да се предвиди възможността благотворителните организации и институции да могат да искат символично участие от крайните получатели на изтеглените продукти, в случай че тези продукти са преминали преработка. В допълнение към това следва да бъдат определени максимални равнища на подпомагане за изтеглени от пазара продукти, за да се гарантира, че изтеглянето от пазара няма да се превърне в постоянен алтернативен начин за пласиране на продукцията, за сметка на предлагането ѝ на пазара. В този контекст, за продуктите, за които в приложение V към Регламент (ЕО) № 2200/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазара на плодове и зеленчуци (3) са определени максимални равнища на обезщетенията от Съюза за изтегляне от пазара, е целесъобразно тези равнища да продължат да бъдат прилагани, след известно увеличаване, за да се отрази фактът, че посочените изтегляния в момента се съфинансират. За други продукти, при които опитът не е показал риск от прекомерно изтегляне, е уместно на държавите-членки да бъде позволено да определят максимални равнища на подпомагане. При всички случаи обаче, поради сходни причини, е уместно да се фиксират количествени ограничения за изтегляне по продукти и по организация на производители.
(46)
Следва да бъдат приети подробни правила относно националната финансова помощ, която държавите-членки могат да отпускат в региони на Съюза, в които степента на организация на производителите е особено слаба, включително даване на определение за слаба степен на организация. Следва да бъдат предвидени процедури за одобрение на такава национална помощ, както и процедури за одобрението и размера на възстановяването на помощта от Съюза, както и за съотношението на възстановяване. Посочените процедури следва да отразяват приложимите понастоящем процедури.
(47)
Следва да бъдат приети подробни правила, по-конкретно процедурни разпоредби, относно условията, при които правилата, определяни от организациите на производители или асоциациите на такива организации в сектора на плодовете и зеленчуците, могат да бъдат разширени, така че да обхващат всички производители, установени в конкретен икономически регион. Когато продукцията се продава от мястото на производството, следва да се изясни кои правила се отнасят към производителите и кои към купувачите.
(48)
С цел да се наблюдава вносът на ябълки и да се гарантира, че евентуалното значително увеличение на този внос ще бъде забелязано в рамките на сравнително кратък период, през 2006 г. като преходна система беше въведена системата на лицензии за внос на ябълки, включени в код по Комбинираната номенклатура (код по КН) 0808 10 80. Междувременно бяха разработени нови и точни средства за наблюдение на вноса на ябълки, които са по-малко обременяващи за търговците, отколкото настоящата система на лицензии. По тази причина задължението за представяне на лицензии за внос на ябълки, включени в код по КН 0808 10 80, следва в скоро време да престане да се прилага.
(49)
Следва да бъдат приети подробни правила относно системата за входни цени на плодовете и зеленчуците. Тъй като повечето от въпросните бързо развалящи се плодове и зеленчуци се доставят на консигнация, това създава особени трудности за определянето на стойността им. Следва да бъдат определени възможните методи за изчисляване на входната цена, въз основа на която вносните продукти се класират в Общата митническа тарифа. По-специално следва да бъдат установени стандартни стойности при внос въз основа на среднопретеглената стойност на средните цени за продуктите и да бъде определена специална разпоредба за случаите, в които не са налични цени за продукти с даден произход. Следва да бъде предвидено внасяне на гаранция при определени обстоятелства, за да се обезпечи правилното прилагане на системата.
(50)
Следва да бъдат приети подробни правила относно вносното мито, което може да бъде налагано върху дадени продукти в допълнение към митото, предвидено в Общата митническа тарифа. Допълнителното мито може да бъде налагано, ако обемът на внос на въпросните продукти превишава праговите (критични) нива, определени за продукта и за срока на прилагане. Стоките, пътуващи към Съюза, са освободени от допълнително мито и следователно за тях следва да бъдат приети специални разпоредби.
(51)
Следва да бъде предвиден подходящ мониторинг и оценка на текущите програми и схеми, за да може тяхната ефективност и ефикасност да бъде оценена както от страна на организациите на производители, така и от страна на държавите-членки.
(52)
Следва да бъдат определени разпоредби относно вида, формата и средствата за уведомяване, които са необходими за прилагането на настоящия регламент. Споменатите разпоредби следва да включват уведомления от производителите и организациите на производители до държавите-членки и от държавите-членки до Комисията, както и последствията при закъснели или неточни уведомления.
(53)
Следва да бъдат определени мерки по отношение на проверките, необходими за правилното прилагане на настоящия регламент и на Регламент (ЕО) № 1234/2007, както и подходящи санкции, приложими при откриване на нередности. Посочените мерки следва да включват както специфични проверки и санкции, определени на равнището на Съюза, така и допълнителни национални проверки и санкции. Проверките и санкциите следва да бъдат възпиращи, ефективни и пропорционални. Следва да бъдат предвидени правила за решаването на случаи на очевидна грешка, непреодолима сила и други извънредни обстоятелства, с цел да се осигури справедливо третиране на производителите. Следва да бъдат предвидени правила за изкуствено създадените ситуации, с цел да се избегне евентуално облагодетелстване от тях.
(54)
Следва да бъдат предвидени разпоредби за продължаване на плавния преход от предишната система, предвидена в Регламент (ЕО) № 2200/96, Регламент (ЕО) № 2201/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно общата организация на пазарите на продукти от преработени плодове и зеленчуци (4) и Регламент (ЕО) № 2202/96 на Съвета от 28 октомври 1996 г. относно въвеждането на режим за помощ на Общността за производители на определени цитрусови плодове (5), към новата система, предвидена в Регламент (ЕО) № 1182/2007 на Съвета от 26 септември 2007 г. за определяне на специфични правила по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, и за изменение на директиви 2001/112/ЕО и 2001/113/ЕО, и регламенти (ЕИО) № 827/68, (ЕО) № 2200/96, (ЕО) № 2201/96, (ЕО) № 2826/2000, (ЕО) № 1782/2003 и (ЕО) № 318/2006, и за отмяна на Регламент (ЕО) № 2202/96 (6) и впоследствие Регламент (ЕО) № 1234/2007 и в Регламент (ЕО) № 1580/2007 и впоследствие настоящия регламент, както и за прилагане на преходните правила, предвидени в член 203a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
(55)
С цел ограничаване на ефектите от премахването на системата на лицензии за внос на ябълки върху търговските модели, член 134 от Регламент (ЕО) № 1580/2007 следва да продължи да се прилага до 31 август 2011 г.
(56)
Управителният комитет за общата организация на селскостопанските пазари не е представил становище в срока, определен от неговия председател,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Обхват и използвани термини
1. Настоящият регламент определя правилата за прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци.
Въпреки това дялове II и III от настоящия регламент се прилагат единствено по отношение на продуктите от сектора на плодовете и зеленчуците, посочени в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и на такива продукти, предназначени единствено за преработка.
2. Термините, използвани в Регламент (ЕО) № 1234/2007, се използват със същото значение в настоящия регламент, освен ако в настоящия регламент не е предвидено друго.
Член 2
Пазарни години
Пазарните години за плодовете и зеленчуците и преработените плодове и зеленчуци започват на 1 януари и приключват на 31 декември.
ДЯЛ II
КЛАСИФИКАЦИЯ НА ПРОДУКТИТЕ
ГЛАВА 1
Общи правила
Член 3
Пазарни стандарти; държатели
1. Изискванията на член 113a, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се наричат общ пазарен стандарт. Подробности относно общия пазарен стандарт са изложени в част A от приложение I към настоящия регламент.
Плодовете и зеленчуците, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, трябва да съответстват на общия пазарен стандарт. Въпреки това, когато държателят им е в състояние да докаже, че продуктите съответстват на някой от приложимите стандарти, приети от Икономическата комисия за Европа на ООН (ИКЕ/ООН), се смята, че продуктите съответстват на общия пазарен стандарт.
2. Специфичните пазарни стандарти, посочени в член 113, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са изложени в част Б от приложение I към настоящия регламент по отношение на следните продукти:
а)
ябълки,
б)
цитрусови плодове,
в)
киви,
г)
салати, къдраволистна ендивия и широколистна ендивия,
д)
праскови и нектарини,
е)
круши,
ж)
ягоди,
з)
сладки пиперки,
и)
десертно грозде,
й)
домати.
3. За целите на член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 „държател“ e всяко физическо или юридическо лице, което е във физическо притежание на съответните продукти.
Член 4
Изключения и освобождаване от прилагането на пазарни стандарти
1. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на пазарните стандарти:
а)
при условие че са ясно обозначени с думите „предназначени за преработка“ или „за храна на животни“ или друго еквивалентно съчетание от думи, продуктите, които са:
i)
предназначени за промишлена преработка, или
ii)
предназначени за храна на животни или друга нехранителна употреба;
б)
продуктите, предлагани на потребителите за тяхно лично ползване в самото стопанство на производителя;
в)
продуктите, признати в решение на Комисията, взето по искане на държава-членка в съответствие с предвидената в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 2/1234 процедура, като продукти от определен регион, които се продават в мрежата за търговия на дребно на този регион за целите на утвърдено традиционно местно потребление;
г)
продукти, които са били почистени или нарязани и по този начин са станали „готови за консумация“ или „готови за кулинарна употреба“;
д)
продуктите, предлагани на пазара като годни за консумация кълнове, след покълване на семената на растения, класифицирани като плодове и зеленчуци съгласно член 1, параграф 1, буква и) и част IX от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на пазарните стандарти в даден производствен район:
а)
продуктите, които се продават или доставят от производителя до местата за подготовка и опаковане или до складовите съоръжения, или се транспортират от неговото стопанство до подобни места; и
б)
продуктите, които се транспортират от складовите съоръжения до местата за подготовка и опаковане.
3. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да освободят от специфичните пазарни стандарти продуктите, предлагани за продажба на дребно на потребителите за тяхно лично ползване и етикетирани с надпис „продукт, предназначен за преработка“ или с друго еквивалентно съчетание от думи, и продуктите, предназначени за преработка, различни от посочените в параграф 1, буква a), подточка i) от настоящия член.
4. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да освободят от пазарните стандарти продуктите, които се продават за лична употреба директно от производителя на крайния потребител на пазари, запазени само за производителите в даден производствен район, определен от държавите-членки.
5. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на специфичните пазарни стандарти, плодовете и зеленчуците, различни от клас „Екстра“, могат да показват на етапите след експедицията леки признаци на загуба на свежест и твърдост и незначително влошаване на качеството в резултат на тяхното развитие и нетрайния им характер.
6. Чрез дерогация от член 113а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за следните продукти не се изисква да съответстват на общия пазарен стандарт:
а)
некултивирани гъби с код по КН 0709 59,
б)
каперси с код по КН 0709 90 40,
в)
горчиви бадеми с код по КН 0802 11 10,
г)
бадеми без черупки с код по КН 0802 12,
д)
лешници без черупки с код по КН 0802 22,
е)
обикновени орехи без черупки с код по КН 0802 32,
ж)
семена от пиния с код по КН 0802 90 50,
з)
шам фъстък с код по КН 0802 50 00,
и)
орехи „макадамия“ с код по КН 0802 60 00,
й)
пеканови орехи с код по КН 0802 90 20,
к)
други орехи с код по КН 0802 90 85,
л)
сушени хлебни банани с код по КН 0803 00 90,
м)
сушени цитрусови плодове с код по КН 0805,
н)
смеси от черупкови тропически плодове с код по КН 0813 50 31,
о)
смеси от други черупкови плодове с код по КН 0813 50 39,
п)
шафран с код по КН 0910 20.
7. Пред компетентния орган на държавата-членка е необходимо да се представят доказателства в подкрепа на това, че обхванатите от параграф 1, буква а) и параграф 2 продукти отговарят на определените условия, особено по отношение на тяхното предназначение.
Член 5
Изисквана информация
1. Изискваната от настоящата глава информация трябва да бъде изписана четливо на видно място от едната страна на опаковката, като се отпечатва незаличимо направо върху опаковката или върху етикет, който е неразделна част от опаковката или е прикрепен към нея.
2. За стоките, които се превозват в насипно състояние и се товарят направо на превозното средство, предвидената в параграф 1 информация се посочва в документ, придружаващ стоките, или върху бележка, поставена на видно място вътре в превозното средство.
3. При договори от разстояние по смисъла на член 2, параграф 1 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (7) съответствието с пазарните стандарти изисква необходимата информация да бъде на разположение преди сключване на сделката за покупка.
4. Във фактурите и другите придружаващи документи, с изключение на издаваните на потребителя касови бележки, се посочва името и страната на произход на продуктите и, където е целесъобразно, класът, сортът или търговският тип, ако това се изисква от специфичен пазарен стандарт, или се посочва, че продуктът е предназначен за преработка.
Член 6
Изисквана информация при продажбата на дребно
1. При продажбата на дребно информацията върху опаковките, която се изисква от настоящата глава, е четлива и видима. Продуктите могат да бъдат предлагани за продажба, при условие че търговецът на дребно излага в близост до продуктите, на видно място и в четлив вид изискваната информация относно страната на произход и, където е целесъобразно, класа и сорта или търговския тип, така че да не се въвеждат в заблуждение потребителите.
2. При продуктите, които са предварително опаковани по смисъла на Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (8), се посочва нетното тегло в допълнение към всички данни, изисквани от пазарните стандарти. Въпреки това при продуктите, които се продават на бройка, изискването за посочване на нетното тегло не се прилага, ако бройката на продуктите се вижда ясно и се брои лесно отвън, или ако тази бройка е посочена върху етикета.
Член 7
Смеси
1. Опаковките с нетно тегло, равно или по-малко от 5 kg, съдържащи смеси от различни видове плодове и зеленчуци, могат да се предлагат на пазара, при условие че:
а)
продуктите са еднородни по отношение на качеството и всеки от тях отговаря на изискванията на съответния специфичен пазарен стандарт или - ако не съществува такъв за даден продукт - на общия пазарен стандарт,
б)
опаковката е етикетирана по подходящ начин в съответствие с настоящата глава, и
в)
тази смес не е от естество, което може да заблуди потребителя.
2. Изискванията на параграф 1, буква a) не се прилагат за включени в дадена смес продукти, които не са продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, посочен в член 1, параграф 1, буква и) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Ако плодовете и зеленчуците в дадена смес са с произход от повече от една държава-членка или трета държава, пълните наименования на страните на произход могат да бъдат заменени с едно от следните, според случая:
а)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от ЕС“,
б)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от държави извън ЕС“,
в)
„смес от плодове и зеленчуци с произход от ЕС и от държави извън ЕС“.
ГЛАВА II
Проверки за съответствие с пазарните стандарти
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 8
Приложно поле
С настоящата глава се установяват правила относно проверките за съответствие, което означава проверките, извършвани по отношение на плодовете и зеленчуците на всички етапи от предлагането на пазара с цел да се провери дали съответстват на пазарните стандарти и на други разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 9
Координиращи органи и контролни органи
1. Всяка държава-членка определя:
а)
единен компетентен орган, който да отговаря за координацията и контактите в областите, обхванати от настоящата глава, наричан по-долу „координиращ орган“; и
б)
контролен орган или органи, които да отговарят за прилагането на настоящата глава, наричани по-долу „контролни органи“.
Посочените в първа алинея координиращи органи и контролни органи могат да бъдат публични или частни. И в двата случая обаче държавите-членки отговарят за тях.
2. Държавите-членки уведомяват Комисията за:
а)
наименованието, пощенския адрес и адреса на електронната поща на координиращия орган, който са определили съгласно параграф 1, буква а);
б)
наименованието, пощенския адрес и адреса на електронната поща на контролните органи, които са определили съгласно параграф 1, буква б); и
в)
точното описание на съответните области на дейност на контролните органи, които са определили.
3. Координиращият орган може да бъде контролният орган или един от контролните органи, или който и да е друг орган, определен съгласно параграф 1.
4. Комисията публикува списъка с координиращите органи, определени от държавите-членки, по начин, който сметне за уместен.
Член 10
База данни за търговците
1. Държавите-членки създават база данни за търговците на плодове и зеленчуци, в която са регистрирани в съответствие с условията, определени в настоящия член, търговците, занимаващи се с предлагане на пазара на плодове и зеленчуци, за които са определени стандарти съгласно член 113 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
За тази цел държавите-членки могат да използват всяка друга база или бази данни, които вече са създадени за други цели.
2. За целите на настоящия регламент „търговец“ означава всяко физическо или юридическо лице, което:
а)
държи плодове и зеленчуци, които са предмет на пазарни стандарти, с цел:
i)
да ги излага или предлага за продажба,
ii)
да ги продава, или
iii)
да ги предлага на пазара по какъвто и да е друг начин, или
б)
реално извършва някоя от дейностите, посочени в буква а), по отношение на плодовете и зеленчуците, които са предмет на пазарни стандарти.
Дейностите, посочени в първа алинея, буква а), обхващат:
а)
продажби от разстояние, независимо дали чрез интернет или по друг начин,
б)
посочените дейности, извършвани от физическото или юридическото лице за собствена или чужда сметка, и
в)
посочените дейности, извършвани в Съюза и/или чрез износ за трети държави и/или внос от трети държави.
3. Държавите-членки определят условията, при които се включват или не се включват в базата данни следните категории търговци:
а)
търговци, чиято дейност е освободена от задължението за спазване на пазарните стандарти съгласно член 4; и
б)
физически или юридически лица, чиято дейност в сектора на плодовете и зеленчуците се ограничава до транспортиране на стоките или до продажба на етапа на търговия на дребно.
4. Когато базата данни за търговците се състои от няколко отделни елемента, координиращият орган гарантира, че базата данни, нейните елементи и тяхното актуализиране са еднакви. Актуализирането на базата данни се извършва по-специално с помощта на информацията, събрана при проверките за съответствие.
5. Базата данни съдържа за всеки търговец:
а)
регистрационния номер, името и адреса;
б)
информацията, необходима за неговото класифициране в една от рисковите категории, посочени в член 11, параграф 2, по-специално положение в търговската верига и информация относно значимостта на фирмата;
в)
информация относно констатациите, направени по време на предишни проверки на всеки търговец;
г)
всяка друга информация, която се счита за необходима за проверките, като например информация относно съществуването на система за гарантиране на качеството или система за самоконтрол във връзка със спазването на пазарните стандарти.
Актуализирането на базата данни се извършва по-специално с помощта на информацията, събрана при проверките за съответствие.
6. Търговците предоставят информацията, която държавите-членки смятат, че е необходима за създаването и актуализирането на базата данни. Държавите-членки определят условията, при които търговците, които не са установени на тяхна територия, но извършват търговска дейност на тази територия, се регистрират в тяхната база данни.
Раздел 2
Проверки за съответствие, извършвани от държавите-членки
Член 11
Проверки за съответствие
1. Държавите-членки гарантират, че проверките за съответствие се извършват селективно, въз основа на анализ на риска и с подходяща честота, така че да се гарантира спазване на пазарните стандарти и другите разпоредби на настоящия дял и на членове 113 и 113a от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Критериите за оценка на риска включват наличието на посочения в член 14 сертификат за съответствие, издаден от компетентен орган на трета държава, чиито проверки за съответствие са одобрени съгласно член 15. Наличието на такъв сертификат се смята за фактор, който намалява риска от несъответствие.
Критериите за оценка на риска могат да включват също:
а)
естеството на продукта, периода на производство, цената на продукта, метеорологичните условия, операциите по опаковане и манипулиране, условията на складиране, страната на произход, начина на транспорт или обема на партидата;
б)
мащаба на търговците, положението им в търговската верига, обемите или стойностите, предлагани от тях на пазара, асортимента, района на доставка или вида на извършваната дейност, като складиране, сортиране, опаковане или продажба;
в)
констатациите, направени по време на предишни проверки, включително броя и вида на констатираните недостатъци, обичайното качество на предлаганите на пазара продукти, равнището на използваното техническо оборудване;
г)
надеждността на използваните от търговците системи за гарантиране на качеството или за самоконтрол във връзка със спазването на пазарните стандарти;
д)
мястото на извършване на проверката, особено ако това е точката на първо влизане в Съюза или мястото, където продуктите се опаковат или товарят;
е)
всяка друга информация, която би могла да покаже, че съществува риск от несъответствие.
2. Анализът на риска се основава на информацията, съдържаща се в посочената в член 10 база данни за търговците, и класифицира последните в рискови категории.
Държавите-членки определят предварително:
а)
критериите за оценка на риска от несъответствие на партидите;
б)
въз основа на анализ на риска за всяка рискова категория - минималния дял на търговците или партидите и/или количествата, които ще бъдат подложени на проверка за съответствие.
Въз основа на анализ на риска държавите-членки могат да решат да не извършват селективни проверки на продукти, които не са предмет на специфични пазарни стандарти.
3. Когато при проверките се откриват значителни нередности, държавите-членки увеличават честотата на проверките по отношение на търговците, продуктите, произхода или други параметри.
4. Търговците предоставят на контролните органи цялата информация, която тези органи преценяват, че е необходима за организиране и извършване на проверките за съответствие.
Член 12
Одобрени търговци
1. Държавите-членки могат да разрешат на търговците, които са класифицирани в най-ниската рискова категория и предоставят специални гаранции за съответствие с пазарните стандарти, да използват посочения в приложение II образец при етикетирането на всяка опаковка на етапа на експедицията и/или да подписват сертификата за съответствие, посочен в член 14.
2. Разрешението се дава за срок от най-малко една година.
3. Търговците, които се възползват от тази възможност:
а)
разполагат с контролиращ персонал, който е преминал курс на обучение, одобрен от държавите-членки;
б)
имат подходящо оборудване за подготвяне и опаковане на продуктите;
в)
поемат задължението сами да извършват проверки за съответствие на стоките, които експедират, и да имат регистър, в който се записват всички извършени проверки.
4. Когато одобрен търговец вече не отговаря на изискванията за получаване на разрешение, държавата-членка оттегля разрешението.
5. Независимо от параграф 1 одобрените търговци могат да продължат да използват образците, които до 30 юни 2009 г. са отговаряли на Регламент (ЕО) № 1580/2007, до изчерпване на количествата.
Разрешенията, издадени на търговците преди 1 юли 2009 г., продължават да важат за срока, за който са били издадени.
Член 13
Приемане на декларации от митническите органи
1. Митническите органи могат да приемат декларации за износ и/или декларации за допускане за свободно обращение на продуктите, които са предмет на специфични пазарни стандарти, само ако:
а)
стоката се придружава от сертификат за съответствие, или
б)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи, че за съответните партиди е издаден сертификат за съответствие, или
в)
компетентният контролен орган е информирал митническите органи, че не е издал сертификат за съответствие на съответните партиди, тъй като не е необходимо те да бъдат проверявани с оглед на оценката на риска, посочена в член 11, параграф 1.
Това не засяга проверките за съответствие, които държавата-членка може да извърши съгласно член 11.
2. Параграф 1 се прилага също така за продуктите, които са предмет на общия пазарен стандарт, установен в част А от приложение I, и за продуктите, посочени в член 4, параграф 1, буква a), ако съответната държава-членка смята това за необходимо с оглед на анализа на риска, посочен в член 11, параграф 1.
Член 14
Сертификат за съответствие
1. Сертификати за съответствие могат да бъдат издавани от компетентен орган в потвърждение на това, че продуктите, за които са издадени, съответстват на приложимия пазарен стандарт (наричан по-долу „сертификат“). Сертификатът, който трябва да бъде използван от компетентните органи в Съюза, е посочен в приложение III.
Вместо сертификати, издадени от компетентните органи в Съюза, посочените в член 15, параграф 4 трети държави могат да използват свои собствени сертификати, при условие че последните съдържат поне еквивалентна информация на съдържащата се в сертификата на Съюза. Комисията предоставя по подходящ според нея начин образци на такива сертификати на трети държави.
2. Сертификатите могат да бъдат издавани на хартиен носител с оригинален подпис или в електронен формат, удостоверен с електронен подпис.
3. Всеки сертификат носи печата на компетентния орган и подписа на лицето или лицата, упълномощени да го подпишат.
4. Сертификатът се издава на поне един от официалните езици на Съюза.
5. Всеки сертификат има сериен номер, предназначен да го идентифицира. Компетентният орган задържа по едно копие от всеки издаден сертификат.
6. Независимо от параграф 1, първа алинея държавите-членки могат да продължат да използват сертификатите, които до 30 юни 2009 г. са отговаряли на Регламент (ЕО) № 1580/2007, до изчерпване на количествата.
Раздел 3
Проверки за съответствие, извършвани от трети държави
Член 15
Одобрение на проверките за съответствие, извършвани от трети държави преди внос в Съюза
1. По искане на трета държава Комисията може да одобри в съответствие с процедурата, предвидена в член 195, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, проверките за съответствие със специфичните пазарни стандарти, които третата държава е извършила преди осъществяването на вноса в Съюза.
2. Одобрението по параграф 1 може да се предоставя на трети държави, на чиято територия се спазват пазарните стандарти на Съюза или поне еквивалентни стандарти по отношение на продуктите, изнасяни за Съюза.
В одобрението се посочва официалният орган в третата държава, под чиято отговорност се извършват проверките, посочени в параграф 1. Същият орган отговаря за контактите със Съюза. В одобрението се посочват също контролните органи на третата държава, които са натоварени с извършването на самите проверки.
Одобрението може да се прилага единствено за продукти с произход от съответната трета държава и може да бъде ограничено до определени продукти.
3. Контролните органи на третата държава са официални органи или официално признати от органа, посочен в параграф 2, които предоставят задоволителни гаранции и разполагат с необходимия персонал, оборудване и помещения за извършване на проверки в съответствие с методите, посочени в член 17, параграф 1, или с еквивалентни методи.
4. Третите държави, чиито проверки за съответствие са одобрени съгласно настоящия член, както и съответните продукти, са посочени в приложение IV.
Комисията прави достъпни по подходящ според нея начин данни за съответните официални и контролни органи.
Член 16
Преустановяване на одобрението на проверките за съответствие
Комисията може да преустанови действието на одобрението на проверките за съответствие, ако се установи, че в значителен брой партиди и/или количества стоките не отговарят на информацията, съдържаща се в сертификатите за съответствие, издадени от контролните органи на третата държава.
Раздел 4
Методи за извършване на проверка
Член 17
Методи за извършване на проверка
1. Проверките за съответствие, предвидени в настоящата глава, с изключение на тези в етапа на продажба на дребно на крайния потребител, се извършват в съответствие с методите за извършване на проверка, посочени в приложение V, освен ако в настоящия регламент е предвидено друго.
Държавите-членки определят специфични мерки за проверка на съответствието в пунктовете за продажба на дребно на крайния потребител.
2. Когато инспекторите установят, че стоките съответстват на пазарните стандарти, контролният орган може да издаде посочения в приложение III сертификат за съответствие.
3. Когато стоките не отговарят на стандартите, контролният орган издава констативен протокол за несъответствие на вниманието на търговеца или негови представители. Стоките, за които е издаден констативен протокол за несъответствие, не могат да бъдат премествани без разрешението на контролния орган, който е издал този констативен протокол. За издаването на посоченото разрешение може да се изисква изпълнението на условия, определени от контролния орган.
Търговците могат да решат да приведат в съответствие всичките или някои от стоките. Стоките, приведени в съответствие, не могат да бъдат предлагани на пазара преди компетентният контролен орган да се е уверил чрез всички подходящи начини, че стоките наистина са били приведени в съответствие. Компетентният контролен орган издава, когато е приложимо, посочения в приложение III сертификат за съответствие за партидата или за част от нея едва след като стоките са били приведени в съответствие със стандартите.
Ако контролен орган приеме искането на търговец да приведе в съответствие стоките в държава-членка, различна от тази, в която е извършена проверката, довела до констативния протокол за несъответствие, търговецът уведомява компетентния контролен орган на държавата-членка по местоназначение за несъответстващата партида. Държавата-членка, която е издала констативния протокол за несъответствие, изпраща копие от него до другите заинтересовани държави-членки, включително до държавата-членка по местоназначение, за която е предназначена несъответстващата партида.
Когато стоките не могат да бъдат приведени в съответствие, нито да бъдат предназначени за хранене на животни, промишлена преработка или каквато и да е друга нехранителна употреба, контролният орган може, ако е необходимо, да поиска от търговците да вземат необходимите мерки, за да гарантират, че въпросните продукти няма да бъдат предлагани на пазара.
Търговците предоставят цялата информация, която държавите-членки считат за необходима за прилагането на настоящия параграф.
Раздел 5
Уведомления
Член 18
Уведомления
1. Държава-членка, в която е установена пратка, идваща от друга държава-членка и несъответстваща на пазарните стандарти поради дефекти или влошаване на качеството, които са могли да бъдат открити по време на опаковането, незабавно уведомява Комисията и държавите-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани.
2. Държава-членка, на чиято територия партида от стоки, идваща от трета държава, не е била допусната за свободно обращение поради несъответствие с пазарните стандарти, незабавно уведомява Комисията, държавите-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани, и заинтересованата държава от списъка в приложение IV.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията за своите разпоредби относно системите за извършване на проверка и анализ на риска. Те информират Комисията за всички последващи изменения на споменатите системи.
4. Държавите-членки уведомяват Комисията и другите държави-членки за обобщените резултати от проверките, извършени през дадена година на всички етапи от предлагането на пазара, в срок до 30 юни на следващата година.
5. Уведомяването, посочено в параграфи 1-4, се извършва чрез средствата, определени от Комисията.
ДЯЛ III
ОРГАНИЗАЦИИ НА ПРОИЗВОДИТЕЛИ
ГЛАВА I
Изисквания и признаване
Раздел 1
Определения
Член 19
Определения
1. За целите на настоящия дял:
а)
„производител“ означава земеделски стопанин, както е посочено в член 2, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
„член производител“ означава производител или кооперация на производители, който/която е член на организация на производители или на асоциация на организации на производители.
в)
„дъщерно дружество“ означава дружество, в което една или повече организации на производители, или асоциации на такива организации, притежават дялове и което допринася за постигане на целите на организацията на производители или на асоциацията на организации на производители;
г)
„транснационална организация на производители“ е всяка организация, в която поне едно от стопанствата на производители се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на организацията;
д)
„транснационална асоциация на организации на производители“ е всяка асоциация на организации на производители, в която поне една от асоциираните организации се намира в държава-членка, различна от тази, в която е седалището на асоциацията;
е)
цел „Сближаване“ означава целта на действието за най-слабо развитите държави-членки и региони съгласно законодателството на Съюза, регулиращо Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд за периода от 1 януари 2007 г. до 31 декември 2013 г.;
ж)
„мярка“ означава едно от следните:
i)
действия, насочени към планиране на производството, включително придобиване на дълготрайни активи;
ii)
действия, насочени към подобряване или запазване на качеството на продуктите, включително придобиване на дълготрайни активи;
iii)
действия, насочени към подобряване на предлагането на пазара, включително придобиване на дълготрайни активи, както и дейности по насърчаване и комуникация, различни от насърчителните и комуникационните дейности по точка vi);
iv)
научноизследователска дейност и експериментално производство, включително придобиване на дълготрайни активи;
v)
действия за обучение, различни от обучението по точка vi), и действия, които имат за цел да насърчават достъпа до консултантски услуги;
vi)
всеки един от шестте инструмента за предотвратяване и управление на кризи, изброени в букви а)-е) от член 103в, параграф 2, първа алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
vii)
екологични действия, посочени в член 103в, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително придобиване на дълготрайни активи;
viii)
други действия, включително придобиване на дълготрайни активи, различни от посочените в точки i)-iv) и vii), които отговарят на една или повече от целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
з)
„действие“ означава специфична дейност или инструмент за постигането на конкретна оперативна цел, която допринася за постигането на една или повече от целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
и)
„вторичен продукт“ означава продукт, получен при подготвянето на плодове или зеленчуци, който има положителна икономическа стойност, но не е основното предназначение;
й)
„подготвяне“ означава подготвителни действия, като например почистване, нарязване, обелване, подрязване и изсушаване на плодове и зеленчуци, без да ги превръщат в преработени плодове и зеленчуци;
к)
„междубраншова основа“, както е посочено в член 103г, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, означава една или повече от дейностите, описани в член 123, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, одобрени от държавата-членка и съвместно управлявани от организация на производители или асоциация на организации на производители и най-малко един друг участник във веригата за преработка и/или дистрибуция на храни;
л)
„базов показател“ означава показател, който отразява състояние или тенденция, съществуващи в началото на програмния период, и може да даде полезна информация:
i)
при анализа на първоначалното състояние с цел установяване на национална стратегия за устойчиви оперативни програми или оперативна програма;
ii)
като референция, спрямо която могат да бъдат оценени резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма; и/или
iii)
при тълкуването на резултатите и въздействието на национална стратегия или оперативна програма.
2. Държавите-членки определят съответните юридически субекти на своята територия, които трябва да отговарят на член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007, с оглед на своите национални правни и административни структури. Те могат да приемат допълнителни правила относно признаването на организациите на производители и, когато е уместно, установяват също така разпоредби относно ясно обособените части от юридически субекти за целите на прилагане на член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Раздел 2
Изисквания, приложими към организациите на производители
Член 20
Продуктов обхват
1. Държавите-членки признават организациите на производители съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007 по отношение на продукта или групата продукти, посочени в заявлението за признаване, при спазване на решенията, взети по силата на член 125б, параграф 1, буква в) от посочения регламент.
2. Държавите-членки признават организациите на производители по отношение на продукта или групата продукти, предназначени единствено за преработка, само когато организациите на производители са в състояние да гарантират, че тези продукти се доставят за преработка, било то чрез система от договори за доставка или по друг начин.
Член 21
Минимален брой членове
При определяне на минималния брой членове на организациите на производители съгласно член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки могат да предвидят, че когато един заявител за признаване е изцяло или частично съставен от членове, които сами по себе си са юридически субекти или ясно обособени части от юридически субекти, съставени от производители, минималният брой производители може да се изчислява въз основа на броя асоциирани производители във всеки един от юридическите субекти или ясно обособените части от юридически субекти.
Член 22
Минимална продължителност на членството
1. Минималният срок на членството на производител е не по-малък от една година.
2. Отказът от членство се изпраща на организацията на производители в писмена форма. Държавите-членки определят сроковете за изпращане на предизвестие, които не превишават шест месеца, както и датите, на които отказът влиза в сила.
Член 23
Структури и дейности на организациите на производители
Държавите-членки гарантират, че организациите на производители имат на свое разположение персонал, инфраструктура и оборудване, необходими за изпълняване на изискванията, определени в член 122, първа алинея, буква в) и член 125б, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, и осигуряват извършването на основните им функции, по-специално що се отнася до:
а)
познаване на продукцията на членовете си;
б)
събиране, сортиране, съхранение и опаковане на продукцията на членовете си;
в)
търговско и финансово управление; и
г)
централизирано счетоводство и система за фактуриране.
Член 24
Стойност или обем на годната за предлагане на пазара продукция
1. За целите на член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 стойността или обемът на годната за предлагане на пазара продукция се изчисляват на същата база като стойността на предлаганата на пазара продукция, определена в членове 50 и 51 от настоящия регламент.
2. Когато един или повече членове на организация на производители не разполагат с достатъчни данни за минали периоди относно предлаганата на пазара продукция за целите на прилагане на параграф 1, стойността на тяхната годна за предлагане на пазара продукция може да се изчисли като средната стойност на годната за предлагане на пазара продукция за тригодишен период, предхождащ годината на подаване на заявлението за признаване, през който членовете на съответната организация на производители действително са произвеждали.
Член 25
Предоставяне на технически средства
За целите на член 125б, параграф 1, буква д) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се счита, че организация на производители, която е призната за продукт, за който е необходимо предоставяне на техническо средство, изпълнява задължението си, когато предостави тя самата или чрез членовете си, чрез дъщерни дружества или чрез външни изпълнители, адекватно ниво на технически средства.
Член 26
Основни дейности на организациите на производители
1. Основната дейност на организацията на производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е призната.
2. Организацията на производители може да продава продукти от производители, които не са членове на организация на производители или на асоциация на организации на производители, когато организацията на производители е призната за същите продукти и при условие че икономическата стойност на тази дейност е по-ниска от стойността на предлаганата от нея на пазара продукция, изчислена съгласно член 50.
3. Предлагането на пазара на плодове и зеленчуци, закупени директно от друга организация на производители, и на продукти, за които организацията на производителите не е призната, не се смята за част от дейностите на организацията на производителите.
4. Когато се прилага член 50, параграф 9, параграф 3 от настоящия член се прилага mutatis mutandis към въпросните дъщерни дружества от 1 януари 2012 г.
Член 27
Възлагане на дейности на външни подизпълнители
1. Дейностите, чието възлагане на външни изпълнители може да бъде разрешено от държавите-членки съгласно член 125г от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да включват, наред с другото, събиране, съхранение, опаковане и предлагане на пазара на продукцията на членовете на организацията на производители.
2. Възлагането на външни изпълнители на дадена дейност на организация на производители означава, че организацията на производители е сключила търговско споразумение с друг субект, включително един или няколко от членовете ѝ или дъщерно дружество, с цел предоставяне на въпросната дейност. Независимо от това обаче организацията на производители продължава да бъде отговорна за гарантиране на изпълнението на тази дейност, както и за контрола върху цялостното управление и за наблюдението на търговското споразумение за предоставянето на дейността.
Член 28
Транснационални организации на производители
1. Седалището на транснационалната организация на производители се установява в държавата-членка, в която организацията разполага със значими съоръжения или значителен брой членове и/или реализира значителна част от предлаганата на пазара продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната организация на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на транснационалната организация на производители;
б)
одобряване на оперативната програма на транснационалната организация на производители;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират членовете, по отношение на спазване на изискванията за признаване и режима на проверки и санкции. Посочените други държави-членки са длъжни да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която се намира седалището, в рамките на разумен период; и
г)
предоставяне при поискване на всякаква необходима информация, включително приложимото законодателство на другите държави-членки, в които се намират членовете, преведена на официален език на държавите-членки, отправили искането.
Член 29
Сливане на организации на производители
1. При сливането на организации на производители образуваната в резултат на сливането организация на производители замества сливащите се организации на производители. Новият субект поема правата и задълженията на сливащите се организации на производители.
Новосъздаденият чрез сливане субект може да изпълнява програмите паралелно и отделно до 1 януари на годината след сливането или да обедини оперативните програми от момента на сливането. Оперативните програми се обединяват съгласно членове 66 и 67.
2. Чрез дерогация от параграф 1, втора алинея държавите-членки могат да разрешат на организации на производители, които отправят искане за това, при наличието на надлежно обосновани причини да продължат да изпълняват отделни оперативни програми паралелно до завършването на тези програми.
Член 30
Членове, които не са производители
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия едно физическо или юридическо лице, което не е производител, може да бъде прието за член на организация на производители.
2. При определяне на условията, посочени в параграф 1, държавите-членки гарантират по-специално спазване на член 122, първа алинея, буква а), подточка iii) и член 125а, параграф 3, буква в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Физическите и юридическите лица, посочени в параграф 1, не се:
а)
вземат предвид при критериите за признаване;
б)
ползват пряко от мерките, финансирани от Съюза.
Държавите-членки могат да ограничат или забранят правото на физическите и юридическите лица да гласуват по решения, свързани с оперативните фондове, при спазване на условията, определени в параграф 2.
Член 31
Демократична отчетност на организациите на производители
1. Държавите-членки предприемат всички мерки, които считат за необходими, за да предотвратят злоупотреба с власт или влияние от страна на един или повече от членовете по отношение на управлението и дейността на организация на производители, които включват най-малко правото на глас.
2. Когато организацията на производители е ясно обособена част от юридически субект, държавите-членки могат да приемат мерки, с които се ограничава или забранява правото на споменатия юридически субект да изменя, приема или отхвърля решения на организацията на производители.
Раздел 3
Асоциации на организации на производители
Член 32
Правила относно организациите на производители, приложими за асоциациите на организации на производители
Член 22, член 26, параграф 3 и членове 27 и 31 се прилагат mutatis mutandis към асоциациите на организации на производители. Когато асоциацията на организации на производители извършва продажбената дейност, се прилага mutatis mutandis член 26, параграф 2.
Член 33
Признаване на асоциации на организации на производители
1. Държавите-членки могат да признават асоциациите на организации на производители по член 125в от Регламент (ЕО) № 1234/2007 единствено по отношение на дейността или дейностите, свързани с продукта или групата продукти, посочени в заявлението за признаване.
2. Асоциация на организации на производители може да бъде призната по член 125в от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и да извършва всяка от дейностите на организация на производители, дори когато предлагането на въпросните продукти на пазара продължава да се извършва от членовете ѝ.
Член 34
Членове на асоциациите на организации на производители, които не са организации на производители
1. Държавите-членки могат да определят дали и при какви условия едно физическо или юридическо лице, което не е призната организация на производители, може да бъде прието за член на асоциацията на организации на производители.
2. Членовете на призната асоциация на организации на производители, които не са признати организации на производители, не се:
а)
вземат предвид при критериите за признаване;
б)
ползват пряко от мерките, финансирани от Съюза.
Държавите-членки могат да предоставят, ограничат или забранят правото на посочените членове да гласуват по решения, свързани с оперативните програми.
Член 35
Транснационална асоциация на организации на производители
1. Седалището на транснационалната асоциация на организации на производители се установява в държава-членка, в която тази асоциация разполага със значителен брой членуващи организации и/или членуващите организации реализират значителна част от предлаганата на пазара продукция.
2. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационалната асоциация на организации на производители, е отговорна за следното:
а)
признаване на асоциацията;
б)
одобряване, когато е необходимо, на оперативната програма на асоциацията;
в)
установяване на необходимото административно сътрудничество с другите държави-членки, в които се намират асоциираните организации, по отношение на спазване на изискванията за признаване и режима на проверки и санкции. Посочените други държави-членки с длъжни да оказват необходимото съдействие на държавата-членка, в която се намира седалището; и
г)
предоставяне при поискване на всякаква необходима информация, включително приложимото законодателство на другите държави-членки, в които се намират членовете, преведена на официален език на държавите-членки, отправили искането.
Раздел 4
Групи производители
Член 36
Представяне на планове за признаване
1. Юридически субект или ясно обособена част от юридически субект представя плана за признаване, посочен в член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, на компетентния орган на държавата-членка, в която се намира седалището на юридическия субект.
2. Държавите-членки определят:
а)
минималните критерии, на които трябва да отговаря юридическият субект или ясно обособената част от юридически субект, за да може да представи план за признаване;
б)
правилата относно съставянето, съдържанието и изпълнението на плановете за признаване;
в)
периода, по време на който на бивш член на организация на производители се забранява, след като е напуснал организацията на производители, да се присъединява към група производители по отношение на продуктите, за които е била призната организацията на производителите; и
г)
административните процедури за одобрението, контрола и изпълнението на плановете за признаване.
Член 37
Съдържание на плановете за признаване
Проектът на план за признаване съдържа най-малко следното:
а)
описание на първоначалното състояние, по-специално по отношение на броя на членовете производители, като се предоставят подробни данни за членовете, продукцията, включително стойността на предлаганата на пазара продукция, маркетинга и инфраструктурата, която е на разположение на групата производители, включително инфраструктурата, която е собственост на индивидуални членове на групата производители;
б)
предлаганата дата за започване на изпълнението на плана и неговата продължителност, която не може да превишава пет години; и
в)
дейностите и инвестициите, които следва да се осъществят, за да се получи признаване.
Член 38
Одобрение на плановете за признаване
1. Компетентният орган на държавата-членка взема решение по проекта на план за признаване в срок от три месеца от получаване на плана заедно с всички подкрепящи документи. Държавите-членки могат да предвидят по-кратък срок.
2. Държавите-членки могат да приемат допълнителни правила относно допустимостта на операциите и разходите в рамките на плановете за признаване, включително правила относно допустимостта на инвестициите, с цел да се постигне спазване от страна на групите производители на посочените в член 125б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 критерии за признаване на организации на производители.
3. След извършване на проверките за съответствие, посочени в член 111, компетентният орган на държавата-членка, ако е уместно:
а)
приема плана и предоставя предварително признаване;
б)
изисква промени в плана;
в)
отхвърля плана.
Планът се приема, когато е необходимо, само ако промените, изисквани съгласно буква б), са включени в него.
Компетентният орган на държавата-членка уведомява юридическия субект или ясно обособената част от юридически субект за своето решение.
Член 39
Изпълнение на плановете за признаване
1. Планът за признаване се изпълнява на годишни сегменти с начало 1 януари. Държавите-членки могат да позволят на групите производители да разделят тези годишни сегменти на шестмесечни сегменти.
За първата година на изпълнение в съответствие с предложената дата, посочена в член 37, буква б), планът за признаване започва:
а)
на 1 януари след датата на приемането му от компетентния орган на държавата-членка; или
б)
на първия календарен ден след датата на приемането му.
При всички случаи първата година на изпълнение на плана за признаване приключва на 31 декември същата година.
2. Държавите-членки определят условията, при които групи производители могат да поискат изменения в плановете по време на изпълнението им. :Молбите се придружават от всички необходими подкрепящи документи.
Държавите-членки определят условията, при които плановете за признаване могат да бъдат изменяни по време на годишен или шестмесечен сегмент без предварително одобрение от страна на компетентния орган на държавата-членка. Посочените изменения отговарят на условията за отпускане на помощ само ако групата производители е уведомила незабавно компетентния орган на държавата-членка за тях.
3. Компетентният орган на държавата-членка взема решение относно измененията в плановете в срок от три месеца от получаването на молбата за изменение, след разглеждане на представените доказателства. Когато не е взето решение по дадена молба за изменение в рамките на посочения срок, молбата се счита за отхвърлена. Държавите-членки могат да предвидят по-кратък срок.
Член 40
Заявления за признаване на организация на производители
1. Групите производители, които изпълняват план за признаване, могат по всяко време да подадат заявление за признаване съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Такива заявления се подават при всички случаи преди края на преходния период, посочен в член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. От датата, на която е подадено такова заявление, въпросната група може да представи проект на оперативна програма съгласно член 63.
Член 41
Основни дейности на групите производители
1. Основната дейност на групата производители е свързана с концентриране на предлагането и предлагане на пазара на продуктите на членовете ѝ, за които е предварително призната.
2. Групата производители може да продава продукти от производители, които не са членове на група производители, когато групата производители е призната за споменатите продукти и при условие че икономическата стойност на споменатата дейност е по-ниска от стойността на предлаганата на пазара продукция от собствените членове на групата производители и от членовете на други групи производители.
Член 42
Стойност на предлаганата на пазара продукция
1. Член 50, параграфи 1-4, параграф 6, първото изречение и параграф 7 се прилагат mutatis mutandis за групите производители.
2. Когато стойността на предлаганата на пазара продукция намалее с най-малко 35 % поради надлежно обосновани пред държавата-членка причини, които са извън отговорността и контрола на групата производители, смята се, че общата стойност на предлаганата на пазара продукция представлява 65 % от общата стойност, декларирана в предишното заявление или заявления за помощ, обхващащи най-скорошния годишен сегмент, както е проверено от държавата-членка, а при липсата на такова - от първоначално декларираната стойност в одобрения план за признаване.
3. Стойността на предлаганата на пазара продукция се изчислява съгласно законодателството, приложимо за периода, за който се иска помощ.
Член 43
Финансиране на плановете за признаване
1. Равнищата на помощ, посочени в член 103а, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се намаляват наполовина по отношение на предлаганата на пазара продукция, която надвишава 1 000 000 EUR.
2. Помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, има годишна горна граница от 1 000 000 EUR за всяка група производители.
3. Помощта съгласно член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 се изплаща:
а)
на годишни или шестмесечни вноски в края на всеки годишен или шестмесечен период за изпълнението на плана за признаване; или
б)
на вноски, които обхващат част от годишен период, ако планът започне по време на годишен период или ако признаването бъде получено съгласно член 125б от Регламент (ЕО) № 1234/2007 преди края на годишния период. В този случай горната граница, посочена в параграф 2 от настоящия член, се намалява пропорционално.
Като база за изчисляване на вноските държавата-членка може да използва предлаганата на пазара продукция, която се отнася за период, различен от периода, по отношение на който се изплаща вноската, когато това е оправдано от гледна точка на контрола. Разликата между периодите следва да бъде по-малка от продължителността на въпросния период.
4. Обменният курс, който е приложим към сумите, посочени в параграфи 1 и 2, е последният обменен курс, публикуван от Европейската централна банка преди първия ден на периода, за който се предоставят въпросните помощи.
Член 44
Помощ за инвестиции, необходими за получаване на признаване
Инвестициите, свързани с изпълнението на плановете за признаване, посочени в член 37, буква в) от настоящия регламент, за които се предвижда помощ съгласно член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се финансират пропорционално на тяхното използване за продуктите на членовете на група производители, за които е предоставено предварителното признаване.
Инвестициите, които биха могли да нарушат конкуренцията по отношение на другите икономически дейности на групата производители, са изключени от помощта, предоставяна от Съюза.
Член 45
Заявление за предоставяне на помощ
1. Дадена група производители представя само едно заявление за помощта, посочена в член 103а, параграф 1, букви а) и б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в срок от три месеца след края на всеки годишен или шестмесечен период, посочен в член 43, параграф 3 от настоящия регламент. Заявлението включва декларация за стойността на предлаганата на пазара продукция за периода, за който се иска помощ.
2. Заявления за помощ за шестмесечни периоди се подават само ако планът за признаване е разделен на шестмесечни периоди, както е посочено в член 39, параграф 1. Всички заявления за помощ се придружават от писмена декларация от групата производители, в която последната декларира, че:
а)
спазва и ще продължи да спазва Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия регламент; и
б)
не е извлякла полза, не извлича полза и няма да извлича полза нито пряко, нито косвено от дублирано финансиране на равнището на Съюза или на национално равнище за действията, изпълнявани съгласно нейния план за признаване, за които се отпуска финансиране от Съюза по силата на настоящия регламент.
3. Държавите-членки определят срока за изплащане на помощта, който в никакъв случай не е по-дълъг от шест месеца от получаване на заявлението.
Член 46
Условия за получаване на помощ
Държавите-членки оценяват възможността на групите производители да се ползват от помощта съгласно настоящия регламент, за да установят, че отпускането на дадена помощ е надлежно оправдано, като се вземат предвид условията и датата, на която е била отпусната предишна публична помощ на организациите или групите производители, от които произхождат членовете на въпросните групи производители, както и движението на членове между организациите на производители и групите производители.
Член 47
Участие на Съюза
1. Участието на Съюза за помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, възлиза на:
а)
75 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
50 % в останалите региони.
Остатъкът от помощта се изплаща под формата на фиксирана сума от държавата-членка. Не се изисква заявлението за помощ да съдържа доказателство за ползването на помощта.
2. Участието на Съюза в помощта, посочена в член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изразено в капиталова безвъзмездна помощ или еквивалент на капиталова безвъзмездна помощ, не превишава следния процент на приемливите разходи за инвестиции:
а)
50 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
30 % в останалите региони.
Въпросните държави-членки се задължават да участват най-малко с 5 % от приемливите разходи за инвестиции.
Бенефициерите на помощта за приемливи разходи за инвестиции плащат най-малко:
а)
25 % в регионите, отговарящи на условията на цел „Сближаване“; и
б)
45 % в останалите региони.
Член 48
Сливания
1. Помощта, посочена в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, може да бъде отпусната или да продължи да се отпуска на групи производители, които са получили предварително признаване и които са резултат от сливането между две или повече групи производители, които са получили предварително признаване.
2. За целите на изчисляването на помощта, която се изплаща по силата на параграф 1, групата производители, образувана в резултат на сливането, замества групите производители, които са се слели.
3. Когато две или повече групи производители се слеят, новият субект получава правата и задълженията на групата производители, която първа е получила предварително признаване.
4. Когато група производители, която е получила предварително признаване, се слее с призната организация на производители, субектът, който е резултат от това сливане, вече не отговаря на условията за предварително признаване като група производители, нито за помощта, посочена в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Субектът, който е резултат от сливането, продължава да се счита за призната организация на производители, при условие че спазва приложимите изисквания. Ако е необходимо, организацията на производителите изисква промяна в оперативната си програма и за тази цел член 29 се прилага mutatis mutandis.
Въпреки това действия, изпълнени от групи производители преди подобно сливане, продължават да отговарят на условията, определени в плана за признаване.
Член 49
Последици от признаването
1. Посочената в член 103а, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 помощ се прекратява след получаване на признаването.
2. Когато е представена оперативна програма в съответствие с настоящия регламент, държавата-членка гарантира, че няма дублиране на финансирането на мерките, предвидени в плана за признаване.
3. Инвестициите, отговарящи на условията за помощ, или разходите, посочени в член 103а, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да бъдат прехвърлени в оперативните програми, при условие че съответстват на изискванията на настоящия регламент.
4. Държавите-членки определят срока, започващ да тече след изпълнението на плана за признаване, в рамките на който се изисква от групата производители да бъде призната като организация на производители. Този срок не може да превишава четири месеца.
ГЛАВА II
Оперативни фондове и оперативни програми
Раздел 1
Стойност на предлаганата на пазара продукция
Член 50
Основа за изчисление
1. Стойността на предлаганата на пазара продукция за дадена организация на производители се изчислява въз основа на продукцията на самата организация на производители и на нейните членове производители и включва само продукцията от тези плодове и зеленчуци, за които е призната организацията на производителите. Стойността на предлаганата на пазара продукция може да включва плодове и зеленчуци, за които не се изисква съответствие с пазарните стандарти, когато последните не се прилагат съгласно член 4.
2. Стойността на предлаганата на пазара продукция включва продукцията на членовете, които напускат или се присъединяват към организацията на производители. Държавите-членки определят условията за избягване на двойното осчетоводяване.
3. Стойността на предлаганата на пазара продукция не включва стойността на преработените плодове и зеленчуци или на всеки друг продукт, който не е продукт от сектора на плодовете и зеленчуците.
Въпреки това стойността на предлаганата на пазара продукция от предназначени за преработка плодове и зеленчуци, превърнати в един от продуктите от преработени плодове и зеленчуци, изброени в част Х от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, или всякакъв друг преработен продукт, посочен в настоящия член и описан по-подробно в приложение VI към настоящия регламент, от организация на производители, асоциация на организации на производители или техни членове производители или дъщерни дружества, посочени в параграф 9 от настоящия член, от тях самите или чрез външни изпълнители, се изчислява като фиксиран размер в проценти, прилаган към фактурираната стойност на посочените преработени продукти. Фиксираният размер е:
а)
53 % за плодови сокове;
б)
73 % за концентрирани сокове;
в)
77 % за доматен концентрат;
г)
62 % за замразени плодове и зеленчуци;
д)
48 % за консервирани плодове и зеленчуци;
е)
70 % за консервирани гъби от вида Agaricus;
ж)
81 % за плодове, временно консервирани в саламура;
з)
81 % за сушени плодове;
и)
27 % за други преработени плодове и зеленчуци;
й)
12 % за преработени ароматни треви;
к)
41 % за червен пипер.
4. Държавите-членки могат да позволят на организациите на производители да включат стойността на вторичните продукти в стойността на предлаганата на пазара продукция.
5. Стойността на предлаганата на пазара продукция включва стойността на изтеглените от пазара количества, реализирани в съответствие с член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, изчислена по средната цена на тези продукти, предложени на пазара от организацията на производители през предходния референтен период.
6. Единствено продукцията на организацията на производители и/или на нейните членове производители, предлагана на пазара от същата организация на производители, се причислява към стойността на предлаганата на пазара продукция. Продукцията на членовете производители на организацията на производители, предлагана на пазара от друга организация на производители, определена от тяхната собствена организация в съответствие с член 125а, параграф 2, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се причислява към стойността на предлаганата на пазара продукция на втората организация на производители.
7. Предлаганата на пазара продукция от плодове и зеленчуци се фактурира „франко организацията на производители“, където е приложимо, като продукти, посочени в част IX от приложение I към Регламент (ЕО) № 1234/2007, които са подготвени и пакетирани, без:
а)
ДДС;
б)
вътрешни транспортни разходи, когато разстоянието между пункта за централизирано събиране или опаковане на организацията на производители и пункта за дистрибуция на организацията на производители е значително. Държавите-членки предвиждат намаления, които да се прилагат към фактурираната стойност за продуктите, фактурирани на различни етапи на доставка или транспорт, и надлежно обосновават в националната си стратегия какво разстояние се смята за значително.
8. Стойността на предлаганата на пазара продукция може също да се изчислява „франко асоциацията на организации на производители“ на същата основа като посочената в параграф 7.
9. Стойността на предлаганата на пазара продукция може също да се изчислява „франко дъщерно дружество“, на същата основа като посочената в параграф 7, при условие че поне 90 % от капитала на дъщерното дружество се притежава от:
а)
една или повече организации на производители или асоциации на организации на производители; и/или
б)
при одобрение от страна на държавата-членка - от членове производители на организациите на производители или на асоциациите на организации на производители, ако това допринася за постигане на целите, изброени в член 122, първа алинея, буква в) и член 125б, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
10. При възлагане на дейности на външни изпълнители стойността на предлаганата на пазара продукция се изчислява „франко организацията на производителите“ и включва добавената икономическа стойност на дейността, която организацията на производители е възложила на своите членове, на трети страни или на дъщерно дружество, различно от посоченото в параграф 9.
11. При намаляване на продукцията поради климатични събития, болести по растенията или животните или нашествия на вредители, в стойността на предлаганата на пазара продукция може да се включи всяко застрахователно обезщетение, получено по споменатите причини във връзка с мерките за застраховане на реколтата, обхванати от глава III, раздел 6, или еквивалентни мерки, предприемани от организацията на производители.
Член 51
Референтен период
1. Годишната горна граница на помощта, посочена в член 103г, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се изчислява всяка година на базата на стойността на предлаганата на пазара продукция през дванадесетмесечния референтен период, определен от държавите-членки.
2. Референтният период се определя от държавите-членки за всяка организация на производители като:
а)
дванадесетмесечен период, започващ не по-рано от 1 януари три години преди годината, за която се иска помощта, и завършващ не по-късно от 31 декември на годината преди годината, за която се иска помощта; или
б)
средната стойност на три последователни дванадесетмесечни периода, започващи не по-рано от 1 януари пет години преди годината, за която се иска помощта, и завършващи не по-късно от 31 декември на годината преди годината, за която се иска помощта.
3. Дванадесетмесечният период е отчетният период на въпросната организация на производители.
Методологията за определяне на референтния период не се изменя в рамките на една оперативна програма, освен в надлежно обосновани случаи.
4. Когато стойността на даден продукт намалее с най-малко 35 % по причини, които са извън отговорността и контрола на организацията на производителите, смята се, че стойността на предлаганата на пазара продукция от същия продукт представлява 65 % от стойността ѝ през предходния референтен период.
Организацията на производителите обосновава посочените в първа алинея причини пред компетентния орган на съответната държава-членка.
5. Когато наскоро признати организации на производители не разполагат с достатъчни данни за минали периоди относно предлаганата на пазара продукция за целите на прилагането на параграф 2, за стойност на предлаганата на пазара продукция може да се приеме стойността на годната за предлагане на пазара продукция, обявена от организацията на производители за целите на признаването.
Първа алинея се прилага mutatis mutandis за новите членове на дадена организация на производители, които за първи път се присъединяват към организация на производители.
6. Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да съберат информация за стойността на предлаганата на пазара продукция на организациите на производители, които не са представили оперативни програми.
7. Чрез дерогация от параграфи 1 и 6 стойността на предлаганата на пазара продукция за референтния период се изчислява съгласно законодателството, приложимо през същия референтен период.
Същевременно за оперативните програми, одобрени до 20 януари 2010 г., стойността на предлаганата на пазара продукция за годините до 2007 г. се изчислява въз основа на приложимото за референтния период законодателство, като стойността на предлаганата на пазара продукция за годините от 2008 г. нататък се изчислява въз основа на приложимото за 2008 г. законодателство.
За оперативни програми, одобрени след 20 януари 2010 г., стойността на предлаганата на пазара продукция за годините от 2008 г. нататък се изчислява въз основа на законодателството, приложимо по време на одобряване на програмата.
Раздел 2
Оперативни фондове
Член 52
Управление
Държавите-членки гарантират, че оперативните фондове се управляват по такъв начин, че да е възможно външните одитори ежегодно да идентифицират, проверяват и заверяват приходите и разходите.
Член 53
Финансиране на оперативните фондове
1. Финансовите вноски в оперативния фонд, посочен в член 103б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определят от организацията на производители.
2. Всички производители имат възможност да се възползват от оперативния фонд и всички производители имат възможност демократично да участват в решения, свързани с използването на оперативния фонд на организацията на производители и на финансовите вноски в оперативния фонд.
Член 54
Уведомяване за прогнозираната сума
1. Най-късно до 15 септември, заедно с оперативните програми или исканията за одобрение на измененията в тях, организациите на производители уведомяват своята държава-членка за прогнозираните суми за вноската на Съюза и вноската на членовете си и на самата организация на производители в оперативните фондове за следващата година.
Държавите-членки могат да определят по-късна дата от 15 септември.
2. Изчислението на прогнозираната сума на оперативните фондове се базира на оперативните програми и стойността на предлаганата на пазара продукция. Изчислението се разделя между разходите за мерки за предотвратяване и управление на кризи и за други мерки.
Раздел 3
Оперативни програми
Член 55
Национална стратегия
1. Цялостната структура и съдържание на националната стратегия, посочена в член 103е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя в съответствие с насоките, определени в приложение VII. Тя може да включва регионални елементи.
Националната стратегия включва всички взети решения и приети разпоредби от държавите-членки при прилагането на част II, дял I, глава II, раздели I и Ia от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия дял.
2. Националната стратегия, включително интегрирането на националната рамка, посочена в член 103е, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се определя преди представянето на проектите на оперативните програми за дадена година. Националната рамка се интегрира, след като е била изпратена до Комисията и, при необходимост, след като е била изменена, в съответствие с член 103е, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Анализът на първоначалното положение е част от процеса на изготвяне на националната стратегия и се извършва под отговорността на държавата-членка. В анализа се идентифицират и оценяват съответните потребности, подредбата на потребностите по отношение на приоритетите, целите, които трябва да бъдат постигнати чрез оперативните програми, така че да отговорят на споменатите приоритетни потребности, очакваните резултати и количествените цели в сравнение с първоначалното състояние, и се определят най-подходящите инструменти и действия за постигане на тези цели.
4. Държавите-членки също така осигуряват мониторинга и оценяването на националната стратегия и изпълнението ѝ чрез оперативните програми.
Националната стратегия може да бъде изменена, по-специално като се вземат предвид мониторинга и оценяването. Такива изменения се извършват преди представянето на проектите на оперативните програми за дадена година.
5. В националната стратегия държавите-членки определят максималните проценти от фонда, които могат да бъдат изразходвани за индивидуална мярка и/или вид действие и/или разход, с цел да се гарантира подходящ баланс между различните мерки.
Член 56
Национална рамка за екологични действия
1. В допълнение към представянето на предлаганата рамка, посочена в член 103е, параграф 1, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, държавите-членки уведомяват Комисията и за всякакви изменения на националната рамка, които са предмет на процедурата, изложена в същата алинея. Комисията предоставя националната рамка на другите държави-членки чрез средства, които сметне за подходящи.
2. В отделен раздел на националната рамка се посочват общите изисквания за взаимно допълване, съгласуваност и съответствие, на които трябва да отговарят екологичните действия, избрани в рамките на дадена оперативна програма, както е посочено в член 103е, параграф 1, първа алинея, второто изречение от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Комисията предоставя на държавите-членки образец на споменатия раздел.
В националната рамка се определя също така неизчерпателен списък с екологични действия и условията за тях, приложими в държавите-членки, за целите на член 103в, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. За всяко екологично действие в националната рамка се посочва:
а)
обосновка на действието въз основа на въздействието му върху околната среда; и
б)
конкретно поетия ангажимент или ангажименти.
3. Екологични действия, подобни на агроекологичните ангажименти, подпомагани в рамките на програмите за развитие на селските райони, имат същата продължителност като споменатите ангажименти. Те продължават в следваща оперативна програма, когато продължителността на подобните агроекологични ангажименти ще надвиши продължителността на първоначалната оперативна програма. Въпреки това държавите-членки могат да разрешат по-кратка продължителност на екологичните действия или дори тяхното прекратяване в надлежно обосновани случаи, по-специално въз основа на резултатите от средносрочната оценка, посочена в член 126, параграф 3 от настоящия регламент.
В националната рамка се посочва продължителността на посочените в първа алинея действия и, където е уместно, задължението за продължаване на действието в следваща оперативна програма.
Член 57
Допълнителни правила на държавите-членки
Държавите-членки могат да приемат правила за допълнение на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на настоящия регламент относно приемливостта на мерките, действията и разходите в оперативните програми.
Член 58
Връзка с програмите за развитие на селските райони
1. При спазване на параграф 2, не се предоставя подпомагане в рамките на програмата за развитие на селските райони на съответната държава-членка или в рамките на програми, одобрени съгласно Регламент (ЕО) № 1698/2005 на Съвета (9), за действия, които са обхванати от мерки, посочени в настоящия регламент.
2. Когато по изключение съгласно член 5, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1698/2005 е предоставено подпомагане за мерки, които биха били потенциално приемливи съгласно настоящия регламент, държавите-членки гарантират, че един бенефициер може да получи подпомагане за дадено действие само по една схема.
За тази цел, когато държавите-членки включват мерки, съдържащи такива изключения, в своите програми за развитие на селските райони, те гарантират, че в националната стратегия, посочена в член 55 от настоящия регламент, се посочват критериите и административните правила, които държавите-членки ще прилагат в програмите за развитие на селските райони.
3. Когато е уместно и без да се накърняват разпоредбите на член 103а, параграф 3, член 103г, параграфи 1 и 3 и член 103д от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на член 47 от настоящия регламент, равнището на подпомагане за мерките, обхванати от настоящия регламент, не надвишава равнището, приложимо към мерките по програмата за развитие на селските райони.
4. Подпомагането за екологичните действия, различни от придобиването на дълготрайни активи, се ограничава до максималните суми, определени в приложение I към Регламент (ЕО) № 1698/2005 за агроекологични плащания. Посочените суми могат да бъдат увеличавани в извънредни случаи, като се вземат предвид специфичните обстоятелства, които трябва да бъдат обосновани в националната стратегия съгласно член 55 от настоящия регламент и в оперативните програми на организациите на производители. Сумите за екологични действия могат да бъдат увеличавани и с цел подпомагане на операции, свързани с приоритетите, определени в член 16a от Регламент (ЕО) № 1698/2005.
5. Параграф 4 не се прилага за екологични действия, които не са свързани пряко или непряко с конкретен парцел.
Член 59
Съдържание на оперативните програми
Оперативните програми включват:
а)
описание на първоначалното състояние, базирано, когато е подходящо, на общите базови показатели, описани в приложение VIII;
б)
целите на програмата, като се вземат предвид перспективите за продукцията и пазара, и обяснение за това какъв е приносът на програмата към националната стратегия и потвърждение, че тя съответства на националната стратегия, включително по отношение на баланса между дейностите. Описанието на целите се отнася до целите, определени в националната стратегия, и набелязва измерими цели, за да се улесни мониторингът на постепенния напредък при изпълнението на програмата;
в)
подробно описание на мерките, включително мерки за предотвратяване и управление на кризи, заедно с отделните действия, които трябва да бъдат предприети, и средствата за постигане на тези цели през всяка година от изпълнението на програмата. В описанието се посочва до каква степен отделните предлагани мерки:
i)
допълват и са съгласувани с други мерки, включително мерките, финансирани или отговарящи на условията за подпомагане от други фондове на Съюза, и по-специално подпомагане на развитието на селските райони. В този смисъл, ако е уместно, се посочват конкретно мерките, извършени в рамките на предишни оперативни програми;
ii)
не съдържат какъвто и да е риск за двойно финансиране от фондове на Съюза;
г)
продължителността на програмата; и
д)
финансовите аспекти, а именно:
i)
методът на изчисляване и размерите на финансовите вноски;
ii)
процедурата за финансиране на оперативния фонд;
iii)
информацията, необходима за обосноваване на различните размери на вноските; и
iv)
бюджетът и графикът за предприемане на операции за всяка година от изпълнението на програмата.
Член 60
Приемливост на действията в рамките на оперативните програми
1. Оперативните програми не включват действия или разходи, посочени в списъка в приложение IX.
2. Разходите в рамките на оперативните програми, които отговарят на условията за помощ, се ограничават до реално направените разходи. Все пак държавите-членки могат да определят вместо това стандартни фиксирани суми предварително и по надлежно обоснован начин в следните случаи:
а)
когато такива стандартни фиксирани суми са посочени в приложение IX;
б)
за допълнителни външни транспортни разходи на километър, сравнени с разходите за автомобилен превоз, които са направени при използване на железопътен и/или морски транспорт като част от мярка за опазване на околната среда; и
в)
за допълнителни разходи и пропуснати приходи в резултат на екологични действия, изчислени в съответствие с член 53, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1974/2006 на Комисията (10).
Държавите-членки извършват преглед на такива суми най-малко на всеки пет години.
3. За да отговаря едно действие на условията за получаване на помощ, повече от 50 % в стойностно изражение от продуктите , за които се отнася действието, следва да бъдат продукти, за които организацията на производителите е призната. За да бъдат включени в тези 50 %, продуктите следва да произлизат от членовете на организацията на производители или от членове производители на друга организация на производители или асоциация на организации на производители. Член 50 се прилага mutatis mutandis при изчисляване на стойността.
4. За екологичните действия се прилагат следните правила:
а)
различни екологични действия могат да бъдат съчетавани, при условие че са взаимно допълващи се и съвместими. Когато екологичните действия се съчетават, равнището на подпомагане взема предвид конкретните пропуснати приходи и допълнителни разходи, произтичащи от съчетаването;
б)
ангажиментите за ограничаване употребата на торове, продукти за растителна защита или други влагани производствени ресурси се приемат само ако тези ограничения могат да бъдат оценени по начин, който дава достатъчно гаранции за спазването на споменатите ангажименти;
в)
действията, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките, трябва да са надлежно обосновани и да надхвърлят изискванията, определени от държавата-членка в съответствие с Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (11).
В националните стратегии, посочени в член 55 от настоящия регламент, държавите-членки определят максимален процентен дял на годишните разходи по дадена оперативна програма, който може да се изразходва за действия, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките. Посоченият процентен дял не надвишава 20 %, освен с цел да бъдат взети предвид специфичните национални/регионални обстоятелства, които следва да бъдат обосновани в националната стратегия.
5. Инвестициите, включително тези по договори за лизинг, чийто период на изплащане надвишава продължителността на оперативната програма, могат да се прехвърлят в следваща оперативна програма при надлежно обосновани икономически основания, и по-специално в случаите, когато периодът на данъчна амортизация е по-дълъг от пет години.
Когато инвестициите се заменят, остатъчната стойност на заменените инвестиции:
а)
се добавя към оперативния фонд на организацията на производители; или
б)
се изважда от разходите за замяна.
6. Инвестициите или действията могат да се изпълняват в индивидуални стопанства и/или помещения на членове производители на организацията на производители или асоциацията на организации на производители, включително когато действията са възложени за външно изпълнение на членове на организацията на производители или асоциацията на организации на производители, при условие че те допринасят за постигането на целите на оперативната програма. Ако членът производител напусне организацията на производители, държавите-членки гарантират, че инвестицията или остатъчната ѝ стойност се възстановява. Въпреки това в надлежно обосновани случаи държавите-членки могат да предвидят, че от организацията на производителите не се изисква да си възстанови инвестицията или остатъчната ѝ стойност.
7. Инвестициите и действията, свързани с преобразуването на плодовете и зеленчуците в преработени плодове и зеленчуци, могат да бъдат приемливи за подпомагане, когато тези инвестиции и действия преследват целите, посочени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително целите, посочени в член 122, първа алинея, буква в) от същия регламент, и при условие, че са записани в националната стратегия, посочена в член 103е, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 61
Документи, които трябва да се представят
Оперативните програми се придружават по-специално от:
а)
доказателство за учредяване на оперативен фонд;
б)
писмена декларация от организацията на производители, че се задължава да спазва Регламент (ЕО) № 1234/2007 и настоящия регламент; и
в)
писмена декларация от организацията на производители, че тя не е получавала и няма да получава, пряко или косвено, друго финансиране от страна на Съюза или съответната държава, по отношение на действия, които могат да бъдат финансирани съгласно настоящия регламент.
Член 62
Оперативни програми на асоциациите на организации на производители
1. Държава-членка може да разреши на асоциация на организации на производители да представи цялостна или частична оперативна програма, която се състои от действия, които са идентифицирани, но не се изпълняват от две или повече членуващи организации на производители в техните оперативни програми.
2. Оперативните програми на асоциациите на организации на производители се разглеждат заедно с оперативните програми на членуващите организации на производители, включително по отношение на изпълнението на целите и ограниченията, установени в член 103в от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Държавите-членки гарантират, че:
а)
действията се финансират изцяло от вноски на членовете на асоциации на организации на производители, които са организации на производители, изплащани от оперативните фондове на тези организации на производители. Все пак, действията могат да бъдат финансирани в размер, пропорционален на вноските на членуващите организации на производители, от членове производители на асоциации на организации на производители, които не са организации на производители съгласно член 34;
б)
действията и съответното финансово участие са изброени в оперативната програма на всяка участваща организация на производители;
в)
няма опасност от дублиране на помощта.
4. Членове 58, 59 и 60, член 61, букви б) и в) и членове 63-67 се прилагат mutatis mutandis към оперативните програми на асоциациите на организации на производители. Балансът между дейностите, посочен в член 59, буква б), обаче не се изисква по отношение на частичните оперативни програми на асоциациите на организации на производители.
Член 63
Срок за представяне
1. Оперативните програми се представят от организацията на производители за одобрение от компетентните органи в държавата-членка, в която се намира седалището на организацията на производители, най-късно до 15 септември в годината, предшестваща тази, през която трябва се изпълняват програмите. Независимо от това държавите-членки могат да отложат посочената дата.
2. Когато юридически субект или ясно обособена част от юридически субект, включително група производители, представи заявление за признаване като организация на производители, той може в същото време да представи посочената в параграф 1 оперативна програма за одобрение. За да бъде одобрена оперативната програма, е необходимо да се получи признаване не по-късно от крайната дата, посочена в член 64, параграф 2.
Член 64
Решение
1. В зависимост от случая компетентните органи на държавата-членка:
а)
одобряват размерите на оперативните фондове и оперативните програми, които отговарят на изискванията на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и тези от настоящата глава;
б)
одобряват оперативните програми, при условие че организациите на производители приемат някои изменения; или
в)
отхвърлят оперативните програми или части от тях.
2. Компетентните органи на държавата-членка вземат решения по оперативните програми и оперативните фондове най-късно до 15 декември на годината, в която са представени.
Държавите-членки уведомяват организациите на производители за тези решения най-късно до 15 декември.
Въпреки това при надлежно обосновани причини компетентните органи на държавата-членка могат да вземат решение по оперативните програми и оперативните фондове най-късно до 20 януари след датата на представяне. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари на годината след представянето.
Член 65
Изменения на оперативните програми за следващи години
1. Организациите на производители могат да поискат изменения на оперативните програми, включително на тяхната продължителност, най-късно до 15 септември, които изменения се прилагат от 1 януари следващата година.
Въпреки това държавите-членки могат да отложат датата за представяне на искания.
2. Исканията за изменения се придружават от подкрепящи документи, посочващи причината, характера и последствията от промените.
3. Компетентният орган на държавата-членка взема решения по исканията за изменения на оперативните програми най-късно до 15 декември на годината на подаване на искането.
Въпреки това при надлежно обосновани причини компетентният орган на държавата-членка може да вземе решение по отношение на измененията на оперативните програми най-късно до 20 януари след годината на подаване на искането. Решението за одобрение може да постанови, че разходите са приемливи от 1 януари след годината на подаване на искането.
Член 66
Изменения на оперативните програми през текущата година
1. Държавите-членки могат да разрешат изменения на оперативните програми през текущата година при определени от тях условия.
2. Компетентните органи на държавите-членки вземат решения по измененията на оперативните програми, поискани съгласно параграф 1, най-късно до 20 януари на годината след тази, за която са поискани измененията.
3. Компетентните органи на държавата-членка могат да разрешат на организациите на производители през текущата година:
а)
да приложат само частично оперативните си програми;
б)
да променят съдържанието на оперативната програма;
в)
да увеличат размера на оперативния фонд с максимум 25 % и да го намалят с процент, който ще бъде определен от държавите-членки, от първоначално одобрения размер, при условие че са спазени общите цели на оперативната програма. Държавите-членки могат да увеличат този процент в случай на сливания на организации на производители съгласно член 29, параграф 1;
г)
да добавят национална финансова помощ към оперативния фонд в случай на прилагане на член 93.
4. Държавите-членки определят условията, при които оперативните програми могат да бъдат изменяни през текущата година без предварително одобрение от страна на компетентните органи на държавата-членка. Посочените изменения отговарят на условията за отпускане на помощ само ако организацията на производители е уведомила незабавно компетентните органи за тях.
Член 67
Формат на оперативните програми
1. Оперативните програми се прилагат на годишни периоди от 1 януари до 31 декември.
2. Оперативните програми, одобрени най-късно на 15 декември, се прилагат от 1 януари следващата година.
Прилагането на програмите, одобрени след 15 декември, се отлага с една година.
Чрез дерогация от първа и втора алинея от настоящия параграф, когато се прилага член 64, параграф 2, трета алинея или член 65, параграф 3, втора алинея, изпълнението на оперативните програми, одобрени в съответствие с посочените разпоредби, започва не по-късно от 31 януари след одобрението им.
Раздел 4
Помощи
Член 68
Одобрен размер на помощта
1. Държавите-членки уведомяват организациите на производители и асоциациите на организации на производители относно одобрения размер на помощта, както се изисква от член 103ж, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, най-късно до 15 декември на годината, предхождаща годината, за която се иска помощ.
2. Когато се прилага член 64, параграф 2, трета алинея или член 65, параграф 3, втора алинея, държавите-членки съобщават одобрения размер на помощта най-късно до 20 януари на годината, за която се иска помощ.
Член 69
Заявления за помощ
1. Организациите на производители подават до компетентните органи на държавата-членка заявление за помощ или за остатъка от нея за всяка оперативна програма, за която се иска помощ, най-късно до 15 февруари на годината след тази, за която се иска помощта.
2. Заявленията за помощ се придружават от подкрепящи документи, в които се посочва:
а)
исканата помощ;
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция;
в)
финансовите вноски, които се събират от членовете ѝ, и вноските на самата организация на производители;
г)
извършените разходи по отношение на оперативната програма;
д)
разходите за предотвратяване и управление на кризи, разпределени по действия;
е)
дела от оперативния фонд, изразходван за мерки за предотвратяване и управление на кризи, разпределен по действия;
ж)
съответствието с член 103в, параграф 2, с член 103в, параграф 3, първа алинея и с член 103г от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
з)
писмена декларация, че не са получили дублиращо се финансиране от Съюза или дублиращо се национално финансиране по отношение на мерките и/или операциите, които отговарят на условията за помощ съгласно настоящия регламент; и
и)
при заявление за плащане на стандартна фиксирана сума съгласно член 60, параграф 2, доказателство за изпълнението на въпросното действие.
3. Заявленията за помощ могат да включват планирани, но неизвършени разходи, ако се докажат следните елементи:
а)
въпросните операции не са могли да бъдат извършени най-късно до 31 декември в годината на прилагане на оперативната програма поради причини, независещи от съответната организация на производители;
б)
тези операции могат да бъдат извършени най-късно до 30 април на годината след тази, за която се иска помощ; и
в)
еквивалентна вноска от организацията на производители остава в оперативния фонд.
Помощта се изплаща и внесената гаранция в съответствие с член 71, параграф 3 се освобождава само при условие, че се представи доказателство за изпълнението на планирания разход, посочен в първа алинея, буква б), най-късно на 30 април от годината след тази, за която е бил планиран въпросният разход, и на основата на действително установеното право да бъде получена помощта.
4. Когато заявленията са представени след датата, предвидена в параграф 1, помощта се намалява с 1 % за всеки ден закъснение.
В изключителни и надлежно обосновани случаи компетентните органи на държавата-членка могат да приемат заявления след датата, предвидена в параграф 1, ако необходимите проверки са били извършени и срокът за плащане, предвиден в член 70, е спазен.
5. Асоциациите на организации на производители могат да подадат посоченото в параграф 1 заявление за помощ от името и за сметка на своите членове, когато споменатите членове са организации на производители и при условие, че за всеки член са представени подкрепящите документи, изисквани съгласно параграф 2. Крайните бенефициери на помощта са организациите на производители.
Член 70
Изплащане на помощта
Държавите-членки изплащат помощта най-късно до 15 октомври на годината след годината на изпълнение на програмата.
Член 71
Авансови плащания
1. Държавите-членки могат да разрешат на организациите на производители да подават заявления за авансови плащания на частта от помощта, съответстваща на предвидимите разходи, произтичащи от оперативната програма, през три- или четиримесечния период, започващ от месеца, в който е подадено заявлението за авансово плащане.
2. Заявления за авансови плащания се подават по решение на държавата-членка на тримесечие - през януари, април, юли и октомври, или на четиримесечие - през януари, май и септември.
Общите авансови плащания, направени през дадена година, не могат да надвишават 80 % от първоначално одобрената сума на помощта за оперативната програма.
3. Авансите се изплащат след внасяне на гаранция, равна на 110 % от тях в съответствие с Регламент (ЕИО) № 2220/85 на Комисията (12).
Държавите-членки определят условия, гарантиращи, че финансовите вноски в оперативния фонд са събрани в съответствие с членове 52 и 53 от настоящия регламент, а сумите от предишните авансови плащания и съответната вноска на организацията на производители са били действително изразходвани.
4. Заявленията за освобождаване на гаранции могат да бъдат представени през текущата програмна година и се придружават от съответните подкрепящи документи като фактури и документи, които доказват, че плащането е било извършено.
Гаранциите се освобождават по отношение на не повече от 80 % от изплатените аванси.
5. Главното изискване по смисъла на член 20, параграф 2 от Регламент (ЕИО) № 2220/85 обхваща изпълнението на операциите, определени в оперативните програми, при спазване на задълженията, предвидени в член 61, букви б) и в) от настоящия регламент.
В случай на неспазване на главното изискване или на сериозно нарушение на задълженията, предвидени в член 61, букви б) и в), гаранцията се задържа, независимо от другите санкции и глоби, приложими в съответствие с глава V, раздел 3.
В случай на неспазване на други изисквания, гаранцията се задържа пропорционално на сериозността на нарушението, което е било установено.
6. Държавите-членки могат да определят минимална сума и срокове за авансовите плащания.
Член 72
Частични плащания
Държавите-членки могат да разрешат на организации на производители да кандидатстват за изплащане на онази част от помощта, която съответства на вече изразходваните в рамките на оперативната програма суми.
Заявления могат да се подават по всяко време, но не повече от три пъти през дадена година. Те се придружават от подкрепящи документи като фактури и документи, които доказват, че плащането е било извършено.
Плащанията по заявления за части от помощта не могат да превишават 80 % от частта от помощта, която съответства на вече изразходваните в рамките на оперативната програма суми за съответния период. Държавите-членки могат да определят минимална сума за частичните плащания и срокове за заявленията.
ГЛАВА III
Мерки за предотвратяване и управление на кризи
Раздел 1
Общи разпоредби
Член 73
Избор на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Държавите-членки могат да предвидят една или повече от мерките, описани в член 103в, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да не се прилагат на тяхна територия.
Член 74
Заеми за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи
Заеми, които се вземат за финансиране на мерки за предотвратяване и управление на кризи съгласно член 103в, параграф 2, трета алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и чийто период на погасяване превишава продължителността на оперативната програма, могат да бъдат пренесени към следваща оперативна програма при надлежно обосновани икономически основания.
Раздел 2
Изтегляния от пазара
Член 75
Определение
Настоящият раздел определя правилата по отношение на изтеглянията от пазара, посочени в член 103в, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
За целите на настоящата глава „продукти, изтеглени от пазара“, „изтеглени продукти“ и „продукти, които няма да се предлагат за продажба“ означават продукти, които са изтеглени от пазара по такъв начин.
Член 76
Пазарни стандарти
1. Когато за даден продукт съществува пазарен стандарт, посочен в дял II, изтегленият от пазара продукт трябва напълно да съответства на споменатия стандарт, с изключение на разпоредбите относно представянето и маркировката на продуктите. Продуктите могат да бъдат изтеглени от пазара в насипно състояние, при което всички размери са заедно, при условие че се спазват минималните изисквания за клас II, по-специално по отношение на качеството и размера.
Въпреки това миниатюрната продукция, така както е определена в съответния стандарт, трябва да съответства на приложимия пазарен стандарт, включително на разпоредбите, отнасящи се до представянето и маркировката на продуктите.
2. Ако за даден продукт не съществува пазарен стандарт, изтеглените от пазара продукти трябва да отговарят на минималните изисквания, посочени в приложение Х. Държавите-членки могат да създадат допълнителни правила, допълващи тези минимални изисквания.
Член 77
Средна стойност за тригодишен период за изтеглянията от пазара за безплатно разпространение
1. Таванът от 5 % от обема на предлаганата на пазара продукция, посочен в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се изчислява въз основа на средното аритметично на всички обеми продукти, за които организацията на производители е призната и които са предлагани на пазара от нея през предходните три години.
2. За наскоро признатите организации на производители данните за пазарните години преди признаването са:
а)
когато организацията е била група производители, еквивалентните данни за тази група производители, ако са приложими; или
б)
приложимият за признаването обем.
Член 78
Предварителна нотификация за операции по изтегляне на продукти от пазара
1. Организациите на производители и асоциациите на организации на производители предварително уведомяват компетентните органи на държавите-членки чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение за всяка операция по изтегляне на продукти от пазара, която възнамеряват да предприемат.
В тази нотификация се уточняват по-специално списъкът на продуктите, подложени на интервенция, и техните основни характеристики съгласно съответните пазарни стандарти, очакваното количество от всеки засегнат продукт, тяхното предвидено предназначение и мястото, където изтеглените от пазара продукти могат да бъдат проверени, както е предвидено в член 108.
Нотификациите включват сертификат, който удостоверява, че изтеглените продукти съответстват на приложимите пазарни стандарти или на минималните изисквания, посочени в член 76.
2. Държавите-членки определят подробни правила за организациите на производители що се отнася до нотификациите, посочени в параграф 1, по-специално по отношение на сроковете.
3. В сроковете, посочени в параграф 2, държавите-членки:
а)
или извършват проверката, посочена в член 108, параграф 1, след която, ако не са открити никакви нередности, разрешават операцията по изтегляне на продукти от пазара, така както е отбелязано след проверката; или
б)
в случаите, посочени в член 108, параграф 3, не извършват проверката, посочена в член 108, параграф 1, в който случай уведомяват за това организацията на производители чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение и разрешават операцията по изтегляне от пазара, така както е обявена.
Член 79
Подпомагане
1. Подпомагането, включващо вноската на Съюза и вноската на организацията на производители за изтеглените от пазара продукти, не надвишава размера, определен в приложение ХI, за продуктите, посочени в същото приложение. За останалите продукти максималните размери на подпомагането се определят от държавите-членки.
В случай че организацията на производители е получила обезщетение от трети страни за изтеглени от пазара продукти, посоченото в първа алинея подпомагане се намалява с нетните приходи, реализирани от организациите на производители чрез изтеглените от пазара продукти. За да отговарят на условията за подпомагане, съответните продукти се изтеглят от търговския пазар на плодове и зеленчуци.
2. Изтеглените от пазара продукти не превишават 5 % като дял от обема на предлаганата на пазара продукция за всеки един продукт във всяка една организация на производители. Въпреки това количествата, реализирани по един от начините, определени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, или по какъвто и да е друг начин, одобрен от държавите-членки по силата на член 80, параграф 2 от настоящия регламент, не се вземат предвид при изчислението на посочения дял.
Обемът на предлаганата на пазара продукция се изчислява като среден обем от предлаганата на пазара продукция за предходните три години. Ако няма такава информация, се използва обемът на предлаганата на пазара продукция, за която организацията на производители е била призната.
Процентите, посочени в първа алинея, са средногодишните проценти за период от три години с 5 процентни пункта годишен марж на превишаване.
3. В случаите на изтегляне от пазара на плодове и зеленчуци, които се реализират чрез безплатно разпределяне сред благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, финансовата помощ от Съюза покрива само плащането за реализираните продукти в съответствие с параграф 1 от настоящия член и разходите, посочени в член 81, параграф 1 и член 82, параграф 1 от настоящия регламент.
Член 80
Предназначение на изтеглените от пазара продукти
1. Държавите-членки определят допустимите предназначения за продуктите, изтеглени от пазара. Държавите-членки приемат разпоредби, за да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от изтеглянето или предназначението на продуктите. Разходите, направени от организациите на производители за спазване на тези разпоредби, подлежат на възстановяване като част от подпомагането за изтегляне от пазара съгласно оперативната програма.
2. Предназначенията, посочени в параграф 1, включват безплатното разпространение по смисъла на член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 и други сходни предназначения, одобрени от държавите-членки.
Държавите-членки могат да разрешават на благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, да искат символично участие от крайните получатели на продукти, изтеглени от пазара, в случай че тези продукти са преминали преработка.
Плащане в натура от страна на бенефициерите на безплатното разпространение в полза на преработвателите на плодове и зеленчуци може да се разрешава, когато това плащане компенсира само разходите за преработка и когато държавата-членка, в която то се извършва, е предвидила правила, гарантиращи, че преработените продукти действително са предназначени за консумация от крайните получатели, посочени във втора алинея.
Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки за улесняване на контактите и сътрудничеството между организациите на производители и благотворителните организации и институциите, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, които те са одобрили.
3. Реализацията на продукти чрез доставката им за преработвателната промишленост е възможна. Държавите-членки приемат подробни разпоредби, за да се гарантира, че няма да се получи нарушаване на конкуренцията за засегнатите отрасли в рамките на Съюза или за внасяните продукти и че изтеглените продукти няма да се появят повторно на търговския пазар. Алкохолът, получен в резултат на дестилация, се използва изключително за промишлени или енергийни цели.
Член 81
Транспортни разходи
1. Транспортните разходи за безплатното разпространение на всички изтеглени от пазара продукти се възстановяват в рамките на оперативната програма по фиксираните суми, определени в зависимост от разстоянието между точката на изтегляне и мястото на доставката и посочени в приложение ХII.
В случай на морски транспорт държавите-членки определят разстоянието между точката на изтегляне и мястото на доставката. Обезщетението не може да превишава разходите при сухопътен транспорт по най-краткия маршрут между мястото на натоварване и теоретичната точка на излизане, когато е възможен сухопътен транспорт. Коригиращ коефициент от 0,6 се прилага за сумите, посочени в приложение XII.
2. Транспортните разходи се изплащат на страната, която действително поема финансовия разход за въпросната транспортна операция.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, уточняващи по-специално:
а)
наименованията на организациите бенефициери;
б)
количествата от въпросните продукти;
в)
приемането от страна на организациите бенефициери и използваните транспортни средства; и
г)
разстоянието между мястото на изтегляне и мястото на доставка.
Член 82
Разходи за сортиране и опаковка
1. Разходите по сортиране и опаковане на плодове и зеленчуци, изтеглени от пазара за безплатно разпространение, се възстановяват от оперативните програми в рамките на фиксираните суми, посочени в част А от приложение XIII, за продуктите, представени в опаковки от по-малко от 25 килограма нетно тегло.
2. Опаковките на продуктите, предназначени за безплатно разпространение, съдържат европейския символ заедно с един или повече от надписите, посочени в част Б от приложение ХIII.
3. Разходите за сортиране и опаковка се изплащат на организациите на производители, които са извършили тези операции.
Плащанията зависят от представянето на подкрепящи документи, удостоверяващи по-специално:
а)
наименованията на организациите бенефициери;
б)
количествата от въпросните продукти; и
в)
приемането от страна на организациите бенефициери, като се посочва представянето.
Член 83
Условия за получателите на изтеглени от пазара продукти
1. Получателите на изтеглени от пазара продукти, посочени в член 103г, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се задължават:
а)
да спазват настоящия регламент;
б)
да водят отделно материална и финансова отчетност, които отразяват в подробности въпросните операции;
в)
да приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Съюза; и
г)
да предоставят подкрепящи документи за крайното предназначение на всеки един продукт под формата на приемо-предавателен протокол (или еквивалентен документ), който удостоверява, че изтеглените продукти са били приети от трета страна с цел безплатно разпространение.
Независимо от това държавите-членки могат да решат получателите да не водят отчетност или счетоводство, посочени в първа алинея, буква б), ако получават само малки количества и когато считат, че рискът е малък. Това решение и обосновката му се регистрират.
2. Получателите на изтеглени продукти за друго предназначение се задължават:
а)
да спазват настоящия регламент;
б)
да водят отделно материална отчетност и финансово счетоводство за въпросните операции, ако държавите-членки считат за уместно, въпреки факта, че продуктът е бил денатуриран преди доставката;
в)
да приемат извършването на проверки, предвидени в законодателството на Съюза; и
г)
да не искат допълнителна помощ за алкохола, произведен от въпросните продукти, в случай на изтегляне на продукти, предназначени за дестилация.
Раздел 3
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небране
Член 84
Определения за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени“ означава прибирането на цялата реколта от негодни за предлагане на пазара продукти в дадена площ, извършено преди започването на нормалната реколта. Въпросните продукти не трябва да са били вече увредени преди брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, поради климатични причини, болест или други причини.
б)
„небране“ означава ситуация, при която от въпросната площ не е добита търговска продукция по време на нормалния производствен цикъл. Унищожаването на продуктите поради климатични събития или болест обаче не се счита за небране на реколтата.
2. Брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небрането са допълнителни и различни от нормалните практики за култивиране.
Член 85
Условия за прилагане на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Във връзка с брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, и небрането държавите-членки:
а)
приемат подробни разпоредби за изпълнението на мерките, включително за предварителни нотификации за небране или бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, съдържанието и крайните им срокове, за равнището на обезщетение, което следва да бъде изплатено, и за прилагането на мерките, както и списъка с продуктите, отговарящи на изискванията на тези мерки;
б)
приемат разпоредби, които да гарантират, че няма да има отрицателно въздействие върху околната среда, нито отрицателни фитосанитарни последици от изпълнението на мерките;
в)
проверяват правилното извършване на мерките, включително във връзка с разпоредбите, посочени в букви а) и б), като в противен случай не одобряват прилагането на мерките.
2. Организациите на производители и асоциациите на организации на производители уведомяват предварително компетентните органи на държавата-членка чрез писмено съобщение по телекомуникационен път или електронно съобщение за всяка операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, която възнамеряват да предприемат.
В първата нотификация за всяка една година и за всеки един продукт те включват анализ, основан на очакваната пазарна ситуация, който оправдава брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, като мярка за предотвратяване на кризи.
3. Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране не се прилагат едновременно за един и същ продукт или в една и съща площ, през една и съща година или през две последователни години.
4. Сумите за обезщетение за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране, включващи както участието на Съюза, така и участието на организацията производител, представляват плащания за хектар, определени от държавите-членки по силата на параграф 1, буква а):
а)
на такова равнище, че да покриват само допълнителните разходи, възникнали от прилагането на мярката, като се взема предвид необходимото екологично и фитосанитарно управление за спазване на разпоредбите, приети съгласно параграф 1, буква б); или
б)
на такова равнище, че да покриват не повече от 90 % от максималното равнище на подпомагане за изтегляне от пазара съгласно член 79.
Раздел 4
Насърчаване и комуникация
Член 86
Прилагане на мерките за насърчаване и комуникация
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на мерките за насърчаване и комуникация. Посочените разпоредби дават възможност за бързо прилагане на мерките, когато е необходимо.
2. Действията в рамките на мерките за насърчаване и комуникация са допълнителни към евентуалните текущи действия за насърчаване и комуникация, несвързани с предотвратяването и управлението на кризи, които се прилагат от въпросната организация на производители.
Раздел 5
Обучение
Член 87
Прилагане на действия по обучение
Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на действия по обучение.
Раздел 6
Застраховане на реколтата
Член 88
Цел на действията по застраховане на реколтата
Действията по застраховане на реколтата се ръководят от организация на производители и допринасят за запазването на доходите на производителите и за покриването на пазарни загуби, понесени от организацията на производители и/или членовете ѝ, когато те са засегнати от природни бедствия, климатични събития и, когато е уместно, болести или нашествия на вредители.
Член 89
Прилагане на действията по застраховане на реколтата
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за прилагането на действия по застраховане на реколтата, включително такива, които са необходими, за да се гарантира, че действията по застраховане на реколтата не нарушават конкуренцията на застрахователния пазар.
2. Държавите-членки могат да предоставят допълнително национално финансиране за подпомагане на действията по застраховане на реколтата, които се възползват от оперативния фонд. Въпреки това общата публична помощ за застраховане на реколта не може да надвишава:
а)
80 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу щети, причинени от неблагоприятни климатични събития, които могат да бъдат приравнени на природни бедствия;
б)
50 % от размера на застрахователната премия, заплащана от производителите за застраховане срещу:
i)
щети по буква а) и срещу други щети, причинени от неблагоприятни климатични събития; и
ii)
щети, причинени от болести по животните или растенията или от нашествия на вредители.
Таванът, определен в първа алинея, буква б), се прилага дори и в случаите, при които оперативният фонд отговаря на условията за получаване на финансова помощ от Съюза в размер на 60 % съгласно член 103г, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
3. Действията по застраховане на реколтата не покриват застрахователни плащания, които обезщетяват производителите за повече от 100 % от понесените щети, като се вземат предвид всички обезщетения, които производителите получават от други схеми за помощ, свързани със застрахования риск.
4. За целите на настоящия член „неблагоприятно климатично събитие, което може да бъде приравнено на природно бедствие“ има същото значение както в член 2, параграф 8 от Регламент (ЕО) № 1857/2006 на Комисията (13).
Раздел 7
Подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
Член 90
Условия за подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове
1. Държавите-членки приемат подробни разпоредби за подпомагане за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове.
2. Подпомагането за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове включва както вноската на Съюза, така и вноската на организацията на производителите. Общият размер на подпомагането за административните разходи по създаване на взаимоспомагателни фондове не надвишава следния дял от вноската на организацията на производители във взаимоспомагателния фонд през първата, втората и третата година от функционирането му:
а)
съответно 10 %, 8 % и 4 % в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно;
б)
съответно 5 %, 4 % и 2 % в другите държави-членки.
3. Дадена организация на производители може да получи посоченото в параграф 2 подпомагане само веднъж и само в рамките на първите три години от функционирането на фонда. Когато организацията на производители иска подпомагане едва през втората или третата година от функционирането на фонда, подпомагането е:
а)
съответно 8 % и 4 % в държавите-членки, които са се присъединили към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или по-късно;
б)
съответно 4 % и 2 % в другите държави-членки.
4. Държавите-членки могат да определят горни граници за сумите, които могат да бъдат получени от организация на производители като подпомагане за административните разходи по създаването на взаимоспомагателни фондове.
ГЛАВА IV
Национална финансова помощ
Член 91
Степен на организираност на производителите
1. За целите на член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 степента на организираност на производителите в определен регион на дадена държава-членка се изчислява като стойността на продукцията от плодове и зеленчуци, добита в този регион и предлагана на пазара от организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители, разделена на общата стойност на продукцията от плодове и зеленчуци, добита в същия регион.
2. Степента на организираност на производителите в определен регион на дадена държава-членка се счита за особено ниска, когато средната стойност на степените на организираност, изчислени съгласно параграф 1, за последните три години, за които има налични данни, е по-малка от 20 %.
Само за продукция от плодове и зеленчуци, която е добита в региона, посочен в настоящия член, може да се ползва национална финансова помощ. За целите на настоящата глава за регион се счита обособена част от територията на дадена държава-членка в резултат на административните, географските или икономическите характеристики на тази част.
Член 92
Разрешение за изплащане на национална финансова помощ
1. За оперативните програми, предвидени за изпълнение през дадена календарна година, държавите-членки отправят искане към Комисията за разрешение за изплащане на национална финансова помощ съгласно член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 най-късно до 31 януари на същата година.
Искането се придружава от доказателство, че степента на организираност на производителите в съответния регион е особено ниска съгласно определението в член 91 от настоящия регламент и че помощ се предоставя само за продукти от сектора на плодовете и зеленчуците, произведени в съответния регион, както и от подробни сведения за съответните организации на производители, за размера на съответната помощ и за дела на финансовите вноски, извършвани съгласно член 103б, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. Комисията одобрява или отхвърля искането в рамките на три месеца след подаването му. Ако Комисията не изрази становище в рамките на този срок, искането се счита за одобрено.
Ако искането е непълно, тримесечният срок спира да тече и държавата-членка се уведомява за констатираното несъответствие. Спирането на срока поражда действие от датата на уведомяване на държавата-членка за него и е в сила до получаването на пълно искане.
Член 93
Изменения в оперативната програма
Организация на производители, желаеща да кандидатства за национална финансова помощ, изменя ако е необходимо оперативната си програма съгласно членове 65 или 66.
Член 94
Кандидатстване и изплащане на национална финансова помощ
1. Организациите на производители кандидатстват за националната финансова помощ и държавите-членки изплащат помощта в съответствие с членове 69 и 70.
2. Държавите-членки могат да приемат допълнителни правила относно изплащането на националната финансова помощ, включително възможността за авансови и частични плащания.
Член 95
Възстановяване от Съюза на националната финансова помощ
1. Държавите-членки могат да поискат възстановяване от Съюза на одобрена национална финансова помощ, действително изплатена на организациите на производители, преди 1 януари на втората година след годината на изпълнение на програмата.
Искането се придружава от доказателство, че условията, определени в член 103д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, са били изпълнени през три от предходните четири години, както и от подробности за въпросните организации на производители, размера на действително изплатената помощ и описание на оперативния фонд, съдържащо общата сума, вноските от Съюза, държавите-членки (национална финансова помощ) и организациите на производители и членовете.
2. Комисията взема решение за одобрение или отхвърляне на искането. Искането се отхвърля, когато държавата-членка, отправила искането, не е спазила правилата относно разрешаването и възстановяването на националната финансова помощ или определените в настоящия регламент или в Регламент (ЕО) № 1234/2007 правила относно организациите на производители, оперативния фонд и оперативните програми.
3. Когато възстановяването от Съюза на помощта е било одобрено, приемливите разходи се обявяват пред Комисията в съответствие с процедурата, определена в член 5 от Регламент (ЕО) № 883/2006 на Комисията (14).
4. Делът на възстановяване от Съюза на националната финансова помощ не надвишава 60 % от националната финансова помощ, отпускана на организацията на производители.
ГЛАВА V
Общи разпоредби
Раздел 1
Отчети и уведомления
Член 96
Отчети на групите производители и организациите на производители
1. По искане на компетентния орган на държавата-членка групите производители и организациите на производители предоставят всяка уместна информация, необходима за изготвяне на годишния отчет, посочен в член 97, буква б).
2. Организациите на производители представят годишни отчети, които придружават заявленията за помощ, относно изпълнението на оперативните програми.
Посочените отчети се отнасят до следното:
а)
изпълнените оперативни програми през предходната година;
б)
основни изменения на оперативните програми; и
в)
разлики между прогнозираната помощ и помощта, за която е подадено заявление.
3. За всяка изпълнена оперативна програма годишният отчет посочва:
а)
постиженията и резултатите от оперативната програма, базирани, когато е подходящо, на общите показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в приложение VIII, и, когато е уместно, допълнителни показатели за осъществените дейности и резултатите, посочени в националната стратегия; и
б)
обобщение на основните проблеми, възникнали при управлението на програмата, и всякакви предприети мерки за гарантиране на качеството и ефективността на изпълнението на програмата.
Когато е уместно, годишният отчет посочва какви ефективни предпазни мерки са предприети в съответствие с националната стратегия и в изпълнение на член 103в, параграф 5 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за предпазване на околната среда от повишен натиск в резултат на инвестиции, подпомагани по оперативната програма.
4. За последната година от прилагане на оперативната програма годишният отчет, посочен в параграф 1, се заменя от окончателен отчет.
Окончателните отчети показват до каква степен са изпълнени целите, преследвани от програмата. Тези отчети обясняват промените в действията и/или методите и посочват факторите, които са допринесли за успеха или провала на изпълнението на програмата и които са били или ще бъдат взети под внимание при изготвянето на следващи оперативни програми или при изменението на съществуващите оперативни програми.
5. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, когато група производители или организация на производители не уведоми държавата-членка, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, или ако уведомлението изглежда неправилно предвид обективните факти, с които разполага държавата-членка, държавата-членка временно преустановява предварителното признаване на групата производители или признаването на организацията на производители, докато не бъде подадено правилно уведомление.
Държавата-членка включва в годишния си отчет, посочен в член 97, буква б) от настоящия регламент, подробности за подобни случаи.
Член 97
Уведомления от държавите-членки относно организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители
Държавите-членки съобщават на Комисията следната информация и ѝ предоставят следните документи:
а)
не по-късно от 31 януари на дадена година - общия размер на оперативните фондове, одобрени през същата година за всички оперативни програми. В уведомлението се изяснява както общият размер на оперативните фондове, така и общият размер на помощта от Съюза, предоставена на тези фондове. Споменатите данни се разделят допълнително на суми за мерки за предотвратяване и управление на кризи и за други мерки;
b)
не по-късно от 15 ноември на дадена година - годишен отчет за организациите на производители, асоциациите на организации на производители и групите производители, както и за оперативните фондове, оперативните програми и плановете за признаване през предходната година. Годишният отчет съдържа по-специално информацията, посочена в приложение XIV;
c)
не по-късно от 31 януари на дадена година - финансовата сума, съответстваща на годишното изпълнение на плановете за признаване, изпълнявани през същата година. Съобщават се одобрени или прогнозни суми. Уведомлението включва следната информация за всяка група производители:
i)
обща сума за годишния период на изпълнение на плана за признаване, вноските от Съюза, държавите-членки и групите производители и/или членовете на групите производители;
ii)
разпределение между помощта, посочена съответно в член 103a, параграф 1, буква a) и член 103a, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 98
Уведомления от държавите-членки относно производствените цени на плодовете и зеленчуците на вътрешния пазар
1. Всяка сряда най-късно до 12.00 часа на обяд (брюкселско време) компетентните органи на държавите-членки съобщават на Комисията средните регистрирани цени, за всеки пазарен ден, на плодовете и зеленчуците, търгувани на представителните пазари, изброени в част А от приложение XV.
За плодовете и зеленчуците, обхванати от общия пазарен стандарт, се съобщават цени само за продуктите, които съответстват на споменатия стандарт, а за продуктите, обхванати от специфичен пазарен стандарт, цените са само за продукти от клас I.
Цените се съобщават франко опаковъчен цех, за сортирани, опаковани и, ако е приложимо, палетизирани продукти, в евро за 100 килограма нетно тегло.
Когато има налични данни, държавите-членки съобщават цените, съответстващи на типовете и сортовете продукти, размерите и/или начините на представяне, посочени в част A от приложение XV. Когато регистрираните цени са за типове, сортове, размери и/или търговски вид, различни от посочените в част A от приложение XV, компетентните органи на държавите-членки уведомяват Комисията за типовете, сортовете, размерите и/или начините на представяне на продуктите, на които съответстват тези цени.
2. Държавите-членки определят представителните пазари в производствения район на съответните плодове и зеленчуци въз основа на сделките, осъществени на пазари, които могат да бъдат физически идентифицирани, като пазари на едро, тържища и други места за физическа среща на предлагането и търсенето, или въз основа на преки сделки между производителите, включително организации на производители, и отделните купувачи, като търговци на едро, търговци, центрове за дистрибуция или други съответни оператори. Представителните пазари могат да бъдат определени и въз основа на комбинация от сделки, осъществени на пазари, които могат да бъдат физически идентифицирани, и преки сделки.
3. Компетентните органи на държавите-членки могат да уведомяват Комисията за производствените цени на плодовете и зеленчуците и другите продукти, изброени в част Б от приложение XV, на доброволен принцип.
4. Уведомленията за цените, направени съгласно параграф 3, се извършват в съответствие с насоки, които се приемат от Комисията, и се обявяват публично от Комисията чрез методи, които тя сметне за подходящи.
Раздел 2
Проверки
Член 99
Единна идентификационна система
Държавите-членки гарантират, че по отношение на всички заявления за помощ, подадени от една и съща организация на производители или група производители, се прилага единна идентификационна система. Тази идентификация е съвместима със системата за регистриране на самоличността, посочена в член 15, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 73/2009 на Съвета (15).
Член 100
Процедури за подаване на заявление
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, държавите-членки предвиждат подходящи процедури за подаването на заявления за помощ, искания за признаване или одобрение на оперативната програма, както и молби за плащания.
Член 101
Вземане на извадки
Когато е уместно да се извършат проверки чрез вземане на извадки, държавите-членки гарантират чрез естеството и честотата им и въз основа на анализ на риска, че проверките са подходящи за въпросната мярка.
Член 102
Административни проверки
Административните проверки се извършват за всички заявления за помощ или молби за плащания и обхващат всички възможни и подходящи елементи. Процедурите изискват регистрирането на предприетите операции, резултатите от проверката и предприетите мерки по отношение на несъответствията.
Член 103
Проверки на място
1. Всяка проверка на място е предмет на мониторингов доклад, за да могат да се отразят различните аспекти на извършената проверка. Докладът посочва по-специално:
а)
проверяваните заявления и схеми за помощ;
б)
присъствалите лица;
в)
проверените действия, мерки и документи; и
г)
резултатите от проверката.
2. На бенефициера може да бъде дадена възможност да подпише доклада, за да удостовери присъствието си по време на проверката и да добави забележки. При откриване на нередности бенефициерът може да получи копие от мониторинговия доклад.
3. Предварителни известия за проверки на място могат да бъдат изпращани, при условие че целта на проверката не е застрашена от това. Предварителното известие се ограничава до минимално необходимото време.
4. Където това е приложимо, проверките на място, предвидени в настоящия регламент, както и всички други проверки, предвидени в правото на Съюза относно селскостопанските субсидии, се извършват по едно и също време.
Член 104
Признаване и одобряване на оперативни програми
1. Преди признаването на организация на производители съгласно член 125б, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки провеждат посещение на място в организацията на производители, за да проверят съответствието с условията за признаване.
2. Преди одобряването на оперативна програма съгласно член 64 компетентният орган на държавата-членка проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверки на място, представената за одобрение оперативна програма и, ако е приложимо, молбите за изменение в нея. Посочените проверки се отнасят по-специално до:
а)
точността на посочената в член 59, букви а), б) и д) информация, която трябва да е включена в проекта на оперативната програма;
б)
съответствието на програмите с член 103в от Регламент (ЕО) № 1234/2007, както и с националната рамка и националната стратегия;
в)
приемливостта на действията и приемливостта на предложените разходи;
г)
съгласуваността и техническото качество на програмите, добрата обоснованост на прогнозите и на плана за помощ, както и планирането на изпълнението му. Проверките удостоверяват дали са поставени измерими цели, чието постигане да може да бъде наблюдавано и дали поставените цели са постижими чрез изпълнение на предлаганите действия; и
д)
съответствието на операциите, за които се иска помощ, с приложимото национално право и право на Съюза по отношение, по-специално и ако е уместно, на обществените поръчки, държавната помощ и други подходящи задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 105
Административни проверки на заявленията за помощ за оперативните програми
1. Преди предоставяне на помощта държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, които се допълват от проверки на място чрез вземане на извадки, както е посочено в член 106.
2. Административните проверки на заявленията за помощ включват по-специално, и доколкото това е уместно за подаденото заявление, проверка на:
а)
годишния или, когато е приложимо, на окончателния доклад, предаден заедно със заявлението, относно изпълнението на оперативната програма;
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция, вноските в оперативния фонд и направените разходи;
в)
доставката на продуктите и услугите и истинността на предявените разходи;
г)
съответствието на изпълнените действия с действията, включени в оперативната програма, както е одобрена;
д)
спазването на наложените финансови или други ограничения и тавани.
3. Разходите, направени в рамките на оперативната програма, се подкрепят с фактури и документи, като например извлечения от банкови сметки, които доказват, че плащането е било извършено. Когато това не е възможно, плащанията биват оправдавани със счетоводни документи с еквивалентна доказателствена стойност. Използваните фактури трябва да са издадени на името на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или дъщерното дружество в ситуацията, посочена в член 50, параграф 9, или, при одобрение от страна на държавата-членка, на името на един или повече от нейните членове производители. Когато е уместно обаче, фактурите за разходите за персонал, посочени в точка 2, буква б) от приложение IХ, се издават на името на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или дъщерното дружество в ситуацията, посочена в член 50, параграф 9.
Член 106
Проверки на място на заявленията за помощ за оперативните програми
1. В контекста на проверката на заявлението за помощ, посочено в член 69, параграф 1, държавите-членки извършват проверки на място в помещенията на организациите на производители, за да гарантират съответствието им с условията за отпускане на помощ или остатъка от нея за съответната година.
Тези проверки се отнасят по-специално до:
а)
спазването на критериите за признаване за съответната година;
б)
използването на оперативния фонд през дадената година, декларираните в молбите разходи за авансови или частични плащания, стойността на предлаганата на пазара продукция, вноските в оперативния фонд и разходите, за които е декларирано, че са подкрепени от счетоводни или други документи;
в)
проверки на второ ниво за разходите на изтеглените от пазара количества и за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране.
2. Проверките, посочени в параграф 1, обхващат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта, за която са подадени заявления, в държавите-членки, които имат повече от 10 признати организации на производители. В другите случаи всяка организация на производители се посещава поне веднъж на всеки три години.
На всяка организация на производители се прави поне една проверка преди изплащането на помощта или остатъка от нея за последната година от оперативната програма на организацията на производители.
3. Резултатите от проверките на място се оценяват, за да се установи дали евентуално откритите проблеми имат системен характер и създават риск за други подобни действия, бенефициери или органи. В оценката се посочват също така причините за подобни състояния, евентуално необходимото допълнително проучване и необходимите коригиращи и превантивни действия.
Ако проверките установят значителни нередности в даден регион или част от регион или за отделна организация на производители, държавите-членки провеждат допълнителни проверки през съответната година и увеличават процента на съответните заявления за проверка през следващата година.
4. Държавата-членка определя кои организации на производители трябва да бъдат проверени въз основа на анализ на риска.
При анализа на риска се взема предвид по-специално:
а)
размерът на помощта;
б)
констатациите от проверките през предишни години;
в)
случаен елемент; и
г)
други параметри, определяни от държавите-членки.
Член 107
Проверки на място по отношение на мерките на оперативните програми
1. Чрез проверки на място по отношение на мерките на оперативните програми държавите-членки проверяват по-специално следното:
а)
изпълнението на съдържащите се в оперативната програма действия;
б)
дали изпълнението или възнамеряваното изпълнение на действието съответства на описаната в оперативната програма цел във вида, в който е одобрена;
в)
за достатъчно на брой разходни позиции - дали естеството и графикът на релевантните разходи съответстват на правото на Съюза и на одобрените спецификации;
г)
дали направените разходи могат да бъдат подкрепени от счетоводни или други документи; и
д)
стойността на предлаганата на пазара продукция.
2. Стойността на предлаганата на пазара продукция се проверява въз основа на финансово-счетоводната система, одитирана и сертифицирана съгласно националното право.
За тази цел държавите-членки могат да решат, че декларацията за стойността на предлаганата на пазара продукция се заверява по същия начин като финансово-счетоводните данни.
Проверката на декларацията за стойността на предлаганата на пазара продукция може да бъде извършена преди представяне на съответното заявление за помощ. Тя се извършва най-късно преди изплащането на помощта.
3. Освен при извънредни обстоятелства, проверката на място включва посещение на действието или - ако действието е нематериално - на организатора на действието По-конкретно при действия в индивидуални стопанства, обхванати от извадката по член 106, параграф 2, се извършва поне едно посещение, за да се провери изпълнението им.
Въпреки това държавите-членки могат да решат да не извършват тези посещения за по-малки действия или ако считат, че е малък рискът да не са изпълнени условията за получаване на помощ или операцията да не е била реално извършена. Това решение и неговата обосновка се регистрират.
4. Проверката на място обхваща всички ангажименти и задължения на организацията на производители или членовете ѝ, които могат да бъдат проверени по времето на посещението.
5. Само проверки, които отговарят на всички изисквания в настоящия член, могат да бъдат считани за изпълнение на нивата на проверка, посочени в член 106, параграф 2.
Член 108
Проверки на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара
1. Държавите-членки извършват проверки на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара във всяка организация на производители, които включват проверка на документите и самоличността, както и физическа проверка, когато е уместно, чрез вземане на проба, на теглото на изтеглените от пазара продукти и проверка на съответствието с правилата в член 76 съгласно процедурите, определени в дял II, глава II. Проверката се извършва след получаване на нотификацията, посочена в член 78, параграф 1, в рамките на сроковете, определени в съответствие с член 78, параграф 2.
2. Проверките на първо ниво, посочени в параграф 1, обхващат 100 % от количеството на изтеглените от пазара продукти. В края на тази проверка, под надзора на компетентните органи, изтеглените от пазара продукти, с изключение на предназначените за безплатно разпространение, се денатурират или реализират чрез доставката им за преработвателната промишленост при условия, определени от държавата-членка съгласно член 80.
3. Чрез дерогация от параграф 2, когато продуктите са предназначени за безплатно разпространение, държавите-членки могат да проверят по-малък дял от дела, определен в посочения параграф, при условие че той не е по-малък от 10 % от съответните количества за пазарната година за дадена организация на производители. Проверката се извършва в помещенията на организацията на производители и/или при получателите на продуктите. В случай че проверките разкриват значителни нередности, компетентните органи на държавата-членка извършват допълнителни проверки.
Член 109
Проверки на второ ниво на операциите по изтегляне от пазара
1. В рамката на проверките, посочени в член 106, държавите-членки извършват проверки на второ ниво на операциите по изтегляне от пазара.
Държавите-членки определят критериите за анализиране и оценка на риска дадена организация на производители да извърши неправомерни операции по изтегляне на продукти от пазара. Тези критерии вземат предвид, наред с другите неща, констатациите, направени при предишни проверки на първо и второ ниво, както и дали дадена организация на производители има или няма някаква форма на процедура за осигуряване на качество. Те използват посочените критерии, за да определят за всяка организация на производители минималната честота на проверките от второ ниво.
2. Проверките, предвидени в параграф 1, включват проверки на място в помещенията на организациите на производители и на получателите на изтеглените от пазара продукти, за да се гарантира, че са били спазени изискваните условия за плащане на помощи от Съюза. Посочените проверки включват:
а)
проверка на материалната и финансовата отчетност, които трябва да се водят и съхраняват от всички организации на производители, които извършват една или повече операции по изтегляне на продукти от пазара през съответната пазарна година;
б)
проверка на предлаганите на пазара количества, както са декларирани в заявленията за помощ, като се проверяват по-специално материалната отчетност и финансовото счетоводство, фактурите и, когато е необходимо, тяхната истинност и съответствието на тези декларации със счетоводните данни и/или данните, свързани с плащането на данъци от съответните организации на производители;
в)
проверки за коректното управление на счетоводството, по-специално истинността на нетните приходи, реализирани от организациите на производители, така както са декларирани в техните заявления за плащане, на пропорционалността на всякакви разходи, направени във връзка с изтегляне на продукти от пазара, като се гарантира, че споменатите суми са точни; и
г)
проверки за предназначението на изтеглените от пазара продукти, така както са декларирани в заявленията за плащане, и проверки на подходящото денатуриране, за да се гарантира, че организациите на производители и получателите са спазили разпоредбите на настоящия регламент.
3. Проверките, посочени в параграф 2, се извършват в помещенията на съответните организации на производители и получателите, свързани с тези организации. Всяка проверка включва извадка, представляваща най-малко 5 % от количествата, изтеглени от пазара от организацията на производители през пазарната година.
4. Материалната и счетоводната отчетност, посочени в параграф 2, буква а), показват, за всеки изтеглен продукт, преместените количества, изразени в обем, на:
а)
продукцията, доставена от членовете на организацията на производители и от членове на други организации на производители в съответствие с член 125а, параграф 2, букви б) и в) от Регламент (ЕО) № 1234/2007;
б)
продажбите, извършени от организацията на производители, с разбивка по продукти, подготвени за пазара на пресни продукти, и други типове продукти, включително суровините за преработка; и
в)
изтеглените от пазара продукти.
5. Проверките за предназначението на продуктите, посочени в параграф 4, буква в), включват по-специално:
а)
извадкова проверка на отделните сметки, които трябва да бъдат водени от получателите, и, при необходимост, проверка дали тe съответстват на отчетността, изисквана съгласно националното законодателство; и
б)
проверки за съответствие със съответните екологични изисквания.
6. Когато проверките от второ ниво разкриват значителни нередности, компетентните органи на държавата-членка извършват по-подробни проверки от второ ниво за съответната пазарна година и увеличават честотата на проверките от второ ниво в помещенията на съответните организации на производители или техните асоциации през следващата пазарна година.
Член 110
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Преди да се извърши дадена операция по бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали съответните продукти не са увредени и дали дадената площ е добре поддържана. След периода на бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, държавите-членки проверяват дали реколтата от съответната площ е напълно прибрана и дали прибраният продукт е денатуриран.
След периода на прибиране на реколтата държавите-членки проверяват надеждността на анализа, базиран на очакваната пазарна ситуация, посочена в член 85, параграф 2. Те анализират също така и всякакви разлики между очакваната пазарна ситуация и реалната пазарна ситуация.
2. Преди да се извърши дадена операция по небране, държавите-членки проверяват чрез проверка на място дали дадената площ е била добре поддържана, дали не е имало частично събиране на реколта, дали продуктът е добре развит и дали би бил здрав, с добро качество и подходящ за предлагане на пазара.
Държавите-членки гарантират, че продукцията е денатурирана. Ако това не е възможно, те гарантират чрез посещение или посещения на място по време на периода на събирането на реколтата, че реколта няма да бъде събирана.
3. Член 109, параграфи 1, 2, 3 и 6 се прилагат mutatis mutandis.
Член 111
Проверки преди одобряване на план за признаване на групи производители
1. Преди да одобрят план за признаване на група производители съгласно член 125д, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки провеждат проверка на място на юридическия субект или ясно обособената част от юридически субект.
2. Държавата-членка проверява чрез всички подходящи средства, включително чрез проверка на място:
а)
точността на информацията, представена в плана за признаване;
б)
търговската последователност и качествата на плана от техническа гледна точка, обосноваността на предвижданията и планирането на изпълнението му;
в)
приемливостта на действията и приемливостта и логичността на предложените разходи; и
г)
съответствието на операциите, за които се иска подпомагане, с приложимото национално право и право на Съюза, и по-специално с разпоредбите за обществените поръчки, държавната помощ и другите уместни задължителни стандарти, установени от националното законодателство или установени в националната рамка или националната стратегия.
Член 112
Проверки на заявленията за помощ на групите производители
1. Преди отпускане на плащане държавите-членки извършват административни проверки на всички заявления за помощ, подадени от групите производители, както и проверки на място чрез вземане на извадки.
2. След подаването на заявлението за помощ, посочено в член 45, държавите-членки извършват проверки на място на групите производители, за да гарантират спазването на условията за отпускане на помощ за съответната година.
Посочените проверки се отнасят по-специално до:
а)
спазването на критериите за признаване за съответната година; и
б)
стойността на предлаганата на пазара продукция, както и изпълнението на мерките, съдържащи се в плана за признаване, и направените разходи.
3. Проверките, посочени в параграф 2, засягат значителна извадка от заявления всяка година. Извадката представлява поне 30 % от общия размер на помощта.
Всички групи производители се проверяват поне веднъж на всеки пет години.
4. Членове 105 и 107 се прилагат mutatis mutandis.
Член 113
Транснационални организации на производители и транснационални асоциации на организации на производители
1. Държавата-членка, в която се намира седалището на транснационална организация на производители или транснационална асоциация на организации на производители, носи пълната отговорност за организирането на проверките на тази организация или асоциация, по-специално по отношение на оперативната програма и оперативния фонд, и прилага санкции, когато е необходимо.
2. Другите държави-членки, от които се изисква да предоставят административно сътрудничество, посочено в член 28, параграф 2, буква в) и член 35, параграф 2, буква в), извършват такива административни проверки и проверки на място, както се изисква от посочената в параграф 1 от настоящия член държава-членка, и докладват резултатите на тях. Те спазват всички крайни срокове, определени от държавата-членка, посочена в параграф 1.
3. Във връзка с организацията на производителите и с оперативната програма и оперативния фонд се прилагат правилата, приложими в посочената в параграф 1 държава-членка. Въпреки това по отношение на екологични и фитосанитарни въпроси и във връзка с реализацията на изтеглени от пазара продукти се прилага правото на държавата-членка, в която се извършва производството.
Раздел 3
Санкции
Член 114
Неспазване на критериите за признаване
1. Държавите-членки оттеглят признаването на организация на производители, ако е допуснато сериозно неспазване на критериите за признаване, което се дължи на факта, че организацията на производители е действала умишлено или е допуснала груба небрежност.
Държавите-членки по-специално оттеглят признаването на организацията на производители, ако неспазването на критериите за признаване засяга:
а)
нарушаване на изискванията на членове 21 и 23, член 26, параграфи 1 и 2 или член 31; или
б)
положение, при което стойността на предлаганата на пазара продукция намалее през две последователни години под границата, определена от държавата-членка съгласно член 125б, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Оттеглянето на признаването съгласно настоящия параграф влиза в сила от датата, на която не са били изпълнени условията за признаване, като се взема предвид приложимото хоризонтално законодателство на национално ниво по отношение на ограничителните периоди.
2. Когато параграф 1 не се прилага, държавите-членки временно преустановяват признаването на организация на производители, ако допуснатото нарушение на критериите за признаване е сериозно, но само временно.
По време на временното преустановяване не се изплаща никаква помощ. Временното преустановяване влиза в сила на датата, на която е била извършена проверката, и приключва в деня, в който проверката покаже, че съответните критерии са изпълнени.
Срокът на временно преустановяване не надвишава 12 месеца. Ако се окаже впоследствие, че съответните критерии не са изпълнени след 12 месеца, признаването се оттегля.
Държавите-членки могат да извършват плащания след крайния срок, определен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на настоящия параграф. Все пак споменатите по-късни плащания не могат в никакъв случай да бъдат направени след 15 октомври на втората година след годината на изпълнение на програмата.
3. В другите случаи на неспазване на критериите за признаване, когато параграфи 1 и 2 не се прилагат, държавите-членки изпращат предупредително писмо с коригиращите мерки, които следва да бъдат взети. Държавите-членки могат да отложат плащането на помощта, докато не бъдат взети коригиращи мерки.
Държавите-членки могат да извършват плащания след крайния срок, определен в член 70, когато това е необходимо за прилагането на настоящия параграф. Все пак споменатите по-късни плащания не могат в никакъв случай да бъдат направени след 15 октомври на втората година след годината на изпълнение на програмата.
Ако коригиращите мерки не бъдат взети в рамките на 12-месечен период, това се счита за сериозно неспазване на критериите и следователно се прилага параграф 2.
Член 115
Измами
1. Когато се установи, че организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители е извършила измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1234/2007, без да се засягат другите санкции и глоби, приложими съгласно законодателството на Съюза и националното законодателство, държавите-членки:
а)
отнемат признаването на организацията на производители, асоциацията на организации на производители или групата производители;
б)
изключват съответните действия или операции от подпомагане в рамките на съответната оперативна програма или съответния план за признаване и си възстановяват всички помощи, които са изплатени за същата операция, и
в)
изключват организацията на производители, асоциацията на организации на производители или групата производители от подпомагане по съответната оперативна програма или съответния план за признаване през следващата година.
2. Държавите-членки могат временно да преустановят признаването на организация на производители, асоциация на организации на производители или група производители или да прекратят плащанията към такива органи, ако последните са заподозрени в извършване на измама по отношение на помощта, обхваната от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 116
Групи производители
1. Държавите-членки прилагат, mutatis mutandis, определените в член 114 и/или член 117 санкции и глоби към плановете за признаване.
2. В допълнение към параграф 1, ако след края на периода, определен от държавата-членка съгласно член 49, параграф 4, групата производители не е призната като организация на производители, държавата-членка си възстановява:
а)
100 % от помощта, изплатена на групата производители, ако неполучаването на признаване се е дължало на групата производители в резултат на умишлени действия или груба небрежност; или
б)
50 % от помощта, изплатена на групата производители във всички останали случаи.
Член 117
Оперативна програма
1. Плащанията се изчисляват въз основа на това, което е счетено за приемливо.
2. Държавата-членка разглежда заявлението за помощ, получено от бенефициера, и установява сумите, които отговарят на условията за подпомагане. Т определя:
а)
сумата, платима на бенефициера въз основа само на заявлението;
б)
сумата, платима на бенефициера след разглеждане на приемливостта на заявлението.
3. Ако установената съгласно параграф 2, буква а) сума превишава сумата, установена съгласно параграф 2, буква б), с повече от 3 %, се прилага глоба. Размерът на глобата се равнява на разликата между сумите, изчислени в параграф 2, буква а) и параграф 2, буква б).
Въпреки това глоба не се прилага, ако организацията на производители или групата производители може да демонстрира, че не е отговорна за включването на неприемливата сума.
4. Параграфи 2 и 3 се прилагат mutatis mutandis за неприемливите разходи, идентифицирани по време на проверките на място или последващите проверки.
5. Ако стойността на предлаганата на пазара продукция е декларирана и проверена преди заявлението за помощ, при установяване на съответните суми съгласно параграф 2, буква а) и параграф 2, буква б) се използват декларираните и одобрени стойности.
Член 118
Санкции след проверките на първо ниво на операциите по изтегляне от пазара
Ако след проверката, посочена в член 108, се открият нередности по отношение на пазарните стандарти или минималните изисквания, посочени в член 76, се изисква бенефициерът:
а)
да заплати глоба, равна на размера на участието на Съюза, изчислен въз основа на количествата изтеглени от пазара продукти, които не съответстват на пазарните стандарти или на минималните изисквания, ако тези количества са по-малко от 10 % от количествата, които са съобщени съгласно член 78 за въпросната операция по изтегляне от пазара;
б)
да заплати глоба, равна на двойния размер на участието на Съюза, ако тези количества са между 10 % и 25 % от съобщените количества; или
в)
да заплати глоба, равна на размера на участието на Съюза за цялото количество, съобщено съгласно член 78, когато тези количества превишават 25 % от съобщеното количество.
Член 119
Други санкции, приложими към организациите на производители по отношение на операциите по изтегляне от пазара
1. Посочените в член 117 глоби обхващат помощта, за която е кандидатствано по отношение на операции по изтегляне като интегрирани части от разходите за оперативна програма.
2. Разходите за операция по изтегляне се считат за неприемливи, ако продуктите, които не са пуснати за продажба, не са били реализирани, както е предвидено от държавата-членка съгласно член 80, параграф 1, или ако изтеглянето или предназначението на продуктите е оказало отрицателно въздействие върху околната среда или някакви отрицателни фитосанитарни последици в нарушение на разпоредбите, приети съгласно член 80, параграф 1.
Член 120
Санкции, приложими към получателите на изтеглени от пазара продукти
Когато по време на проверките, извършени в съответствие с членове 108 и 109, се открият нередности, за които са отговорни получателите на изтеглените от пазара продукти, се прилагат следните санкции:
а)
получателите престават да отговарят на условията за получаване на изтеглени продукти; и
б)
получателите на изтеглени от пазара продукти са длъжни да възстановят стойността на продуктите, които са получили, плюс свързаните с тях разходи за сортиране, опаковка и транспорт в съответствие с правилата, определени от държавите-членки.
Санкцията, предвидена в буква а), влиза в сила незабавно и продължава най-малко една пазарна година, Тя може да бъде удължена в зависимост от сериозността на констатираната нередност.
Член 121
Бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, или небране
1. Що се отнася до брането на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, ако се открие, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, то тя заплаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнението на задълженията включва случаи, при които:
а)
държавата-членка открие, по време на проверката, посочена в член 110, параграф 1, втора алинея, че мярката за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, е била необоснована на базата на анализа на очакваната пазарна ситуация по това време;
б)
обявената площ за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени, не отговаря на условията за бране на плодове и зеленчуци, докато са още зелени; или
в)
от площта не е прибрана цялата реколта или продукцията не е денатурирана.
2. Що се отнася до небрането, ако се установи, че организацията на производители не е изпълнила задълженията си, тя плаща като глоба размера на обезщетението по отношение на площите, за които задължението не е било спазено. Неизпълнението на задълженията включва случаи, при които:
а)
обявената за небране площ не отговаря на условията за небране;
б)
въпреки всичко е била прибрана реколта или частична реколта; или
в)
имало е отрицателно въздействие върху околната среда или каквито и да е отрицателни фитосанитарни последици, за които е отговорна организацията на производители.
3. Глобите по параграфи 1 и 2 се прилагат в допълнение към евентуалните глоби, наложени съгласно член 117.
Член 122
Предотвратяване на проверка на място
Заявлението за помощ се отхвърля за съответната част от разходите, ако организацията на производители, членът или съответният представител попречат на извършването на проверка на място.
Член 123
Плащане на подлежаща на възстановяване помощ и глоби
1. Организациите на производители, асоциациите на организации на производители, групите производители или другите засегнати оператори възстановяват неправомерно платената помощ с лихвите и плащат предвидените в настоящия раздел глоби.
Лихвата се изчислява:
а)
въз основа на периода, изминал между плащането и възстановяването от бенефициера;
б)
при лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по отношение на основните ѝ операции по рефинансиране, публикуван в серия С на Официален вестник на Европейския съюз, който е в сила на датата на извършване на неправомерното плащане, плюс три процентни пункта.
2. Възстановената помощ, лихвите и наложените глоби се плащат на Европейския фонд за гарантиране на земеделието.
Член 124
Уведомяване за нередности
Прилагането на административни санкции и глоби и възстановяването на неправомерно изплатените суми съгласно настоящия раздел не засягат уведомяването на Комисията за нередности съгласно Регламент (ЕО) № 1848/2006 на Комисията (16).
Раздел 4
Мониторинг и оценка на оперативните програми и националните стратегии
Член 125
Общи показатели за постигнатите резултати
1. Както националните стратегии, така и оперативните програми подлежат на мониторинг и оценка, предназначени да оценят постигнатия напредък към осъществяването на целите, определени в оперативните програми, както и ефикасността и ефективността във връзка с тези цели.
2. Напредъкът, ефикасността и ефективността се оценяват посредством определените в приложение VIII общи показатели за постигнатите резултати, свързани с изходното положение, както и с финансовото изпълнение, осъществените дейности, резултатите и въздействието на изпълняваните оперативни програми.
3. Когато дадена държава-членка счете за необходимо, националната стратегия посочва ограничен набор от допълнителни показатели, специфични за тази стратегия, които да отразяват националните и/или регионалните нужди, условия и цели, специфични за изпълняваните от организациите на производителите оперативни програми. Когато е възможно, се включват допълнителни показатели относно екологичните цели, които не се обхващат от общите показатели за постигнатите резултати.
Член 126
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с оперативните програми
1. Организациите на производители осигуряват мониторинга и оценката на своите оперативни програми чрез използване на съответни показатели от общите показатели за постигнатите резултати, посочени в член 125, и, когато е уместно, на допълнителните показатели, посочени в националната стратегия.
За тази цел те изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията, полезна за съставянето на тези показатели.
2. Мониторингът е насочен към оценяване на постигнатия напредък към осъществяването на специфичните цели, които са били определени за оперативната програма. Той се извършва чрез финансови показатели, показатели за осъществените дейности и показатели за резултатите. Резултатите от извършения мониторинг са предназначени да послужат за:
а)
проверка на качеството на изпълнение на програмата;
б)
идентифициране на евентуалната необходимост от корекции или преглед на оперативната програма, насочени към постигане на целите, определени за програмата, или към подобряване на управлението на програмата, включително финансовото ѝ управление;
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на оперативната програма.
Информацията относно резултатите от дейностите по мониторинга се включва във всеки годишен отчет, както е посочено в член 96, параграф 1, който организацията на производители трябва да предаде на националния орган, отговарящ за управлението на националната стратегия.
3. Оценката се изготвя под формата на отделен отчет за средносрочна оценка.
Средносрочната оценка, която може да бъде извършена с помощта на специализирана консултантска служба, е насочена към разглеждане на степента на използване на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на оперативната програма и към оценяване на постигнатия напредък във връзка с общите цели на програмата. За тази цел се използват общите показатели за постигнатите резултати, свързани с изходното положение, резултатите и, където е уместно, въздействията.
Когато е уместно, средносрочната оценка включва качествена оценка на резултатите и на въздействието на екологичните действия, насочени към:
а)
предотвратяване на ерозията на почвата;
б)
намаляване на употребата и/или по-добро управление на продуктите за растителна защита;
в)
защита на местообитанията и на биоразнообразието; или
г)
съхраняване на ландшафта.
Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
подобряване на качеството на оперативните програми, управлявани от организацията на производители;
б)
идентифициране на евентуалната нужда от съществена промяна на оперативната програма;
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на оперативните програми; и
г)
извличане на поуки, полезни за подобряване на качеството, ефикасността и ефективността на бъдещите оперативни програми, управлявани от организацията на производители.
Средносрочната оценка се извършва по време на изпълнението на оперативната програма, в такъв срок, че да даде възможност резултатите от оценката да бъдат взети предвид при подготовката на следващата оперативна програма.
Отчетът от средносрочната оценка се прилага към съответния годишен отчет, посочен в член 96, параграф 1.
Член 127
Процедури за мониторинг и оценка във връзка с националната стратегия
1. Мониторингът и оценката на националната стратегия се извършват чрез използване на подходящите показатели от общите показатели за постигнатите резултати, посочени в член 125, и когато е уместно, допълнителни показатели, посочени в националната стратегия.
2. Държавите-членки изготвят система за събиране, регистриране и поддържане на информацията в подходяща компютъризирана форма за целите на съставянето на показателите, посочени в член 125. За тази цел те използват като основа информацията, предадена от организацията на производителите във връзка с мониторинга и оценката на техните оперативни програми.
3. Мониторингът е текущ и насочен към оценяване на постигнатия напредък към осъществяването на целите, определени за оперативните програми. Той се извършва чрез финансови показатели, показатели за осъществените дейности и показатели за резултатите. За тази цел се използва информацията, предоставена в годишните доклади за напредъка, предадени от организацията на производители относно мониторинга на техните оперативни програми. Резултатите от извършения мониторинг се използват за:
а)
проверка на качеството на изпълнение на оперативните програми;
б)
идентифициране на евентуалната необходимост от корекции или преглед на националната стратегия, насочени към постигане на целите, определени за стратегията, или към подобряване на управлението на изпълнението на стратегията, включително финансовото управление на оперативните програми; и
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
4. Оценката е насочена към оценяване на постигнатия напредък за осъществяване на общите цели на стратегията. Тя се извършва чрез показатели, свързани с изходното положение, резултатите и, където е уместно, въздействията. За тази цел се използват резултатите от мониторинга и средносрочната оценка на оперативните програми, както е посочено в годишните доклади за напредъка и окончателните доклади, предадени от организациите на производители. Резултатите от извършената оценка се използват за:
а)
подобряване качеството на стратегията;
б)
идентифициране на евентуалната нужда от съществена промяна на стратегията; и
в)
оказване принос за изпълнение на изискванията за докладване относно изпълнението на националната стратегия.
Оценката включва извършването на оценка през 2012 г., но в подходящия срок, за да бъдат включени резултатите от нея в отделен отчет за оценка, който се прилага в същата година към годишния национален отчет, посочен в член 97, буква б). Отчетът разглежда степента на използване на финансовите ресурси, ефикасността и ефективността на изпълняваните оперативни програми и оценява ефектите и въздействието на тези програми във връзка с целите и заложените резултати, определени от стратегията, и, където е уместно, други цели, определени в член 103в, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007. Целта на отчета е да се извадят полезни поуки за подобряване на качеството на бъдещите национални стратегии, и по-специално да се идентифицират възможните недостатъци при определянето на целите, заложените резултати и мерките, отговарящи на условията за подпомагане или нуждите за определянето на нови инструменти.
ГЛАВА VI
Разширяване на обхвата на правилата спрямо производители от икономическа област
Член 128
Нотификация на списък с икономически области
Нотификацията на списъка с икономически области, предвидена в член 125е, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕО) № 1234/2007, включва всички необходими данни, за да се прецени дали са изпълнени условията, определени в член 125е, параграф 2, първа алинея от посочения регламент.
Член 129
Нотификация на задължителни правила; представителност
1. Когато държава-членка нотифицира правилата, които е направила задължителни за даден продукт и икономическа област, съгласно член 125ж от Регламент (ЕО) № 1234/2007, в същото време тя информира Комисията за:
а)
организацията на производители или асоциацията на организации на производители, които са поискали разширяване на правилата;
б)
броя на производителите, които принадлежат към тази организация на производители или асоциация на организации на производители, и общия брой на производителите в съответната икономическа област; такава информация се дава във връзка със съществуващото положение към момента на подаване на заявлението за разширяване;
в)
общата продукция на икономическата област и продукцията, реализирана от организацията на производители или асоциацията на организации на производители по време на последната пазарна година, за която има налични данни;
г)
датата, от която правилата, които трябва да се разширят, се прилагат за съответната организация на производители или асоциация на организации на производители; и
д)
датата, от която разширяването влиза в сила, и продължителността на прилагане на разширяването.
2. За определяне на представителността по смисъла на член 125е, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 държавите-членки определят правилата за изключване на:
а)
производителите, чиято продукция е предназначена основно за директна продажба на потребители в стопанството или в производствената област;
б)
директните продажби, посочени в буква а);
в)
продукцията, доставена за преработка, както е посочено в член 125е, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, с изключение на случаите, когато въпросните правила се прилагат изцяло или отчасти за такава продукция.
Член 130
Финансови вноски
Когато държава-членка вземе решение съгласно член 125и от Регламент (ЕО) № 1234/2007, че производители, които не принадлежат към организации на производители, дължат финансови вноски, тя изпраща на Комисията необходимата информация, за да се направи преценка на изпълнението на условията, определени в посочения член.
Такава информация включва по-конкретно основата, върху която е изчислена вноската, и нейният единичен размер, бенефициерът или бенефициерите и естеството на различните разходи, посочени в член 125и от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Член 131
Разширяване извън пазарната година
Когато се вземе решение за прилагане на разширяването за период, надвишаващ една пазарна година, държавите-членки проверяват по отношение на всяка пазарна година дали условията относно представителността, определени в член 125е, параграф 3 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, продължават да се спазват през целия период на прилагане на разширяването.
Ако държавите-членки установят, че условията вече не се спазват, те незабавно отменят разширяването от началото на следващата пазарна година.
Държавите-членки незабавно информират Комисията за всяка отмяна, която обявява публично тази информация чрез средства, които сметне за подходящи.
Член 132
Продукция, продавана от мястото на производството; купувачи
1. В случаите когато производители, непринадлежащи към организация на производители, продават своята продукция на мястото на производство, купувачът, с оглед спазването на правилата, посочени в точка 1, буква д), точка 1, буква е) и точка 3 от приложение XVIa към Регламент (ЕО) № 1234/2007, се счита за производител на тази продукция.
2. Съответната държава-членка може да реши, че правилата, изброени в приложение XVIa към Регламент (ЕО) № 1234/2007, различни от посочените в параграф 1, могат да станат задължителни за купувача, когато последният отговаря за управлението на съответната продукция.
ДЯЛ IV
ТЪРГОВИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
ГЛАВА I
Вносни мита и система на входни цени
Раздел 1
Система на входни цени
Член 133
Обхват и определения
1. Настоящият раздел определя правилата за прилагането на член 140а от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
2. За целите на настоящия раздел:
а)
„партида“ означава стоките, представени с декларация за допускане за свободно обращение, обхващаща единствено стоките от един и същ произход, които попадат под един единствен код по КН; и
б)
„вносител“ означава деклараторът по смисъла на член 4, параграф 18 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета (17).
Член 134
Уведомления относно цени и количества на внесените продукти
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А от приложение ХVI, за всеки пазарен ден и за всеки произход държавите-членки съобщават на Комисията най-късно до 12 часа на обяд (брюкселско време) на следващия работен ден:
а)
средните представителни цени на продуктите, внесени от трети държави и продавани на представителните пазари за вносни стоки, посочени в член 135, както и регистрираните на други пазари значими цени за големи количества от внесените продукти, или, ако липсват цени за представителните пазари, значимите цени за внесените продукти, регистрирани на други пазари; и
б)
общите количества, отнасящи се за цените, посочени в буква а).
Когато общите количества, посочени в буква б), са по-малки от един тон, съответните цени не се съобщават на Комисията.
2. Цените, посочени в параграф 1, буква а), се регистрират:
а)
за всеки от описаните в част A от приложение XVI продукти,
б)
за всички налични сортове и размери; и
в)
на етап вносител/търговец на едро или на етап търговец на едро/търговец на дребно, ако липсват цени на етапа вносител/търговец на едро.
Тези цени се намаляват със следните суми:
а)
търговска отстъпка 15 % за търговските центрове в Лондон, Милано и Рюнжи и 8 % за останалите търговски центрове; и
б)
разходи за транспорт и застраховка в митническата територия на Съюза.
Държавите-членки могат да определят фиксирани суми за намаляване по отношение на разходите за транспорт и застраховка по втора алинея. Тези фиксирани суми и начините за изчисляването им се съобщават незабавно на Комисията.
3. Цените, регистрирани в съответствие с параграф 2, ако са установени на етапа търговец на едро/търговец на дребно, се намаляват първо със сума, равна на 9 %, за да се отчете търговската печалба на търговеца на едро, и после със сума, равна на 0,7245 EUR за 100 килограма, за да се отчетат разходите за обработка на товара и данъците и таксите на пазара.
4. За продуктите, изброени в част A от приложение XVI, които са обхванати от специфичен пазарен стандарт, се считат за представителни следните цени:
а)
цените за продукти от клас I, при условие че количествата в този клас възлизат на поне 50 % от общите предлагани на пазара количества;
б)
цените за продукти от клас I, плюс - ако продуктите в този клас са по-малко от 50 % от общите количества - цените, така както са установени за продукти от клас II, за количества, позволяващи да се покрият 50 % от общите предлагани на пазара количества;
в)
цените, така както са установени за продукти от клас II, ако липсват продукти от клас I, освен ако не се вземе решение за тях да се прилага корекционен коефициент, в случай че в резултат на производствените условия за продукти с въпросния произход тези продукти не се продават нормално и традиционно в клас I поради техните качествени характеристики.
Корекционният коефициент, посочен в първа алинея, буква в), се прилага за цените след приспадане на сумите, посочени в параграф 2.
За продуктите, изброени в част A от приложение XVI, които не са обхванати от специфичен пазарен стандарт, се считат за представителни цените на продуктите, отговарящи на общия пазарен стандарт.
Член 135
Представителни пазари
Държавите-членки уведомяват Комисията за обичайните пазарни дни за пазарите, изброени в приложение XVII, които се смятат за представителни пазари.
Член 136
Стандартни стойности при внос
1. За всеки продукт и за периодите, изложени в част А от приложение ХVI, Комисията определя за всеки работен ден и за всеки произход стандартна стойност при внос, равна на среднопретеглената стойност от представителните цени, посочени в член 134, минус фиксираната сума от 5 EUR/100 kg и адвалорните мита.
2. Ако за продуктите и за периодите на прилагане, изброени в част А от приложение ХVI, в съответствие с настоящия раздел, бъде установена стандартна стойност при внос, не се прилага единичната цена, посочена в член 152, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (18). Тя се заменя от стандартната стойност при внос, посочена в параграф 1.
3. Ако за определен продукт с даден произход няма действаща стандартна стойност при внос, прилага се средната стойност на стандартните стойности при внос, които са в сила за този продукт.
4. За периодите на прилагане, определени в част А от приложение ХVI, стандартните стойности при внос остават в сила, докато не бъдат променени. Въпреки това те престават да се прилагат, когато на Комисията не е съобщена никаква средна представителна цена за седем последователни пазарни дни.
Когато съгласно първа алинея за даден продукт не е в сила никаква стандартна стойност при внос, приложимата стандартна стойност при внос за този продукт е равна на последната средна стойност от стандартните стойности при внос.
5. Чрез дерогация от параграф 1, когато не е било възможно да се изчисли стандартна стойност при внос, не се прилага стандартна стойност при внос от първия ден на периодите на прилагане, определени в част А от приложение ХVI.
6. Представителните цени в евро се конвертират като се използва представителният търговски курс, изчислен за въпросния ден.
7. Стандартните стойности при внос в евро се обявяват публично от Комисията чрез методи, които тя сметне за подходящи.
Член 137
Основа за входни цени
1. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част А от приложение ХVI, се класират в Общата митническа тарифа, е равна на, по избор на вносителя:
а)
цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Съюза, ако тази цена и тези разходи са известни към момента на изготвяне на декларацията за допускане на продуктите за свободно обращение. Ако посочените цени надвишават с повече от 8 % стандартната стойност, която е в сила за въпросния продукт по време на изготвяне на декларацията за допускане за свободно обращение, вносителят трябва да депозира гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93. За тази цел сумата на вносните мита, на които биха подлежали на облагане стоките, е сумата на митата, които вносителят би платил, ако класирането е било извършено въз основа на въпросната стандартна стойност; или
б)
митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В този случай вносителят депозира гаранцията, посочена в член 248, параграф 1 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на сумата на митото, което би подлежало на плащане, ако класирането на продуктите е извършено въз основа на стандартната стойност при внос, приложима за въпросната партида; или
в)
стандартната стойност при внос, изчислена съгласно член 136 от настоящия регламент.
2. Входната цена, въз основа на която продуктите, фигуриращи в част Б от приложение ХVI, се класират в Общата митническа тарифа, е равна на, по избор на вносителя:
а)
цената FOB на продуктите в тяхната страна на произход, плюс разходите за застраховка и транспортните разходи до границите на митническата територия на Съюза, ако тази цена и тези разходи са известни към момента на изготвяне на митническата декларация. В случай че митническите органи преценят, че се изисква гаранция съгласно член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, вносителят трябва да депозира гаранция, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита; или
б)
митническата стойност, изчислена в съответствие с член 30, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕИО) № 2913/92, приложена само за въпросните внасяни продукти. В този случай приспадането на митата се извършва при условията, предвидени в член 136, параграф 1 от настоящия регламент. В този случай вносителят трябва да депозира гаранцията, посочена в член 248 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, равна на максималната стойност на прилаганите за въпросния продукт мита.
3. Когато входната цена е изчислена на основата на FOB цената на продуктите в страната на произход, митническата стойност се изчислява на основата на съответната продажба на тази цена.
Когато входната цена е изчислена съгласно една от процедурите, предвидени в параграф 1, букви б) или в) или параграф 2, буква б), митническата стойност се изчислява на същата основа, както входната цена.
4. Вносителят разполага с един месец от продажбата на въпросните продукти, в рамките на четиримесечен срок от датата на приемане на декларацията за допускане за свободно обращение, да докаже, че партидата е реализирана при условия, потвърждаващи коректността на цените, посочени в параграф 1, буква а) или параграф 2, буква а), или да определи митническата стойност, посочена в параграф 1, буква б) и параграф 2, буква б). Неспазването на един от тези крайни срокове води до загуба на депозираната гаранция, без това да засяга прилагането на параграф 5.
Депозираната гаранция се освобождава, доколкото е осигурено доказателство за условията на реализиране по удовлетворителен за митническите органи начин.
В противен случай гаранцията се задържа като плащане на вносните мита.
5. Срокът от четири месеца, посочен в параграф 4, може да бъде удължен от компетентните органи на държавата-членка с най-много три месеца по искане на вносителя, което трябва да бъде надлежно обосновано.
6. Ако при проверка компетентните органи установят, че изискванията на настоящия член не са спазени, те събират дължимото мито по член 220 от Регламент (ЕИО) № 2913/92. Размерът на митата, които следва да бъдат събрани или които остава да бъдат събрани, включва лихва от датата на допускане на стоката за свободно обращение до датата на събиране на дължимите мита. Прилаганият лихвен процент е този, който е в сила за операциите по събиране на вземания съгласно националното законодателство.
Раздел 2
Допълнителни вносни мита
Член 138
Обхват и определения
1. Върху продуктите и през периодите, фигуриращи в приложение XVIII, могат да бъдат приложени допълнителни вносни мита, посочени в член 141, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, наричани по-долу „допълнителни мита“, при условията, предвидени в настоящия раздел.
2. Праговите (критични) нива на допълнителните мита фигурират в приложение XVIII.
Член 139
Уведомяване за обеми
1. За всеки от продуктите, описани в приложение XVIII, и по време на посочените периоди, държавите-членки съобщават на Комисията подробностите за обемите, допуснати за свободно обращение, чрез използване на метода за наблюдение на преференциалния внос, определен в член 308г от Регламент (ЕИО) № 2454/93.
Това съобщение се изпраща не по-късно от 12 часа на обяд, брюкселско време, всяка сряда за обемите, допуснати за свободно обращение през предходната седмица.
2. Декларациите за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, които митническите органи могат да приемат по искане на вносителя, без да съдържат някои от данните, посочени в приложение 37 към Регламент (ЕИО) № 2454/93, трябва да съдържат освен данните, посочени в член 254 от цитирания регламент, и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, се използва процедурата за облекчено деклариране, предвидена в член 260 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, опростените декларации съдържат освен другите изисквани данни и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Когато за допускане за свободно обращение на продуктите, обхванати от настоящия раздел, се използва процедурата за оформяне на място, посочена в член 263 от Регламент (ЕИО) № 2454/93, уведомяването на митническите органи, предвидено в член 266, параграф 1 от посочения регламент, съдържа всички необходими данни за идентифицирането на стоките, а също и данни за нетната маса в килограми (kg) на въпросните продукти.
Член 266, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) № 2454/93 не се прилага при вноса на продукти, обхванати от настоящия раздел.
Член 140
Налагане на допълнително мито
1. Ако се установи, че за един от продуктите и за един от периодите, посочени в приложение XVIII, допуснатото за свободно обращение количество надвишава съответния прагов (критичен) обем, Комисията налага допълнително мито, освен ако няма вероятност вносът да предизвика смущения на пазара на Съюза или ако последиците биха били несъразмерни с поставената цел.
2. Допълнителното мито се налага за количествата, допуснати за свободно обращение след датата на прилагането му, при условие че:
а)
тяхното тарифно класиране, определено в съответствие с член 137, води до прилагане на най-високите специфични мита, приложими към вноса с въпросния произход;
б)
вносът е осъществен в рамките на периода на прилагане на допълнителното мито.
Член 141
Размер на допълнителното мито
Допълнителното мито, наложено по силата на член 140, е една трета от приложимото мито за продукта, определено в съответствие с Общата митническа тарифа.
Въпреки това за внос, ползващ тарифни преференции по отношение на адвалорното мито, допълнителното мито е една трета от специфичното мито за продукта, доколкото член 140, параграф 2 е приложим.
Член 142
Освобождаване от допълнителното мито
1. Следните стоки са освободени от допълнителното мито:
а)
стоките, внесени в рамките на тарифните квоти, включени в приложение 7 към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета (19) (наричан по-долу „Комбинираната номенклатура“);
б)
стоките, пътуващи към Съюза, определени в параграф 2.
2. За стоки, пътуващи към Съюза, се считат стоки, които:
а)
са напуснали страната на произход преди решението, което налага допълнително мито; и
б)
се транспортират с транспортен документ, който е валиден от мястото на натоварване в страната на произход до мястото на разтоварване в Съюза, изготвен преди налагането на допълнителното мито.
3. Заинтересованите страни представят удовлетворителни за митническите органи доказателства, че са изпълнени изискванията по параграф 2.
Въпреки това митническите органи могат да приемат, че стоките са напуснали страната на произход преди датата на налагане на допълнителното мито, ако бъде представен един от следните документи:
а) за морски транспорт- коносамент, който удостоверява, че товаренето е извършено преди съответната дата;
б) за железопътен транспорт- товарителница, получена от железопътните органи на страната на произход преди съответната дата;
в) за автомобилен транспорт- товарителница (CMR) или друг транзитен документ, изготвен в страната на произход преди съответната дата, ако са спазени условията, определени в двустранни или многостранни споразумения, сключени в контекста на транзита на Съюза или на общия транзит;
г) за въздушен транспорт- въздушна товарителница, която удостоверява, че въздушният превозвач е приел товара преди съответната дата.
ДЯЛ V
ОБЩИ, ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 143
Проверки
Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент или други законодателни актове на Съюза, държавите-членки въвеждат проверки и мерки, доколкото те са необходими, за да гарантират правилното прилагане на Регламент (ЕО) № 1234/2007 и на настоящия регламент. Те са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Съюза.
По-специално държавите-членки гарантират, че:
а)
всички критерии за приемливост, установени от Съюза или националното законодателство, националната рамка или националната стратегия, могат да бъдат проверени;
б)
компетентните органи на държавите-членки, отговорни за извършването на проверките, разполагат с достатъчен на брой персонал с подходящи квалификации и опит, за да извършат ефективно проверките; и
в)
са предвидени проверки, така че да се избегне нередовното дублирано финансиране на мерки в рамките на настоящия регламент и други схеми на Съюза или национални схеми.
Член 144
Национални санкции
Без да се засягат санкциите, определени в настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, държавите-членки предвиждат прилагането на санкции на национално равнище във връзка с допуснатите нередности по отношение на изискванията, определени в настоящия регламент и Регламент (ЕО) № 1234/2007, които са ефективни, пропорционални и с възпиращ ефект, така че да предоставят адекватна защита на финансовите интереси на Съюза.
Член 145
Изкуствено създадени ситуации
Без да се засягат специфичните мерки, определени в настоящия регламент или в Регламент (ЕО) № 1234/2007, не се извършват никакви плащания в полза на бенефициерите, за които е установено, че изкуствено са създали условията за получаването на такива плащания с оглед да получат облаги, в противоречие с целите на въпросната схема за подпомагане.
Член 146
Уведомления
1. Държавите-членки определят единен компетентен орган или организация, която отговаря за изпълнението на задълженията за уведомяване по отношение на всяка от следните точки:
а)
организации на производители, асоциации на организации на производители и групи производители, както е предвидено в член 97 от настоящия регламент;
б)
производствени цени на плодовете и зеленчуците на вътрешния пазар, както е предвидено в член 98 от настоящия регламент;
в)
цени и количества на продуктите, внесени от трети държави и продавани на представителните пазари за вносни стоки, както е предвидено в член 134 от настоящия регламент;
г)
обем на вноса, допуснат за свободно обращение, както е предвидено в член 139 от настоящия регламент;
2. Държавите-членки съобщават на Комисията наименованието и координатите за контакт със съответния определен орган или организация, както и всяка промяна в тази информация.
Списъкът с наименованията и адресите на определените органи или организации се предоставя на държавите-членки и на обществеността чрез всички подходящи средства с помощта на създадените от Комисията информационни системи, включително публикуване в интернет.
3. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, всички уведомления, които следва да се изпратят от държавите-членки на Комисията съгласно настоящия регламент, се извършват по електронен път чрез информационната система, предоставена от Комисията на компетентните органи или организации на държавите-членки, и в определения от Комисията формат.
Уведомленията, които не са извършени чрез средствата и във формата, посочени в първа алинея, могат да бъдат счетени за неизвършени, без да се засяга параграф 5.
4. Без да се засягат специфичните разпоредби на настоящия регламент, държавите-членки предприемат всички необходими мерки, за да гарантират, че са в състояние да спазят крайните срокове за изпращане на уведомления, посочени в настоящия регламент.
5. Ако държава-членка не изпрати уведомление, както се изисква съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, или ако уведомлението изглежда неправилно предвид обективните факти, с които разполага Комисията, Комисията може да прекрати част или всички месечни плащания, посочени в член 14 от Регламент (ЕО) № 1290/2005 на Съвета (20) по отношение на сектора на плодовете и зеленчуците, докато уведомлението не бъде правилно подадено.
Член 147
Очевидни грешки
Всяко уведомление, искане или молба, отправено към държава-членка съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007, включително заявление за помощ, може да бъде коригирано по всяко време след подаването му в случаи на очевидни грешки, признати от компетентния орган на държавата-членка.
Член 148
Непреодолима сила и извънредни обстоятелства
Когато съгласно настоящия регламент или Регламент (ЕО) № 1234/2007 трябва да бъде наложена санкция или глоба или трябва да бъде оттеглена полза или признаване, санкцията или глобата не се налага, нито изтеглянето се извършва в случаи на непреодолима сила или извънредни обстоятелства по смисъла на член 31 от Регламент (ЕО) № 73/2009.
Въпреки това компетентният орган на държавата-членка се уведомява за случая на непреодолима сила, заедно със съответното удовлетворително за него доказателство, в рамките на 10 работни дни от датата, на която съответното лице е в състояние да извърши това.
Член 149
Отмяна
Регламент (ЕО) № 1580/2007 се отменя.
Независимо от това член 134 от Регламент (ЕО) № 1580/2007 продължава да се прилага до 31 август 2011 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат, когато е уместно, съгласно таблицата на съответствието в приложение XIX.
Член 150
Преходни разпоредби
1. Оперативните програми, които се възползват от член 203а, параграф 3, буква a) от Регламент (ЕО) № 1234/2007, могат да продължат да действат до своя край, при условие че съответстват на правилата, които са били в сила преди 1 януари 2008 г.
2. За целите на член 203а, параграф 6 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 правилата относно минималните характеристики на суровината, доставяна за преработка, и минималните изисквания за качество на готовите продукти, които правила остават в сила по отношение на суровината, добивана на територията на държавите-членки, използващи преходното споразумение, посочено в същия параграф, са - в допълнение към съответните пазарни стандарти, посочени в дял II от настоящия регламент - правилата, съдържащи се в регламентите на Комисията, изброени в приложение ХХ.
3. Плановете за признаване, приети съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, които продължават да се ползват от приемането съгласно член 203а, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007 за групите производители, които не се намират в държави-членки, присъединили се към Европейския съюз на 1 май 2004 г. или след тази дата, и не се намират в най-отдалечените райони на Съюза, посочени в член 349 от Договора, или на малките острови в Егейско море, посочени в член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1405/2006 на Съвета (21), се финансират на равнищата, определени в член 103а, параграф 3, буква б) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
Плановете за признаване, приети съгласно Регламент (ЕО) № 2200/96, които са се възползвали от член 14, параграф 7 от посочения регламент и продължават да се ползват от приемането съгласно член 203а, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 1234/2007, се финансират на равнищата, определени в член 103а, параграф 3, буква а) от Регламент (ЕО) № 1234/2007.
4. При необходимост държавите-членки изменят националните си стратегии най-късно до 15 септември с цел да:
а)
обосноват надлежно какво разстояние се смята за значително в съответствие с член 50, параграф 7, буква б);
б)
определят максимален процентен дял на годишните разходи по дадена оперативна програма, които да се изразходват за действия, свързани с екологосъобразното управление на дейностите във връзка с опаковките, както е посочено в член 60, параграф 4, втора алинея.
5. Оперативните програми, одобрени преди датата на влизане в сила на настоящия регламент, могат да продължат да се изпълняват до края си, без да спазват изискването относно максималния процентен дял, предвиден в член 60, параграф 4, втора алинея.
Член 151
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на седмия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2011 година.
REGOLAMENTO DI ESECUZIONE (UE) N. 543/2011 DELLA COMMISSIONE
del 7 giugno 2011
recante modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 nei settori degli ortofrutticoli freschi e degli ortofrutticoli trasformati
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio, del 22 ottobre 2007, recante organizzazione comune dei mercati agricoli e disposizioni specifiche per taluni prodotti agricoli (regolamento unico OCM) (1), in particolare l’articolo 3, secondo comma, l’articolo 103 nonies, l’articolo 121, lettera a), gli articoli 127 e 134, l’articolo 143, lettera b), gli articoli 148 e 179, l’articolo 192, paragrafo 2, l’articolo 194 e l’articolo 203 bis, paragrafo 8, in combinato disposto con l’articolo 4,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1234/2007 del Consiglio istituisce un’organizzazione comune dei mercati agricoli che disciplina anche i settori degli ortofrutticoli freschi e degli ortofrutticoli trasformati.
(2)
Le modalità di applicazione relative ai settori degli ortofrutticoli freschi e degli ortofrutticoli trasformati sono stabilite dal regolamento (CE) n. 1580/2007 della Commissione, del 21 dicembre 2007, recante modalità di applicazione dei regolamenti (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96 e (CE) n. 1182/2007 nel settore degli ortofrutticoli (2). Detto regolamento è stato modificato varie volte. Per motivi di chiarezza è opportuno riunire in un nuovo regolamento tutte le modalità di applicazione, apportandovi contemporaneamente le modifiche rivelatesi necessarie in base all’esperienza, e abrogare il regolamento (CE) n. 1580/2007.
(3)
Occorre fissare le campagne di commercializzazione per i prodotti dei settori degli ortofrutticoli freschi e degli ortofrutticoli trasformati. Poiché in questi settori non esistono più regimi di aiuto concepiti in funzione del ciclo di raccolta dei prodotti, è possibile armonizzare la durata delle campagne di commercializzazione e farla corrispondere all’anno civile.
(4)
A norma dell’articolo 113, paragrafo 1, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1234/2007, la Commissione può stabilire norme di commercializzazione rispettivamente per i prodotti ortofrutticoli freschi e per i prodotti ortofrutticoli trasformati. A norma dell’articolo 113 bis, paragrafo 1, del citato regolamento, i prodotti ortofrutticoli destinati alla vendita al consumatore come prodotti freschi possono essere commercializzati solo se di qualità sana, leale e mercantile e se è indicato il paese di origine. Per armonizzare l’applicazione di tale disposizione, è opportuno precisarla in dettaglio e fissare una norma di commercializzazione generale per tutti gli ortofrutticoli freschi.
(5)
È opportuno adottare norme di commercializzazione specifiche per i prodotti per i quali appare necessaria l’adozione di una norma, previa valutazione della sua pertinenza, tenendo conto in particolare dei prodotti maggiormente commercializzati in termini di valore in base ai dati contenuti nella banca dati di riferimento della Commissione europea sugli scambi internazionali, Comext.
(6)
Al fine di evitare inutili ostacoli agli scambi, qualora occorra definire norme di commercializzazione specifiche per determinati prodotti, tali norme devono corrispondere a quelle adottate dalla Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite (UNECE). In mancanza di norme di commercializzazione specifiche adottate a livello dell’Unione, i prodotti si considerano conformi alla norma di commercializzazione generale se il detentore è in grado di dimostrarne la conformità ad una norma UNECE vigente.
(7)
È tuttavia opportuno prevedere esenzioni e deroghe all’applicazione delle norme di commercializzazione per talune operazioni molto marginali e/o specifiche o effettuate all’inizio del circuito d’immissione in commercio, oppure nel caso degli ortofrutticoli secchi ed essiccati e dei prodotti destinati alla trasformazione. In considerazione del loro sviluppo naturale e della loro deperibilità è necessario disporre che determinati prodotti, non classificati nella categoria «Extra», possono presentare una lieve riduzione dello stato di freschezza e di turgore. Determinati prodotti che di norma non sono venduti interi devono essere esentati dalla norma di commercializzazione generale che prescrive tale requisito.
(8)
Le indicazioni esterne previste dalle norme di commercializzazione devono figurare sull’imballaggio e/o sull’etichetta in modo ben visibile. Al fine di evitare frodi e di non indurre in errore il consumatore, le indicazioni prescritte dalle norme devono essere disponibili per il consumatore prima dell’acquisto, in particolare nel caso delle vendite a distanza, per le quali l’esperienza ha evidenziato rischi di frode e di elusione della tutela del consumatore prevista dalle norme.
(9)
In risposta alla domanda di certi consumatori, si stanno diffondendo sul mercato imballaggi che contengono specie diverse di ortofrutticoli. La lealtà commerciale implica che gli ortofrutticoli venduti in uno stesso imballaggio siano di qualità omogenea. Per i prodotti per i quali non vigono norme stabilite dall’Unione, tale omogeneità può essere garantita ricorrendo alle disposizioni generali. Per i miscugli di specie diverse di ortofrutticoli nello stesso imballaggio è opportuno stabilire disposizioni in materia di etichettatura. Tali disposizioni devono tuttavia essere semplificate rispetto a quelle previste dalle norme di commercializzazione, in particolare per tener conto dello spazio disponibile sull’etichetta.
(10)
Per garantire che i controlli possano essere effettuati in modo adeguato ed efficace, le fatture e i documenti di accompagnamento diversi da quelli destinati al consumatore devono recare alcune informazioni di base previste dalle norme di commercializzazione.
(11)
Ai fini della selettività dei controlli sulla base di un’analisi del rischio, a norma dell’articolo 113 bis, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007, occorre stabilire le modalità applicabili a tali controlli. In particolare, occorre porre l’accento sul ruolo della valutazione del rischio nella selezione dei prodotti da sottoporre ai controlli.
(12)
Ciascuno Stato membro deve designare gli organismi di controllo responsabili dell’esecuzione dei controlli di conformità in ciascuna fase della commercializzazione. È opportuno incaricare uno di questi organismi del coordinamento e dei contatti tra tutti gli altri organismi designati.
(13)
Poiché la conoscenza degli operatori e delle loro principali caratteristiche è uno strumento indispensabile per orientare l’analisi degli Stati membri, è necessario che ogni Stato membro costituisca una banca dati degli operatori del settore degli ortofrutticoli. Per garantire che siano inclusi tutti gli attori della catena di commercializzazione e per la certezza del diritto è opportuno adottare una definizione dettagliata di «operatore».
(14)
I controlli di conformità devono essere effettuati a campione e concentrarsi sugli operatori per i quali il rischio di accertamento di merci non conformi è più elevato. Tenendo conto delle caratteristiche dei rispettivi mercati nazionali, è opportuno che gli Stati membri adottino disposizioni intese a concentrare i controlli in via prioritaria su determinate categorie di operatori. A fini di trasparenza, è necessario che tali disposizioni siano comunicate alla Commissione.
(15)
Gli Stati membri devono garantire e certificare la conformità alle norme di commercializzazione degli ortofrutticoli esportati nei paesi terzi, in conformità alle disposizioni del protocollo di Ginevra sulla normalizzazione degli ortofrutticoli freschi e della frutta secca ed essiccata, concluso nel quadro della Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite, e del regime dell’Organizzazione per la cooperazione e lo sviluppo economico (OCSE) per l’applicazione delle norme internazionali agli ortofrutticoli.
(16)
Le importazioni di prodotti ortofrutticoli in provenienza dai paesi terzi devono essere conformi alle norme di commercializzazione o a norme per lo meno equivalenti. Pertanto, prima dell’introduzione di tali prodotti nel territorio doganale dell’Unione, deve essere eseguito un controllo di conformità, tranne nel caso di partite di piccole dimensioni per le quali i servizi di controllo ritengano che il rischio di non conformità sia minimo. Per certi paesi terzi che offrono garanzie soddisfacenti di conformità alle norme, le operazioni di controllo prima dell’esportazione possono essere eseguite dagli organismi di controllo degli stessi paesi terzi. Quando ci si avvalga di tale facoltà, è opportuno che gli Stati membri verifichino periodicamente l’efficacia e la qualità dei controlli eseguiti dagli organismi di controllo dei paesi terzi prima dell’esportazione.
(17)
Occorre garantire che i prodotti ortofrutticoli destinati alla trasformazione industriale, che non sono soggetti al rispetto delle norme di commercializzazione, non siano smerciati sul mercato dei prodotti da consumare allo stato fresco. È opportuno che tali prodotti siano adeguatamente etichettati.
(18)
Gli ortofrutticoli soggetti al controllo di conformità alle norme di commercializzazione devono essere sottoposti allo stesso tipo di controllo in ogni fase della commercializzazione. A tal fine è opportuno applicare le modalità di controllo raccomandate dalla Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite, le quali a loro volta sono in linea con le raccomandazioni dell’OCSE in materia. È tuttavia necessario prevedere modalità specifiche per i controlli nella fase della vendita al minuto.
(19)
È opportuno prevedere disposizioni relative al riconoscimento delle organizzazioni di produttori per i prodotti da queste richiesti. Se il riconoscimento è richiesto solo per prodotti destinati alla trasformazione, occorre accertarsi che tali prodotti siano effettivamente conferiti alla trasformazione.
(20)
Per contribuire alla realizzazione degli obiettivi del regime applicabile agli ortofrutticoli e per garantire che le organizzazioni di produttori esercitino in modo sostenibile ed efficiente le loro attività, è necessario che al loro interno regni una stabilità ottimale. L’adesione ad un’organizzazione di produttori deve quindi avere una durata minima. Occorre lasciare agli Stati membri il compito di fissare il periodo di preavviso e i termini a decorrere dai quali acquista efficacia il recesso del socio.
(21)
Le attività principali ed essenziali di un’organizzazione di produttori devono avere per oggetto la concentrazione dell’offerta e la commercializzazione. Tuttavia, è opportuno consentire alle organizzazioni di produttori di esercitare altre attività, di carattere commerciale o di altro tipo.
(22)
Occorre favorire la cooperazione tra le organizzazioni di produttori, permettendo che la commercializzazione di ortofrutticoli acquistati esclusivamente ad un’altra organizzazione di produttori riconosciuta non sia contabilizzata né nel calcolo dell’attività principale né a titolo di altre attività. Se un’organizzazione di produttori è riconosciuta per un prodotto che richiede la fornitura di mezzi tecnici, è opportuno autorizzarla a fornire tali mezzi tecnici tramite i suoi soci o attraverso filiali o mediante il ricorso all’esternalizzazione.
(23)
Le organizzazioni di produttori possono detenere partecipazioni in filiali che contribuiscono ad incrementare il valore aggiunto della produzione dei soci. È opportuno stabilire le regole per il calcolo del valore della produzione commercializzata. Le attività principali delle filiali, trascorso un periodo transitorio di adattamento, devono essere le stesse dell’organizzazione di produttori.
(24)
È opportuno stabilire modalità di applicazione relative al riconoscimento e al funzionamento delle associazioni di organizzazioni di produttori, delle organizzazioni di produttori transnazionali e delle associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori di cui al regolamento (CE) n. 1234/2007. Per coerenza è opportuno che tali modalità riflettano per quanto possibile le disposizioni relative alle organizzazioni di produttori.
(25)
Per agevolare la concentrazione dell’offerta, occorre promuovere la fusione delle organizzazioni di produttori esistenti per crearne di nuove e definire le regole per la fusione dei programmi operativi delle organizzazioni che si sono fuse.
(26)
Fatto salvo il principio secondo cui un’organizzazione di produttori deve essere costituita per iniziativa degli stessi produttori e da questi controllata, è opportuno accordare agli Stati membri la facoltà di determinare a quali condizioni sia consentito ad altre persone fisiche o giuridiche aderire ad un’organizzazione di produttori e/o ad un’associazione di organizzazioni produttori.
(27)
Per garantire che le organizzazioni di produttori rappresentino realmente un numero minimo di produttori, è necessario che gli Stati membri prendano misure per evitare che una minoranza di soci, che eventualmente detengano la maggior quota del volume di produzione dell’organizzazione di produttori, eserciti un predominio abusivo sulla gestione e sul funzionamento dell’organizzazione.
(28)
Per tener conto delle diverse situazioni di produzione e di commercializzazione esistenti nell’Unione, è opportuno che gli Stati membri definiscano le condizioni per la concessione del prericonoscimento ai gruppi di produttori che presentano un piano di riconoscimento.
(29)
Per favorire la creazione di organizzazioni di produttori stabili e capaci di dare un contributo duraturo alla realizzazione degli obiettivi del regime ortofrutticolo, è opportuno che il prericonoscimento sia concesso unicamente ai gruppi di produttori che siano in grado di dimostrare di potersi conformare a tutti i requisiti prescritti per il riconoscimento entro un periodo prestabilito.
(30)
Occorre definire le informazioni che i gruppi di produttori devono fornire nel piano di riconoscimento. Per permettere ai gruppi di produttori di conformarsi meglio ai requisiti per il riconoscimento, è necessario autorizzare le modificazioni del piano di riconoscimento. A questo scopo, è necessario adottare disposizioni che diano agli Stati membri la facoltà di richiedere al gruppo di produttori l’adozione di misure correttive per consentire la realizzazione del piano.
(31)
È possibile che il gruppo di produttori soddisfi i requisiti per il riconoscimento prima del completamento del piano di riconoscimento. Occorre adottare disposizioni che consentano a tali gruppi di presentare una domanda di riconoscimento unitamente ad un progetto di programma operativo. Per coerenza, la concessione del riconoscimento ad un gruppo di produttori deve implicare necessariamente la fine del piano di riconoscimento e l’interruzione della concessione dell’aiuto corrispondente. Tuttavia, per tener conto dei casi di finanziamenti pluriennali di investimenti, è opportuno permettere che gli investimenti ammessi a beneficiare dell’aiuto siano riportati ai programmi operativi.
(32)
Per agevolare la corretta applicazione del regime di aiuti intesi a coprire i costi di costituzione e di funzionamento amministrativo dei gruppi di produttori, è opportuno concedere un aiuto forfettario, soggetto ad un massimale nel rispetto delle limitazioni imposte dal bilancio. Inoltre, per tener conto delle diverse esigenze finanziarie di gruppi di produttori di dimensioni diverse, il massimale deve essere adattato in funzione della produzione commercializzabile dei gruppi.
(33)
Per coerenza e per garantire una transizione armoniosa allo statuto di gruppo di produttori riconosciuto, è opportuno che ai gruppi di produttori si applichino le stesse regole sulle attività principali e sul valore della produzione commercializzata delle organizzazioni di produttori.
(34)
Per tener conto del fabbisogno finanziario dei gruppi di produttori di nuova costituzione e garantire la corretta applicazione del regime di aiuto in caso di fusioni, è opportuno prevedere la possibilità di concedere l’aiuto ai gruppi di produttori originati dalla fusione.
(35)
Per facilitare il funzionamento del regime di sostegno ai programmi operativi, occorre definire chiaramente la produzione commercializzata delle organizzazioni di produttori e specificare quali prodotti possono essere presi in considerazione e in quale fase di commercializzazione si calcola il valore della produzione commercializzata. A fini di controllo e di semplificazione è opportuno usare, per il calcolo del valore degli ortofrutticoli destinati alla trasformazione, un valore forfettario che rappresenta il valore del prodotto di base, ossia gli ortofrutticoli destinati alla trasformazione, e le attività che non costituiscono vere e proprie attività di trasformazione. Poiché i volumi di ortofrutticoli necessari per produrre ortofrutticoli trasformati varia notevolmente a seconda dei gruppi di prodotti, è necessario che i valori forfettari rispecchino tali differenze. Anche nel caso degli ortofrutticoli destinati alla trasformazione che sono trasformati in erbe aromatiche trasformate e paprika in polvere è opportuno prevedere, ai fini del calcolo del valore degli ortofrutticoli destinati alla trasformazione, un valore forfettario che copre esclusivamente il valore del prodotto di base. È altresì opportuno ammettere altri metodi di calcolo della produzione commercializzabile in caso di fluttuazioni annuali o di dati insufficienti. Per evitare abusi nell’applicazione del regime, è opportuno vietare, come regola generale, alle organizzazioni di produttori di modificare il metodo di fissazione dei periodi di riferimento nel corso di un dato programma.
(36)
Per garantire una transizione armoniosa al nuovo sistema di calcolo del valore della produzione commercializzata degli ortofrutticoli destinati alla trasformazione, è opportuno che il nuovo metodo di calcolo non si applichi ai nuovi programmi operativi approvati entro il 20 gennaio 2010, ferma restando la possibilità di modificare questi ultimi programmi in conformità agli articoli 65 e 66 del regolamento (CE) n. 1580/2007. Per lo stesso motivo, occorre calcolare secondo le nuove regole il valore della produzione commercializzata corrispondente al periodo di riferimento dei programmi operativi approvati dopo tale data.
(37)
Per garantire l’uso corretto dell’aiuto, occorre stabilire norme che disciplinano la gestione dei fondi di esercizio e i contributi finanziari dei soci, garantendo la massima flessibilità possibile, a condizione che tutti i produttori possano beneficiare del fondo di esercizio e possano partecipare democraticamente alle decisioni sul suo utilizzo.
(38)
Occorre adottare disposizioni relative alla portata e alla struttura della strategia nazionale in materia di programmi operativi sostenibili e della disciplina nazionale per le azioni ambientali. Lo scopo è ottimizzare l’allocazione di risorse finanziarie e migliorare la qualità della strategia.
(39)
Per permettere una valutazione adeguata delle informazioni da parte delle competenti autorità e delle misure e attività che possono essere comprese nei programmi o da essi escluse, occorre stabilire le procedure e i termini per la presentazione e l’approvazione dei programmi operativi. Poiché la gestione dei programmi è annuale, è opportuno prevedere che i programmi non approvati entro un dato termine siano rinviati di un anno.
(40)
È opportuno stabilire una procedura che permetta di modificare annualmente i programmi operativi per l’anno successivo, in modo da adeguarli per tener conto di eventuali condizioni nuove, non prevedibili al momento della loro presentazione. È altresì opportuno consentire di modificare le misure e gli importi del fondo di esercizio durante l’anno di esecuzione di un programma. Per garantire che i programmi approvati siano coerenti con gli obiettivi generali, tutte le modifiche dovrebbero essere subordinate a determinati limiti e condizioni da definirsi dagli Stati membri, in particolare in merito alla loro comunicazione obbligatoria alle autorità competenti.
(41)
Per motivi di sicurezza finanziaria e certezza del diritto è opportuno redigere un elenco delle operazioni e delle spese che non possono essere coperte dai programmi operativi.
(42)
Nel caso di investimenti in aziende individuali, al fine di evitare l’ingiustificato arricchimento di un privato che abbia interrotto i legami con l’organizzazione durante la vita utile dell’investimento, è opportuno adottare disposizioni che permettano all’organizzazione stessa di recuperare il valore residuo degli investimenti, qualora gli stessi siano di proprietà del socio o dell’organizzazione.
(43)
Per garantire la corretta applicazione del regime di aiuto è opportuno precisare le informazioni da inserire nella domanda di aiuto e le procedure per il pagamento del medesimo. Per evitare difficoltà di tesoreria è opportuno dare alle organizzazioni di produttori la possibilità di beneficiare di anticipi, previa costituzione di una cauzione di importo adeguato. Per motivi analoghi, deve essere disponibile un sistema alternativo per il rimborso delle spese già sostenute.
(44)
Gli ortofrutticoli sono prodotti deperibili e la produzione è imprevedibile. La presenza di eccedenze anche non eccessive può creare turbative considerevoli sul mercato. È opportuno stabilire disposizioni specifiche relative alla portata e all’applicazione di misure di prevenzione e gestione delle crisi per i prodotti elencati all’articolo 1, paragrafo 1, lettera i), del regolamento (CE) n. 1234/2007. È opportuno che tali disposizioni offrano, per quanto possibile, flessibilità e rapidità di applicazione in tempo di crisi e consentano agli Stati membri e alle stesse organizzazioni di produttori di prendere le decisioni del caso. Nondimeno, tali disposizioni devono prevenire gli abusi e fissare limiti, anche finanziari, al ricorso a determinate misure. Inoltre esse devono garantire il pieno rispetto delle condizioni fitosanitarie e ambientali.
(45)
Per quanto riguarda i ritiri dal mercato, è opportuno adottare disposizioni specifiche per tener conto dell’impatto potenziale della misura. In particolare, occorre adottare norme relative al dispositivo di sostegno rinforzato previsto per i prodotti ortofrutticoli ritirati dal mercato che sono distribuiti gratuitamente come aiuto umanitario da organizzazioni caritative e talune altre opere o istituzioni. Per agevolare la distribuzione gratuita è opportuno prevedere la possibilità di autorizzare le organizzazioni e le istituzioni caritative a chiedere un contributo simbolico ai destinatari finali dei prodotti ritirati dal mercato, se questi sono stati sottoposti a trasformazione. Inoltre, è necessario fissare massimali per il sostegno ai prodotti ritirati dal mercato, in modo da impedire che il ritiro dal mercato si trasformi sistematicamente in uno sbocco alternativo all’immissione dei prodotti sul mercato. In questo contesto, per i prodotti già soggetti a massimali dell’indennità di ritiro fissata dall’Unione ai sensi dell’allegato V del regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore degli ortofrutticoli (3), è opportuno continuare ad applicare detti massimali, eventualmente maggiorati per tener conto del fatto che i ritiri sono attualmente cofinanziati. Per altri prodotti, per i quali l’esperienza non ha finora evidenziato un rischio di ritiri eccessivi, è opportuno conferire agli Stati membri la facoltà di fissare massimali del sostegno. In ogni caso è comunque opportuno, per gli stessi motivi, fissare un limite quantitativo ai ritiri per prodotto e per organizzazione di produttori.
(46)
Occorre adottare le modalità relative all’aiuto finanziario nazionale che gli Stati membri possono concedere in regioni dell’Unione in cui il livello di organizzazione dei produttori è particolarmente scarso, con una definizione di cosa si intende per livello di organizzazione scarso. Occorre prevedere le procedure per l’approvazione del suddetto aiuto nazionale, per l’approvazione del rimborso dell’aiuto da parte dell’Unione nonché per la fissazione dell’importo e dell’aliquota del rimborso. Tali procedure dovrebbero riflettere quelle attualmente in vigore.
(47)
È necessario adottare disposizioni specifiche, in particolare disposizioni procedurali, in merito alle condizioni alle quali le regole adottate dalle organizzazioni di produttori o dalle associazioni di organizzazioni di produttori del settore ortofrutticolo possono essere estese a tutti i produttori stabiliti in una determinata circoscrizione economica. Nei casi in cui la produzione è venduta sull’albero, occorre precisare quali regole devono essere estese rispettivamente ai produttori e agli acquirenti.
(48)
Per monitorare le importazioni di mele e garantire che non passino inosservati bruschi aumenti delle importazioni di mele in un periodo di tempo relativamente breve, nel 2006 è stato introdotto, quale strumento transitorio, il regime di titoli di importazione per le mele di cui al codice della nomenclatura combinata (codice NC) 0808 10 80. Nel frattempo sono stati messi a punto nuovi mezzi precisi di monitoraggio delle importazioni di mele, meno onerosi per gli operatori del vigente regime dei titoli. È pertanto opportuno che l’obbligo della presentazione di titoli di importazione per le mele del codice NC 0808 10 80 cessi di applicarsi a breve.
(49)
Occorre adottare disposizioni specifiche riguardanti il regime del prezzo di entrata degli ortofrutticoli. Poiché la maggior parte degli ortofrutticoli deperibili sono forniti in conto consegna, è particolarmente difficile determinare il valore di tali prodotti. È necessario stabilire i possibili metodi di calcolo del prezzo di entrata in base al quale i prodotti importati sono classificati nella tariffa doganale comune. In particolare, occorre fissare valori forfettari di importazione in base alla media ponderata dei prezzi medi dei prodotti e adottare una disposizione particolare per i casi in cui non siano disponibili i prezzi dei prodotti di una determinata origine. È opportuno prevedere la costituzione di una cauzione, in determinate circostanze, a garanzia della corretta applicazione del sistema.
(50)
Occorre adottare disposizioni specifiche in merito ai dazi di importazione addizionali, rispetto a quelli previsti dalla tariffa doganale comune, che possono essere imposti a taluni prodotti. I dazi addizionali possono essere imposti se i volumi di importazione dei prodotti superano i livelli limite stabiliti per prodotto e per periodo di applicazione. Le merci in viaggio verso l’Unione sono esenti dall’applicazione dei dazi addizionali e perciò occorre prevedere disposizioni specifiche per queste merci.
(51)
È opportuno disporre un adeguato monitoraggio e un’adeguata valutazione dei programmi e dei regimi in corso, per permettere alle organizzazioni di produttori e agli Stati membri di valutarne l’efficienza e l’efficacia.
(52)
È opportuno adottare disposizioni riguardanti il tipo, il formato e i mezzi di trasmissione delle comunicazioni necessarie ai fini dell’attuazione del presente regolamento. Tali disposizioni devono includere le comunicazioni che i produttori e le organizzazioni di produttori sono tenuti a trasmettere agli Stati membri e quelle che gli Stati membri sono tenuti a trasmettere alla Commissione, come pure le conseguenze derivanti da una trasmissione tardiva o imprecisa di tali comunicazioni.
(53)
Occorre adottare misure relative ai controlli necessari per garantire la corretta applicazione del presente regolamento e del regolamento (CE) n. 1234/2007, nonché alle sanzioni da irrogare per le irregolarità riscontrate. Tali misure riguardano sia i controlli e le sanzioni specificamente previsti a livello dell’Unione, sia eventuali controlli e sanzioni nazionali supplementari. I controlli e le sanzioni devono essere efficaci, dissuasivi e proporzionati. Occorre adottare le disposizioni necessarie per risolvere i casi di errore palese, di forza maggiore e altre circostanze eccezionali in modo da garantire la parità di trattamento dei produttori. È opportuno adottare disposizioni per i casi di situazioni create artificialmente in modo da evitare che possano derivarne eventuali vantaggi.
(54)
Occorre adottare disposizioni per portare avanti una transizione armoniosa dal regime previgente, istituito dal regolamento (CE) n. 2200/96 del Consiglio, dal regolamento (CE) n. 2201/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, relativo all’organizzazione comune dei mercati nel settore dei prodotti trasformati a base di ortofrutticoli (4) e dal regolamento (CE) n. 2202/96 del Consiglio, del 28 ottobre 1996, che istituisce un regime di aiuti ai produttori di taluni agrumi (5), al nuovo regime istituito dal regolamento (CE) n. 1182/2007 del Consiglio, del 26 settembre 2007, recante norme specifiche per il settore ortofrutticolo, recante modifica delle direttive 2001/112/CE e 2001/113/CE e dei regolamenti (CEE) n. 827/68, (CE) n. 2200/96, (CE) n. 2201/96, (CE) n. 2826/2000, (CE) n. 1782/2003 e (CE) n. 318/2006 e che abroga il regolamento (CE) n. 2202/96 (6) e successivamente al regolamento (CE) n. 1234/2007 e al regolamento (CE) n. 1580/2007 e infine al presente regolamento, e all’attuazione delle disposizioni transitorie previste dall’articolo 203 bis del regolamento (CE) n. 1234/2007.
(55)
Per limitare gli effetti dell’abolizione del regime dei titoli di importazione per le mele sui flussi commerciali, è necessario che il disposto dell’articolo 134 del regolamento (CE) n. 1580/2007 continui ad applicarsi fino al 31 agosto 2011.
(56)
Il comitato di gestione per l’organizzazione comune dei mercati agricoli non si è pronunciato nel termine impartito dal suo presidente,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
TITOLO I
DISPOSIZIONI INTRODUTTIVE
Articolo 1
Campo di applicazione e significato dei termini
1. Il presente regolamento reca le modalità di applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 per quanto riguarda i settori degli ortofrutticoli freschi e degli ortofrutticoli trasformati.
Tuttavia, i titoli II e III del presente regolamento si applicano unicamente ai prodotti del settore degli ortofrutticoli di cui all’articolo 1, paragrafo 1, lettera i), del regolamento (CE) n. 1234/2007 ed ai prodotti destinati esclusivamente alla trasformazione.
2. Salvo disposizione contraria del presente regolamento, i termini utilizzati nel regolamento (CE) n. 1234/2007 hanno lo stesso significato quando sono utilizzati nel presente regolamento.
Articolo 2
Campagne di commercializzazione
Le campagne di commercializzazione dei prodotti ortofrutticoli freschi e dei prodotti ortofrutticoli trasformati vanno dal 1o gennaio al 31 dicembre.
TITOLO II
CLASSIFICAZIONE DEI PRODOTTI
CAPO I
Disposizioni generali
Articolo 3
Norme di commercializzazione; detentori
1. I requisiti di cui all’articolo 113 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 costituiscono la norma di commercializzazione generale. La norma di commercializzazione generale è descritta dettagliatamente nella parte A dell’allegato I del presente regolamento.
Gli ortofrutticoli cui non si applica una norma di commercializzazione specifica devono essere conformi alla norma di commercializzazione generale. Tuttavia, i prodotti si considerano conformi alla norma di commercializzazione generale se il detentore è in grado di dimostrare che sono conformi ad una norma applicabile adottata dalla Commissione economica per l’Europa delle Nazioni Unite (UNECE).
2. Le norme di commercializzazione specifiche di cui all’articolo 113, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007 figurano nella parte B dell’allegato I del presente regolamento con riguardo ai seguenti prodotti:
a)
mele;
b)
agrumi;
c)
kiwi;
d)
lattughe, indivie ricce e scarole;
e)
pesche e nettarine;
f)
pere;
g)
fragole;
h)
peperoni dolci;
i)
uve da tavola;
j)
pomodori.
3. Ai fini dell’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, si intende per «detentore» la persona fisica o giuridica materialmente in possesso dei prodotti in questione.
Articolo 4
Esenzioni e deroghe all’applicazione delle norme di commercializzazione
1. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, non sono soggetti all’obbligo di conformità alle norme di commercializzazione:
a)
a condizione che siano chiaramente contrassegnati con la dicitura «destinati alla trasformazione» o «destinati all’alimentazione animale» o qualsiasi altra dicitura equivalente, i prodotti
i)
destinati alla trasformazione industriale, o
ii)
destinati all’alimentazione animale o ad altri usi non alimentari;
b)
i prodotti che il produttore cede, nella propria azienda, al consumatore per il fabbisogno personale di quest’ultimo;
c)
i prodotti riconosciuti mediante decisione della Commissione, adottata su richiesta di uno Stato membro secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, come prodotti di una data regione venduti al dettaglio in tale regione per soddisfare un consumo locale tradizionale notorio;
d)
i prodotti che sono stati sottoposti a operazioni di mondatura o taglio che li hanno resi «pronti al consumo» o «pronti da cucinare»;
e)
i prodotti commercializzati come germogli commestibili, dopo la germinazione di semi di piante classificate come ortofrutticoli ai sensi dell’articolo 1, paragrafo 1, lettera i), e dell’allegato I, parte IX, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, non sono soggetti all’obbligo di conformità alle norme di commercializzazione all’interno di una data regione di produzione:
a)
i prodotti venduti o consegnati dal produttore a centri di condizionamento e di imballaggio o a centri di deposito, oppure avviati dall’azienda del produttore verso tali centri e
b)
i prodotti avviati da centri di deposito verso centri di condizionamento e di imballaggio.
3. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri possono esentare dall’obbligo di conformità alle norme di commercializzazione specifiche i prodotti presentati per la vendita al dettaglio al consumatore per il fabbisogno personale di quest’ultimo ed etichettati con la dicitura «prodotti destinati alla trasformazione» o qualsiasi altra dicitura equivalente e destinati alla trasformazione, diversi da quelli di cui al paragrafo 1, lettera a), punto i), del presente articolo.
4. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri possono esentare dall’obbligo di conformità alle norme di commercializzazione i prodotti venduti direttamente dal produttore al consumatore per il fabbisogno personale di quest’ultimo su mercati riservati esclusivamente ai produttori di una data zona di produzione definita dagli Stati membri.
5. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007 per quanto riguarda le norme di commercializzazione specifiche, gli ortofrutticoli che non appartengono alla categoria «Extra» possono presentare, nelle fasi successive alla spedizione, una lieve riduzione dello stato di freschezza e di turgore e un lieve deterioramento dovuto al loro sviluppo e alla loro deperibilità.
6. In deroga all’articolo 113 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, non sono soggetti all’obbligo di conformità alla norma di commercializzazione generale:
a)
i funghi non di coltivazione di cui al codice NC 0709 59;
b)
i capperi di cui al codice NC 0709 90 40;
c)
le mandorle amare di cui al codice NC 0802 11 10;
d)
le mandorle sgusciate di cui al codice NC 0802 12;
e)
le nocciole sgusciate di cui al codice NC 0802 22;
f)
le noci comuni sgusciate di cui al codice NC 0802 32;
g)
i pinoli o semi del pino domestico di cui al codice NC 0802 90 50;
h)
i pistacchi di cui al codice NC 0802 50 00;
i)
le noci macadamia di cui al codice NC 0802 60 00;
j)
le noci di pecàn di cui al codice ex NC 0802 90 20;
k)
altre frutta a guscio di cui al codice NC 0802 90 85;
l)
le banane da cuocere essiccate di cui al codice NC 0803 00 90;
m)
gli agrumi secchi di cui al codice NC 0805;
n)
i miscugli di noci tropicali di cui al codice NC 0813 50 31;
o)
i miscugli di altre frutta a guscio di cui al codice NC 0813 50 39;
p)
lo zafferano di cui al codice NC 0910 20.
7. All’autorità competente dello Stato membro è fornita la prova che i prodotti di cui al paragrafo 1, lettera a), e al paragrafo 2 soddisfano le condizioni previste, in particolare per quanto concerne la destinazione d’uso.
Articolo 5
Indicazioni esterne
1. Le indicazioni previste dal presente capo sono riportate a caratteri leggibili e visibili su uno dei lati dell’imballaggio, mediante stampatura diretta indelebile o mediante etichetta integrata nell’imballaggio o fissata ad esso.
2. Per le merci spedite alla rinfusa, caricate direttamente su un mezzo di trasporto, le indicazioni di cui al paragrafo 1 sono riportate su un documento che accompagna la merce o su una scheda collocata in modo visibile all’interno del mezzo di trasporto.
3. Nel caso dei contratti a distanza di cui all’articolo 2, paragrafo 1, della direttiva 97/7/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (7), la conformità alle norme di commercializzazione richiede che le indicazioni esterne siano disponibili prima della conclusione del contratto.
4. Le fatture e i documenti di accompagnamento, escluse le ricevute per il consumatore, recano il nome e il paese di origine dei prodotti e, se del caso, la categoria, la varietà o il tipo commerciale se ciò è richiesto da una norma di commercializzazione specifica, oppure indicano che il prodotto è destinato alla trasformazione.
Articolo 6
Indicazioni esterne per le merci vendute al minuto
1. Nella fase della vendita al minuto, le indicazioni esterne previste dal presente capo sono presentate in modo chiaro e leggibile. I prodotti possono essere posti in vendita a condizione che il rivenditore esponga accanto ad essi, in caratteri chiari e leggibili, le informazioni relative al paese di origine e, se del caso, alla categoria e alla varietà o al tipo commerciale in modo tale da non indurre in errore il consumatore.
2. Per i prodotti presentati in imballaggi preconfezionati ai sensi della direttiva 2000/13/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (8), è indicato il peso netto, oltre a tutte le indicazioni previste dalle norme di commercializzazione. Tuttavia, per i prodotti venduti al pezzo, l’obbligo di indicare il peso netto non si applica se il numero di pezzi può essere chiaramente visto e facilmente contato dall’esterno o se tale numero è indicato sull’etichetta.
Articolo 7
Miscugli
1. La commercializzazione di imballaggi di peso netto pari o inferiore a 5 kg contenenti miscugli di ortofrutticoli freschi di specie diverse è autorizzata a condizione che:
a)
i prodotti siano omogenei per quanto riguarda la qualità e ciascun prodotto sia conforme alla norma di commercializzazione specifica pertinente o, in assenza di una norma di commercializzazione specifica per un determinato prodotto, alla norma di commercializzazione generale;
b)
sugli imballaggi sia apposta un’etichetta appropriata, conformemente al presente capo e
c)
il miscuglio non sia tale da indurre in errore i consumatori.
2. I requisiti di cui al paragrafo 1, lettera a), non si applicano ai prodotti inclusi in un miscuglio diversi dai prodotti del settore ortofrutticolo di cui all’articolo 1, paragrafo 1, lettera i), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Se gli ortofrutticoli presenti in un miscuglio provengono da più di uno Stato membro o paese terzo, il nome completo dei paesi di origine può essere sostituito, secondo il caso, da una delle seguenti diciture:
a)
«miscuglio di prodotti ortofrutticoli dell’UE»;
b)
«miscuglio di prodotti ortofrutticoli dei paesi terzi»;
c)
«miscuglio di prodotti ortofrutticoli dell’UE e dei paesi terzi».
CAPO II
Controlli della conformità alle norme di commercializzazione
Sezione 1
Disposizioni generali
Articolo 8
Ambito di applicazione
Il presente capo stabilisce le norme relative ai controlli di conformità, ossia i controlli effettuati sugli ortofrutticoli in tutte le fasi di commercializzazione al fine di verificare che essi siano conformi alle norme di commercializzazione e alle altre disposizioni di cui al presente titolo e agli articoli 113 e 113 bis del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 9
Autorità di coordinamento e organismi di controllo
1. Gli Stati membri designano:
a)
un’unica autorità competente incaricata del coordinamento e dei contatti nelle materie disciplinate dal presente capo, in appresso denominata «l’autorità di coordinamento» e
b)
uno o più organismi di controllo incaricati dell’applicazione del presente capo, in appresso «gli organismi di controllo».
Le autorità di coordinamento e gli organismi di controllo di cui al primo comma possono essere pubblici o privati. Tuttavia, in entrambi i casi essi fanno capo agli Stati membri.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione:
a)
il nome e l’indirizzo, postale ed elettronico, dell’autorità di coordinamento che hanno designato in applicazione del paragrafo 1, lettera a);
b)
il nome e l’indirizzo, postale ed elettronico, degli organismi di controllo che hanno designato in applicazione del paragrafo 1, lettera b) e
c)
la definizione precisa delle rispettive sfere di competenza degli organismi di controllo designati.
3. L’autorità di coordinamento può coincidere con l’organismo di controllo o con uno degli organismi di controllo o con qualsiasi altro organismo designato in conformità del paragrafo 1.
4. La Commissione pubblica l’elenco delle autorità di coordinamento designate dagli Stati membri nei modi che ritiene opportuni.
Articolo 10
Banca dati degli operatori
1. Gli Stati membri creano una banca dati degli operatori del settore ortofrutticolo in cui figurano, alle condizioni definite dal presente articolo, gli operatori che partecipano alla commercializzazione degli ortofrutticoli soggetti a norme di commercializzazione stabilite in applicazione dell’articolo 113 del regolamento (CE) n. 1234/2007.
A tal fine gli Stati membri possono utilizzare una o più banche dati già create per altri scopi.
2. Ai fini del presente regolamento si intende per «operatore» qualsiasi persona fisica o giuridica:
a)
che detiene ortofrutticoli soggetti a norme di commercializzazione al fine di
i)
esporli o metterli in vendita;
ii)
venderli o
iii)
commercializzarli in ogni altro modo o
b)
che svolge effettivamente una delle attività di cui alla lettera a) con riguardo ad ortofrutticoli soggetti a norme di commercializzazione.
Le attività di cui al primo comma, lettera a), riguardano:
a)
la vendita a distanza, via internet o con altri canali;
b)
le stesse attività svolte dalla persona fisica o giuridica per proprio conto o a nome di terzi e
c)
le stesse attività svolte nell’Unione e/o nell’ambito di esportazioni a destinazione di paesi terzi e/o di importazioni in provenienza da paesi terzi.
3. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni per la registrazione o meno, nella banca dati, delle seguenti categorie di operatori:
a)
gli operatori che, per l’attività svolta, sono esonerati, ai sensi dell’articolo 4, dall’obbligo di conformarsi alle norme di commercializzazione e
b)
le persone fisiche o giuridiche la cui attività nel settore degli ortofrutticoli si limita al trasporto delle merci oppure alla vendita al minuto.
4. Se la banca dati degli operatori è costituita da vari elementi distinti, l’autorità di coordinamento garantisce l’uniformità della banca dati e dei suoi elementi, nonché dei loro aggiornamenti. Gli aggiornamenti della banca dati sono realizzati in particolare utilizzando le informazioni acquisite nel corso dei controlli di conformità.
5. La banca dati contiene i seguenti dati per ogni operatore:
a)
il numero di registrazione, il nome e l’indirizzo;
b)
le informazioni necessarie ai fini della sua classificazione in una delle categorie di rischio di cui all’articolo 11, paragrafo 2, in particolare la posizione che occupa nella catena commerciale e un’indicazione dell’importanza dell’impresa;
c)
informazioni relative alle risultanze di controlli precedenti compiuti presso ciascun operatore;
d)
qualsiasi altra informazione ritenuta necessaria ai fini del controllo, come ad esempio le informazioni relative all’esistenza di un sistema di assicurazione della qualità o di un sistema di autocontrollo connesso alla conformità alle norme di commercializzazione.
Gli aggiornamenti della banca dati sono realizzati in particolare utilizzando le informazioni acquisite nel corso dei controlli di conformità.
6. Gli operatori sono tenuti a fornire le informazioni che gli Stati membri ritengono necessarie per la costituzione e l’aggiornamento della banca dati. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni alle quali sono registrati nella banca dati nazionale gli operatori che non sono stabiliti sul loro territorio, ma che vi svolgono la loro attività.
Sezione 2
Controlli di conformità effettuati dagli Stati membri
Articolo 11
Controlli di conformità
1. Gli Stati membri provvedono affinché i controlli di conformità siano effettuati in maniera selettiva, in base a un’analisi di rischio e con una frequenza adeguata, in modo da garantire il rispetto delle norme di commercializzazione e delle altre disposizioni del presente titolo e degli articoli 113 e 113 bis del regolamento (CE) n. 1234/2007.
I criteri per la valutazione del rischio includono l’esistenza del certificato di conformità di cui all’articolo 14, rilasciato da un’autorità competente di un paese terzo i cui controlli di conformità sono stati riconosciuti ai sensi dell’articolo 15. L’esistenza di tale certificato è considerata un fattore di riduzione del rischio di non conformità.
I criteri per la valutazione del rischio possono altresì includere:
a)
la natura del prodotto, il periodo di produzione, il prezzo del prodotto, le condizioni atmosferiche, le operazioni di imballaggio e di movimentazione, le condizioni di magazzinaggio, il paese di origine, i mezzi di trasporto o il volume della partita;
b)
le dimensioni degli operatori, la posizione che occupano nella catena commerciale, il volume o il valore di quanto commercializzano, la loro gamma di prodotti, la zona di distribuzione o il tipo di attività svolte (magazzinaggio, cernita, imballaggio o vendita);
c)
l’esito di controlli svolti precedentemente, incluso il numero e il tipo di difetti riscontrati, la qualità abituale dei prodotti commercializzati, il livello dell’attrezzatura tecnica utilizzata;
d)
l’affidabilità dei sistemi di assicurazione della qualità o dei sistemi di autocontrollo degli operatori con riguardo alla conformità alle norme di commercializzazione;
e)
il luogo in cui viene svolto il controllo, in particolare se si tratta del punto di primo ingresso nell’Unione o del luogo in cui i prodotti sono confezionati o caricati;
f)
ogni altra informazione che possa far supporre un rischio di non conformità.
2. L’analisi del rischio si basa sulle informazioni contenute nella banca dati degli operatori di cui all’articolo 10 e classifica gli operatori in categorie di rischio.
Gli Stati membri fissano anticipatamente:
a)
i criteri per la valutazione del rischio di non conformità delle partite;
b)
sulla base di un’analisi del rischio per ciascuna categoria di rischio, le percentuali minime di operatori e di partite e/o di quantitativi da sottoporre a un controllo di conformità.
Sulla base di un’analisi del rischio, gli Stati membri possono decidere di non svolgere controlli selettivi su prodotti non soggetti a norme di commercializzazione specifiche.
3. Se dai controlli emergono irregolarità significative, gli Stati membri aumentano la frequenza dei controlli relativi agli operatori, ai prodotti, al luogo di origine o ad altri parametri.
4. Gli operatori sono tenuti a comunicare agli organismi di controllo tutte le informazioni che questi ultimi ritengono necessarie per l’organizzazione e l’esecuzione dei controlli di conformità.
Articolo 12
Operatori riconosciuti
1. Gli Stati membri possono autorizzare gli operatori classificati nella categoria di rischio più bassa e che offrono particolari garanzie quanto alla conformità alle norme di commercializzazione ad apporre su ciascun imballaggio, nella fase della spedizione, l’etichetta il cui facsimile figura nell’allegato II e/o a firmare il certificato di conformità di cui all’articolo 14.
2. Tale autorizzazione è concessa per un periodo di almeno un anno.
3. Gli operatori che si avvalgono di tale possibilità devono:
a)
disporre di addetti al controllo che abbiano ricevuto una formazione riconosciuta dagli Stati membri;
b)
possedere attrezzature adeguate per il condizionamento e l’imballaggio dei prodotti;
c)
impegnarsi ad eseguire controlli di conformità sulle merci che spediscono e tenere un registro con i dati relativi a tutti i controlli effettuati.
4. Lo Stato membro revoca l’autorizzazione all’operatore che non soddisfa più i requisiti previsti per la concessione dell’autorizzazione.
5. In deroga al paragrafo 1, gli operatori autorizzati possono continuare ad utilizzare fino ad esaurimento delle scorte i facsimili di etichetta che erano conformi al regolamento (CE) n. 1580/2007 alla data del 30 giugno 2009.
Le autorizzazioni concesse agli operatori anteriormente al 1o luglio 2009 continuano ad applicarsi per il periodo per il quale sono state concesse.
Articolo 13
Accettazione delle dichiarazioni in dogana
1. Le dogane possono accettare le dichiarazioni di esportazione e/o le dichiarazioni di immissione in libera pratica relative ai prodotti soggetti a norme di commercializzazione specifiche solo a condizione che:
a)
le merci siano accompagnate da un certificato di conformità, o
b)
l’organismo di controllo competente abbia informato l’autorità doganale che per le partite in questione è stato rilasciato un certificato di conformità, o
c)
l’organismo di controllo competente abbia informato l’autorità doganale di non aver rilasciato un certificato di conformità per le partite in questione poiché esse non necessitavano di un controllo in esito all’analisi del rischio di cui all’articolo 11, paragrafo 1.
Tale accettazione non pregiudica l’eventuale effettuazione di controlli di conformità da parte degli Stati membri ai sensi dell’articolo 11.
2. Il paragrafo 1 si applica altresì ai prodotti soggetti alla norma di commercializzazione generale di cui all’allegato I, parte A, e ai prodotti di cui all’articolo 4, paragrafo 1, lettera a), qualora lo Stato membro interessato lo ritenga necessario in esito all’analisi di rischio di cui all’articolo 11, paragrafo 1.
Articolo 14
Certificato di conformità
1. Un’autorità competente può rilasciare un certificato di conformità che attesta la conformità dei prodotti alla pertinente norma di commercializzazione (in appresso «certificato»). Il certificato ad uso delle autorità competenti dell’Unione figura nell’allegato III.
I paesi terzi di cui all’articolo 15, paragrafo 4, possono utilizzare i propri certificati invece dei certificati rilasciati dalle autorità competenti dell’Unione, purché contengano informazioni almeno equivalenti a quelle del certificato dell’Unione. La Commissione rende disponibili, con i mezzi che ritiene appropriati, i facsimili di tali certificati dei paesi terzi.
2. Tali certificati possono essere rilasciati in formato cartaceo con firma originale o in formato elettronico autenticato con firma elettronica.
3. Ogni certificato reca il timbro dell’autorità competente e la firma della persona o delle persone abilitate a firmarlo.
4. Il certificato è redatto in almeno una delle lingue ufficiali dell’Unione.
5. Ogni certificato reca un numero di serie che lo identifica. L’autorità competente conserva una copia di ogni certificato rilasciato.
6. In deroga al paragrafo 1, primo comma, gli Stati membri possono continuare ad utilizzare fino ad esaurimento delle scorte i certificati di conformità che erano conformi al regolamento (CE) n. 1580/2007 alla data del 30 giugno 2009.
Sezione 3
Controlli di conformità effettuati dai paesi terzi
Articolo 15
Riconoscimento dei controlli di conformità effettuati dai paesi terzi prima dell’importazione nell’Unione
1. A richiesta di un paese terzo, secondo la procedura di cui all’articolo 195, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007, la Commissione può riconoscere i controlli di conformità alle norme di commercializzazione specifiche effettuati da tale paese prima dell’importazione nell’Unione.
2. Il riconoscimento di cui al paragrafo 1 può essere concesso ai paesi terzi che rispettano le norme di commercializzazione dell’Unione, o norme almeno equivalenti, per i prodotti che esportano nell’Unione.
Il riconoscimento indica l’autorità competente del paese terzo sotto la cui responsabilità sono compiuti i controlli di cui al paragrafo 1. Tale autorità cura i contatti con l’Unione. Il riconoscimento precisa altresì gli organismi di controllo del paese terzo a cui è affidata l’esecuzione dei controlli appropriati.
Il riconoscimento verte esclusivamente sui prodotti originari di tale paese terzo e può essere limitato a certi prodotti.
3. Gli organismi di controllo del paese terzo sono ufficiali o ufficialmente riconosciuti dall’autorità di cui al paragrafo 2, offrono garanzie soddisfacenti e dispongono del personale, del materiale e delle attrezzature necessarie all’esecuzione dei controlli secondo i metodi di cui all’articolo 17, paragrafo 1, o metodi equivalenti.
4. L’elenco dei paesi terzi i cui controlli di conformità sono stati riconosciuti ai sensi del presente articolo e l’elenco dei relativi prodotti figurano nell’allegato IV.
La Commissione rende disponibili, con i mezzi che ritiene appropriati, gli estremi delle autorità ufficiali e degli organismi di controllo interessati.
Articolo 16
Sospensione del riconoscimento dei controlli di conformità
La Commissione può sospendere il riconoscimento dei controlli di conformità se emerge, per un numero significativo di partite e/o per quantità ingenti, che le merci non corrispondono ai dati indicati nei certificati di conformità rilasciati dagli organismi di controllo dei paesi terzi.
Sezione 4
Metodi di controllo
Articolo 17
Metodi di controllo
1. I controlli di conformità previsti nel presente capo, eccetto quelli eseguiti nella fase della vendita al minuto al consumatore finale, si effettuano, salvo disposizione contraria del presente regolamento, secondo i metodi di controllo descritti nell’allegato V.
Gli Stati membri stabiliscono modalità specifiche per il controllo della conformità nella fase della vendita al minuto al consumatore.
2. Se dal controllo emerge che le merci sono conformi alle norme di commercializzazione, il competente organismo di controllo può rilasciare il certificato di conformità di cui all’allegato III.
3. In caso di non conformità alle norme, l’organismo di controllo rilascia un attestato di non conformità per l’operatore o il suo rappresentante. Le merci oggetto di un attestato di non conformità non possono essere spostate senza l’autorizzazione dell’organismo di controllo che l’ha rilasciato. Tale autorizzazione può essere subordinata al rispetto di condizioni stabilite dall’organismo di controllo.
Gli operatori possono decidere di rendere conforme la merce o parte di essa. La merce resa conforme non può essere commercializzata prima che l’organismo di controllo competente si accerti della conformità della merce con i mezzi ritenuti idonei. L’organismo di controllo competente rilascia, se del caso, il certificato di conformità di cui all’allegato III per la partita o la parte della partita resa conforme.
Se un organismo di controllo accoglie la richiesta di un operatore di rendere conforme la merce in uno Stato membro diverso da quello nel quale è stato eseguito il controllo che ne ha accertato la non conformità, l’operatore ne informa l’organismo di controllo competente dello Stato membro di destinazione della partita non conforme. Lo Stato membro che rilascia l’attestato di non conformità ne trasmette copia agli altri Stati membri interessati, incluso lo Stato membro di destinazione della partita non conforme.
Se la merce non può essere resa conforme, né essere destinata all’alimentazione animale, alla trasformazione industriale o a qualsiasi altro uso non alimentare, l’organismo di controllo può, se necessario, chiedere agli operatori di prendere misure adeguate allo scopo di garantire che i prodotti considerati non siano commercializzati.
Gli operatori comunicano le informazioni che gli Stati membri giudicano necessarie ai fini dell’applicazione del presente paragrafo.
Sezione 5
Comunicazioni
Articolo 18
Comunicazioni
1. Lo Stato membro nel cui territorio sia riscontrata la non conformità alle norme di commercializzazione di una partita di merci provenienti da un altro Stato membro, a causa di difetti o alterazioni già constatabili nei prodotti all’atto del condizionamento, ne informa immediatamente la Commissione e gli altri Stati membri eventualmente interessati.
2. Lo Stato membro nel cui territorio sia stata respinta l’immissione in libera pratica di una partita di merci provenienti da un paese terzo a causa della non conformità alle norme di commercializzazione ne informa immediatamente la Commissione, gli Stati membri eventualmente interessati e il paese terzo interessato incluso nell’elenco di cui all’allegato IV.
3. Gli Stati membri comunicano alla Commissione le disposizioni previste dai loro sistemi di controllo e di analisi del rischio. Essi comunicano alla Commissione qualsiasi ulteriore modifica di tali sistemi.
4. Gli Stati membri comunicano alla Commissione e agli altri Stati membri una sintesi dei risultati dei controlli effettuati in tutte le fasi di commercializzazione in un determinato anno entro il 30 giugno dell’anno successivo.
5. Le comunicazioni di cui ai paragrafi da 1 a 4 sono effettuate con i mezzi specificati dalla Commissione.
TITOLO III
ORGANIZZAZIONI DI PRODUTTORI
CAPO I
Requisiti e riconoscimento
Sezione 1
Definizioni
Articolo 19
Definizioni
1. Ai fini del presente titolo si intende per:
a)
«produttore», un agricoltore ai sensi dell’articolo 2, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007;
b)
«socio produttore», un produttore o una cooperativa di produttori, socio di un’organizzazione di produttori o di un’associazione di organizzazioni di produttori;
c)
«filiale», impresa nella quale una o più organizzazioni di produttori o le loro associazioni detengono una partecipazione e che contribuisce al conseguimento degli obiettivi dell’organizzazione di produttori o dell’associazione di organizzazioni di produttori;
d)
«organizzazione di produttori transnazionale», qualsiasi organizzazione in cui almeno un’azienda appartenente ai produttori è situata in uno Stato membro diverso da quello in cui ha sede l’organizzazione di produttori;
e)
«associazione transnazionale di organizzazioni di produttori», qualsiasi associazione di organizzazioni di produttori in cui almeno una delle organizzazioni associate è situata in uno Stato membro diverso da quello in cui ha sede l’associazione;
f)
«obiettivo di convergenza», l’obiettivo dell’azione a favore degli Stati membri e delle regioni meno sviluppati conformemente alla legislazione dell’Unione che disciplina il Fondo europeo di sviluppo regionale, il Fondo sociale europeo e il Fondo di coesione per il periodo dal 1o gennaio 2007 al 31 dicembre 2013;
g)
«misura»,
i)
azioni finalizzate alla pianificazione della produzione, incluso l’acquisto di immobilizzazioni,
ii)
azioni finalizzate al miglioramento o al mantenimento della qualità dei prodotti, incluso l’acquisto di immobilizzazioni,
iii)
azioni finalizzate al miglioramento della commercializzazione, incluso l’acquisto di immobilizzazioni, come pure le attività di promozione e comunicazione diverse da quelle contemplate al punto vi),
iv)
ricerca e produzione per fini sperimentali, incluso l’acquisto di immobilizzazioni,
v)
azioni di formazione diverse da quelle contemplate al punto vi) e azioni finalizzate a incoraggiare il ricorso ai servizi di consulenza,
vi)
uno dei sei strumenti di prevenzione e gestione delle crisi elencati all’articolo 103 quater, paragrafo 2, primo comma, lettere da a) a f), del regolamento (CE) n. 1234/2007,
vii)
azioni ambientali di cui all’articolo 103 quater, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, incluso l’acquisto di immobilizzazioni,
viii)
altre azioni, compreso l’acquisto di immobilizzazioni diverse da quelle contemplate ai punti i), ii), iii), iv) e vii), che rispondono ad uno o più obiettivi di cui all’articolo 103 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007;
h)
«azione», una specifica attività o uno specifico strumento destinato a conseguire un preciso obiettivo operativo che concorra al raggiungimento di uno o più obiettivi di cui all’articolo 103 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007;
i)
«sottoprodotto», un prodotto ottenuto dalla preparazione di un prodotto ortofrutticolo, che possiede un suo valore economico ma che non costituisce il principale risultato ricercato;
j)
«preparazione», le attività preparatorie quali la pulitura, il taglio, la sbucciatura, la mondatura e l’essiccazione di prodotti ortofrutticoli senza trasformarli in ortofrutticoli trasformati;
k)
«livello interprofessionale» ai sensi dell’articolo 103 quinquies, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, una o più delle attività elencate all’articolo 123, paragrafo 3, lettera c), dello stesso regolamento approvate dallo Stato membro e gestite congiuntamente da un’organizzazione di produttori o da un’associazione di organizzazioni di produttori e da almeno un altro operatore attivo nella filiera della trasformazione e/o della distribuzione;
l)
«indicatore iniziale», un indicatore che rispecchia una situazione esistente o una tendenza in atto all’inizio di un periodo di programmazione, in grado di fornire informazioni utili:
i)
nell’analisi della situazione iniziale, per stabilire una strategia nazionale per programmi operativi sostenibili o per stabilire un programma operativo,
ii)
quale riferimento per la valutazione dei risultati e dell’impatto di una strategia nazionale o di un programma operativo, e/o
iii)
nell’interpretazione dei risultati e dell’impatto di una strategia nazionale o di un programma operativo.
2. Gli Stati membri definiscono, in funzione delle proprie strutture giuridiche e amministrative nazionali, le persone giuridiche tenute a conformarsi, nel loro territorio, all’articolo 125 ter del regolamento (CE) n. 1234/2007. Se del caso, gli Stati membri possono adottare disposizioni complementari sul riconoscimento delle organizzazioni di produttori e prevedono inoltre, se appropriato, disposizioni relative alle parti chiaramente definite di persone giuridiche ai fini dell’applicazione dell’articolo 125 ter succitato.
Sezione 2
Requisiti applicabili alle organizzazioni di produttori
Articolo 20
Prodotti
1. Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni di produttori ai sensi dell’articolo 125 ter del regolamento (CE) n. 1234/2007 per il prodotto o per il gruppo di prodotti precisato nella domanda di riconoscimento, fatte salve eventuali decisioni adottate a norma dell’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera c), del medesimo regolamento.
2. Gli Stati membri riconoscono le organizzazioni di produttori per il prodotto o i gruppi di prodotti esclusivamente destinati alla trasformazione purché le organizzazioni di produttori siano in grado di garantire che i prodotti sono conferiti alla trasformazione nell’ambito di un sistema di contratti di fornitura o in altro modo.
Articolo 21
Numero minimo di soci
Nello stabilire il numero minimo di soci di un’organizzazione di produttori a norma dell’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri possono disporre che, se l’organizzazione richiedente il riconoscimento è costituita in tutto o in parte da soci che sono essi stessi persone giuridiche o parti chiaramente definite di persone giuridiche costituite da produttori, il numero minimo di produttori può essere calcolato in base al numero di produttori associati a ciascuna persona giuridica o a una parte chiaramente definita di persona giuridica.
Articolo 22
Periodo minimo di adesione
1. La durata minima dell’adesione di un produttore non è inferiore ad un anno.
2. Il recesso del socio è comunicato per iscritto all’organizzazione di produttori. Gli Stati membri fissano il termine di preavviso, non superiore a sei mesi, e la data in cui il recesso acquista efficacia.
Articolo 23
Strutture e attività delle organizzazioni di produttori
Gli Stati membri si accertano che le organizzazioni di produttori dispongano del personale, dell’infrastruttura e dell’attrezzatura necessari all’adempimento dei requisiti enunciati all’articolo 122 e all’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera e), del regolamento (CE) n. 1234/2007 e all’espletamento delle loro funzioni essenziali, ossia:
a)
la conoscenza della produzione dei loro soci,
b)
la raccolta, la cernita, il magazzinaggio e il condizionamento della produzione dei loro soci,
c)
la gestione commerciale e finanziaria e
d)
la contabilità centralizzata e un sistema di fatturazione.
Articolo 24
Valore o volume della produzione commercializzabile
1. Ai fini dell’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, il valore o il volume della produzione commercializzabile è calcolato secondo gli stessi criteri applicati al valore della produzione commercializzata stabiliti agli articoli 50 e 51 del presente regolamento.
2. Se uno o più soci di un’organizzazione di produttori non dispongono di dati storici sufficienti relativi alla produzione commercializzata ai fini dell’applicazione del paragrafo 1, il valore della loro produzione commercializzabile può essere calcolato come corrispondente al valore medio della loro produzione commercializzabile dei tre anni precedenti l’anno di presentazione della domanda di riconoscimento e in cui i soci dell’organizzazione erano effettivamente produttori.
Articolo 25
Mezzi tecnici
Ai fini dell’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera e), del regolamento (CE) n. 1234/2007, l’organizzazione di produttori riconosciuta per un prodotto per il quale è necessaria la fornitura di mezzi tecnici è considerata adempiere i propri obblighi se fornisce mezzi tecnici di livello adeguato direttamente o tramite i suoi soci, o attraverso filiali, o mediante il ricorso all’esternalizzazione.
Articolo 26
Attività principali delle organizzazioni di produttori
1. L’attività principale di un’organizzazione di produttori consiste nella concentrazione dell’offerta e nella commercializzazione dei prodotti dei soci per i quali è riconosciuta.
2. Un’organizzazione di produttori può vendere i prodotti di produttori che non sono soci di un’organizzazione di produttori né di un’associazione di organizzazioni di produttori, purché sia riconosciuta per gli stessi prodotti e purché il valore economico di tale attività sia inferiore al valore della sua produzione commercializzata calcolata a norma dell’articolo 50.
3. Non si considera rientrante nelle attività di un’organizzazione di produttori la commercializzazione di ortofrutticoli acquistati direttamente da un’altra organizzazione di produttori o di prodotti per i quali non è riconosciuta.
4. In caso di applicazione dell’articolo 50, paragrafo 9, il paragrafo 3 del presente articolo si applica mutatis mutandis alle filiali a decorrere dal 1o gennaio 2012.
Articolo 27
Esternalizzazione
1. Le attività la cui esternalizzazione può essere autorizzata da uno Stato membro in applicazione dell’articolo 125 quinquies del regolamento (CE) n. 1234/2007 possono includere, tra l’altro, la raccolta, il magazzinaggio, il condizionamento e la commercializzazione dei prodotti dei soci dell’organizzazione di produttori.
2. Per esternalizzazione di un’attività di un’organizzazione produttori si intende un accordo commerciale concluso dalla medesima organizzazione di produttori con un altro soggetto, che può essere costituito anche da uno o più dei suoi soci o da una sua filiale, per l’esecuzione dell’attività prevista. L’organizzazione di produttori rimane tuttavia responsabile dell’esecuzione dell’attività e della gestione, del controllo e della supervisione complessivi dell’accordo commerciale finalizzato all’esecuzione di tale attività.
Articolo 28
Organizzazioni di produttori transnazionali
1. Un’organizzazione di produttori transnazionale è stabilita nello Stato membro in cui dispone di importanti impianti operativi o di un numero significativo di soci e/o in cui realizza una quota rilevante della produzione commercializzata.
2. Lo Stato membro in cui ha sede l’organizzazione di produttori transnazionale è competente a:
a)
riconoscere l’organizzazione di produttori transnazionale;
b)
approvare il programma operativo dell’organizzazione di produttori transnazionale;
c)
istituire la necessaria collaborazione amministrativa con l’altro o gli altri Stati membri in cui sono stabiliti i soci dell’organizzazione di produttori transnazionale, per quanto concerne il rispetto delle condizioni per il riconoscimento e il regime di controlli e sanzioni. Questi altri Stati membri sono tenuti a fornire, entro un periodo ragionevole di tempo, la necessaria assistenza allo Stato membro in cui è stabilita l’associazione transnazionale di organizzazioni di produttori e
d)
fornire, su richiesta, tutta la documentazione pertinente, compresa la normativa in vigore, agli altri Stati membri in cui sono stabiliti i soci, tradotta in una delle lingue ufficiali degli Stati membri richiedenti.
Articolo 29
Fusioni di organizzazioni di produttori
1. In caso di fusione di organizzazioni di produttori, l’organizzazione di produttori sorta dalla fusione si sostituisce alle organizzazioni costituenti. La nuova entità subentra nei diritti e negli obblighi delle organizzazioni di produttori che si sono fuse.
La nuova entità sorta dalla fusione può portare avanti i programmi operativi in parallelo e distintamente fino al 1o gennaio dell’anno successivo alla fusione, oppure può procedere alla fusione immediata degli stessi a partire dalla data della fusione. I programmi operativi sono fusi alle condizioni stabilite dagli articoli 66 e 67.
2. In deroga al paragrafo 1, secondo comma, gli Stati membri hanno la facoltà di autorizzare le organizzazioni di produttori che ne fanno richiesta, per motivi debitamente giustificati, a continuare a svolgere in parallelo i programmi operativi distinti fino alla loro conclusione naturale.
Articolo 30
Soci non produttori
1. Gli Stati membri possono stabilire se e a quali condizioni una persona fisica o giuridica che non sia un produttore possa diventare socio di un’organizzazione di produttori.
2. Nel fissare le condizioni di cui al paragrafo 1, gli Stati membri assicurano, in particolare, il rispetto del disposto dell’articolo 122, primo comma, lettera a), punto iii), e dell’articolo 125 bis, paragrafo 3, lettera c), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Le persone fisiche o giuridiche di cui al paragrafo 1 non possono:
a)
essere prese in considerazione agli effetti dei criteri per il riconoscimento;
b)
beneficiare direttamente delle misure finanziate dall’Unione.
Gli Stati membri possono limitare o vietare il diritto di voto delle persone fisiche o giuridiche sulle decisioni relative al fondo di esercizio, nel rispetto delle condizioni stabilite al paragrafo 2.
Articolo 31
Controllo democratico delle organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri prendono le misure necessarie per evitare ogni abuso di potere o di influenza da parte di uno o più soci in relazione alla gestione e al funzionamento dell’organizzazione produttori; tali misure riguardano tra l’altro i diritti di voto.
2. Gli Stati membri possono adottare misure per limitare o vietare i poteri di una persona giuridica di modificare, approvare o respingere le decisioni di un’organizzazione di produttori che sia una parte chiaramente definita di tale persona giuridica.
Sezione 3
Associazioni di organizzazioni di produttori
Articolo 32
Norme riguardanti le organizzazione di produttori applicabili alle associazioni di organizzazione di produttori
Le disposizioni dell’articolo 22, dell’articolo 26, paragrafo 3, e degli articoli 27 e 31 si applicano mutatis mutandis alle associazioni di organizzazioni di produttori. Se un’associazione di organizzazioni di produttori svolge l’attività di vendita, si applica mutatis mutandis l’articolo 26, paragrafo 2.
Articolo 33
Riconoscimento delle associazioni di organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri riconoscono le associazioni di organizzazioni di produttori a norma dell’articolo 125 quater del regolamento (CE) n. 1234/2007 per la o le attività relative al prodotto o al gruppo di prodotti specificati nella domanda di riconoscimento.
2. Un’associazione di organizzazioni di produttori può essere riconosciuta a norma dell’articolo 125 quater del regolamento (CE) n. 1234/2007 ed eseguire qualsiasi attività dell’organizzazione di produttori anche se la commercializzazione dei prodotti continua ad essere realizzata dai suoi soci.
Articolo 34
Membri di associazioni di organizzazioni di produttori diversi dalle organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri possono stabilire se e a quali condizioni una persona fisica o giuridica che non sia un’organizzazione di produttori riconosciuta possa diventare membro di un’associazione di organizzazioni di produttori.
2. I membri di un’associazione riconosciuta di organizzazioni di produttori diversi dalle organizzazioni di produttori riconosciute non possono:
a)
essere presi in considerazione agli effetti dei criteri per il riconoscimento;
b)
beneficiare direttamente delle misure finanziate dall’Unione.
Gli Stati membri possono autorizzare, limitare o vietare il diritto di voto di tali membri sulle decisioni relative ai programmi operativi.
Articolo 35
Associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori
1. Un’associazione transnazionale di organizzazioni di produttori è stabilita in uno Stato membro in cui riunisce un numero significativo di organizzazioni associate e/o in cui le organizzazioni associate realizzano una quota rilevante della produzione commercializzata.
2. Lo Stato membro in cui ha sede l’associazione transnazionale di organizzazioni di produttori è competente a:
a)
riconoscere l’associazione;
b)
approvare, se necessario, il programma operativo dell’associazione;
c)
istituire la necessaria collaborazione amministrativa con l’altro o gli altri Stati membri in cui sono stabilite le organizzazioni associate, per quanto concerne il rispetto delle condizioni per il riconoscimento e il regime di controlli e sanzioni. Questi altri Stati membri sono tenuti a fornire la necessaria assistenza allo Stato membro in cui ha sede l’associazione transnazionale di organizzazioni di produttori e
d)
fornire, su richiesta, tutta la documentazione pertinente, compresa la normativa in vigore, agli altri Stati membri in cui sono stabilite le organizzazioni associate, tradotta in una delle lingue ufficiali degli Stati membri richiedenti.
Sezione 4
Gruppi di produttori
Articolo 36
Presentazione del piano di riconoscimento
1. Il piano di riconoscimento di cui all’articolo 125 sexies, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 è presentato da una persona giuridica, o da una sua parte chiaramente definita, all’autorità competente dello Stato membro in cui è stabilita.
2. Gli Stati membri fissano:
a)
i criteri minimi che devono essere rispettati dalla persona giuridica o da una sua parte chiaramente definita per poter presentare un piano di riconoscimento;
b)
le regole relative all’elaborazione, al contenuto e all’attuazione dei piani di riconoscimento;
c)
il periodo nel corso del quale è vietato a un ex socio di un’organizzazione di produttori di entrare a far parte di un gruppo di produttori, dopo aver lasciato l’organizzazione di produttori in relazione ai prodotti per i quali la stessa organizzazione era riconosciuta e
d)
le procedure amministrative per l’approvazione, il controllo e la realizzazione dei piani di riconoscimento.
Articolo 37
Contenuto del piano di riconoscimento
Il progetto di piano di riconoscimento contiene almeno i seguenti dati:
a)
una descrizione della situazione iniziale, in particolare con riferimento al numero di soci produttori, con informazioni dettagliate sui soci, sulla produzione, compreso il valore della produzione commercializzata, sulla commercializzazione e sull’infrastruttura a disposizione del gruppo di produttori, compresa l’infrastruttura di proprietà di singoli soci del gruppo di produttori;
b)
la data proposta di inizio di attuazione del piano e la sua durata, che non può essere superiore a cinque anni e
c)
le attività e gli investimenti da realizzare per ottenere il riconoscimento.
Articolo 38
Approvazione del piano di riconoscimento
1. L’autorità competente dello Stato membro prende una decisione in merito al progetto di piano di riconoscimento entro i tre mesi successivi al ricevimento del piano corredato di tutti i documenti giustificativi. Gli Stati membri possono fissare un termine più breve.
2. Gli Stati membri possono adottare norme supplementari in materia di ammissibilità delle operazioni e delle spese nell’ambito del piano di riconoscimento, comprese norme sull’ammissibilità degli investimenti, per consentire ai gruppi di produttori di conformarsi ai criteri previsti per il riconoscimento delle organizzazioni di produttori all’articolo 125 ter, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. In seguito ai controlli di conformità di cui all’articolo 111, l’autorità competente dello Stato membro:
a)
approva il piano e conferisce il prericonoscimento;
b)
chiede che il piano sia modificato, oppure
c)
respinge il piano.
L’eventuale approvazione può essere concessa solo dopo che al piano siano state apportate le modifiche richieste a norma della lettera b).
L’autorità competente dello Stato membro comunica la propria decisione alla persona giuridica o alla sua parte chiaramente definita.
Articolo 39
Attuazione del piano di riconoscimento
1. L’attuazione del piano di riconoscimento è suddivisa in periodi annuali che iniziano il 1o gennaio. Gli Stati membri possono autorizzare i gruppi di produttori a suddividere i periodi annuali in semestri.
Nel primo anno di attuazione, in funzione della data proposta ai sensi dell’articolo 37, lettera b), il piano di riconoscimento inizia:
a)
il 1o gennaio successivo alla data in cui è stato approvato dall’autorità nazionale competente, oppure
b)
il primo giorno successivo alla data di approvazione.
Il primo anno di attuazione del piano di riconoscimento termina in ogni caso il 31 dicembre.
2. Gli Stati membri stabiliscono le condizioni alle quali i gruppi di produttori possono chiedere di modificare i piani durante la loro attuazione. Tali richieste sono corredate di tutti i documenti giustificativi necessari.
Gli Stati membri definiscono a quali condizioni i piani di riconoscimento possono essere modificati nel corso del periodo annuale o semestrale senza previa approvazione da parte della competente autorità nazionale. Le modifiche sono ammissibili solo se il gruppo di produttori ne dà immediata comunicazione all’autorità competente dello Stato membro.
3. L’autorità competente dello Stato membro decide in merito alle modifiche dei piani entro tre mesi dal ricevimento della richiesta di modificazione, previo esame delle giustificazioni addotte. In caso di mancata adozione di una decisione entro i suddetti tre mesi, la richiesta si ritiene respinta. Gli Stati membri possono fissare un termine più breve.
Articolo 40
Domanda di riconoscimento in quanto organizzazione di produttori
1. I gruppi di produttori che attuano un piano di riconoscimento possono presentare in qualsiasi momento una domanda di riconoscimento a norma dell’articolo 125 ter del regolamento (CE) n. 1234/2007. In ogni caso le domande sono presentate entro il termine del periodo transitorio di cui all’articolo 125 sexies, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. A partire dalla data di presentazione della domanda, il gruppo può presentare un progetto di programma operativo a norma dell’articolo 63.
Articolo 41
Attività principali dei gruppi di produttori
1. L’attività principale di un gruppo di produttori consiste nella concentrazione dell’offerta e nella commercializzazione dei prodotti dei soci per i quali è prericonosciuto.
2. Un gruppo di produttori può vendere i prodotti di produttori che non sono soci di un gruppo di produttori, purché sia riconosciuto per gli stessi prodotti e purché il valore economico di tale attività sia inferiore al valore della produzione commercializzata dei suoi soci e dei soci di altri gruppi di produttori.
Articolo 42
Valore della produzione commercializzata
1. Si applicano mutatis mutandis ai gruppi di produttori le disposizioni dell’articolo 50, paragrafi da 1 a 4, paragrafo 6, prima frase e paragrafo 7.
2. Se si verifica una riduzione di almeno il 35 % del valore della produzione commercializzata per motivi debitamente giustificati a giudizio dello Stato membro, non imputabili alla responsabilità del gruppo di produttori e che esulano dal suo controllo, il valore totale della produzione commercializzata si considera rappresentare il 65 % del valore totale dichiarato nella precedente o nelle precedenti domande di aiuto relative al periodo annuale più recente, verificato dallo Stato membro o, in mancanza, del valore dichiarato inizialmente nel piano di riconoscimento approvato.
3. Il valore della produzione commercializzata si calcola in base alla legislazione vigente per quanto riguarda il periodo a cui si riferisce la domanda di aiuto.
Articolo 43
Finanziamento dei piani di riconoscimento
1. I tassi di aiuto di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono dimezzati se il valore della produzione commercializzata è superiore a 1 000 000 EUR.
2. L’aiuto di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007 è soggetto ad un massimale annuo per ciascun gruppo di produttori pari a 100 000 EUR.
3. L’aiuto di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234//2007 è versato:
a)
in rate annuali o semestrali, al termine di ogni periodo annuale o semestrale di attuazione del piano di riconoscimento, oppure
b)
in rate che coprono una parte di un periodo annuale se il piano ha inizio nel corso di un periodo annuale o se il riconoscimento è concesso a norma dell’articolo 125 ter del regolamento (CE) n. 1234/2007 prima del termine di un periodo annuale. In tal caso il massimale di cui al paragrafo 2 del presente articolo è ridotto in proporzione.
Per calcolare l’importo delle rate gli Stati membri possono usare la produzione annuale commercializzata corrispondente ad un periodo diverso da quello per il quale è versata la rata, se ciò è giustificato per motivi di controllo. La differenza tra i due periodi è inferiore al periodo effettivo considerato.
4. Il tasso di cambio applicabile agli importi di cui ai paragrafi 1 e 2 è il tasso più recente pubblicato dalla Banca centrale europea anteriormente al primo giorno del periodo per il quale è concesso l’aiuto.
Articolo 44
Aiuto per gli investimenti necessari per il riconoscimento
Gli investimenti connessi all’attuazione dei piani di riconoscimento di cui all’articolo 37, lettera c), del presente regolamento che beneficiano di un aiuto a norma dell’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono finanziati in proporzione alla loro utilizzazione per i prodotti dei soci del gruppo di produttori al quale è concesso il prericonoscimento.
Sono esclusi dall’aiuto concesso dall’Unione gli investimenti suscettibili di creare distorsioni della concorrenza rispetto alle altre attività economiche del gruppo di produttori.
Articolo 45
Domanda di aiuto
1. Ciascun gruppo di produttori presenta un’unica domanda per gli aiuti di cui 103 bis, paragrafo 1, lettere a) e b), del regolamento (CE) n. 1234/2007 entro tre mesi dal termine di ogni periodo annuale o semestrale di cui all’articolo 43, paragrafo 3, del presente regolamento. La domanda comprende una dichiarazione del valore della produzione commercializzata del periodo a cui si riferisce la domanda di aiuto.
2. Le domande di aiuto relative a periodi semestrali possono essere presentate solo se il piano di riconoscimento è suddiviso in periodi semestrali, a norma dell’articolo 39, paragrafo 1. Le domande di aiuto sono accompagnate da una dichiarazione scritta del gruppo di produttori dalla quale risulta:
a)
che il gruppo rispetta e si impegna a rispettare le disposizioni del regolamento (CE) n. 1234/2007 e del presente regolamento e
b)
che il gruppo non ha beneficiato, non beneficia e non beneficerà, direttamente o indirettamente, di un doppio finanziamento concesso dall’Unione o dallo Stato membro per le azioni attuate nell’ambito del piano di riconoscimento che beneficia di un finanziamento concesso dall’Unione in virtù del presente regolamento.
3. Gli Stati membri fissano il termine per il pagamento dell’aiuto, che non può in alcun caso essere posteriore a sei mesi dal ricevimento della domanda.
Articolo 46
Ammissibilità
Gli Stati membri valutano l’ammissibilità dei gruppi di produttori agli aiuti previsti dal presente regolamento allo scopo di accertare che la concessione di un aiuto sia debitamente motivata, tenuto conto delle condizioni e della data dell’eventuale precedente concessione di un aiuto pubblico alle organizzazioni o ai gruppi di produttori da cui provengono i soci del gruppo considerato, come pure degli eventuali movimenti di soci tra organizzazioni e gruppi di produttori.
Articolo 47
Partecipazione finanziaria dell’Unione
1. La partecipazione finanziaria dell’Unione all’aiuto di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007 è pari:
a)
al 75 % nelle regioni ammissibili all’obiettivo di convergenza e
b)
al 50 % nelle altre regioni.
Il resto dell’aiuto è versato dallo Stato membro sotto forma di pagamento forfettario. Nella domanda di aiuto non occorre dimostrare l’uso che sarà fatto dell’aiuto stesso.
2. La partecipazione finanziaria dell’Unione all’aiuto di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, espressa in sovvenzione in conto capitale o in equivalente sovvenzione in conto capitale, è pari al massimo, in percentuale dei costi ammissibili degli investimenti:
a)
al 50 % nelle regioni ammissibili all’obiettivo di convergenza e
b)
al 30 % nelle altre regioni.
Gli Stati membri si impegnano a contribuire nella misura minima del 5 % al costo dell’investimento ammissibile.
La quota minima a carico dei beneficiari dell’aiuto al costo dell’investimento ammissibile è pari:
a)
al 25 % nelle regioni ammissibili all’obiettivo di convergenza e
b)
al 45 % nelle altre regioni.
Articolo 48
Fusioni
1. Gli aiuti previsti all’articolo 103 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 possono essere concessi o continuare ad essere concessi ai gruppi di produttori prericonosciuti nati dalla fusione di due o più gruppi di produttori prericonosciuti.
2. Per il calcolo dell’importo degli aiuti di cui al paragrafo 1, il gruppo di produttori nato dalla fusione si sostituisce ai suoi costituenti.
3. In caso di fusione di due o più gruppi di produttori, il nuovo soggetto subentra nei diritti e negli obblighi del gruppo di produttori prericonosciuto per primo.
4. Se un gruppo di produttori prericonosciuto si fonde con un’organizzazione di produttori riconosciuta, il soggetto nato dalla fusione non beneficia più del prericonoscimento in quanto gruppo di produttori, né degli aiuti di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007. Il soggetto che ne risulta continua ad essere considerato alla stregua di organizzazione di produttori riconosciuta, purché rispetti i requisiti previsti. Se necessario, l’organizzazione di produttori chiede una modifica del proprio programma operativo, nel qual caso si applica mutatis mutandis l’articolo 29.
Tuttavia, le azioni eseguite dai gruppi di produttori prima della fusione continuano ad essere ammissibili alle condizioni stabilite nel piano di riconoscimento.
Articolo 49
Conseguenze del riconoscimento
1. L’erogazione degli aiuti di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 cessa al momento della concessione del riconoscimento.
2. In caso di presentazione di un programma operativo in virtù del presente regolamento, lo Stato membro si accerta che non vi sia duplice finanziamento delle misure previste nel piano di riconoscimento.
3. Gli investimenti ammessi al beneficio dell’aiuto a copertura dei costi di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007 possono essere riportati nei programmi operativi purché rispondano ai requisiti del presente regolamento.
4. Gli Stati membri fissano il periodo entro il quale, dopo l’esecuzione del piano di riconoscimento, il gruppo di produttori deve essere riconosciuto in quanto organizzazione di produttori. Tale periodo non supera quattro mesi.
CAPO II
Fondi di esercizio e programmi operativi
Sezione 1
Valore della produzione commercializzata
Articolo 50
Base di calcolo
1. Il valore della produzione commercializzata di un’organizzazione di produttori è calcolato in base alla produzione della stessa organizzazione e dei suoi soci produttori e include esclusivamente la produzione degli ortofrutticoli per i quali l’organizzazione è riconosciuta. Il valore della produzione commercializzata può includere ortofrutticoli non soggetti al rispetto delle norme di commercializzazione qualora tali norme non si applichino in virtù dell’articolo 4.
2. Il valore della produzione commercializzata include la produzione dei soci che lasciano l’organizzazione di produttori e dei nuovi arrivati. Gli Stati membri definiscono le condizioni miranti a evitare doppi conteggi.
3. Il valore della produzione commercializzata non include il valore di ortofrutticoli trasformati né quello di qualsiasi altro prodotto che non rientri nel settore degli ortofrutticoli.
Tuttavia, il valore della produzione commercializzata di ortofrutticoli destinati alla trasformazione, trasformati in uno degli ortofrutticoli trasformati elencati nell’allegato I, parte X, del regolamento (CE) n. 1234/2007 o in un qualsiasi altro prodotto trasformato di cui al presente articolo e descritto più in particolare nell’allegato VI del presente regolamento, da un’organizzazione di produttori, da un’associazione di organizzazioni di produttori o dai loro soci produttori o dalle loro filiali di cui al paragrafo 9 del presente articolo, direttamente o mediante il ricorso all’esternalizzazione, è calcolato applicando al valore fatturato di tali prodotti trasformati un tasso forfettario espresso sotto forma di percentuale. Il tasso forfettario è pari:
a)
al 53 % per i succhi di frutta;
b)
al 73 % per i succhi concentrati;
c)
al 77 % per il concentrato di pomodoro;
d)
al 62 % per gli ortofrutticoli congelati;
e)
al 48 % per le conserve di frutta e verdura;
f)
al 70 % per i funghi in scatola del genere Agaricus;
g)
all’81 % per la frutta temporaneamente conservata in salamoia;
h)
all’81 % per la frutta essiccata;
i)
al 27 % per altri ortofrutticoli trasformati;
j)
al 12 % per le erbe aromatiche trasformate;
k)
al 41 % per la paprika in polvere.
4. Gli Stati membri possono autorizzare le organizzazioni di produttori a includere il valore dei sottoprodotti nel valore della produzione commercializzata.
5. Il valore della produzione commercializzata include il valore dei prodotti ritirati dal mercato e smaltiti nei modi indicati all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007, stimato al prezzo medio dei prodotti commercializzati nel periodo precedente dalla stessa organizzazione di produttori.
6. Nel calcolo del valore della produzione commercializzata si tiene conto solo della produzione dell’organizzazione di produttori o dei suoi soci produttori da essa commercializzata. La produzione dei soci produttori dell’organizzazione di produttori commercializzata da un’altra organizzazione di produttori designata dall’organizzazione di produttori di cui sono soci, a norma dell’articolo 125 bis, paragrafo 2, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1234/2007 entra nel calcolo del valore della produzione commercializzata della seconda organizzazione di produttori.
7. Se del caso, la produzione commercializzata di ortofrutticoli è fatturata nella fase di «uscita dall’organizzazione di produttori», quale prodotto elencato nell’allegato I, parte IX, del regolamento (CE) n. 1234/2007, condizionato e imballato, escluse:
a)
l’IVA;
b)
le spese di trasporto interno, se la distanza tra i punti di raccolta o di imballaggio centralizzati e il punto di distribuzione dell’organizzazione di produttori è significativa. Gli Stati membri stabiliscono le riduzioni da applicare al valore fatturato dei prodotti nelle varie fasi della consegna o del trasporto e giustificano adeguatamente nella loro strategia nazionale la distanza da considerare significativa.
8. Il valore della produzione commercializzata può essere anche calcolato nella fase di «uscita dall’associazione di organizzazioni di produttori» e secondo le stesse modalità di cui al paragrafo 7.
9. Il valore della produzione commercializzata può essere anche calcolato nella fase di «uscita dalla filiale», secondo le stesse modalità di cui al paragrafo 7, purché almeno il 90 % del capitale della filiale appartenga:
a)
ad una o più organizzazioni di produttori o associazioni di organizzazioni di produttori, e/o
b)
previo consenso dello Stato membro, a soci produttori delle organizzazioni di produttori o associazioni di organizzazioni di produttori, sempreché ciò contribuisca al conseguimento degli obiettivi elencati all’articolo 122, primo comma, lettera c), e all’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
10. Se si fa ricorso all’esternalizzazione, il valore della produzione commercializzata è calcolato nella fase di «uscita dall’organizzazione di produttori» e include il valore economico aggiunto dell’attività esternalizzata dall’organizzazione di produttori ai suoi soci, a terzi o a una filiale diversa da quella di cui al paragrafo 9.
11. In caso di riduzione della produzione imputabile a avversità atmosferiche, epizoozie, fitopatie o infestazioni parassitarie, possono essere inclusi nel valore della produzione commercializzata eventuali indennizzi percepiti nell’ambito di misure di assicurazione del raccolto, di cui al capo III, sezione 6, o di misure equivalenti gestite dall’organizzazione di produttori per questo tipo di rischio.
Articolo 51
Periodo di riferimento
1. Il massimale annuo dell’aiuto di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 è calcolato annualmente in funzione del valore della produzione commercializzata nel corso di un periodo di riferimento di 12 mesi determinato dagli Stati membri.
2. Per ciascuna organizzazione di produttori, gli Stati membri fissano il periodo di riferimento in modo che questo corrisponda:
a)
ad un periodo di 12 mesi che inizia non prima del 1o gennaio del terzo anno precedente l’anno per il quale è richiesto l’aiuto e termina non oltre il 31 dicembre dell’anno precedente l’anno per il quale è richiesto l’aiuto, oppure
b)
al valore medio di tre periodi consecutivi di 12 mesi con decorrenza non anteriore al 1o gennaio del quinto anno precedente l’anno per il quale è richiesto l’aiuto e scadenza non posteriore al 31 dicembre dell’anno precedente l’anno per il quale è richiesto l’aiuto.
3. Il periodo di 12 mesi è il periodo contabile dell’organizzazione di produttori considerata.
Il metodo di fissazione del periodo di riferimento non può cambiare nel corso di un programma operativo se non in circostanze debitamente giustificate.
4. Se un prodotto si deprezza di almeno il 35 % per motivi non imputabili alla responsabilità dell’organizzazione di produttori e che esulano dal suo controllo, si considera che il valore della produzione commercializzata di tale prodotto sia pari al 65 % del suo valore registrato nel precedente periodo di riferimento.
L’organizzazione di produttori giustifica i motivi di cui al primo comma all’autorità competente dello Stato membro.
5. Se a causa del loro riconoscimento recente le organizzazioni di produttori non dispongono di dati storici sufficienti relativi alla produzione commercializzata ai fini dell’applicazione del paragrafo 2, si può considerare che il valore della produzione commercializzata corrisponda al valore della produzione commercializzabile indicato dall’organizzazione di produttori ai fini del riconoscimento.
Il disposto del primo comma si applica mutatis mutandis ai nuovi soci di un’organizzazione di produttori che vi aderiscono per la prima volta.
6. Gli Stati membri adottano le misure necessarie per raccogliere i dati relativi al valore della produzione commercializzata delle organizzazioni di produttori che non hanno presentato programmi operativi.
7. In deroga al disposto dei paragrafi 1 e 6, il valore della produzione commercializzata durante il periodo di riferimento è calcolato in base alla normativa vigente in tale periodo.
Tuttavia, per i programmi operativi approvati entro il 20 gennaio 2010, il valore della produzione commercializzata fino al 2007 è calcolato in base alla normativa in vigore nel periodo di riferimento, mentre il valore della produzione commercializzata a decorrere dal 2008 è calcolato in base alla normativa in vigore nel 2008.
Per i programmi operativi approvati dopo il 20 gennaio 2010, il valore della produzione commercializzata a decorrere dal 2008 è calcolato in base alla normativa in vigore al momento dell’approvazione del programma operativo.
Sezione 2
Fondi di esercizio
Articolo 52
Gestione
Gli Stati membri provvedono affinché la gestione dei fondi di esercizio sia tale da consentire l’identificazione, la verifica e la certificazione annua delle entrate e delle uscite da parte di revisori esterni.
Articolo 53
Finanziamento dei fondi di esercizio
1. I contributi finanziari al fondo di esercizio di cui all’articolo 103 ter, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono fissati dall’organizzazione di produttori.
2. Tutti i produttori hanno la possibilità di beneficiare del fondo di esercizio e di partecipare democraticamente alle decisioni sull’uso del fondo di esercizio dell’organizzazione di produttori e dei contributi finanziari al fondo di esercizio.
Articolo 54
Comunicazione dell’importo indicativo
1. Entro il 15 settembre le organizzazioni di produttori comunicano allo Stato membro gli importi indicativi del contributo dell’Unione, del contributo dei soci e del proprio contributo al fondo di esercizio per l’anno successivo, unitamente ai programmi operativi o alle richieste di approvazione delle rispettive modifiche.
Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare una data posteriore al 15 settembre.
2. Il calcolo dell’importo indicativo del fondo di esercizio si basa sui programmi operativi e sul valore della produzione commercializzata. Il calcolo è suddiviso tra spesa per le misure di prevenzione e gestione delle crisi e altre misure.
Sezione 3
Programmi operativi
Articolo 55
Strategia nazionale
1. La struttura generale e il contenuto della strategia nazionale di cui all’articolo 103 septies, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono definiti in conformità alle linee guida contenute nell’allegato VII. La strategia può comprendere elementi regionali.
La strategia nazionale comprende tutte le decisioni e le disposizioni adottate dallo Stato membro in applicazione della parte II, titolo II, capo II, sezioni I e I bis, del regolamento (CE) n. 1234/2007 e del presente titolo.
2. La strategia nazionale, compresa la disciplina nazionale di cui all’articolo 103 septies, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, è elaborata prima della presentazione, in un dato anno, dei progetti di programmi operativi. La disciplina nazionale è inserita dopo essere stata presentata alla Commissione ed eventualmente modificata a norma dell’articolo 103 septies, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Il processo di elaborazione della strategia nazionale comprende un’analisi della situazione iniziale, realizzata a cura dello Stato membro. Detta analisi è intesa ad individuare e valutare le esigenze da soddisfare, a stabilire un ordine di priorità delle esigenze stesse, a definire gli obiettivi da raggiungere attraverso i programmi operativi per soddisfare le esigenze prioritarie, ad indicare i risultati da ottenere e gli obiettivi quantificati da raggiungere rispetto alla situazione iniziale e a selezionare le azioni più idonee al raggiungimento di tali obiettivi.
4. Gli Stati membri procedono anche al monitoraggio e alla valutazione della strategia nazionale e della sua attuazione attraverso i programmi operativi.
La strategia nazionale può essere modificata, in particolare alla luce del monitoraggio e della valutazione. Le modifiche sono apportate prima della presentazione dei progetti di programmi operativi di un dato anno.
5. Nella strategia nazionale gli Stati membri fissano le percentuali massime delle risorse che possono essere spese per ogni singola misura e/o tipo di azione e/o voce di spesa in modo da garantire un adeguato equilibrio tra le diverse misure.
Articolo 56
Disciplina nazionale per le azioni ambientali
1. Oltre alla notifica prevista all’articolo 103 septies, paragrafo 1, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri comunicano alla Commissione anche le eventuali modifiche della disciplina nazionale, che sono subordinate alla procedura di cui al medesimo comma. La Commissione mette la disciplina nazionale a disposizione degli altri Stati membri nei modi che giudica opportuni.
2. La disciplina nazionale indica in una sezione distinta i requisiti generali in materia di complementarità, coerenza e conformità a cui sono subordinate le azioni ambientali selezionate nell’ambito di un programma operativo, ai sensi dell’articolo 103 septies, paragrafo 1, primo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007. La Commissione fornisce agli Stati membri un modello di tale sezione.
La disciplina nazionale reca inoltre un elenco non tassativo delle azioni ambientali e delle relative condizioni applicabili nello Stato membro ai fini dell’articolo 103 quater, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007. Per ogni azione ambientale la disciplina nazionale indica:
a)
la giustificazione dell’azione in base all’impatto ambientale previsto e
b)
l’impegno o gli impegni specifici assunti.
3. Le azioni ambientali simili a impegni agroambientali che godono di un sostegno nell’ambito di un programma di sviluppo rurale hanno la stessa durata di tali impegni. Se la durata degli impegni agroambientali simili supera la durata del programma operativo iniziale, tali azioni proseguono nell’ambito di un programma operativo successivo. Tuttavia, gli Stati membri possono autorizzare azioni ambientali di durata più breve, o anche la loro cessazione in casi debitamente giustificati, in particolare in base ai risultati della valutazione intermedia prevista all’articolo 126, paragrafo 3, del presente regolamento.
La disciplina nazionale indica la durata delle azioni di cui al primo comma ed eventualmente l’obbligo di proseguire l’azione nell’ambito di un programma operativo successivo.
Articolo 57
Norme complementari degli Stati membri
Gli Stati membri possono adottare norme complementari a quelle del regolamento (CE) n. 1234/2007 e del presente regolamento per quanto riguarda l’ammissibilità delle misure, delle azioni o delle spese nell’ambito dei programmi operativi.
Articolo 58
Rapporto con i programmi di sviluppo rurale
1. Fatto salvo il disposto del paragrafo 2, le azioni contemplate dalle misure di cui al presente regolamento non beneficiano del sostegno nell’ambito del programma o dei programmi di sviluppo rurale dello Stato membro approvati in virtù del regolamento (CE) n. 1698/2005 (9).
2. Se a norma dell’articolo 5, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 1698/2005 il sostegno è stato concesso in via eccezionale per misure potenzialmente ammissibili in forza del presente regolamento, gli Stati membri provvedono affinché il beneficiario riceva il sostegno per una data azione a titolo di un solo regime.
A tal fine, se includono nei rispettivi programmi di sviluppo rurale misure che beneficiano di tali eccezioni, gli Stati membri provvedono affinché la strategia nazionale di cui all’articolo 55 del presente regolamento indichi i criteri e le norme amministrative che intendono applicare nei programmi di sviluppo rurale.
3. Se del caso, fatte salve le disposizioni dell’articolo 103 bis, paragrafo 3, dell’articolo 103 quinquies, paragrafi 1 e 3, e dell’articolo 103 sexies del regolamento (CE) n. 1234/2007, nonché dell’articolo 47 del presente regolamento, l’importo del sostegno concesso per misure contemplate dal presente regolamento non supera quello previsto per le misure che fanno parte del programma di sviluppo rurale.
4. Il sostegno a favore di azioni ambientali diverse dall’acquisto di immobilizzazioni è limitato ai massimali fissati nell’allegato I del regolamento (CE) n. 1698/2005 per i pagamenti agroambientali. Detti massimali possono essere maggiorati, in via eccezionale, per tenere conto di particolari circostanze da giustificare nella strategia nazionale di cui all’articolo 55 del presente regolamento e nei programmi operativi delle organizzazione di produttori. I massimali per le azioni agroambientali possono essere maggiorati anche per sostenere operazioni connesse alle priorità indicate nell’articolo 16 bis del regolamento (CE) n. 1698/2005.
5. Il disposto del paragrafo 4 non si applica alle azioni ambientali che non riguardano direttamente o indirettamente una data parcella.
Articolo 59
Contenuto dei programmi operativi
I programmi operativi contengono:
a)
una descrizione della situazione iniziale basata, se del caso, sugli indicatori comuni iniziali elencati nell’allegato VIII;
b)
gli obiettivi del programma, tenendo in considerazione le prospettive di produzione e di sbocco, con una spiegazione di come il programma contribuisca alla strategia nazionale e la conferma della sua coerenza con tale strategia, compreso l’equilibrio tra le sue attività. La descrizione degli obiettivi fa riferimento alle finalità definite nella strategia nazionale ed indica i traguardi misurabili, in modo da facilitare il monitoraggio dei progressi compiuti gradualmente nell’attuazione del programma;
c)
una descrizione dettagliata delle misure da adottare, comprese quelle finalizzate alla prevenzione e alla gestione delle crisi, indicante le singole azioni che le compongono e i mezzi necessari per raggiungere gli obiettivi prefissati per ogni anno di attuazione del programma. La descrizione indica in che misura le varie misure proposte:
i)
siano complementari e coerenti con altre misure, comprese quelle finanziate da altri fondi dell’Unione o ammissibili al sostegno di tali fondi, in particolare al sostegno nell’ambito dello sviluppo rurale. Al riguardo si fa riferimento, se del caso, alle misure attuate nell’ambito di precedenti programmi operativi,
ii)
non comportino rischi di doppio finanziamento da parte di fondi dell’Unione;
d)
la durata del programma e
e)
gli aspetti finanziari, in particolare:
i)
modalità di calcolo ed entità dei contributi finanziari;
ii)
procedura di finanziamento del fondo di esercizio;
iii)
informazioni a giustificazione della diversa entità dei contributi e
iv)
bilancio di previsione e calendario di esecuzione delle azioni per ognuno degli anni di attuazione del programma.
Articolo 60
Ammissibilità delle azioni nell’ambito dei programmi operativi
1. Le azioni o le spese figuranti nell’elenco di cui all’allegato IX sono escluse dai programmi operativi.
2. Le spese ammissibili all’aiuto nell’ambito dei programmi operativi sono limitate ai costi effettivamente sostenuti. Tuttavia, gli Stati membri possono fissare al loro posto, anticipatamente e nella maniera appropriata, tassi forfettari fissi uniformi nei seguenti casi:
a)
se tali tassi forfettari fissi sono previsti nell’allegato IX;
b)
per spese di trasporto esterno per chilometro, supplementari rispetto alle spese di trasporto su strada, se si ricorre al trasporto ferroviario o marittimo nell’ambito di una misura di protezione dell’ambiente e
c)
per costi aggiuntivi e mancato guadagno derivanti dalle azioni ambientali, calcolati conformemente all’articolo 53, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1974/2006 della Commissione (10).
Gli Stati membri rivedono i suddetti tassi almeno ogni cinque anni.
3. Perché un’azione sia ammissibile, oltre il 50 % in valore dei prodotti interessati è costituito dai prodotti per i quali l’organizzazione di produttori è riconosciuta. Sono conteggiati nel 50 % solo i prodotti provenienti dai soci dell’organizzazione di produttori o da soci produttori di un’altra organizzazione di produttori o associazione di organizzazioni di produttori. Al calcolo del valore si applica mutatis mutandis l’articolo 50.
4. Alle azioni ambientali si applicano le norme seguenti:
a)
è possibile combinare varie azioni ambientali, a condizione che siano tra loro complementari e compatibili. In caso di combinazione di azioni, l’entità dell’aiuto tiene conto delle perdite di reddito e dei costi aggiuntivi specifici derivanti dalla combinazione;
b)
gli impegni a limitare l’uso di fertilizzanti, di prodotti fitosanitari o di altri fattori di produzione sono ammessi soltanto se tali limitazioni sono verificabili in modo da offrire sufficienti garanzie quanto al rispetto degli impegni stessi;
c)
le azioni connesse alla gestione ecologica degli imballaggi sono adeguatamente giustificate e vanno al di là dei requisiti stabiliti dallo Stato membro in conformità alla direttiva 94/62/CE del Parlamento europeo e del Consiglio (11).
Gli Stati membri stabiliscono, nelle strategie nazionali di cui all’articolo 55 del presente regolamento, una percentuale massima della spesa annua nell’ambito di un programma operativo da spendere per azioni connesse alla gestione degli imballaggi rispettosa dell’ambiente. Tale percentuale non supera il 20 %, salvo per tener conto di circostanze nazionali o regionali specifiche da giustificare nella strategia nazionale.
5. Gli investimenti, compresi i contratti di locazione finanziaria, con un periodo di ammortamento superiore alla durata del programma operativo, possono essere oggetto di riporto ad un successivo programma operativo per motivi economici debitamente giustificati, in particolare se il periodo di ammortamento fiscale è superiore a cinque anni.
In caso di sostituzione degli investimenti, il valore residuo degli investimenti sostituiti è:
a)
aggiunto al fondo di esercizio dell’organizzazione di produttori oppure
b)
detratto dal costo della sostituzione.
6. Gli investimenti o le azioni possono essere realizzati nelle singole aziende e/o nei locali dei soci produttori dell’organizzazione di produttori, o dell’associazione di organizzazioni di produttori, anche nel caso in cui le azioni siano state oggetto di esternalizzazione a soci dell’organizzazione di produttori o dell’associazione di organizzazioni di produttori, purché contribuiscano agli obiettivi del programma operativo. Se un socio produttore lascia l’organizzazione di produttori, gli Stati membri provvedono affinché l’investimento o il suo valore residuo sia recuperato. Tuttavia, in circostanze debitamente giustificate gli Stati membri possono esentare l’organizzazione di produttori dall’obbligo di recupero dell’investimento o del suo valore residuo.
7. Gli investimenti e le azioni connesse alla trasformazione di prodotti ortofrutticoli in prodotti ortofrutticoli trasformati possono essere ammissibili al sostegno se tali investimenti e azioni perseguono gli obiettivi di cui all’articolo 103 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, inclusi quelli di cui all’articolo 122, primo comma, lettera c), del medesimo regolamento e purché siano individuati nella strategia nazionale di cui all’articolo 103 septies, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 61
Documenti da presentare
I programmi operativi sono corredati in particolare di:
a)
documenti comprovanti la costituzione del fondo di esercizio;
b)
un impegno scritto dell’organizzazione di produttori a rispettare il disposto del regolamento (CE) n. 1234/2007 e del presente regolamento e
c)
una dichiarazione scritta dell’organizzazione di produttori attestante che non ha beneficiato né beneficerà, direttamente o indirettamente, di alcun altro finanziamento dell’Unione o nazionale per azioni ammissibili ad un aiuto in forza del presente regolamento.
Articolo 62
Programmi operativi delle associazioni di organizzazioni di produttori
1. Gli Stati membri possono autorizzare un’associazione di organizzazioni di produttori a presentare un programma operativo completo o parziale, composto di azioni identificate, ma non eseguite, da due o più organizzazioni di produttori associate nell’ambito dei loro programmi operativi.
2. I programmi operativi delle associazioni di organizzazioni di produttori sono considerati insieme ai programmi operativi delle organizzazioni di produttori associate, anche sotto il profilo del rispetto degli obiettivi e dei limiti fissati dall’articolo 103 quater del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Gli Stati membri provvedono affinché:
a)
le azioni siano interamente finanziate con i contributi dei soci delle associazioni di organizzazioni di produttori costituiti da organizzazioni di produttori, attinti ai fondi di esercizio delle stesse organizzazioni. Tuttavia, le azioni possono essere finanziate, in misura proporzionale al contributo delle organizzazioni di produttori associate, dai soci produttori delle associazioni di organizzazioni di produttori che non sono organizzazioni di produttori ai sensi dell’articolo 34;
b)
le azioni e la corrispondente partecipazione finanziaria siano elencate nel programma operativo di ciascuna organizzazione di produttori partecipante e
c)
non vi siano rischi di doppi aiuti.
4. Le disposizioni degli articoli 58, 59 e 60, dell’articolo 61, lettere b) e c), e degli articoli da 63 a 67 si applicano mutatis mutandis ai programmi operativi delle associazioni di organizzazioni di produttori. Tuttavia, per i programmi operativi parziali delle associazioni di organizzazioni di produttori non è richiesto l’equilibrio tra le attività previsto dall’articolo 59, lettera b).
Articolo 63
Termini per la presentazione dei programmi
1. L’organizzazione di produttori presenta il programma operativo, per approvazione, alla competente autorità dello Stato membro in cui ha sede entro e non oltre il 15 settembre dell’anno precedente quello della sua esecuzione. Tuttavia, gli Stati membri possono differire tale termine.
2. La persona giuridica o una sua parte chiaramente definita, compresi i gruppi di produttori, quando presenta una domanda di riconoscimento come organizzazione di produttori può presentare nello stesso tempo, per approvazione, il programma operativo di cui al paragrafo 1. L’approvazione del programma operativo è subordinata all’ottenimento del riconoscimento entro il termine stabilito all’articolo 64, paragrafo 2.
Articolo 64
Decisione
1. A seconda dei casi, la competente autorità dello Stato membro:
a)
approva gli importi dei fondi di esercizio e dei programmi operativi conformi alle disposizioni del regolamento (CE) n. 1234/2007 e a quelle del presente capo;
b)
approva i programmi operativi, a condizione che l’organizzazione di produttori accetti alcune modifiche, oppure
c)
respinge i programmi operativi o parti dei medesimi.
2. La competente autorità dello Stato membro adotta una decisione in merito ai programmi operativi e ai fondi di esercizio entro il 15 dicembre dell’anno di presentazione.
Gli Stati membri notificano la decisione alle organizzazioni di produttori entro il 15 dicembre.
Tuttavia, per motivi debitamente giustificati la competente autorità dello Stato membro ha la facoltà di adottare una decisione sui programmi operativi e sui fondi di esercizio entro il 20 gennaio successivo alla data di presentazione della domanda. La decisione di approvazione può prevedere che la spesa sia ammissibile a decorrere dal 1o gennaio dell’anno successivo a quello di presentazione della domanda.
Articolo 65
Modifiche ai programmi operativi per gli anni successivi
1. Entro il 15 settembre, le organizzazioni di produttori possono richiedere modifiche dei programmi operativi, e della relativa durata, che acquistano efficacia dal 1o gennaio dell’anno successivo.
Tuttavia, gli Stati membri possono differire la data di presentazione delle richieste di modifica.
2. Le richieste di modifica sono corredate dei documenti che ne giustificano i motivi, la natura e le implicazioni.
3. L’autorità competente dello Stato membro adotta una decisione sulle richieste di modifica dei programmi operativi entro il 15 dicembre dell’anno di presentazione delle stesse.
Tuttavia, per motivi debitamente giustificati la competente autorità dello Stato membro ha la facoltà di adottare una decisione sulle modifiche dei programmi operativi entro il 20 gennaio successivo alla data di presentazione della richiesta. La decisione di approvazione può prevedere che la spesa sia ammissibile a decorrere dal 1o gennaio dell’anno successivo a quello di presentazione della richiesta.
Articolo 66
Modifiche ai programmi operativi nel corso dell’anno
1. Gli Stati membri possono autorizzare modifiche ai programmi operativi nel corso dell’anno, alle condizioni che essi stabiliscono.
2. L’autorità competente dello Stato membro adotta una decisione sulle richieste di modifica dei programmi operativi presentate a norma del paragrafo 1 entro il 20 gennaio dell’anno successivo a quello di presentazione della richiesta di modifica.
3. Nel corso dell’anno, la competente autorità dello Stato membro può autorizzare le organizzazioni di produttori:
a)
ad attuare solo parzialmente i programmi operativi;
b)
a modificare il contenuto del programma operativo;
c)
ad aumentare l’importo del fondo di esercizio fino ad un massimo del 25 % dell’importo inizialmente approvato o a diminuirlo di una percentuale fissata dallo Stato membro, a condizione che gli obiettivi generali del programma operativo rimangano invariati. Gli Stati membri possono aumentare la suddetta percentuale in caso di fusioni di organizzazioni di produttori ai sensi dell’articolo 29, paragrafo 1;
d)
ad aggiungere l’aiuto finanziario nazionale al fondo di esercizio in caso di applicazione dell’articolo 93.
4. Gli Stati membri definiscono a quali condizioni i programmi operativi possono essere modificati nel corso dell’anno senza previa approvazione da parte della competente autorità dello Stato membro. Le modifiche sono ammissibili solo se l’organizzazione di produttori ne dà immediata comunicazione all’autorità competente.
Articolo 67
Modalità di esecuzione dei programmi operativi
1. I programmi operativi sono eseguiti nell’arco di periodi annuali che vanno dal 1o gennaio al 31 dicembre.
2. L’esecuzione dei programmi operativi approvati entro il 15 dicembre decorre dal 1o gennaio dell’anno successivo.
L’esecuzione dei programmi approvati dopo il 15 dicembre è rinviata di un anno.
In deroga al primo e al secondo comma, in caso di applicazione dell’articolo 64, paragrafo 2, terzo comma, o dell’articolo 65, paragrafo 3, secondo comma, l’esecuzione dei programmi operativi approvati a norma delle suddette disposizioni inizia non oltre il 31 gennaio successivo alla data di approvazione.
Sezione 4
Aiuto
Articolo 68
Importo approvato dell’aiuto
1. Entro il 15 dicembre dell’anno precedente l’anno per il quale è richiesto l’aiuto, gli Stati membri comunicano alle organizzazioni di produttori e alle loro associazioni l’importo approvato dell’aiuto, come previsto dall’articolo 103 octies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. In caso di applicazione dell’articolo 64, paragrafo 2, terzo comma, o dell’articolo 65, paragrafo 3, secondo comma, gli Stati membri comunicano l’importo approvato dell’aiuto entro il 20 gennaio dell’anno per il quale è richiesto l’aiuto.
Articolo 69
Domande di aiuto
1. Le organizzazioni di produttori presentano all’autorità competente dello Stato membro una domanda di aiuto o del relativo saldo per ciascun programma operativo per il quale è richiesto l’aiuto, entro il 15 febbraio dell’anno successivo a quello per il quale è chiesto l’aiuto.
2. Le domande sono corredate di documenti giustificativi attestanti quanto segue:
a)
l’aiuto richiesto;
b)
il valore della produzione commercializzata;
c)
i contributi finanziari versati dai soci e quelli versati dall’organizzazione di produttori medesima;
d)
le spese sostenute a titolo del programma operativo;
e)
le spese relative alle misure di prevenzione e gestione delle crisi, suddivise per azioni;
f)
la quota del fondo di esercizio spesa per le misure di prevenzione e gestione delle crisi, suddivisa per azioni;
g)
il rispetto dell’articolo 103 quater, paragrafo 2 e paragrafo 3, primo comma, nonché dell’articolo 103 quinquies del regolamento (CE) n. 1234/2007;
h)
una dichiarazione scritta attestante che l’organizzazione di produttori non ha ricevuto alcun doppio finanziamento dallo Stato membro o dall’Unione per le misure e/o le azioni ammissibili all’aiuto in forza del presente regolamento e
i)
in caso di domanda di pagamento di un aiuto calcolato in base ai tassi forfettari fissi di cui all’articolo 60, paragrafo 2, la prova della realizzazione dell’azione di cui trattasi.
3. Le domande di aiuto possono riguardare spese programmate ma non sostenute, a condizione che sia dimostrato che:
a)
le azioni di cui trattasi non hanno potuto essere eseguite entro il 31 dicembre dell’anno di esecuzione del programma operativo per motivi indipendenti dalla volontà dell’organizzazione di produttori;
b)
dette azioni possono essere eseguite entro il 30 aprile dell’anno successivo a quello per il quale è chiesto l’aiuto e
c)
un contributo equivalente dell’organizzazione di produttori rimane nel fondo di esercizio.
L’aiuto è pagato e la cauzione costituita a norma dell’articolo 71, paragrafo 3 è svincolata soltanto su presentazione della prova dell’esecuzione delle spese programmate di cui al primo comma, lettera b) entro il 30 aprile dell’anno successivo a quello per il quale dette spese erano state programmate, nonché in base al diritto all’aiuto effettivamente accertato.
4. In caso di presentazione della domanda oltre il termine previsto al paragrafo 1, l’aiuto è ridotto dell’1 % per ogni giorno di ritardo.
In casi eccezionali e debitamente giustificati, l’autorità competente può accogliere domande presentate oltre il termine previsto al paragrafo 1 purché siano stati eseguiti i necessari controlli e sia stato rispettato il termine di pagamento di cui all’articolo 70.
5. Le associazioni di organizzazioni di produttori possono presentare domanda di aiuto ai sensi del paragrafo 1 in nome e per conto dei propri soci se questi sono organizzazioni di produttori e se ognuno di essi presenta i documenti giustificativi di cui al paragrafo 2. Il beneficiario finale dell’aiuto è l’organizzazione di produttori.
Articolo 70
Pagamento dell’aiuto
Gli Stati membri versano gli aiuti entro il 15 ottobre dell’anno che segue l’anno di esecuzione del programma.
Articolo 71
Anticipi
1. Gli Stati membri possono permettere alle organizzazioni di produttori di chiedere il pagamento anticipato della parte dell’aiuto corrispondente alle spese prevedibili del programma operativo per il trimestre o il quadrimestre decorrente dal mese in cui viene presentata la domanda di anticipo.
2. Le domande di anticipo sono presentate nei modi stabiliti dallo Stato membro, ogni tre mesi in gennaio, aprile, luglio e ottobre oppure ogni quattro mesi in gennaio, maggio e settembre.
L’importo totale degli anticipi per un dato anno non può superare l’80 % dell’importo dell’aiuto inizialmente approvato per il relativo programma operativo.
3. Il versamento di anticipi è subordinato alla costituzione di una cauzione pari al 110 % del loro importo, conformemente al regolamento (CEE) n. 2220/85 della Commissione (12).
Gli Stati membri definiscono le condizioni atte ad assicurare che i contributi finanziari al fondo di esercizio siano stati prelevati in conformità con gli articoli 52 e 53 del presente regolamento e che i precedenti anticipi e il corrispondente contributo dell’organizzazione di produttori siano stati effettivamente spesi.
4. Le domande di svincolo delle cauzioni possono essere presentate nel corso dell’anno corredate degli opportuni documenti giustificativi, quali fatture e documenti comprovanti che il pagamento è stato effettuato.
Le cauzioni sono svincolate nella misura massima dell’80 % dell’importo degli anticipi versati.
5. L’esigenza principale ai sensi dell’articolo 20, paragrafo 2, del regolamento (CEE) n. 2220/85 è l’esecuzione delle azioni indicate nel programma operativo nel rispetto degli impegni di cui all’articolo 61, lettere b) e c), del presente regolamento.
Se detta esigenza non è soddisfatta, ovvero in caso di grave inadempimento degli obblighi di cui all’articolo 61, lettere b) e c), la cauzione è incamerata, salve altre sanzioni da applicare in conformità alla sezione 3 del capo V.
In caso di inadempimento di altri obblighi, la cauzione è incamerata proporzionalmente alla gravità dell’irregolarità accertata.
6. Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare un importo minimo e le scadenze da rispettare per il versamento degli anticipi.
Articolo 72
Pagamenti parziali
Gli Stati membri possono permettere alle organizzazioni di produttori di chiedere il pagamento della parte dell’aiuto corrispondente agli importi già spesi a titolo del programma operativo.
Le domande possono essere presentate in qualsiasi momento, ma non più di tre volte all’anno. Esse sono corredate degli opportuni documenti giustificativi, quali fatture e documenti comprovanti che il pagamento è stato effettuato.
I pagamenti parziali richiesti possono essere effettuati nella misura massima dell’80 % della parte dell’aiuto corrispondente agli importi già spesi a titolo del programma operativo per il periodo considerato. Gli Stati membri hanno la facoltà di fissare un importo minimo per i pagamenti parziali e le scadenze da rispettare per le relative domande.
CAPO III
Misure di prevenzione e gestione delle crisi
Sezione 1
Disposizioni generali
Articolo 73
Selezione delle misure di prevenzione e gestione delle crisi
Gli Stati membri possono stabilire che sul loro territorio non si applicano una o più delle misure elencate all’articolo 103 quater, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 74
Mutui contratti per finanziare le misure di prevenzione e gestione delle crisi
I mutui contratti per finanziare le misure di prevenzione e gestione delle crisi a norma dell’articolo 103 quater, paragrafo 2, terzo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007, con un periodo di ammortamento superiore alla durata del programma operativo, possono essere riportati ad un successivo programma operativo per motivi economici debitamente giustificati.
Sezione 2
Ritiri dal mercato
Articolo 75
Definizione
La presente sezione stabilisce le norme relative ai ritiri dal mercato di cui all’articolo 103 quater, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Ai fini del presente capo, per «prodotti ritirati dal mercato», «prodotti ritirati» e «prodotti non posti in vendita» si intendono i prodotti che sono ritirati dal mercato secondo queste modalità.
Articolo 76
Norme di commercializzazione
1. Se per un dato prodotto vige una norma di commercializzazione di cui al titolo II, il medesimo prodotto ritirato dal mercato è conforme alla norma tranne per quanto riguarda le disposizioni relative alla presentazione e alle indicazioni esterne. I prodotti possono essere ritirati alla rinfusa, senza distinzione di calibro, purché rispondano ai requisiti minimi della categoria II in ordine alla qualità e al calibro.
Tuttavia i prodotti in miniatura, quali definiti dalle norme pertinenti, sono conformi alle norme di commercializzazione vigenti, comprese le disposizioni relative alla presentazione e alle indicazioni esterne.
2. Se per un dato prodotto non esistono norme di commercializzazione, i prodotti ritirati dal mercato rispettano i requisiti minimi stabiliti nell’allegato X. Gli Stati membri possono fissare requisiti complementari a questi requisiti minimi.
Articolo 77
Media triennale per i ritiri dal mercato di prodotti destinati alla distribuzione gratuita
1. Il limite del 5 % del volume della produzione commercializzata di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 è calcolato in base alla media aritmetica dei volumi complessivi di prodotti per i quali l’organizzazione di produttori è riconosciuta, commercializzati per il tramite della medesima organizzazione nel corso dei tre anni precedenti.
2. Per le organizzazioni di produttori di recente riconoscimento, i dati relativi alle campagne di commercializzazione precedenti il riconoscimento sono i seguenti:
a)
se l’organizzazione è stata in precedenza un gruppo di produttori, i dati equivalenti del gruppo di produttori, se disponibili, oppure
b)
il volume applicabile alla domanda di riconoscimento.
Articolo 78
Comunicazione preventiva delle operazioni di ritiro
1. Le organizzazioni di produttori e le relative associazioni comunicano anticipatamente alle autorità competenti degli Stati membri, tramite telecomunicazione scritta o messaggio elettronico, ogni operazione di ritiro che intendono effettuare.
La comunicazione reca un elenco dei prodotti conferiti all’intervento, una descrizione delle loro caratteristiche principali con riferimento alle norme di commercializzazione applicabili, una stima del quantitativo di ogni prodotto, la destinazione prevista e il luogo in cui i prodotti ritirati possono essere sottoposti ai controlli di cui all’articolo 108.
Le comunicazioni comprendono un certificato attestante che i prodotti ritirati sono conformi alle norme di commercializzazione in vigore o ai requisiti minimi di cui all’articolo 76.
2. Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione relative alle comunicazioni da parte delle organizzazioni di produttori di cui al paragrafo 1, con particolare riguardo alla tempistica.
3. Entro i termini di cui al paragrafo 2 lo Stato membro:
a)
procede ad un controllo a norma dell’articolo 108, paragrafo 1, in esito al quale, se non sono emerse irregolarità, autorizza l’operazione di ritiro constatata al termine del controllo, oppure
b)
nei casi di cui all’articolo 108, paragrafo 3, non procede al controllo a norma dell’articolo 108, paragrafo 1, informandone l’organizzazione di produttori mediante telecomunicazione scritta o messaggio elettronico e autorizzando l’operazione di ritiro comunicata.
Articolo 79
Sostegno
1. Il sostegno per i ritiri dal mercato, comprensivo del contributo dell’Unione e del contributo dell’organizzazione di produttori, non supera gli importi indicati nell’allegato XI per i prodotti corrispondenti. Per altri prodotti, gli Stati membri fissano i massimali di sostegno.
Se l’organizzazione di produttori ha ricevuto da terzi un’indennità per i prodotti ritirati, il sostegno di cui al primo comma è ridotto delle entrate nette realizzate dall’organizzazione di produttori per i prodotti ritirati dal mercato. Possono beneficiare del sostegno i prodotti ritirati dal circuito commerciale degli ortofrutticoli.
2. I ritiri dal mercato non superano il 5 % del volume della produzione commercializzata di un dato prodotto e di una data organizzazione di produttori. Tuttavia, tale percentuale non include i quantitativi smaltiti secondo le modalità di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 o secondo qualsiasi altra modalità autorizzata dagli Stati membri ai sensi dell’articolo 80, paragrafo 2, del presente regolamento.
Il volume della produzione commercializzata è calcolato in base alla media della produzione commercializzata nei tre anni precedenti. In mancanza di dati al riguardo, si ricorre al volume della produzione commercializzata per la quale l’organizzazione di produttori è stata riconosciuta.
Le percentuali di cui al primo comma costituiscono valori medi annuali per un periodo di tre anni, con un margine annuo di superamento di 5 punti percentuali.
3. In caso di distribuzione gratuita di prodotti ritirati dal mercato alle organizzazioni e istituzioni caritative di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007, il contributo finanziario dell’Unione è limitato all’importo dovuto per i prodotti smaltiti ai sensi del paragrafo 1 del presente articolo e alle spese di cui all’articolo 81, paragrafo 1, e all’articolo 82, paragrafo 1, del presente regolamento.
Articolo 80
Destinazioni dei prodotti ritirati
1. Gli Stati membri stabiliscono le destinazioni ammissibili dei prodotti ritirati dal mercato. Essi adottano disposizioni atte a garantire che i ritiri o la destinazione dei prodotti non provochino alcun impatto ambientale negativo né conseguenze fitosanitarie negative. Le spese sostenute dalle organizzazioni di produttori per ottemperare a tali disposizioni possono essere coperte dal sostegno per i ritiri dal mercato nell’ambito del programma operativo.
2. Le destinazioni di cui al paragrafo 1 comprendono la distribuzione gratuita ai sensi dell’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 ed ogni altra destinazione equivalente autorizzata dagli Stati membri.
Gli Stati membri possono permettere alle organizzazioni e alle istituzioni caritative di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 di chiedere un contributo simbolico ai destinatari finali dei prodotti ritirati dal mercato, qualora questi siano stati sottoposti a trasformazione.
Il pagamento in natura ai trasformatori di ortofrutticoli da parte dei beneficiari della distribuzione gratuita è consentito se copre unicamente le spese di trasformazione e se lo Stato membro in cui ha luogo il pagamento ha adottato disposizioni per garantire che i prodotti trasformati siano effettivamente destinati al consumo da parte dei destinatari finali di cui al secondo comma.
Gli Stati membri prendono tutti i provvedimenti necessari per favorire i contatti e la collaborazione tra le organizzazioni di produttori e le organizzazioni e istituzioni caritative di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007, da essi riconosciute.
3. È consentita la cessione di prodotti all’industria di trasformazione. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione per evitare distorsioni di concorrenza ai danni delle industrie interessate all’interno dell’Unione o dei prodotti importati e per impedire che i prodotti ritirati vengano reimmessi nel circuito commerciale. L’alcole ottenuto dalla distillazione è usato esclusivamente per scopi industriali o energetici.
Articolo 81
Spese di trasporto
1. Le spese di trasporto per la distribuzione gratuita dei prodotti ritirati dal mercato sono sovvenzionabili nell’ambito del programma operativo in base agli importi forfettari specificati nell’allegato XII, fissati in funzione della distanza fra il luogo di ritiro e il luogo di consegna.
In caso di trasporto marittimo, gli Stati membri determinano la distanza fra il luogo di ritiro e il luogo di consegna. L’indennità non può superare il costo del trasporto terrestre sul tragitto più breve tra il luogo di imbarco e il punto teorico di uscita in cui è possibile il trasporto terrestre. Agli importi di cui all’allegato XII si applica un coefficiente correttore di 0,6.
2. Le spese di trasporto sono pagate alla parte che ha effettivamente sostenuto l’onere finanziario del trasporto.
Il pagamento è subordinato alla presentazione di documenti giustificativi che attestino in particolare:
a)
i nomi delle organizzazioni beneficiarie;
b)
il quantitativo dei prodotti in questione;
c)
la presa in consegna da parte delle organizzazioni beneficiarie e i mezzi di trasporto utilizzati e
d)
la distanza tra il luogo di ritiro e il luogo di consegna.
Articolo 82
Spese di cernita e di imballaggio
1. Le spese di cernita e di imballaggio degli ortofrutticoli ritirati dal mercato ai fini della distribuzione gratuita sono sovvenzionabili nell’ambito dei programmi operativi in base ai tassi forfettari specificati nell’allegato XIII, parte A, per i prodotti in imballaggi di peso netto inferiore a 25 kg.
2. Gli imballaggi dei prodotti destinati alla distribuzione gratuita recano l’emblema europeo accompagnato da una o più delle diciture riportate nell’allegato XIII, parte B.
3. Le spese di cernita e imballaggio sono pagate all’organizzazione di produttori che ha effettuato tali operazioni.
Il pagamento è subordinato alla presentazione di documenti giustificativi che attestino in particolare:
a)
i nomi delle organizzazioni beneficiarie;
b)
il quantitativo dei prodotti in questione e
c)
la presa in consegna da parte delle organizzazioni beneficiarie, con indicazione delle modalità di presentazione.
Articolo 83
Condizioni per i destinatari dei prodotti ritirati dal mercato
1. I destinatari dei prodotti ritirati di cui all’articolo 103 quinquies, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 si impegnano a:
a)
rispettare le disposizioni del presente regolamento;
b)
tenere una contabilità di magazzino e una contabilità finanziaria distinte per le operazioni di cui trattasi;
c)
sottoporsi ai controlli previsti dalla normativa dell’Unione e
d)
presentare i documenti giustificativi della destinazione finale di ciascun prodotto sotto forma di certificato di presa in consegna (o di un documento equivalente) che attesti che i prodotti ritirati sono stati presi in consegna da terzi ai fini della loro distribuzione gratuita.
Gli Stati membri, se considerano che il rischio è basso, possono decidere che i destinatari non sono tenuti a tenere le contabilità di cui al primo comma, lettera b), se ricevono quantitativi modesti. La suddetta decisione, debitamente motivata, forma oggetto di registrazione.
2. I destinatari di prodotti ritirati per altre destinazioni si impegnano a:
a)
rispettare le disposizioni del presente regolamento;
b)
tenere una contabilità di magazzino e una contabilità finanziaria distinte per le operazioni di cui trattasi se gli Stati membri lo ritengono opportuno benché il prodotto sia stato denaturato prima della consegna;
c)
sottoporsi ai controlli previsti dalla normativa dell’Unione e
d)
non percepire aiuti complementari per l’alcole ottenuto dai prodotti ricevuti se si tratta di prodotti ritirati destinati alla distillazione.
Sezione 3
Raccolta verde e mancata raccolta degli ortofrutticoli
Articolo 84
Definizione di raccolta verde e di mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Ai fini del presente regolamento si intende per:
a)
«raccolta verde», la raccolta completa di prodotti non commercializzabili eseguita su una data superficie prima dell’inizio della raccolta normale. I prodotti non sono già stati danneggiati prima della raccolta verde da avversità atmosferiche, fitopatie o in altro modo;
b)
«mancata raccolta», la mancata esecuzione della raccolta di qualsiasi produzione commerciale su una data superficie nel corso del normale ciclo di produzione. La distruzione dei prodotti a causa di avversità atmosferiche o fitopatie non è tuttavia considerata mancata raccolta.
2. La raccolta verde o la mancata raccolta sono pratiche supplementari e differenti rispetto alle normali pratiche culturali.
Articolo 85
Condizioni per l’applicazione della raccolta verde e della mancata raccolta
1. In relazione alla raccolta verde e alla mancata raccolta gli Stati membri:
a)
adottano modalità di applicazione delle misure in questione, in particolare in merito alla comunicazione preventiva della raccolta verde e della mancata raccolta, al relativo contenuto e alla tempistica, all’importo dell’indennità da versare e all’applicazione delle misure, nonché all’elenco dei prodotti ammissibili;
b)
adottano disposizioni atte a garantire che l’applicazione di queste misure non provochi alcun impatto ambientale negativo né conseguenze fitosanitarie negative;
c)
verificano la corretta applicazione delle misure, anche alla luce delle disposizioni di cui alle lettere a) e b) del presente paragrafo, e, se constatano inadempienze, non autorizzano l’applicazione delle misure stesse.
2. Le organizzazioni di produttori e le relative associazioni comunicano anticipatamente alle autorità competenti degli Stati membri, tramite telecomunicazione scritta o messaggio elettronico, ogni operazione di raccolta verde o di mancata raccolta che intendono effettuare.
La prima comunicazione di un dato anno e per un dato prodotto è corredata di un’analisi basata sulla situazione prevedibile del mercato a giustificazione della raccolta verde come misura di prevenzione delle crisi.
3. La raccolta verde e la mancata raccolta non si applicano allo stesso prodotto e sulla stessa superficie nel corso di un dato anno, né nel corso di due anni consecutivi.
4. Gli Stati membri fissano l’importo per ettaro dell’indennità per la raccolta verde e la mancata raccolta, ai sensi del paragrafo 1, lettera a), comprensivo del contributo dell’Unione e del contributo dell’organizzazione di produttori,
a)
ad un livello tale da coprire esclusivamente i costi supplementari imputabili all’applicazione della misura, tenendo conto della gestione ambientale e fitosanitaria necessaria per rispettare le disposizioni adottate a norma del paragrafo 1, lettera b), oppure
b)
ad un livello tale da coprire non più del 90 % del massimale di sostegno per i ritiri dal mercato di cui all’articolo 79.
Sezione 4
Promozione e comunicazione
Articolo 86
Applicazione delle misure di promozione e di comunicazione
1. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione delle misure di promozione e di comunicazione. Tali modalità permettono, all’occorrenza, l’applicazione rapida delle misure.
2. Le azioni realizzate nell’ambito delle misure di promozione e di comunicazione sono complementari ad altre eventuali azioni di promozione e comunicazione in corso ad opera dell’organizzazione di produttori interessata, non connesse alla prevenzione e alla gestione delle crisi.
Sezione 5
Formazione
Articolo 87
Applicazione delle misure di formazione
Gli Stati membri adottano le modalità di applicazione delle misure di formazione.
Sezione 6
Assicurazione del raccolto
Articolo 88
Obiettivi delle misure di assicurazione del raccolto
Le organizzazioni di produttori gestiscono le misure di assicurazione del raccolto in modo da contribuire a salvaguardare il reddito dei produttori e a risarcire le perdite commerciali subite dall’organizzazione di produttori e/o dai suoi soci quando questi sono colpiti da calamità naturali, avversità atmosferiche o eventualmente da fitopatie o infestazioni parassitarie.
Articolo 89
Applicazione delle misure di assicurazione del raccolto
1. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione delle misure di assicurazione del raccolto, in particolare le modalità necessarie a garantire che tali misure non siano distorsive della concorrenza sul mercato delle assicurazioni.
2. Gli Stati membri possono concedere un finanziamento nazionale complementare a sostegno delle misure di assicurazione del raccolto che beneficiano del fondo di esercizio. Tuttavia, il sostegno pubblico complessivo per l’assicurazione del raccolto non può superare:
a)
l’80 % del costo dei premi assicurativi versati dai produttori a copertura delle perdite causate da avversità atmosferiche assimilabili a calamità naturali;
b)
il 50 % del costo dei premi assicurativi versati dai produttori a copertura:
i)
delle perdite dovute alle cause di cui alla lettera a) e di altre perdite causate da avversità atmosferiche e
ii)
delle perdite dovute a epizoozie, fitopatie o infestazioni parassitarie.
Il limite di cui al primo comma, lettera b), si applica anche nei casi in cui il fondo di esercizio può altrimenti beneficiare del sostegno finanziario dell’Unione pari al 60 % ai sensi dell’articolo 103 quinquies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Le misure di assicurazione del raccolto non coprono i pagamenti dei premi assicurativi che indennizzano i produttori in misura superiore al 100 % della perdita di reddito subita, tenendo conto di ogni altra indennità che i produttori percepiscono in virtù di altri regimi di sostegno relativi al rischio assicurato.
4. Ai fini del presente articolo, le «avversità atmosferiche assimilabili a calamità naturali» hanno lo stesso significato della definizione di cui all’articolo 2, paragrafo 8, del regolamento (CE) n. 1857/2006 della Commissione (13).
Sezione 7
Sostegno per le spese amministrative di costituzione dei fondi di mutualizzazione
Articolo 90
Condizioni per la partecipazione alle spese amministrative di costituzione di fondi di mutualizzazione
1. Gli Stati membri adottano modalità di applicazione relative al sostegno per le spese amministrative di costituzione di fondi di mutualizzazione.
2. Il sostegno per le spese amministrative di costituzione di fondi di mutualizzazione, comprende sia il contributo dell’Unione, sia il contributo dell’organizzazione di produttori. L’importo totale del sostegno per le spese amministrative di costituzione di fondi di mutualizzazione non supera complessivamente le seguenti percentuali del contributo dell’organizzazione di produttori al fondo di mutualizzazione rispettivamente nel primo, secondo e terzo anno di esercizio di quest’ultimo:
a)
10 %, 8 % e 4 % negli Stati membri che hanno aderito all’Unione europea il 1o maggio 2004 o dopo tale data;
b)
5 %, 4 % e 2 % negli altri Stati membri.
3. Le organizzazioni di produttori possono ricevere il sostegno di cui al paragrafo 2 una sola volta entro i primi tre anni di esercizio del fondo. Se l’organizzazione di produttori chiede il sostegno solo nel secondo o nel terzo anno di esercizio del fondo, il sostegno è pari rispettivamente:
a)
all’8 % e al 4 % negli Stati membri che hanno aderito all’Unione europea il 1o maggio 2004 o dopo tale data;
b)
al 4 % e al 2 % negli altri Stati membri.
4. Gli Stati membri possono fissare massimali per gli importi che un’organizzazione di produttori può ricevere a titolo di sostegno per le spese amministrative di costituzione dei fondi di mutualizzazione.
CAPO IV
Aiuto finanziario nazionale
Articolo 91
Livello di organizzazione dei produttori
1. Ai fini dell’articolo 103 sexties, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, il livello di organizzazione dei produttori in una regione di uno Stato membro è dato dal valore della produzione ortofrutticola ottenuta nella regione e commercializzata dalle organizzazioni di produttori, dalle loro associazioni e dai gruppi di produttori, diviso per il valore totale della produzione ortofrutticola ottenuta nella regione.
2. Il livello di organizzazione dei produttori in una regione di uno Stato membro è considerato particolarmente scarso quando il livello medio, calcolato come previsto al paragrafo 1, negli ultimi tre anni per i quali si dispone di dati, è inferiore al 20 %.
Soltanto la produzione ortofrutticola ottenuta nella regione di cui al presente articolo può beneficiare di un aiuto finanziario nazionale. Ai fini del presente capo, per «regione» si intende una parte distinta del territorio di uno Stato membro in base alle sue caratteristiche amministrative, geografiche o economiche.
Articolo 92
Autorizzazione a concedere l’aiuto finanziario nazionale
1. Gli Stati membri presentano alla Commissione, entro il 31 gennaio di un dato anno civile, una richiesta di autorizzazione a concedere l’aiuto finanziario nazionale ai sensi dell’articolo 103 sexties, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 per i programmi operativi da attuare in quell’anno.
La richiesta è corredata di elementi comprovanti che il livello di organizzazione dei produttori nella regione interessata è particolarmente scarso, ai sensi dell’articolo 91 del presente regolamento, e che l’aiuto è destinato unicamente a prodotti del settore ortofrutticolo ottenuti nella regione in questione, nonché di informazioni sulle organizzazioni di produttori interessate, sull’importo dell’aiuto richiesto e sulla quota dei contributi finanziari versati a norma dell’articolo 103 ter, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. La Commissione accoglie o respinge la richiesta entro tre mesi dalla sua presentazione. In mancanza di risposta da parte della Commissione entro tale termine, la richiesta si ritiene accolta.
Se la richiesta è incompleta, il termine di tre mesi è sospeso e lo Stato membro è informato della carenza riscontrata. La sospensione decorre dalla data in cui lo Stato membro ne è informato ed è revocata dietro ricezione di una richiesta completa.
Articolo 93
Modifiche al programma operativo
Un’organizzazione di produttori che desidera presentare richiesta di aiuto finanziario nazionale modifica, se necessario, il proprio programma operativo ai sensi dell’articolo 65 o dell’articolo 66.
Articolo 94
Domanda e concessione dell’aiuto finanziario nazionale
1. Le organizzazioni di produttori presentano domanda di aiuto finanziario nazionale e gli Stati membri concedono tale aiuto in conformità agli articoli 69 e 70.
2. Gli Stati membri possono adottare disposizioni complementari relative all’erogazione dell’aiuto finanziario nazionale, compresa la possibilità di pagamenti anticipati e parziali.
Articolo 95
Rimborso dell’aiuto finanziario nazionale da parte dell’Unione
1. Gli Stati membri possono chiedere all’Unione il rimborso dell’aiuto finanziario nazionale approvato, effettivamente erogato alle organizzazioni di produttori, anteriormente al 1o gennaio del secondo anno successivo all’anno di esecuzione dei programmi operativi.
La richiesta è corredata di elementi comprovanti che le condizioni stabilite all’articolo 103 sexties, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono state rispettate in tre dei quattro anni precedenti, nonché di informazioni sulle organizzazioni di produttori interessate e sull’importo dell’aiuto effettivamente erogato e di una descrizione della ripartizione del fondo di esercizio fra importo totale, contributi versati dall’Unione, dallo Stato membro (aiuto finanziario nazionale), dalle organizzazioni di produttori e dai loro soci.
2. La Commissione decide se accogliere o respingere la richiesta. La richiesta è respinta quando sono state disattese le norme sull’autorizzazione e sul rimborso dell’aiuto finanziario nazionale o quando lo Stato membro richiedente non ha rispettato le disposizioni in materia di organizzazioni di produttori, fondi di esercizio e programmi operativi di cui al presente regolamento o al regolamento (CE) n. 1234/2007.
3. Se il rimborso dell’aiuto da parte dell’Unione è stato approvato, le spese ammissibili sono dichiarate alla Commissione secondo la procedura di cui all’articolo 5 del regolamento (CE) n. 883/2006 della Commissione (14).
4. La quota di rimborso dell’aiuto finanziario nazionale da parte dell’Unione non è superiore al 60 % dell’aiuto finanziario nazionale concesso all’organizzazione di produttori.
CAPO V
Disposizioni generali
Sezione 1
Relazioni e comunicazioni
Articolo 96
Relazioni dei gruppi di produttori e delle organizzazioni di produttori
1. Su richiesta delle autorità competenti degli Stati membri, i gruppi di produttori e le organizzazioni di produttori forniscono tutte le informazioni pertinenti necessarie per la stesura della relazione annuale di cui all’articolo 97, lettera b).
2. A corredo delle domande di aiuto, le organizzazioni di produttori presentano relazioni annuali sull’esecuzione dei programmi operativi.
Dette relazioni riguardano:
a)
i programmi operativi attuati nel corso dell’anno precedente;
b)
le principali modifiche apportate ai programmi operativi e
c)
le discrepanze tra gli aiuti stimati e gli aiuti effettivamente richiesti.
3. Per ciascun programma operativo attuato la relazione annuale riporta:
a)
i risultati ottenuti dal programma operativo, basati, se del caso, sugli indicatori comuni di prodotto e di risultato figuranti nell’allegato VIII e, se necessario, sugli indicatori supplementari di prodotto e di risultato definiti nella strategia nazionale e
b)
una sintesi dei principali problemi incontrati nella gestione del programma e delle eventuali misure adottate per assicurare la qualità e l’efficacia della sua attuazione.
Se del caso, la relazione annuale specifica le idonee difese predisposte, conformemente alla strategia nazionale e in applicazione dell’articolo 103 quater, paragrafo 5, del regolamento (CE) n. 1234/2007, per proteggere l’ambiente da un’eventuale accresciuta pressione provocata da investimenti sovvenzionati nell’ambito del programma operativo.
4. Nell’ultimo anno di attuazione di un programma operativo, la relazione annuale di cui al paragrafo 1 è sostituita da una relazione finale.
Le relazioni finali indicano in che misura gli obiettivi del programma sono stati conseguiti. Esse spiegano i cambiamenti di azioni e/o di metodi operati e individuano i fattori che hanno contribuito al successo o al fallimento dell’esecuzione del programma, fattori che sono o saranno presi in considerazione in sede di elaborazione dei programmi operativi successivi o di modifica di quelli esistenti.
5. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, se un gruppo di produttori o un’organizzazione di produttori omette di effettuare una comunicazione allo Stato membro prevista dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1234/2007, o se la comunicazione risulta inesatta in base agli elementi oggettivi di cui lo Stato membro dispone, quest’ultimo sospende il prericonoscimento del gruppo di produttori o il riconoscimento dell’organizzazione di produttori finché la comunicazione sia effettuata correttamente.
Lo Stato membro riferisce su tali casi nella relazione annuale di cui all’articolo 97, lettera b), del presente regolamento.
Articolo 97
Comunicazioni degli Stati membri concernenti le organizzazioni di produttori, le associazioni di organizzazioni di produttori e i gruppi di produttori
Gli Stati membri trasmettono ogni anno alla Commissione le seguenti informazioni e documenti:
a)
entro il 31 gennaio, l’importo totale dei fondi di esercizio approvato nello stesso anno per tutti i programmi operativi. La comunicazione indica chiaramente sia l’importo complessivo dei fondi di esercizio, sia l’importo totale dell’aiuto concesso dall’Unione a favore di tali fondi. Queste cifre sono ulteriormente suddivise fra importi destinati alle misure di prevenzione e gestione delle crisi e alle altre misure;
b)
entro il 15 novembre, una relazione annuale concernente le organizzazioni di produttori, le associazioni di organizzazioni di produttori e i gruppi di produttori, nonché i fondi di esercizio, i programmi operativi e i piani di riconoscimento attuati nell’anno precedente. La relazione annuale contiene in particolare le informazioni riportate nell’allegato XIV;
c)
entro il 31 gennaio, l’importo finanziario corrispondente all’esecuzione annuale dei piani di riconoscimento in corso nello stesso anno. Si indicano gli importi approvati o stimati. Per ciascun gruppo di produttori, la comunicazione contiene le seguenti informazioni:
i)
l’importo totale del periodo annuale di esecuzione del piano di riconoscimento, i contributi dell’Unione, degli Stati membri e dei gruppi di produttori e/o dei loro soci;
ii)
una ripartizione tra gli aiuti contemplati all’articolo 103 bis, paragrafo 1, lettera a) e rispettivamente b), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 98
Comunicazioni degli Stati membri concernenti i prezzi alla produzione degli ortofrutticoli sul mercato interno
1. Le autorità competenti degli Stati membri comunicano alla Commissione, entro le ore 12 (ora di Bruxelles) di ogni mercoledì, per ogni giorno di mercato, i prezzi medi rilevati degli ortofrutticoli commercializzati sui mercati rappresentativi elencati nell’allegato XV, parte A.
Per gli ortofrutticoli soggetti alla norma di commercializzazione generale, sono comunicati soltanto i prezzi dei prodotti rispondenti a tale norma, mentre per i prodotti soggetti a una norma di commercializzazione specifica sono comunicati soltanto i prezzi dei prodotti della categoria I.
I prezzi comunicati si intendono franco centro d’imballaggio per prodotti sottoposti a cernita, imballati e, se del caso, pallettizzati, espressi in euro per 100 chilogrammi di peso netto.
Se dispongono di dati in proposito, gli Stati membri comunicano i prezzi corrispondenti ai tipi e alle varietà di prodotti, ai calibri e/o alle forme di presentazione di cui all’allegato XV, parte A. Se i prezzi registrati si riferiscono a tipi, varietà, calibri e/o forme di presentazione diversi da quelli indicati nell’allegato XV, parte A, le autorità competenti degli Stati membri comunicano alla Commissione i tipi, le varietà, i calibri e/o le forme di presentazione dei prodotti ai quali si riferiscono i prezzi.
2. Gli Stati membri identificano i mercati rappresentativi nella zona di produzione degli ortofrutticoli considerati, sulla base delle transazioni avvenute su mercati fisicamente identificabili quali mercati all’ingrosso, aste e altri luoghi fisici di incontro tra la domanda e l’offerta, oppure sulla base delle transazioni dirette tra produttori, comprese le organizzazioni di produttori, e singoli acquirenti quali grossisti, intermediari, centri di distribuzione o altri operatori interessati. È possibile identificare i mercati rappresentativi anche sulla base di una combinazione di transazioni effettuate su mercati fisicamente identificabili e di transazioni dirette.
3. Le autorità competenti degli Stati membri possono comunicare volontariamente alla Commissione i prezzi alla produzione degli ortofrutticoli e di altri prodotti elencati nell’allegato XV, parte B.
4. Le comunicazioni dei prezzi di cui al paragrafo 3 sono effettuate secondo linee guida che la Commissione adotta e pubblica nei modi che giudica opportuni.
Sezione 2
Controlli
Articolo 99
Sistema di identificazione unico
Gli Stati membri provvedono all’applicazione di un sistema di identificazione unico con riguardo a tutte le domande di aiuto presentate dalla stessa organizzazione di produttori o dallo stesso gruppo di produttori. Questa identificazione è compatibile con il sistema di registrazione dell’identità di cui all’articolo 15, paragrafo 1, lettera f), del regolamento (CE) n. 73/2009 del Consiglio (15).
Articolo 100
Procedura di presentazione delle domande
Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, gli Stati membri stabiliscono procedure appropriate per la presentazione delle domande di aiuto, delle richieste di riconoscimento o di approvazione del programma operativo, nonché delle domande di pagamento.
Articolo 101
Campionamento
Ove è opportuno eseguire controlli a campione, gli Stati membri assicurano, sulla base di un’analisi dei rischi, che i controlli siano adeguati, per natura e frequenza, alla misura interessata.
Articolo 102
Controlli amministrativi
Tutte le domande di aiuto o di pagamento sono sottoposte a controlli amministrativi che vertono su tutti gli elementi possibili e opportuni. Le procedure richiedono la registrazione delle operazioni intraprese, dei risultati della verifica e delle misure adottate in caso di constatazione di irregolarità.
Articolo 103
Controlli in loco
1. Ciascun controllo in loco forma oggetto di una relazione, onde poter riesaminare gli elementi delle verifiche effettuate. La relazione indica in particolare:
a)
il regime di aiuto e la domanda oggetto di controllo;
b)
le persone presenti;
c)
le azioni, le misure e i documenti controllati e
d)
i risultati del controllo.
2. Il beneficiario può essere invitato a firmare la relazione per attestare di aver presenziato al controllo ed eventualmente ad apporvi le proprie osservazioni. Qualora siano constatate irregolarità, al beneficiario è consegnata una copia della relazione di controllo.
3. È possibile dare preavviso dei controlli in loco, purché ciò non pregiudichi la finalità del controllo. Il preavviso è limitato al minimo indispensabile.
4. Ove possibile, i controlli in loco ai sensi del presente regolamento sono effettuati contemporaneamente ad altri controlli previsti dalla normativa dell’Unione in materia di sovvenzioni agricole.
Articolo 104
Concessione del riconoscimento e approvazione dei programmi operativi
1. Prima di riconoscere un’organizzazione di produttori ai sensi dell’articolo 125 ter, paragrafo 2, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri effettuano un sopralluogo presso l’organizzazione stessa per verificare il rispetto delle condizioni previste per il riconoscimento.
2. Prima di approvare un programma operativo ai sensi dell’articolo 64, l’autorità competente dello Stato membro verifica con tutti i mezzi appropriati, compresi i controlli in loco, il programma operativo presentato per approvazione e le eventuali domande di modifica. Detti controlli riguardano in particolare:
a)
l’esattezza delle informazioni di cui all’articolo 59, lettere a), b) ed e), contenute nel progetto di programma operativo;
b)
la conformità dei programmi con l’articolo 103 quater del regolamento (CE) n. 1234/2007 nonché con la disciplina nazionale e la strategia nazionale;
c)
l’ammissibilità delle azioni e delle spese proposte;
d)
la coerenza e la qualità tecnica dei programmi, la fondatezza delle stime e del piano di aiuti, nonché la programmazione della relativa esecuzione. I controlli verificano inoltre se sono stati stabiliti obiettivi misurabili, in modo che se ne possa sorvegliare la realizzazione, e se gli obiettivi fissati possono essere raggiunti attuando le misure proposte e
e)
la conformità degli interventi oggetto della domanda di aiuto con la pertinente normativa dello Stato membro e dell’Unione, in particolare in materia di appalti pubblici, aiuti di Stato e altri requisiti obbligatori prescritti dalla normativa nazionale o stabiliti dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale.
Articolo 105
Controlli amministrativi sulle domande di aiuto per i programmi operativi
1. Prima di concedere l’aiuto, gli Stati membri eseguono controlli amministrativi su tutte le domande di aiuto, completati da controlli in loco a campione, come previsto all’articolo 106.
2. I controlli amministrativi sulle domande di aiuto comprendono in particolare le seguenti verifiche, se pertinenti per la domanda presentata:
a)
la relazione annuale o, se del caso, la relazione finale, trasmessa insieme alla domanda, relativa all’esecuzione del programma operativo;
b)
il valore della produzione commercializzata, i contributi al fondo di esercizio e le spese sostenute;
c)
la fornitura dei prodotti e dei servizi e la veridicità delle spese dichiarate;
d)
la conformità delle azioni eseguite con quelle contenute nel programma operativo approvato;
e)
il rispetto dei limiti e dei massimali finanziari e di altra natura imposti.
3. Le spese sostenute nell’ambito del programma operativo sono comprovate da fatture e documenti, come estratti conto bancari, attestanti l’avvenuto pagamento. Ove ciò non risulti possibile, tali pagamenti sono comprovati da documenti aventi forza probatoria equivalente. Le fatture utilizzate sono intestate all’organizzazione di produttori, all’associazione di organizzazioni di produttori o alla filiale, nella fattispecie prevista all’articolo 50, paragrafo 9, oppure, previo consenso dello Stato membro, a uno o più dei loro soci produttori. Tuttavia, se del caso, le fatture relative alle spese di personale di cui all’allegato IX, punto 2, lettera b) sono intestate all’organizzazione di produttori, all’associazione di organizzazioni di produttori o alla filiale nella fattispecie di cui all’articolo 50, paragrafo 9.
Articolo 106
Controlli in loco sulle domande di aiuto per i programmi operativi
1. Nell’ambito della verifica delle domande di aiuto di cui all’articolo 69, paragrafo 1, gli Stati membri eseguono controlli in loco presso le organizzazioni di produttori per accertare l’osservanza delle condizioni prescritte per la concessione dell’aiuto o del relativo saldo per l’anno considerato.
Detti controlli riguardano in particolare:
a)
il rispetto dei criteri di riconoscimento per l’anno considerato;
b)
l’utilizzo del fondo di esercizio nell’anno considerato, comprese le spese dichiarate nelle domande di anticipi o di pagamenti parziali, il valore della produzione commercializzata, i contributi al fondo di esercizio e la giustificazione delle spese dichiarate mediante documenti contabili o di altra natura;
c)
i controlli di secondo livello per le spese inerenti ai ritiri dal mercato, alla raccolta verde e alla mancata raccolta.
2. I controlli di cui al paragrafo 1 riguardano ogni anno un campione significativo di domande. Il campione rappresenta almeno il 30 % dell’importo totale dell’aiuto richiesto negli Stati membri con più di 10 organizzazioni di produttori riconosciute. Negli altri casi, ciascuna organizzazione di produttori è oggetto di una visita almeno una volta ogni tre anni.
Prima del versamento dell’aiuto o del saldo relativo all’ultimo anno del programma operativo, ogni organizzazione di produttori è sottoposta ad almeno un controllo.
3. I risultati dei controlli in loco sono valutati per determinare se gli eventuali problemi riscontrati abbiano carattere sistematico e comportino quindi un fattore di rischio per altre azioni analoghe, altri beneficiari o altri organismi. La valutazione individua altresì le cause di tali situazioni e indica ogni ulteriore esame ritenuto necessario e le opportune misure preventive e correttive.
Se dai controlli emergono irregolarità di rilievo in una regione o parte di essa o presso una determinata organizzazione di produttori, lo Stato membro effettua controlli supplementari nel corso dell’anno e aumenta la percentuale delle domande da controllare l’anno successivo.
4. Lo Stato membro determina le organizzazioni di produttori da controllare sulla base di un’analisi dei rischi.
L’analisi dei rischi tiene conto in particolare dei seguenti elementi:
a)
l’importo dell’aiuto;
b)
le risultanze dei controlli degli anni precedenti;
c)
un elemento casuale e
d)
altri parametri fissati dagli Stati membri.
Articolo 107
Controlli in loco sulle misure dei programmi operativi
1. Mediante i controlli in loco sulle misure dei programmi operativi gli Stati membri verificano in particolare:
a)
l’esecuzione delle azioni contemplate nel programma operativo;
b)
la coerenza dell’esecuzione, effettiva o prevista, dell’azione con l’utilizzazione descritta nel programma operativo approvato;
c)
per un congruo numero di voci di spesa, la conformità della natura della spesa e dei relativi tempi di esecuzione alla normativa dell’Unione e al capitolato approvato;
d)
la giustificazione delle spese sostenute mediante documenti contabili o di altra natura e
e)
il valore della produzione commercializzata.
2. Il valore della produzione commercializzata è verificato sulla base dei dati del sistema contabile verificati e certificati a norma del diritto nazionale.
A tal fine, gli Stati membri hanno facoltà di decidere se la dichiarazione del valore della produzione commercializzata debba essere certificata allo stesso modo dei dati contabili finanziari.
Il controllo sulla dichiarazione del valore della produzione commercializzata può essere eseguito prima che sia presentata la domanda di aiuto corrispondente e al più tardi prima del pagamento dell’aiuto.
3. Salvo in circostanze eccezionali, il controllo in loco comprende una visita sul luogo di realizzazione dell’azione o, se l’azione non è tangibile, presso il promotore della stessa. In particolare, le azioni realizzate in aziende individuali che rientrano nel campione di cui all’articolo 106, paragrafo 2, formano oggetto di almeno un sopralluogo inteso a verificarne l’esecuzione.
Tuttavia, gli Stati membri possono decidere di non effettuare tali sopralluoghi per interventi di piccola entità o se ritengono che vi sia un rischio limitato di inadempimento delle condizioni di ammissibilità all’aiuto o di mancata esecuzione dell’intervento. Tale decisione, debitamente motivata, forma oggetto di registrazione.
4. Il controllo in loco verte su tutti gli impegni e gli obblighi dell’organizzazione di produttori o dei suoi soci che possono essere verificati al momento del sopralluogo.
5. Possono rientrare nel calcolo della percentuale di controllo fissata all’articolo 106, paragrafo 2, soltanto i controlli che soddisfano tutte le condizioni di cui al presente articolo.
Articolo 108
Controlli di primo livello sulle operazioni di ritiro
1. Gli Stati membri procedono, presso ciascuna organizzazione di produttori, a controlli di primo livello sulle operazioni di ritiro, che consistono in un controllo documentale e d’identità, in un controllo fisico, eventualmente a campione, avente ad oggetto il peso dei prodotti ritirati dal mercato e in un controllo di conformità alle disposizioni dell’articolo 76, secondo le modalità previste dal titolo II, capo II. Il controllo è effettuato successivamente al ricevimento della comunicazione di cui all’articolo 78, paragrafo 1, entro i termini di cui all’articolo 78, paragrafo 2.
2. I controlli di primo livello di cui al paragrafo 1 riguardano l’intero quantitativo (100 %) di prodotti ritirati dal mercato. Al termine del controllo, i prodotti ritirati non destinati alla distribuzione gratuita sono sottoposti a denaturazione o conferiti all’industria di trasformazione sotto la supervisione delle autorità competenti, alle condizioni stabilite dallo Stato membro ai sensi dell’articolo 80.
3. In deroga al paragrafo 2, per i prodotti destinati alla distribuzione gratuita gli Stati membri possono limitare il controllo ad una percentuale inferiore a quella fissata al paragrafo 2, ma non inferiore al 10 % dei quantitativi interessati di una determinata organizzazione di produttori durante la campagna di commercializzazione. Il controllo può avere luogo presso l’organizzazione di produttori e/o presso i destinatari dei prodotti. Se dai controlli emergono irregolarità di rilievo, le autorità competenti dello Stato membro effettuano controlli supplementari.
Articolo 109
Controlli di secondo livello sulle operazioni di ritiro
1. Nell’ambito dei controlli di cui all’articolo 106 gli Stati membri effettuano controlli di secondo livello sulle operazioni di ritiro.
Gli Stati membri stabiliscono criteri per analizzare e valutare il rischio che una determinata organizzazione di produttori abbia realizzato operazioni di ritiro non conformi alla normativa. Tali criteri tengono conto, tra l’altro, delle risultanze di precedenti controlli di primo e secondo livello, nonché dell’esistenza di un sistema di assicurazione qualità in seno all’organizzazione di produttori. Sulla base di detti criteri gli Stati membri definiscono, per ciascuna organizzazione di produttori, una frequenza minima dei controlli di secondo livello.
2. I controlli di cui al paragrafo 1 consistono in controlli in loco presso le organizzazioni di produttori e i destinatari dei prodotti ritirati, intesi ad accertare l’osservanza delle condizioni prescritte per il pagamento dell’aiuto dell’Unione. Detti controlli comprendono in particolare:
a)
la verifica della contabilità di magazzino e della contabilità finanziaria che ciascuna organizzazione di produttori che effettui operazioni di ritiro durante la campagna in questione è tenuta a conservare;
b)
la verifica dei quantitativi commercializzati dichiarati nelle domande di aiuto, con particolare riferimento alla contabilità di magazzino e alla contabilità finanziaria, alle fatture e, se necessario, alla loro veridicità, nonché alla corrispondenza tra i dati dichiarati e i dati contabili e/o fiscali delle organizzazioni di produttori interessate;
c)
la verifica della correttezza della contabilità, in particolare della veridicità delle entrate nette realizzate dalle organizzazioni di produttori e da esse dichiarate nelle domande di pagamento nonché della proporzionalità delle eventuali spese di ritiro, per accertare che i rispettivi importi siano esatti e
d)
la verifica della destinazione dei prodotti ritirati dichiarata nella domanda di pagamento nonché dell’adeguata denaturazione, per accertare il rispetto delle disposizioni del presente regolamento da parte delle organizzazioni di produttori e dei destinatari.
3. I controlli di cui al paragrafo 2 sono eseguiti presso le organizzazioni di produttori interessate e i destinatari associati a dette organizzazioni. Ciascun controllo verte su un campione pari ad almeno il 5 % dei quantitativi ritirati dall’organizzazione di produttori nel corso della campagna di commercializzazione.
4. La contabilità di magazzino e la contabilità finanziaria di cui al paragrafo 2, lettera a), distinguono, per ciascun prodotto ritirato, i movimenti (espressi in volume):
a)
della produzione conferita dai soci dell’organizzazione di produttori e dai soci di altre organizzazioni di produttori a norma dell’articolo 125 bis, paragrafo 2, lettere b) e c), del regolamento (CE) n. 1234/2007;
b)
delle vendite realizzate dall’organizzazione di produttori, con una ripartizione tra i prodotti condizionati per il mercato del fresco e gli altri tipi di prodotti (comprese le materie prime destinate alla trasformazione) e
c)
dei prodotti ritirati dal mercato.
5. I controlli sulla destinazione dei prodotti di cui al paragrafo 4, lettera c), comprendono in particolare:
a)
un controllo a campione della contabilità specifica che deve essere tenuta dai destinatari e, se necessario, della sua corrispondenza con la contabilità imposta dalla legislazione nazionale; e
b)
il controllo del rispetto delle condizioni ambientali applicabili.
6. Se dai controlli di secondo livello emergono irregolarità di rilievo, le autorità competenti dello Stato membro approfondiscono tali controlli per la campagna considerata e intensificano la frequenza dei controlli di secondo livello presso le organizzazioni di produttori interessate (o le relative associazioni) durante la campagna successiva.
Articolo 110
Raccolta verde e mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Prima che venga effettuata un’operazione di raccolta verde, gli Stati membri verificano mediante un controllo in loco che i prodotti non siano danneggiati e che la superficie interessata sia stata coltivata correttamente. Dopo la raccolta verde, gli Stati membri verificano che la raccolta sia completa su tutta la superficie e che i prodotti raccolti siano stati denaturati.
Alla fine del periodo della raccolta, gli Stati membri verificano la fondatezza dell’analisi basata sulla situazione prevedibile del mercato di cui all’articolo 85, paragrafo 2. Analizzano anche le eventuali differenze fra la situazione prevedibile del mercato e quella reale.
2. Prima di un’operazione di mancata raccolta, gli Stati membri verificano mediante un controllo in loco che la superficie sia stata coltivata correttamente, che non abbia già avuto luogo una raccolta parziale e che il prodotto sia ben sviluppato e generalmente di qualità sana, leale e mercantile.
Gli Stati membri si assicurano che la produzione venga denaturata. Se ciò non è possibile, essi si accertano, mediante uno o più sopralluoghi durante la stagione della raccolta, che non si proceda alla raccolta.
3. Si applicano, mutatis mutandis, le disposizioni dell’articolo 109, paragrafi 1, 2, 3 e 6.
Articolo 111
Controlli prima dell’approvazione dei piani di riconoscimento dei gruppi di produttori
1. Prima di approvare un piano di riconoscimento di un gruppo di produttori ai sensi dell’articolo 125 sexties, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri effettuano un controllo in loco della persona giuridica o della sua parte chiaramente definita.
2. Gli Stati membri verificano con tutti i mezzi appropriati, compresi i controlli in loco:
a)
l’esattezza delle informazioni contenute nel piano di riconoscimento;
b)
la coerenza commerciale e la qualità tecnica del piano, la fondatezza delle stime e la programmazione della sua esecuzione;
c)
l’ammissibilità delle azioni e l’ammissibilità e ragionevolezza delle spese proposte e
d)
la conformità degli interventi oggetto della domanda di sostegno con la pertinente normativa dello Stato membro e dell’Unione, in particolare in materia di appalti pubblici, aiuti di Stato e altri requisiti obbligatori prescritti dalla normativa nazionale o stabiliti dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale.
Articolo 112
Controlli sulle domande di aiuto dei gruppi di produttori
1. Prima di concedere l’aiuto, gli Stati membri eseguono controlli amministrativi su tutte le domande di aiuto presentate dai gruppi di produttori, nonché controlli in loco a campione.
2. In seguito alla presentazione della domanda di aiuto di cui all’articolo 45, gli Stati membri eseguono controlli in loco sui gruppi di produttori per accertare l’osservanza delle condizioni prescritte per la concessione dell’aiuto per l’anno considerato.
Detti controlli riguardano in particolare:
a)
il rispetto dei criteri di riconoscimento per l’anno considerato e
b)
il valore della produzione commercializzata nonché l’esecuzione delle misure contenute nel piano di riconoscimento e le spese sostenute.
3. I controlli di cui al paragrafo 2 riguardano ogni anno un campione significativo di domande. Il campione rappresenta almeno il 30 % dell’importo totale dell’aiuto.
Tutti i gruppi di produttori sono controllati almeno una volta ogni cinque anni.
4. Si applicano, mutatis mutandis, gli articoli 105 e 107.
Articolo 113
Organizzazioni di produttori transnazionali e associazioni transnazionali di organizzazioni di produttori
1. Lo Stato membro in cui ha sede un’organizzazione di produttori transnazionale o un’associazione transnazionale di organizzazioni di produttori ha competenza generale per l’organizzazione di controlli su tale organizzazione o associazione, in particolare per quanto riguarda il programma operativo e il fondo di esercizio, e se del caso commina sanzioni.
2. Gli altri Stati membri tenuti a prestare la collaborazione amministrativa di cui all’articolo 28, paragrafo 2, lettera c), e all’articolo 35, paragrafo 2, lettera c), effettuano i controlli amministrativi e in loco richiesti dallo Stato membro di cui al paragrafo 1 del presente articolo e gli riferiscono i risultati. Essi rispettano tutte le scadenze fissate dallo Stato membro di cui al paragrafo 1.
3. Le norme vigenti nello Stato membro di cui al paragrafo 1 si applicano nei riguardi dell’organizzazione di produttori, del programma operativo e del fondo di esercizio. Tuttavia, per quanto riguarda le questioni ambientali e fitosanitarie nonché lo smaltimento dei prodotti ritirati, si applicano le norme dello Stato membro in cui ha luogo la produzione.
Sezione 3
Sanzioni
Articolo 114
Inosservanza dei criteri di riconoscimento
1. Gli Stati membri revocano il riconoscimento di un’organizzazione di produttori in caso di inosservanza sostanziale dei criteri di riconoscimento dovuta ad un’azione deliberata o a una negligenza grave commessa da detta organizzazione.
In particolare, gli Stati membri revocano il riconoscimento di un’organizzazione di produttori se l’inosservanza dei criteri di riconoscimento riguarda:
a)
una violazione dei requisiti di cui agli articoli 21 e 23, all’articolo 26, paragrafi 1 e 2, o all’articolo 31, oppure
b)
una situazione in cui il valore della produzione commercializzata scende per due anni consecutivi al di sotto del valore minimo fissato dallo Stato membro ai sensi dell’articolo 125 ter, paragrafo 1, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Fatte salve eventuali disposizioni orizzontali di diritto nazionale sui periodi di limitazione, la revoca del riconoscimento di cui al presente paragrafo ha effetto a decorrere dalla data in cui le condizioni del riconoscimento non sono più soddisfatte.
2. Nei casi in cui non si applica il paragrafo 1, gli Stati membri sospendono il riconoscimento di un’organizzazione di produttori se l’inosservanza dei criteri di riconoscimento è sostanziale, ma solo temporanea.
Durante il periodo di sospensione non viene erogato alcun aiuto. La sospensione ha effetto a decorrere dal giorno in cui si è svolto il controllo e termina il giorno in cui ha luogo il controllo che accerta il soddisfacimento dei criteri in questione.
Il periodo di sospensione non supera i 12 mesi. Se i criteri in questione non sono ancora soddisfatti dopo 12 mesi, il riconoscimento è revocato.
Gli Stati membri possono effettuare pagamenti dopo la scadenza del termine di cui all’articolo 70 ove necessario ai fini dell’applicazione del presente paragrafo. Tuttavia, tali pagamenti tardivi non possono in alcun caso essere effettuati dopo il 15 ottobre del secondo anno successivo all’anno di esecuzione del programma.
3. Negli altri casi di inosservanza dei criteri di riconoscimento, in cui non si applicano i paragrafi 1 e 2, gli Stati membri inviano una lettera di avvertimento con le misure correttive da adottare. Gli Stati membri possono ritardare i pagamenti degli aiuti fino all’adozione delle misure correttive.
Gli Stati membri possono effettuare pagamenti dopo la scadenza del termine di cui all’articolo 70 ove necessario ai fini dell’applicazione del presente paragrafo. Tuttavia, tali pagamenti tardivi non possono in alcun caso essere effettuati dopo il 15 ottobre del secondo anno successivo all’anno di esecuzione del programma.
La mancata adozione delle misure correttive entro un periodo di 12 mesi è considerata alla stregua dell’inosservanza sostanziale dei criteri e comporta l’applicazione del paragrafo 2.
Articolo 115
Frodi
1. Fatte salve eventuali altre sanzioni che possono essere comminate ai sensi del diritto dello Stato membro e dell’Unione, se risulta che un’organizzazione di produttori, un’associazione di organizzazioni di produttori o un gruppo di produttori abbiano commesso una frode con riguardo agli aiuti contemplati dal regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri:
a)
revocano il riconoscimento dell’organizzazione di produttori, dell’associazione di organizzazioni di produttori o del gruppo di produttori in questione;
b)
escludono le azioni o gli interventi in causa dal sostegno a favore del programma operativo o del piano di riconoscimento e procedono al recupero degli aiuti già erogati per tali interventi e
c)
escludono l’organizzazione di produttori, l’associazione di organizzazioni di produttori o il gruppo di produttori dal sostegno a favore del programma operativo o del piano di riconoscimento per l’anno successivo.
2. Gli Stati membri possono sospendere il riconoscimento di un’organizzazione di produttori, di un’associazione di organizzazioni di produttori o di un gruppo di produttori, o sospendere i pagamenti loro destinati, se tali organismi sono sospettati di aver commesso una frode con riguardo agli aiuti contemplati dal regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 116
Gruppi di produttori
1. Gli Stati membri irrogano, mutatis mutandis, le sanzioni di cui agli articoli 114 e/o 117 con riguardo ai piani di riconoscimento.
2. Oltre a quanto disposto al paragrafo 1, se, al termine del periodo fissato dallo Stato membro a norma dell’articolo 49, paragrafo 4, il gruppo di produttori non è riconosciuto come organizzazione di produttori, lo Stato membro recupera:
a)
il 100 % degli aiuti versati al gruppo di produttori se il mancato ottenimento del riconoscimento è dovuto a un’azione deliberata o a una negligenza grave del gruppo di produttori, oppure
b)
il 50 % degli aiuti versati al gruppo di produttori in tutti gli altri casi.
Articolo 117
Programma operativo
1. I pagamenti sono calcolati in funzione degli importi risultati ammissibili.
2. Lo Stato membro esamina la domanda di aiuto ricevuta dal beneficiario e stabilisce gli importi ammissibili al sostegno. Esso determina:
a)
l’importo a cui il beneficiario avrebbe diritto esclusivamente in base alla domanda di aiuto;
b)
l’importo a cui il beneficiario ha diritto dopo un esame dell’ammissibilità della domanda di aiuto.
3. Se l’importo stabilito ai sensi del paragrafo 2, lettera a), supera di oltre il 3 % l’importo stabilito ai sensi della lettera b) dello stesso paragrafo, si applica una penale. L’importo della penale corrisponde alla differenza fra l’importo calcolato alla lettera a) e quello calcolato alla lettera b) del paragrafo 2.
Non si applica tuttavia alcuna penale se l’organizzazione o il gruppo di produttori è in grado di dimostrare che non è responsabile dell’inserimento dell’importo non ammissibile.
4. I paragrafi 2 e 3 si applicano, mutatis mutandis, alle spese non ammissibili rilevate durante i controlli in loco o in occasione di successive verifiche.
5. Se il valore della produzione commercializzata è dichiarato e verificato prima della presentazione della domanda di aiuto, gli importi di cui al paragrafo 2, lettere a) e b), sono stabiliti tenendo conto rispettivamente del valore dichiarato e di quello approvato.
Articolo 118
Sanzioni a seguito di controlli di primo livello sulle operazioni di ritiro
Se, a seguito del controllo di cui all’articolo 108, si riscontrano irregolarità con riguardo alle norme di commercializzazione o ai requisiti minimi menzionati all’articolo 76, il beneficiario è tenuto a:
a)
versare una penale equivalente all’importo del contributo dell’Unione, calcolata in base ai quantitativi di prodotti ritirati non conformi alle norme di commercializzazione o ai requisiti minimi, se tali quantitativi sono inferiori al 10 % dei quantitativi comunicati a norma dell’articolo 78 per l’operazione di ritiro in questione;
b)
versare una penale equivalente al doppio dell’importo del contributo dell’Unione, se tali quantitativi sono compresi fra il 10 % e il 25 % dei quantitativi comunicati, oppure
c)
versare una penale equivalente all’importo del contributo dell’Unione per l’intero quantitativo comunicato ai sensi dell’articolo 78, se tali quantitativi superano il 25 % del quantitativo comunicato.
Articolo 119
Altre sanzioni applicabili alle organizzazioni di produttori con riguardo alle operazioni di ritiro
1. Le penali di cui all’articolo 117 si applicano agli aiuti richiesti per operazioni di ritiro facenti parte integrante delle spese del programma operativo.
2. Le spese per le operazioni di ritiro non sono considerate ammissibili se i prodotti non posti in vendita non sono stati smaltiti come stabilito dallo Stato membro a norma dell’articolo 80, paragrafo 1, oppure se il ritiro o la sua destinazione hanno provocato un impatto ambientale negativo o conseguenze fitosanitarie negative in violazione delle disposizioni adottate ai sensi dell’articolo 80, paragrafo 1.
Articolo 120
Sanzioni applicabili ai destinatari dei prodotti ritirati
Se, all’atto dei controlli eseguiti a norma degli articoli 108 e 109, emergono irregolarità imputabili ai destinatari dei prodotti ritirati, si applicano le seguenti sanzioni:
a)
i destinatari non possono più ricevere prodotti ritirati e
b)
i destinatari dei prodotti ritirati dal mercato sono tenuti a rimborsare una somma equivalente al valore dei prodotti ricevuti, maggiorata delle spese di cernita, imballaggio e trasporto, secondo le modalità stabilite dagli Stati membri.
La sanzione di cui alla lettera a) ha effetto immediato, si applica per almeno una campagna di commercializzazione e può essere prorogata in funzione della gravità dell’irregolarità.
Articolo 121
Raccolta verde e mancata raccolta degli ortofrutticoli
1. Per quanto riguarda la raccolta verde, l’organizzazione di produttori che risulti non aver adempiuto i propri obblighi è tenuta a versare una penale pari all’importo dell’indennità percepita per le superfici sulle quali gli obblighi non sono stati rispettati. L’inadempimento degli obblighi comprende fra l’altro i casi in cui:
a)
lo Stato membro accerta, nel corso della verifica di cui all’articolo 110, paragrafo 1, secondo comma, che la raccolta verde non era giustificata in base all’analisi della situazione prevedibile del mercato esistente in quel momento;
b)
la superficie comunicata per la raccolta verde non è ammissibile a tale misura, oppure
c)
la superficie non è stata interamente sottoposta a raccolta o la produzione non è stata denaturata.
2. Per quanto riguarda la mancata raccolta, l’organizzazione di produttori che risulti non aver adempiuto i propri obblighi è tenuta a versare una penale pari all’importo dell’indennità percepita per le superfici sulle quali gli obblighi non sono stati rispettati. L’inadempimento degli obblighi comprende fra l’altro i casi in cui:
a)
la superficie comunicata per la mancata raccolta non è ammissibile a tale misura;
b)
la raccolta è stata comunque effettuata, in tutto o in parte, oppure
c)
si sono verificati un impatto ambientale negativo o conseguenze fitosanitarie negative di cui l’organizzazione di produttori è responsabile.
3. Le penali di cui ai paragrafi 1 e 2 si aggiungono a un’eventuale penale imposta a norma dell’articolo 117.
Articolo 122
Impossibilità di effettuare un controllo in loco
Le domande di aiuto sono respinte per la parte di spesa corrispondente nel caso in cui l’organizzazione di produttori, un suo socio o un suo rappresentante impediscano la realizzazione di un controllo in loco.
Articolo 123
Pagamento degli aiuti recuperati e delle penali
1. Le organizzazioni di produttori, le associazioni di organizzazioni di produttori, i gruppi di produttori o altri operatori interessati rimborsano gli aiuti indebitamente pagati, con gli interessi e pagano le penali previste nella presente sezione.
Gli interessi sono calcolati:
a)
in base al periodo trascorso tra la data del pagamento e la data del rimborso da parte del beneficiario;
b)
al tasso applicato dalla Banca centrale europea alle sue operazioni principali di rifinanziamento, pubblicato nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea, serie C, in vigore alla data del pagamento indebito, maggiorato di tre punti percentuali.
2. Gli aiuti recuperati, gli interessi e le penali sono versati al Fondo europeo agricolo di garanzia.
Articolo 124
Comunicazione delle irregolarità
L’applicazione delle sanzioni amministrative e delle penali nonché il recupero degli importi indebitamente versati ai sensi della presente sezione non ostano alla comunicazione delle irregolarità alla Commissione a norma del regolamento (CE) n. 1848/2006 della Commissione (16).
Sezione 4
Sorveglianza e valutazione dei programmi operativi e delle strategie nazionali
Articolo 125
Indicatori comuni di rendimento
1. Sia le strategie nazionali che i programmi operativi sono sottoposti a sorveglianza e valutazione allo scopo di monitorare i progressi compiuti ai fini del conseguimento degli obiettivi fissati per i programmi operativi, nonché l’efficienza e l’efficacia rispetto a tali obiettivi.
2. I progressi, l’efficienza e l’efficacia sono valutati mediante un insieme di indicatori comuni di rendimento, che figurano nell’allegato VIII, relativi alla situazione iniziale nonché all’esecuzione finanziaria, ai prodotti, ai risultati e all’impatto dei programmi operativi attuati.
3. Se uno Stato membro lo ritiene opportuno, la strategia nazionale definisce un insieme limitato di indicatori supplementari specifici per la strategia stessa, che riflettono esigenze, condizioni e obiettivi nazionali e/o regionali propri dei programmi operativi attuati dalle organizzazioni di produttori. Laddove esistono, vengono aggiunti indicatori supplementari relativi agli obiettivi ambientali, che non rientrano nell’insieme di indicatori comuni di rendimento.
Articolo 126
Procedure di sorveglianza e valutazione relative ai programmi operativi
1. Le organizzazioni di produttori garantiscono la sorveglianza e la valutazione dei programmi operativi avvalendosi degli indicatori pertinenti scelti tra gli indicatori comuni di rendimento di cui all’articolo 125 e, se opportuno, degli indicatori supplementari specificati nella strategia nazionale.
A tal fine esse istituiscono un sistema di raccolta, registrazione e conservazione dei dati utili per la compilazione dei suddetti indicatori.
2. La sorveglianza è intesa a monitorare i progressi compiuti ai fini del conseguimento degli obiettivi specifici stabiliti per il programma operativo. Essa è effettuata mediante indicatori finanziari, di prodotto e di risultato. I risultati della sorveglianza permettono di:
a)
verificare la qualità dell’esecuzione del programma;
b)
individuare l’eventuale necessità di adeguamenti o di una revisione del programma operativo allo scopo di conseguire gli obiettivi o di migliorare la gestione, anche finanziaria, dello stesso;
c)
contribuire all’adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all’esecuzione del programma operativo.
Le informazioni relative ai risultati delle attività di sorveglianza sono incluse in tutte le relazioni annuali di cui all’articolo 96, paragrafo 1, che l’organizzazione di produttori è tenuta a trasmettere all’autorità nazionale incaricata della gestione della strategia nazionale.
3. La valutazione si presenta come una relazione di valutazione intermedia distinta.
L’esercizio di valutazione intermedio, che può essere condotto con l’aiuto di un ufficio di consulenza specializzato, è inteso ad esaminare il livello di utilizzazione delle risorse finanziarie e l’efficienza e l’efficacia del programma operativo, nonché a valutare i progressi compiuti in rapporto agli obiettivi generali del programma. A tal fine si utilizzano gli indicatori comuni di rendimento relativi alla situazione iniziale, ai risultati ed eventualmente all’impatto.
Se del caso, l’esercizio di valutazione intermedio comprende una valutazione qualitativa dei risultati e dell’impatto delle azioni ambientali riguardanti:
a)
la prevenzione dell’erosione del suolo;
b)
un uso ridotto e/o più razionale di prodotti fitosanitari;
c)
la protezione degli habitat e della biodiversità, oppure
d)
la tutela del paesaggio.
I risultati dell’esercizio sono utilizzati per:
a)
migliorare la qualità dei programmi operativi gestiti dall’organizzazione di produttori;
b)
individuare l’eventuale necessità di modifiche sostanziali del programma operativo;
c)
contribuire all’adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all’esecuzione dei programmi operativi e
d)
trarre insegnamenti utili per migliorare la qualità, l’efficienza e l’efficacia dei futuri programmi operativi gestiti dall’organizzazione di produttori.
L’esercizio di valutazione intermedio è condotto durante il periodo di esecuzione del programma operativo, in tempo utile affinché i risultati possano essere presi in considerazione per l’elaborazione del programma operativo successivo.
La relazione di valutazione intermedia è allegata alla corrispondente relazione annuale di cui all’articolo 96, paragrafo 1.
Articolo 127
Procedure di sorveglianza e valutazione relative alla strategia nazionale
1. La sorveglianza e la valutazione della strategia nazionale sono effettuate utilizzando gli indicatori pertinenti scelti tra gli indicatori comuni di rendimento di cui all’articolo 125 e, se opportuno, gli indicatori supplementari specificati nella strategia nazionale.
2. Gli Stati membri istituiscono un idoneo sistema di raccolta, registrazione e conservazione dei dati in forma elettronica per la compilazione degli indicatori di cui all’articolo 125. A tal fine essi si basano sulle informazioni trasmesse dall’organizzazione di produttori in merito alla sorveglianza e alla valutazione dei programmi operativi.
3. La sorveglianza è permanente ed è intesa a monitorare i progressi compiuti ai fini del conseguimento degli obiettivi e dei traguardi stabiliti per i programmi operativi. Essa è effettuata mediante indicatori finanziari, di prodotto e di risultato. A tal fine si utilizzano le informazioni contenute nelle relazioni annuali sullo stato di avanzamento trasmesse dall’organizzazione di produttori in merito alla sorveglianza dei programmi operativi. I risultati dell’esercizio di sorveglianza sono utilizzati per:
a)
verificare la qualità dell’esecuzione dei programmi operativi;
b)
individuare l’eventuale necessità di adeguamenti o di una revisione della strategia nazionale allo scopo di conseguire gli obiettivi per essa stabiliti o di migliorare la gestione della sua esecuzione, compresa la gestione finanziaria dei programmi operativi e
c)
contribuire all’adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all’esecuzione della strategia nazionale.
4. La valutazione è intesa a monitorare i progressi compiuti ai fini del conseguimento degli obiettivi generali della strategia. Essa è effettuata mediante gli indicatori iniziali, di risultato e, se del caso, di impatto. A tal fine si utilizzano i risultati della sorveglianza e della valutazione intermedia dei programmi operativi, esposti nelle relazioni annuali sullo stato di avanzamento e nelle relazioni finali trasmesse dalle organizzazioni di produttori. I risultati dell’esercizio di valutazione sono utilizzati per:
a)
migliorare la qualità della strategia;
b)
individuare l’eventuale necessità di modifiche sostanziali della strategia e
c)
contribuire all’adempimento degli obblighi di comunicazione in merito all’esecuzione della strategia nazionale.
La valutazione comprende un esercizio di valutazione da eseguire nel 2012, in tempo utile per esporne i risultati in una relazione di valutazione distinta da allegare, nello stesso anno, alla relazione nazionale annuale di cui all’articolo 97, lettera b). La relazione esamina il livello di utilizzazione delle risorse finanziarie nonché l’efficienza e l’efficacia dei programmi operativi attuati, oltre a valutare gli effetti e l’impatto di tali programmi in rapporto agli obiettivi, ai traguardi e alle finalità stabiliti dalla strategia e, se del caso, agli altri obiettivi fissati all’articolo 103 quater, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007. Il suo scopo è ricavare insegnamenti utili per migliorare la qualità delle future strategie nazionali e, in particolare, individuare possibili carenze nella definizione di obiettivi, traguardi o misure ammissibili al sostegno o la necessità di definire nuovi strumenti.
CAPO VI
Estensione delle regole ai produttori di una circoscrizione economica
Articolo 128
Comunicazione dell’elenco delle circoscrizioni economiche
La comunicazione dell’elenco delle circoscrizioni economiche di cui all’articolo 125 septies, paragrafo 2, secondo comma, del regolamento (CE) n. 1234/2007 contiene tutte le informazioni necessarie per valutare il rispetto delle condizioni stabilite all’articolo 125 septies, paragrafo 2, primo comma, dello stesso regolamento.
Articolo 129
Comunicazione delle regole vincolanti; rappresentatività
1. Contestualmente alla comunicazione, a norma dell’articolo 125 octies del regolamento (CE) n. 1234/2007, delle regole che ha reso vincolanti per un particolare prodotto e per una determinata circoscrizione economica, lo Stato membro comunica alla Commissione:
a)
l’organizzazione di produttori o l’associazione di organizzazioni di produttori che ha chiesto l’estensione delle regole;
b)
il numero di produttori aderenti a tale organizzazione o associazione e il numero totale di produttori della circoscrizione economica in questione; tali dati si riferiscono alla situazione esistente alla data di inoltro della domanda di estensione;
c)
il volume totale della produzione della circoscrizione economica e il volume della produzione commercializzata dall’organizzazione di produttori o dall’associazione di organizzazioni di produttori durante l’ultima campagna per la quale questi dati sono disponibili;
d)
la data a partire dalla quale le regole estese sono applicate nell’ambito dell’organizzazione di produttori o dell’associazione di organizzazioni di produttori interessata e
e)
la data di entrata in vigore dell’estensione e la durata di validità della stessa.
2. Per la determinazione della rappresentatività ai sensi dell’articolo 125 septies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri stabiliscono le condizioni per l’esclusione:
a)
dei produttori la cui produzione è essenzialmente destinata alla vendita diretta al consumatore nell’azienda o nella zona di produzione;
b)
delle vendite dirette di cui alla lettera a);
c)
dei prodotti consegnati per la trasformazione di cui all’articolo 125 septies, paragrafo 4, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007, salvo se le regole di cui trattasi si applicano, in tutto o in parte, a tali prodotti.
Articolo 130
Contributo finanziario
Lo Stato membro che decide, conformemente all’articolo 125 decies del regolamento (CE) n. 1234/2007, che i produttori non soci di un’organizzazione di produttori sono tenuti al pagamento di un contributo finanziario, comunica alla Commissione gli elementi necessari per verificare l’osservanza delle condizioni prescritte nel suddetto articolo.
Tali elementi comprendono, in particolare, la base di calcolo del contributo, l’importo unitario, il beneficiario o i beneficiari, nonché le varie categorie di spese menzionate all’articolo 125 decies del regolamento (CE) n. 1234/2007.
Articolo 131
Estensione di durata superiore a una campagna di commercializzazione
In caso di estensione di durata superiore a una campagna di commercializzazione, gli Stati membri verificano, per ciascuna campagna, che le condizioni di rappresentatività di cui all’articolo 125 septies, paragrafo 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007 ricorrano per tutto il periodo di validità dell’estensione.
Essi revocano l’estensione a decorrere dall’inizio della campagna di commercializzazione successiva se risulta che tali condizioni non sono più soddisfatte.
Gli Stati membri informano immediatamente delle revoche la Commissione, la quale pubblica tali informazioni nei modi che giudica opportuni.
Articolo 132
Vendita di prodotti sull’albero; acquirenti
1. In caso di vendita di prodotti sull’albero da parte di un produttore non aderente ad un’organizzazione di produttori, l’acquirente si considera come produttore dei prodotti in questione ai fini del rispetto delle regole di cui all’allegato XVI bis, punto 1, lettere e) ed f), e punto 3, del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. Lo Stato membro interessato può decidere che per l’acquirente responsabile della conduzione della produzione di cui trattasi possano essere rese vincolanti determinate regole, tra quelle elencate nell’allegato XVI bis del regolamento (CE) n. 1234/2007, diverse da quelle indicate al paragrafo 1.
TITOLO IV
SCAMBI CON I PAESI TERZI
CAPO I
Dazi all’importazione e regime del prezzo di entrata
Sezione 1
Regime del prezzo di entrata
Articolo 133
Campo di applicazione e definizioni
1. La presente sezione stabilisce le norme per l’applicazione dell’articolo 140 bis del regolamento (CE) n. 1234/2007.
2. Ai fini della presente sezione si intende per:
a)
«partita», la merce presentata sulla scorta di una dichiarazione di immissione in libera pratica rilasciata solo per prodotti aventi la stessa origine e facenti capo ad un unico codice della nomenclatura combinata e
b)
«importatore», il dichiarante ai sensi dell’articolo 4, paragrafo 18, del regolamento (CEE) n. 2913/92 (17).
Articolo 134
Comunicazione dei prezzi e dei quantitativi dei prodotti importati
1. Per ciascuno dei prodotti e dei periodi indicati nell’allegato XVI, parte A, gli Stati membri comunicano alla Commissione, entro le ore 12 (ora di Bruxelles) del giorno feriale successivo, per ogni giorno di mercato e secondo l’origine:
a)
i prezzi medi rappresentativi dei prodotti importati da paesi terzi e commercializzati sui mercati d’importazione rappresentativi di cui all’articolo 135, nonché i prezzi significativi rilevati su altri mercati per quantitativi ingenti di prodotti importati, oppure, in mancanza di prezzi sui mercati rappresentativi, i prezzi significativi dei prodotti importati rilevati su altri mercati e
b)
i quantitativi totali corrispondenti ai prezzi di cui alla lettera a).
Se i quantitativi totali di cui alla lettera b) sono inferiori a una tonnellata, i prezzi corrispondenti non sono comunicati alla Commissione.
2. I prezzi di cui al paragrafo 1, lettera a) vengono rilevati:
a)
per ciascuno dei prodotti elencati nell’allegato XVI, parte A;
b)
per l’insieme delle varietà e dei calibri disponibili e
c)
nella fase importatore/grossista o nella fase grossista/dettagliante se i prezzi nella fase importatore/grossista non sono disponibili.
Essi sono ridotti dei seguenti importi:
a)
un margine di commercializzazione del 15 % per le piazze di Londra, Milano e Rungis e dell’8 % per le altre piazze e
b)
le spese di trasporto e di assicurazione sul territorio doganale dell’Unione.
Gli Stati membri possono fissare importi forfettari per le spese di trasporto e di assicurazione che vanno dedotte a norma del secondo comma. Tali importi forfettari e i relativi metodi di calcolo vengono comunicati senza indugio alla Commissione.
3. I prezzi rilevati secondo il disposto del paragrafo 2, se sono constatati nella fase grossista/dettagliante, sono ridotti dapprima di un importo pari al 9 % per tener conto del margine commerciale del grossista e poi di un importo pari a 0,7245 EUR/100 kg per tener conto delle spese di movimentazione, delle tasse e degli oneri di mercato.
4. Per i prodotti elencati nell’allegato XVI, parte A, soggetti a una norma di commercializzazione specifica, sono considerati rappresentativi:
a)
i prezzi dei prodotti della categoria I, se i quantitativi di questa categoria rappresentano almeno il 50 % dei quantitativi totali commercializzati;
b)
i prezzi dei prodotti della categoria I, completati, se i prodotti di questa categoria rappresentano meno del 50 % dei quantitativi totali commercializzati, dai prezzi dei prodotti della categoria II per un quantitativo che permetta di raggiungere il 50 % dei quantitativi totali commercializzati;
c)
i prezzi dei prodotti della categoria II se non sono disponibili prodotti della categoria I, tranne che si decida di applicare loro un coefficiente di adeguamento se, a causa delle condizioni di produzione del paese di origine, tali prodotti non presentano caratteristiche qualitative sufficienti per poter essere normalmente e tradizionalmente commercializzati nella categoria I.
Il coefficiente di adeguamento di cui alla lettera c) del primo comma si applica ai prezzi previa detrazione degli importi indicati al paragrafo 2.
Per i prodotti elencati nell’allegato XVI, parte A, non soggetti a una norma di commercializzazione specifica, sono considerati rappresentativi i prezzi dei prodotti conformi alla norma di commercializzazione generale.
Articolo 135
Mercati rappresentativi
Gli Stati membri comunicano alla Commissione i giorni di mercato abituali dei mercati elencati nell’allegato XVII che sono considerati mercati rappresentativi.
Articolo 136
Valore forfettario all’importazione
1. Per ciascuno dei prodotti e dei periodi indicati nell’allegato XVI, parte A, la Commissione fissa, ogni giorno feriale e secondo l’origine, un valore forfettario all’importazione pari alla media ponderata dei prezzi rappresentativi di cui all’articolo 134, ridotti di un importo forfettario di 5 EUR/100 kg e dei dazi doganali ad valorem.
2. Se per i prodotti e i periodi di applicazione indicati nell’allegato XVI, parte A è fissato un valore forfettario all’importazione a norma della presente sezione, non si applica il prezzo unitario di cui all’articolo 152, paragrafo 1, lettera a), del regolamento (CEE) n. 2454/93 della Commissione (18). In tal caso esso è sostituito dal valore forfettario all’importazione di cui al paragrafo 1.
3. Se per un prodotto di una determinata origine non è in vigore alcun valore forfettario all’importazione, si applica la media dei valori forfettari all’importazione in vigore.
4. Durante i periodi di applicazione indicati nell’allegato XVI, parte A, i valori forfettari all’importazione restano in vigore finché non sono modificati. Tuttavia essi non sono più applicabili se per sette giorni di mercato consecutivi non viene comunicato alla Commissione alcun prezzo medio rappresentativo.
Se, in applicazione del primo comma, non è in vigore nessun valore forfettario all’importazione per un determinato prodotto, il valore forfettario all’importazione applicabile a tale prodotto è pari all’ultima media dei valori forfettari all’importazione.
5. In deroga al paragrafo 1, se non si è potuto calcolare un valore forfettario all’importazione, a partire dal primo giorno dei periodi di applicazione indicati nell’allegato XVI, parte A non si applica alcun valore forfettario all’importazione.
6. Per la conversione dei prezzi rappresentativi in euro si utilizza il tasso rappresentativo di mercato calcolato per il giorno in questione.
7. La Commissione pubblica, nei modi che giudica opportuni, i valori forfettari all’importazione espressi in euro.
Articolo 137
Base del prezzo di entrata
1. Il prezzo di entrata in base al quale i prodotti elencati nell’allegato XVI, parte A sono classificati nella tariffa doganale comune è pari, a scelta dell’importatore:
a)
al prezzo fob dei prodotti nel paese di origine, maggiorato delle spese di assicurazione e di trasporto fino alle frontiere del territorio doganale dell’Unione, quando tali prezzi e tali spese siano noti alla data della dichiarazione di immissione in libera pratica dei prodotti. Se i prezzi summenzionati superano di oltre l’8 % il valore forfettario applicabile al prodotto al momento dell’immissione in libera pratica, l’importatore deve costituire la cauzione di cui all’articolo 248, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2454/93. A tale scopo l’importo del dazio all’importazione a cui i prodotti possono in definitiva essere soggetti corrisponde all’importo del dazio che l’importatore avrebbe dovuto pagare se il prodotto fosse stato classificato in base al valore forfettario, oppure
b)
al valore in dogana calcolato conformemente all’articolo 30, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2913/92 applicato ai soli prodotti importati di cui trattasi. In tal caso il dazio viene dedotto secondo le modalità previste all’articolo 136, paragrafo 1, del presente regolamento. In tal caso l’importatore costituisce la cauzione di cui all’articolo 248, paragrafo 1, del regolamento (CEE) n. 2454/93, per un importo pari all’importo del dazio che avrebbe pagato se la classificazione dei prodotti fosse stata effettuata in base al valore forfettario all’importazione applicabile alla partita in questione, oppure
c)
al valore forfettario all’importazione calcolato conformemente all’articolo 136 del presente regolamento.
2. Il prezzo di entrata in base al quale i prodotti elencati nell’allegato XVI, parte B sono classificati nella tariffa doganale comune è pari, a scelta dell’importatore:
a)
al prezzo fob dei prodotti nel paese di origine, maggiorato delle spese di assicurazione e di trasporto fino alle frontiere del territorio doganale dell’Unione, quando tali prezzi e tali spese siano noti alla data della dichiarazione in dogana dei prodotti. Se le autorità doganali ritengono che sia necessaria una cauzione a norma dell’articolo 248 del regolamento (CEE) n. 2454/93, l’importatore deve costituire una cauzione di importo pari all’importo massimo del dazio applicabile al prodotto di cui trattasi, oppure
b)
al valore in dogana calcolato conformemente all’articolo 30, paragrafo 2, lettera c), del regolamento (CEE) n. 2913/92 applicato ai soli prodotti importati di cui trattasi. In tal caso il dazio viene dedotto secondo le modalità previste all’articolo 136, paragrafo 1, del presente regolamento. In tal caso l’importatore deve costituire la cauzione di cui all’articolo 248 del regolamento (CEE) n. 2454/93, di importo pari all’importo massimo del dazio applicabile al prodotto di cui trattasi.
3. Se il prezzo di entrata è fissato in base al prezzo fob dei prodotti nel paese di origine, il valore in dogana è stabilito in base alla vendita effettuata a tale prezzo.
Se il prezzo di entrata è fissato secondo una delle procedure di cui al paragrafo 1, lettere b) o c), oppure al paragrafo 2, lettera b), il valore in dogana viene stabilito sulla stessa base del prezzo di entrata.
4. L’importatore dispone di un mese a decorrere dalla vendita dei prodotti in questione, nel limite di quattro mesi dalla data di accettazione della dichiarazione di immissione in libera pratica, per fornire la prova che la partita è stata smerciata in condizioni tali da confermare la realtà dei prezzi di cui al paragrafo 1, lettera a), o al paragrafo 2, lettera a), o per determinare il valore in dogana di cui al paragrafo 1, lettera b), e al paragrafo 2, lettera b). In caso di inosservanza di uno dei due termini suddetti la cauzione costituita viene incamerata, fatta salva l’applicazione del paragrafo 5.
La cauzione costituita è svincolata se sono presentate alle autorità doganali prove adeguate sulle condizioni di smercio.
In caso di mancata presentazione di tali prove, la cauzione è incamerata a titolo di pagamento dei dazi all’importazione.
5. Il termine di quattro mesi di cui al paragrafo 4 può essere prorogato dalle autorità competenti dello Stato membro per un periodo massimo di tre mesi su richiesta debitamente motivata dell’importatore.
6. Se in occasione di una verifica le autorità competenti constatano che le disposizioni del presente articolo non sono state rispettate, esse riscuotono i dazi dovuti conformemente all’articolo 220 del regolamento (CEE) n. 2913/92. L’importo dei dazi da riscuotere o che rimangono da riscuotere include gli interessi maturati dalla data di immissione della merce in libera pratica alla data della riscossione. Il tasso d’interesse applicato è quello praticato nel diritto nazionale per le operazioni di recupero degli importi dovuti.
Sezione 2
Dazi addizionali all’importazione
Articolo 138
Campo di applicazione e definizioni
1. I dazi addizionali all’importazione di cui all’articolo 141, paragrafo 1, del regolamento (CE) n. 1234/2007 (di seguito «dazi addizionali») possono essere applicati ai prodotti e nei periodi indicati nell’allegato XVIII alle condizioni stabilite nella presente sezione.
2. I livelli limite per l’applicazione dei dazi addizionali sono fissati nell’allegato XVIII.
Articolo 139
Comunicazione dei volumi
1. Per ciascuno dei prodotti elencati nell’allegato XVIII e nei periodi ivi indicati gli Stati membri comunicano alla Commissione i dati relativi ai volumi immessi in libera pratica utilizzando il metodo di sorveglianza delle importazioni preferenziali di cui all’articolo 308 quinquies del regolamento (CEE) n. 2454/93.
Tale comunicazione ha luogo entro le ore 12 (ora di Bruxelles) di ogni mercoledì per i volumi immessi in libera pratica la settimana precedente.
2. Le dichiarazioni di immissione in libera pratica dei prodotti contemplati nella presente sezione che le autorità doganali possono accettare, su richiesta dell’importatore, senza che vi figurino talune indicazioni enumerate nell’allegato 37 del regolamento (CEE) n. 2454/93, contengono, oltre ai dati specificati all’articolo 254 dello stesso regolamento, l’indicazione della massa netta (kg) dei prodotti.
Se, per l’immissione in libera pratica dei prodotti contemplati nella presente sezione, si utilizza la procedura di dichiarazione semplificata di cui all’articolo 260 del regolamento (CEE) n. 2454/93, le dichiarazioni semplificate contengono, oltre agli altri elementi richiesti, l’indicazione della massa netta (kg) dei prodotti.
Se, per l’immissione in libera pratica dei prodotti contemplati nella presente sezione, si utilizza la procedura di domiciliazione di cui all’articolo 263 del regolamento (CEE) n. 2454/93, la comunicazione alle autorità doganali menzionata all’articolo 266, paragrafo 1, dello stesso regolamento contiene tutti i dati necessari per l’identificazione delle merci nonché l’indicazione della massa netta (kg) dei prodotti.
L’articolo 266, paragrafo 2, lettera b), del regolamento (CEE) n. 2454/93 non si applica alle importazioni dei prodotti contemplati nella presente sezione.
Articolo 140
Imposizione di un dazio addizionale
1. Non appena si constata, per uno dei prodotti e per uno dei periodi indicati all’allegato XVIII, che i quantitativi immessi in libera pratica superano il livello limite corrispondente, la Commissione impone un dazio addizionale, salvo quando le importazioni non rischiano di perturbare il mercato dell’Unione o se gli effetti del dazio sarebbero sproporzionati rispetto all’obiettivo perseguito.
2. Il dazio addizionale è imposto sui quantitativi immessi in libera pratica dopo la data di applicazione del dazio suddetto, purché:
a)
la classificazione tariffaria dei prodotti, effettuata conformemente all’articolo 137, comporti l’applicazione dei dazi specifici all’importazione più elevati applicabili alle importazioni dell’origine in questione;
b)
l’importazione sia effettuata durante il periodo di applicazione del dazio addizionale.
Articolo 141
Importo del dazio addizionale
Il dazio addizionale imposto a norma dell’articolo 140 è pari ad un terzo del dazio doganale applicabile al prodotto considerato in base alla tariffa doganale comune.
Tuttavia, per le importazioni che beneficiano di preferenze tariffarie relative al dazio ad valorem, il dazio addizionale è pari ad un terzo del dazio specifico applicabile al prodotto in questione, in caso di applicazione dell’articolo 140, paragrafo 2.
Articolo 142
Esenzioni dal dazio addizionale
1. Sono esenti dal dazio addizionale:
a)
le merci importate nell’ambito dei contingenti tariffari di cui all’allegato 7 del regolamento (CEE) n. 2658/87 del Consiglio (19) (di seguito «la nomenclatura combinata»);
b)
le merci in fase di inoltro nell’Unione ai sensi del paragrafo 2.
2. Sono considerate in fase di inoltro nell’Unione le merci che:
a)
hanno lasciato il paese di origine prima della decisione di imposizione del dazio addizionale e
b)
sono scortate, dal luogo di carico nel paese di origine fino al luogo di scarico nell’Unione, da un documento di trasporto valido rilasciato prima dell’imposizione del dazio addizionale.
3. Gli interessati forniscono alle autorità doganali competenti la prova che sono state rispettate le condizioni di cui al paragrafo 2.
Tuttavia, le autorità doganali possono considerare che le merci hanno lasciato il paese di origine prima della data di imposizione del dazio addizionale se è esibito uno dei seguenti documenti:
a)
in caso di trasporto marittimo, la polizza di carico dalla quale risulta che il carico è stato effettuato prima di tale data;
b)
in caso di trasporto per ferrovia, la lettera di vettura accettata dai servizi delle ferrovie del paese di origine prima di tale data;
c)
in caso di trasporto su strada, il contratto di trasporto internazionale di merci su strada o qualsiasi altro documento di transito rilasciato nel paese di origine prima di tale data, se sono rispettate le condizioni stabilite dagli accordi bilaterali o multilaterali conclusi in materia di transito nell’Unione o di transito comune;
d)
in caso di trasporto aereo, la lettera di vettura aerea dalla quale risulta che la compagnia aerea ha accettato le merci prima di tale data.
TITOLO V
DISPOSIZIONI GENERALI, TRANSITORIE E FINALI
Articolo 143
Controlli
Fatte salve eventuali disposizioni specifiche contenute nel presente regolamento o in altri atti legislativi dell’Unione, gli Stati membri istituiscono i controlli e adottano i provvedimenti necessari a garantire la corretta applicazione del regolamento (CE) n. 1234/2007 e del presente regolamento. Essi sono effettivi, proporzionati e dissuasivi per assicurare un’adeguata tutela degli interessi finanziari dell’Unione.
Gli Stati membri provvedono in particolare affinché:
a)
tutti i criteri di ammissibilità stabiliti dalla normativa dello Stato membro o dell’Unione o dalla disciplina nazionale o dalla strategia nazionale possano essere verificati;
b)
le autorità competenti responsabili dell’esecuzione dei controlli dispongano di personale sufficiente con idonee qualifiche ed esperienza per eseguire efficacemente i controlli e
c)
siano predisposti controlli intesi ad evitare doppi finanziamenti irregolari delle misure previste dal presente regolamento e da altri regimi degli Stati membri o dell’Unione.
Articolo 144
Sanzioni nazionali
Fatte salve le sanzioni previste dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1234/2007, gli Stati membri provvedono a irrogare sanzioni a livello nazionale per irregolarità commesse con riguardo alle disposizioni del presente regolamento e del regolamento (CE) n. 1234/2007; tali sanzioni sono effettive, proporzionate e dissuasive per assicurare un’adeguata tutela degli interessi finanziari dell’Unione.
Articolo 145
Situazioni create artificialmente
Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 1234/2007, non sono erogati pagamenti a favore di beneficiari che risultino aver creato artificialmente le condizioni necessarie per ottenere tali pagamenti al fine di trarne un vantaggio contrario agli obiettivi del regime di sostegno.
Articolo 146
Comunicazioni
1. Gli Stati membri designano un’unica autorità od organismo competente responsabile dell’adempimento degli obblighi di comunicazione con riguardo ad ognuno dei seguenti aspetti:
a)
organizzazioni di produttori, associazioni di organizzazioni di produttori e gruppi di produttori ai sensi dell’articolo 97 del presente regolamento;
b)
prezzi alla produzione degli ortofrutticoli sul mercato interno ai sensi dell’articolo 98;
c)
prezzi e quantitativi dei prodotti importati da paesi terzi e commercializzati sui mercati d’importazione rappresentativi ai sensi dell’articolo 134;
d)
volumi dei prodotti importati immessi in libera pratica ai sensi dell’articolo 139.
2. Gli Stati membri comunicano alla Commissione la designazione e i dati di contatto dell’autorità o dell’organismo interessato, nonché ogni modifica di tali dati.
L’elenco delle autorità o degli organismi designati, recante i rispettivi nomi e indirizzi, è reso noto agli Stati membri e al pubblico con ogni mezzo idoneo, tramite i sistemi d’informazione predisposti dalla Commissione, compresa la pubblicazione su internet.
3. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, tutte le comunicazioni degli Stati membri alla Commissione a norma del presente regolamento sono trasmesse con mezzi elettronici tramite il sistema d’informazione che la Commissione mette a disposizione delle autorità o degli organismi competenti degli Stati membri e nel formato specificato dalla Commissione.
Fatto salvo il paragrafo 5, le comunicazioni effettuate utilizzando mezzi e un formato diversi da quelli menzionati al primo comma possono essere considerate non avvenute.
4. Fatte salve eventuali disposizioni specifiche del presente regolamento, gli Stati membri adottano tutte le misure necessarie per garantire il rispetto dei termini per le comunicazioni di cui al presente regolamento.
5. Se uno Stato membro non effettua una comunicazione prevista dal presente regolamento o dal regolamento (CE) n. 1234/2007 o se la comunicazione risulta inesatta tenuto conto degli elementi obiettivi di cui dispone, la Commissione può sospendere in tutto o in parte i pagamenti mensili di cui all’articolo 14 del regolamento (CE) n. 1290/2005 del Consiglio (20) con riguardo al settore ortofrutticolo fino a quando la comunicazione sia effettuata correttamente.
Articolo 147
Errori palesi
Qualsiasi comunicazione, domanda o richiesta presentata a uno Stato membro ai sensi del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 1234/2007, comprese le domande di aiuto, può essere corretta in qualsiasi momento dopo la sua trasmissione in caso di errori palesi riconosciuti dall’autorità competente dello Stato membro.
Articolo 148
Forza maggiore e circostanze eccezionali
Se, a norma del presente regolamento o del regolamento (CE) n. 1234/2007, è necessario irrogare una sanzione o una penale o revocare un beneficio o un riconoscimento, la sanzione o la penale non è irrogata né la revoca è effettuata in casi di forza maggiore o in circostanze eccezionali ai sensi dell’articolo 31 del regolamento (CE) n. 73/2009.
I casi di forza maggiore sono tuttavia comunicati all’autorità competente dello Stato membro, insieme alle relative prove giudicate soddisfacenti da quest’ultima, entro il termine di dieci giorni lavorativi a decorrere dalla data in cui l’interessato è in grado di farlo.
Articolo 149
Abrogazione
Il regolamento (CE) n. 1580/2007 è abrogato.
Tuttavia, l’articolo 134 del regolamento (CE) n. 1580/2007 si applica fino al 31 agosto 2011.
I riferimenti al regolamento abrogato si intendono fatti al presente regolamento e vanno letti secondo la tavola di concordanza di cui all’allegato XIX.
Articolo 150
Disposizioni transitorie
1. I programmi operativi che beneficiano delle disposizioni dell’articolo 203 bis, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007 possono proseguire fino alla loro scadenza a condizione che rispettino le norme in vigore prima del 1o gennaio 2008.
2. Ai fini dell’applicazione dell’articolo 203 bis, paragrafo 6, del regolamento (CE) n. 1234/2007, le norme sulle caratteristiche minime della materia prima consegnata alla trasformazione e sui requisiti qualitativi minimi per i prodotti finiti, che continuano ad applicarsi alle materie prime raccolte nel territorio degli Stati membri che si avvalgono delle disposizioni transitorie di cui al suddetto paragrafo, sono costituite, oltre che dalle pertinenti norme di commercializzazione di cui al titolo II del presente regolamento, da quelle contenute nei regolamenti della Commissione citati nell’allegato XX.
3. I piani di riconoscimento accettati ai sensi del regolamento (CE) n. 2200/96 che continuano a beneficiare dell’accettazione ai sensi dell’articolo 203 bis, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 per i gruppi di produttori al di fuori degli Stati membri che hanno aderito all’Unione europea il 1o maggio 2004 o dopo tale data e al di fuori delle regioni ultraperiferiche dell’Unione di cui all’articolo 349 del trattato o delle isole minori del Mar Egeo di cui all’articolo 1, paragrafo 2, del regolamento (CE) n. 1405/2006 del Consiglio (21) sono finanziati ai tassi di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 3, lettera b), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
I piani di riconoscimento accettati ai sensi del regolamento (CE) n. 2200/96 cui si applicavano le disposizioni dell’articolo 14, paragrafo 7, di tale regolamento e che continuano a beneficiare dell’accettazione ai sensi dell’articolo 203 bis, paragrafo 4, del regolamento (CE) n. 1234/2007 sono finanziati ai tassi di cui all’articolo 103 bis, paragrafo 3, lettera a), del regolamento (CE) n. 1234/2007.
4. Entro il 15 settembre 2011 gli Stati membri modificano, se necessario, le loro strategie nazionali al fine di:
a)
giustificare debitamente la distanza da considerarsi significativa ai sensi dell’articolo 50, paragrafo 7, lettera b);
b)
fissare una percentuale massima delle spese annue di un programma operativo da destinare ad azioni connesse alla gestione ecologica degli imballaggi ai sensi dell’articolo 60, paragrafo 4, secondo comma.
5. I programmi operativi approvati prima della data di entrata in vigore del presente regolamento possono proseguire fino alla loro scadenza senza rispettare la percentuale massima di cui all’articolo 60, paragrafo 4, secondo comma.
Articolo 151
Entrata in vigore
Il presente regolamento entra in vigore il settimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno degli Stati membri.
Fatto a Bruxelles, il 7 giugno 2011.