РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1259/2011 НА КОМИСИЯТА
от 2 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни PCB в редица храни.
(2)
Диоксините са група от 75 сродни на дибензо-p-диоксин (PCDD) полихлорирани съединения и 135 сродни на дибензофуран (PCDF) полихлорирани съединения, 17 от които са с токсикологично значение. Полихлорираните бифенили (PCB) са група от 209 различни сродни съединения, които в зависимост от токсикологичните си свойства могат да бъдат разделени на две групи: 12 сродни съединения проявяват токсикологични свойства, подобни на тези на диоксините, и поради тази причина често са наричани „диоксиноподобни PCB“. Другите PCB не проявяват токсичност, сходна с тази на диоксините, а имат различен токсикологичен профил и поради това са наричани „недиоксиноподобни PCB“.
(3)
Всяко сродно на диоксините или диоксиноподобните PCB съединение проявява различна степен на токсичност. За да е възможно да се сумира токсичността на различните сродни съединения, като се улеснят оценката на риска и регулаторният контрол, беше въведено понятието „фактор на токсична еквивалентност“ (ФТЕ). Това дава възможност аналитичните резултати за всяко отделно съединение, сродно на диоксините и диоксиноподобните PCB, което представлява токсикологична опасност, да се изразяват в количествени единици, а именно в токсични еквиваленти (ТЕ) на TCDD.
(4)
От 28 до 30 юни 2005 г. Световната здравна организация проведе работна среща на експертно равнище относно стойностите на ФТЕ, приети от СЗО през 1998 г. Бяха изменени редица стойности на ФТЕ, по-специално за PCB, за октахлорираните сродни съединения и пентахлорираните фурани. Данните за въздействието на новите стойности на ФТЕ и за настоящото наличие на въпросните вещества са обобщени в научния доклад на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) „Резултати от наблюдението на количеството на диоксин във фуражите и храните“ (3). Във връзка с това е подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества на PCB, като се вземат предвид новите данни.
(5)
По искане на Комисията Експертната група на ЕОБХ по замърсителите в хранителната верига прие становище по отношение на наличието на недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните (4).
(6)
Сумата от шестте маркерни или индикаторни PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 и 180) обхваща половината от всички недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните. Посочената сума се разглежда като подходящ маркер за наличието и за експозицията на хората на недиоксиноподобни PCB и поради това следва да бъде определена за максимално допустимо количество.
(7)
Максимално допустимите количества са установени, като са взети предвид данните за настоящото наличие на веществата, обобщени в научния доклад на ЕОБХ „Резултати от наблюдението на недиоксиноподобните PCB във фуражите и храните“ (5). Въпреки че е възможно да се постигнат по-ниски граници на количествено определяне (ГКО), за отбелязване е, че значителен брой лаборатории си служат с ГКО, равна на 1 μg/kg мазнина или дори 2 μg/kg мазнина. Изразяването на аналитичните резултати като горна граница може в някои случаи да доведе до получаването на стойност, близка до максимално допустимото количество, ако са определени твърде строги максимални количества, дори и наличие на PCB да не е количествено установено. Прието е също, че данните за някои категории храни не са изчерпателни. Поради това би било подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества след 3 години въз основа на по-пълна база данни, получени с помощта на аналитичен метод с точност, достатъчна за количествено определяне на малки количества.
(8)
На Финландия и Швеция бяха предоставени дерогации за пускане на пазара на предназначена за консумация на тяхната територия риба от Балтийския регион, в която съдържанието на диоксин надвишава максимално допустимите количества, определени за диоксин, и сумата на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба. Тези държави-членки са изпълнили условията относно предоставяне информация на потребителите за препоръчителния хранителен режим. Всяка година те съобщават на Комисията резултатите от провежданото от тях наблюдение върху съдържанието на диоксини в риба от Балтийския регион и докладват за мерките за намаляване на експозицията на хора на диоксини от Балтийския регион.
(9)
Въз основа на резултатите от наблюдението на съдържанието на диоксин и диоксиноподобни PCB, провеждано от Финландия и Швеция, предоставените дерогации могат да се ограничат до определени видове риба. Като се има предвид наличието на диоксини и PCB в околната среда и следователно в рибата, подходящо е дерогациите да се предоставят за неограничен период.
(10)
Латвия заяви желанието си да получи дерогация, сходна с предоставената на Финландия и Швеция, по отношение на уловена дива сьомга. За тази цел Латвия предостави доказателства, че експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB на територията ѝ не е по-висока, отколкото най-високата средна експозиция във всяка друга държава-членка, и че тя има система, чрез която се гарантира пълната информираност на потребителите относно препоръчителния хранителен режим, касаещ ограниченията при консумация на риба от Балтийския регион от определени уязвими групи от населението с оглед да се избегнат потенциални рискове за здравето. Освен това съдържанието на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион следва да бъде наблюдавано и резултатите и мерките, които са предприети за намаляване на експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB, налични в риба от Балтийския регион, следва да бъдат докладвани на Комисията. Предприети са били необходимите мерки, за да се гарантира, че риба и рибни продукти, неотговарящи на максимално допустимите в ЕС количества PCB, не се пускат на пазара на други държави-членки.
(11)
Като се има предвид, че начинът на замърсяване на рибата от Балтийския регион с недиоксиноподобни PCB е сходен с начина на замърсяване с диоксини и диоксиноподобни PCB и че недиоксиноподобните PCB също са извънредно устойчиви в околната среда, е подходящо по отношение на недиоксиноподобните PCB да се предостави дерогация, подобна на дерогацията, предоставена за диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион.
(12)
От ЕОБХ бе поискано да предостави научно становище относно наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в черен дроб от овце и елени и целесъобразността от установяване на максимално допустими количества диоксини и PCB в черен дроб и продукти, производни от него, по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините, каквато е практиката понастоящем. Във връзка с това, щом научното становище на ЕОБХ бъде изготвено, следва да бъдат преразгледани разпоредбите по отношение на черен дроб и продукти, производни от него, и по-специално разпоредбите по отношение на черен дроб от овце и елени. Дотогава е подходящо максимално допустимите количества диоксини и PCB да бъдат установени по отношение на мазнините.
(13)
Към храните, съдържащи по-малко от 1 % мазнини, досега не се прилагаха изискванията за максимално допустимите количества диоксини и PCB, тъй като посочените храни като цяло допринасят незначително за експозицията на човека. Независимо от това са установени случаи на храни с по-малко от 1 % мазнини, съдържащи обаче много големи количества диоксини и диоксиноподобни PCB в мазнините. Поради това е целесъобразно за тези храни да се прилагат изискванията за максимално допустими количества, но по отношение на продукта. Като се има предвид, че за някои храни с ниско съдържание на мазнини максимално допустимото количество е установено по отношение на продукта, е целесъобразно максимално допустимо количество по отношение на продукта да се прилага към храни, съдържащи по-малко от 2 % мазнини.
(14)
Предвид данните от мониторинга за диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца, е целесъобразно да се установят по-ниски максимално допустими количества диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца. Федералният институт за оценка на риска на Германия отправи към ЕОБХ конкретно искане за оценка на риска за кърмачетата и малките деца, дължащ се на наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в храните за кърмачета и малки деца. Във връзка с това разпоредбите относно храните за кърмачета и малки деца следва да бъдат преразгледани, щом бъде изготвено становището на ЕОБХ.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение нито от страна на Европейския парламент, нито от страна на Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
заглавието „Временни дерогации“ се заменя с „Дерогации“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива сьомга (Salmo salar) и продукти от нея с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества диоксини и/или допустими количества на сумата от диоксини и диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на дива сьомга от Балтийския регион и на продукти от нея от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия, Швеция и Латвия продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия, Швеция и Латвия ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“;
в)
добавя се следният параграф 5:
„5. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива херинга (Clupea harengus), по-дълга от 17 cm, на уловен див сивен (Salvenius spp.), уловена дива речна минога (Lampetra fluviatilis), уловена дива пъстърва (Salmo trutta) и продукти от тях с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества на диоксини и/или допустими количества на диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва от Балтийския регион и продукти от тях от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия и Швеция продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, и продукти от нея, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва и продукти от тях, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия и Швеция ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че риба и рибни продукти, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“
2)
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 2 декември 2011 година.
REGOLAMENTO (UE) N. 1259/2011 DELLA COMMISSIONE
del 2 dicembre 2011
che modifica il regolamento (CE) n. 1881/2006 per quanto riguarda i tenori massimi per i PCB diossina-simili e i PCB non diossina-simili nei prodotti alimentari
(Testo rilevante ai fini del SEE)
LA COMMISSIONE EUROPEA,
visto il trattato sul funzionamento dell’Unione europea,
visto il regolamento (CEE) n. 315/93 del Consiglio, dell’8 febbraio1993, che stabilisce procedure comunitarie relative ai contaminanti nei prodotti alimentari (1), in particolare l’articolo 2, paragrafo 3,
considerando quanto segue:
(1)
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 della Commissione, del 19 dicembre 2006, che definisce i tenori massimi di alcuni contaminanti nei prodotti alimentari (2) fissa i tenori massimi applicabili alle diossine e ai PCB diossina-simili in una serie di prodotti alimentari.
(2)
Le diossine sono un insieme costituito da 75 congeneri di policlorodibenzo-p-diossine (PCDD) e 135 congeneri di policlorodibenzofurani (PCDF), 17 dei quali suscitano preoccupazione sotto il profilo tossicologico. I policlorobifenili (PCB) costituiscono un gruppo di 209 congeneri diversi, che possono essere suddivisi in due gruppi in base alle proprietà tossicologiche: 12 congeneri presentano proprietà tossicologiche analoghe a quelle delle diossine e sono spesso denominati «PCB diossina-simili». Gli altri PCB non presentano una tossicità affine a quella delle diossine, avendo un altro profilo tossicologico, e sono denominati «PCB non diossina-simili».
(3)
Ciascun congenere delle diossine o dei PCB diossina-simili presenta un diverso livello di tossicità. Per poter sommare la tossicità di questi diversi congeneri è stato introdotto il concetto di fattori di tossicità equivalente (TEF) in modo da agevolare la valutazione del rischio e il controllo normativo. Ciò significa che i risultati analitici relativi a tutte le diossine e a tutti i PCB diossina-simili che suscitano preoccupazione sotto il profilo tossicologico vengono espressi mediante un’unità quantificabile, ovvero in tossicità equivalente di TCDD (TEQ).
(4)
L’Organizzazione mondiale della sanità (OMS) ha tenuto un seminario di esperti dal 28 al 30 giugno 2005 dedicato a un riesame dei valori dei fattori di tossicità equivalente (TEF) fissati dall’OMS nel 1998. Diversi valori,TEF sono stati modificati, in particolare per quanto concerne i PCB, i congeneri octaclorurati e i furani pentaclorurati. I dati sugli effetti dei nuovi valori TEF e sulla presenza di tali sostanze riscontrata di recente figurano nella relazione scientifica dell’Autorità europea per la sicurezza alimentare (EFSA) «Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed» (3). È tuttavia opportuno rivedere i tenori massimi in PCB sulla base di questi nuovi dati.
(5)
Su richiesta della Commissione, il gruppo scientifico sui contaminanti della catena alimentare dell’EFSA ha adottato un parere sulla presenza di PCB non diossina-simili nei prodotti alimentari e nei mangimi (4).
(6)
La somma dei sei PCB marcatori o indicatori (PCB 28, 52, 101, 138, 153 e 180) comprende circa la metà della quantità totale di PCB non diossina-simili presenti nei prodotti alimentari e nei mangimi. Questa somma è considerata come un marcatore adeguato per le presenze e l’esposizione delle persone ai PCB non diossina-simili e dovrebbe pertanto essere fissata in quanto tenore massimo.
(7)
I tenori massimi sono stati stabiliti sulla base di recenti dati di presenza riuniti nella relazione scientifica dell’EFSA intitolata «Results of the monitoring of non dioxin-like PCBs in food and feed» (5)«risultati della sorveglianza dei PCB non diossina-simili nei prodotti alimentari e nei mangimi». Anche se è possibile ottenere limiti di quantificazione meno elevati, si può osservare che un numero considerevole di laboratori applicano un limite di quantificazione inferiore a 1 μg/kg di grassi o anche 2 μg/kg di grassi. In alcuni casi, il fatto di esprimere il risultato dell’analisi come livello superiore potrebbe portare in alcuni casi a un livello vicino al tenore massimo, se erano stabiliti tenori massimi molto severi, anche se non è stato quantificato nessun PCB. Si è riconosciuto che i dati non erano molto numerosi per alcune categorie di prodotti alimentari. Sarebbe pertanto opportuno riesaminare i tenori massimi entro tre anni, basandosi su una base di dati più ampia ottenuta mediante un metodo d’analisi dotato di una sensibilità sufficientemente elevata per quantificare i bassi tenori.
(8)
Sono state concesse deroghe alla Finlandia e alla Svezia per la commercializzazione di pesce originario del Baltico e destinato ad essere consumato sul loro territorio, il cui tenore di diossine è superiore ai tenori massimi fissati per le diossine e alla somma delle diossine e dei PCB diossina-simili nel pesce. Questi Stati membri hanno rispettato la condizione relativa all’informazione dei consumatori sulle raccomandazioni nutrizionali. Essi comunicano ogni anno alla Commissione i risultati della sorveglianza dei tenori di diossine nel pesce del Baltico e le misure adottate per ridurre l’esposizione delle persone alle diossine presenti nel pesce del Baltico.
(9)
Sulla base dei risultati della sorveglianza dei tenori di diossina e di PCB diossina-simili effettuata dalla Finlandia e dalla Svezia, la deroga concessa potrebbe limitarsi ad alcune specie di pesci. Tenuto conto della persistente presenza di diossine e di PCB nell’ambiente e pertanto nel pesce, è opportuno concedere tale deroga senza limiti di tempo.
(10)
La Lettonia ha chiesto per i salmoni selvaggi catturati una deroga simile a quella concessa alla Finlandia e alla Svezia. A tale scopo, la Lettonia ha dimostrato che l’esposizione delle persone alle diossine e ai PCB diossina-simili sul suo territorio non era superiore al livello medio più elevato in qualunque Stato membro e di essere dotata di un sistema che garantisce la piena e completa informazione dei consumatori sulle raccomandazioni nutrizionali relative alle restrizioni applicabili al consumo di tali specie di pesce del Baltico da parte di alcuni gruppi vulnerabili della popolazione, al fine di evitare rischi potenziali per la salute. Inoltre, la Lettonia dovrà garantire una sorveglianza dei tenori di diossine e di PCB diossina-simili nel pesce del Baltico; i risultati e le misure adottate per ridurre l’esposizione umana alle diossine e ai PCB diossina-simili nel pesce del Baltico devono essere comunicati alla Commissione. Ha inoltre adottato misure volte a ridurre l’esposizione delle persone alle diossine e ai PCB diossina-simili presenti nel pesce del Baltico. Le misure necessarie sono state adottate affinché i pesci e i prodotti trasformati della pesca non conformi ai tenori massimi dell’UE per i PCB non siano commercializzati in altri Stati membri.
(11)
Tenuto conto del fatto che il modo di contaminazione dei PCB non diossina-simili nel pesce del Baltico evidenzia analogie con la contaminazione delle diossine e dei PCB diossina-simili e tenuto conto inoltre del fatto che i PCB non diossina-simili sono molto persistenti nell’ambiente, è opportuno concedere una deroga concernente la presenza di PCB non diossina-simili analoga a quella relativa alle diossine e ai PCB diossina-simili nel pesce del Baltico.
(12)
È stato chiesto all’EFSA di esprimere un parere scientifico concernente la presenza di diossine e di PCB diossina-simili nel fegato di ovini e cervidi e concernente l’opportunità di fissare tenori massimi di diossine e di PCB nel fegato e nei prodotti da esso derivati in funzione del prodotto piuttosto che in rapporto alla materia grassa, come avviene attualmente. Di conseguenza, è opportuno riesaminare le disposizioni relative al fegato e ai prodotti da esso derivati, in particolare quelle riguardanti il fegato di ovini e di cervidi, quando sarà disponibile il parere dell’EFSA. Nell’attesa, è opportuno fissare il tenore massimo di diossine e di PCB in rapporto alla materia grassa.
(13)
Sino ad oggi, i prodotti alimentari contenenti meno dell’1 % di materie grasse erano esclusi dal tenore massimo di diossine e di PCB diossina-simili, tenuto conto del fatto che questi prodotti alimentari svolgono di solito un ruolo limitato nell’esposizione delle persone. Si è verificato tuttavia il caso che alcuni prodotti alimentari contengano meno dell’1 % di materie grasse ma tenori molto elevati di diossine e di PCB diossina-simili nel grasso. Di conseguenza, è opportuno applicare il tenore massimo a tali prodotti alimentari, ma in funzione del prodotto. Tenuto conto del fatto che un tenore massimo è fissato in funzione del prodotto per alcuni prodotti alimentari a basso contenuto di grassi, è opportuno applicare un tenore massimo in funzione del prodotto per i prodotti alimentari contenenti meno del 2 % di grassi.
(14)
Alla luce dei dati di controllo relativi alle diossine e ai PCB diossina-simili nei prodotti alimentari destinati ai lattanti e alla prima infanzia, è opportuno fissare tenori massimi specifici meno elevati nei prodotti alimentari destinati ai lattanti e alla prima infanzia. L’Istituto federale di valutazione dei rischi della Germania ha rivolto all’EFSA una domanda specifica di valutazione dei rischi per i lattanti e la prima infanzia collegati alla presenza di diossine e di PCB diossina-simili nei prodotti alimentari destinati ai lattanti e alla prima infanzia. È opportuno quindi riesaminare le disposizioni applicabili ai prodotti alimentari destinati ai lattanti e alla prima infanzia non appena l’EFSA avrà espresso il suo parere.
(15)
Le misure previste nel presente regolamento sono conformi al parere del comitato permanente per la catena alimentare e la salute degli animali, ed inoltre né il Parlamento europeo, né il Consiglio le ha contestate,
HA ADOTTATO IL PRESENTE REGOLAMENTO:
Articolo 1
Il regolamento (CE) n. 1881/2006 è modificato come segue:
1)
l’articolo 7 è modificato come segue:
a)
il titolo «Deroghe temporanee» è sostituito da «Deroghe»;
b)
il paragrafo 4 è sostituito dal testo seguente:
«4. In deroga all’articolo 1, la Finlandia, la Svezia e la Lettonia possono autorizzare la commercializzazione sul loro mercato di salmone selvaggio (Salmo salar) proveniente dalla regione baltica e dei prodotti da esso derivati destinati al consumo sul loro territorio, i cui tenori di diossina e/o quelli della somma di diossine e PCB diossina-simili e/o PCB non diossina-simili siano superiori a quelli stabiliti al punto 5.3 dell’allegato, a condizione che esista un sistema che assicuri la piena informazione dei consumatori sulle raccomandazioni alimentari relative alle restrizioni applicabili al consumo di salmone selvaggio proveniente dalla regione baltica e dei prodotti da esso derivati da parte di gruppi di popolazione identificati come vulnerabili, così da evitare possibili rischi per la salute.
La Finlandia, la Svezia e la Lettonia continuano ad applicare le misure necessarie affinché il salmone selvaggio catturato e i prodotti da esso derivati non conformi ai requisiti stabiliti al punto 5.3 dell’allegato non siano commercializzati negli altri Stati membri.
La Finlandia, la Svezia e la Lettonia comunicano ogni anno alla Commissione le misure adottate per informare efficacemente alcuni gruppi vulnerabili della popolazione in merito alle raccomandazioni nutrizionali e per garantire che il salmone selvaggio catturato e i prodotti da esso derivati che non rispettano i tenori massimi non siano commercializzati negli altri Stati membri. Forniscono inoltre prove dell’efficacia di tali misure.»;
c)
è aggiunto il seguente paragrafo 5:
«5. In deroga all’articolo 1, la Finlandia e la Svezia possono autorizzare la commercializzazione di aringa selvatica di lunghezza superiore a 17 cm (Clupea harengus), salmerino selvatico (Salvelinus spp.), lampreda di fiume selvatica (Lampetra fluviatilis) e trota selvatica (Salmo trutta) e dei prodotti da essi derivati provenienti dalla regione baltica e destinati al consumo sul loro territorio i cui livelli di diossine e/o PCB diossina-simili e/o PCB non diossina-simili siano superiori a quelli stabiliti al punto 5.3 dell’allegato, a condizione che esista un sistema che assicuri la piena informazione dei consumatori sulle raccomandazioni alimentari relative alle restrizioni applicabili al consumo di aringa selvatica di lunghezza superiore a 17 cm, di salmerino selvatico, di lampreda di fiume selvatica e di trota selvatica originari della regione baltica e di prodotti da essi derivati da parte di gruppi di popolazione identificati come vulnerabili, così da evitare possibili rischi per la salute.
La Finlandia e la Svezia continuano ad applicare le misure necessarie a garantire che l’aringa selvatica di lunghezza superiore a 17 cm, il salmerino selvatico, la lampreda di fiume selvatica e la trota selvatica e i prodotti da essi derivati non conformi stabiliti al punto 5.3 dell’allegato non siano commercializzati in altri Stati membri.
La Finlandia e la Svezia comunicano ogni anno alla Commissione le misure adottate per informare efficacemente alcuni gruppi vulnerabili della popolazione in merito alle raccomandazioni nutrizionali e per garantire che il pesce e i prodotti derivati che non rispettano i tenori massimi non siano commercializzati in altri Stati membri. Forniscono inoltre prove dell’efficacia di tali misure.»;
2)
l’allegato è modificato conformemente all’allegato del presente regolamento.
Articolo 2
Il presente regolamento entra in vigore il ventesimo giorno successivo alla pubblicazione nella Gazzetta ufficiale dell’Unione europea.
Si applica a decorrere dal 1o gennaio 2012.
Il presente regolamento è obbligatorio in tutti i suoi elementi e direttamente applicabile in ciascuno Stato membro.
Fatto a Bruxelles, il 2 dicembre 2011