31998L0005
L 077/36
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 98/5/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 февруари 1998 година
относно улесняване на постоянното упражняване на адвокатската професия в държава-членка, различна от държавата, в която е придобита квалификацията
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 49, член 57, параграф 1 и член 57, параграф 2, първо и трето изречение,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 189б от Договора (3),
(1)
като имат предвид, че съгласно член 7а от Договора вътрешният пазар обхваща територия без вътрешни граници; като имат предвид, че съгласно член 3, буква в) от Договора премахването на пречките между държавите-членки за свободното движение на лица и услуги представлява една от целите на Общността; като имат предвид в частност, че за гражданите на държавите-членки това означава възможност да упражняват професия като самостоятелно заето лице или самостоятелно заето лице в държава-членка, различна от държавата, в която са придобили професионалната си квалификация;
(2)
като имат предвид, че съгласно Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно общата система за признаване на дипломите за висше образование, издавани след завършване на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (4), адвокат, който е придобил изцяло квалификацията си в една държава-членка, може да поиска да бъде призната неговата диплома, за да се установи в друга държава-членка с оглед да упражнява адвокатската професия под професионалното звание в съответната държава; като имат предвид, че целта на Директива 89/48/ЕИО е да гарантира на адвоката да се включи в професионалното съсловие в приемащата държава-членка и че директивата не се стреми нито да измени правилата, уреждащи професията в тази държава, нито да освободи адвоката от спазването на тези правила;
(3)
като имат предвид, че някои адвокати могат бързо да се включат в професионалното съсловие в приемащата държава-членка, inter alia в частност като положат предвидения в Директива 89/48/ЕИО изпит за правоспособност, докато други напълно квалифицирани адвокати трябва да имат възможност да се включат след определен период на професионална практика в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход или да продължат да упражняват професията си под професионалното звание по произход;
(4)
като имат предвид, че след този период адвокатът следва да може да се включи в професионалното съсловие в приемащата държава-членка след като се направи проверка, че е придобил професионален опит в тази държава-членка;
(5)
като имат предвид, че на общностно равнище дейността в тази област е обусловена не само от обстоятелството, че в сравнение с общата система за признаване на дипломите тя осигурява на адвокатите по-удобен начин за включване в професионалното съсловие в приемащата държава-членка, но и от обстоятелството, че като дава на адвокатите възможност за постоянна практика в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход, тя удовлетворява потребностите на потребителите на правни услуги, които поради нарасналите търговски потоци, в частност дължащи се на вътрешния пазар, търсят съвети при сключването на трансгранични сделки, при които международното право, общностното право и националните законодателства често пъти се припокриват;
(6)
като имат предвид, че на общностно равнище дейността е обусловена и от обстоятелството, че само няколко държави-членки вече разрешават на тяхна територия упражняването на адвокатски дейности по друг начин, освен под формата на услуги, от адвокати от други държави-членки, които практикуват под професионалното звание по произход; като имат предвид обаче, че има съществени различия между условията и реда в държавите-членки, където съществува такава възможност, например по отношение на обхвата на дейността и задължението за вписване от компетентните органи; като имат предвид, че подобно разнообразие води до неравенство и нарушаване на конкуренцията между адвокатите от държавите-членки и представлява пречка за свободното движение; като имат предвид, че само директива, която определя условията за упражняване на професията по друг начин, освен под формата на предоставяне на услуги, от адвокати, които практикуват под професионалното звание по произход, е в състояние да разреши тези трудности и да предостави еднакви възможности на адвокатите и потребителите на правни услуги във всички държави-членки;
(7)
като имат предвид, че с оглед на крайната си цел настоящата директива не урежда чисто вътрешни положения и засяга националните правила на професията в рамките на необходимото с оглед ефективно постигане на своята цел; като имат предвид, че в частност тя не накърнява националното законодателство за достъп до адвокатската професия и нейното упражняване под професионалното звание в приемащата държава-членка;
(8)
като имат предвид, че обхванатите от настоящата директива адвокати следва да спазват задължението за вписване от компетентния орган на приемащата държава-членка с оглед той да се увери, че те спазват правилата на професионалната етика, които действат в тази държава; като имат предвид, че последиците от това вписване, що се отнася до съдебния район, степента и видовете съдилища, пред които адвокатите могат да упражняват професията си, са определени от приложимото към адвокатите право в приемащата държава-членка;
(9)
като имат предвид, че адвокатите, които не са включени в професионалното съсловие на приемащата държава-членка, са длъжни да практикуват в тази държава под професионалното звание по произход с оглед да се гарантира подходяща информация на потребителите и те да могат да разграничават тези адвокати от адвокатите на приемащата държава-членка, които практикуват под възприетото в нея професионално звание;
(10)
като имат предвид, че на обхванатите от настоящата директива адвокати следва да се разреши да дават правни съвети, в частност по правото на техните държави-членки по произход, по общностно право, по международно право и по правото на приемащата държава-членка; като имат предвид, че предоставянето на услуги вече е разрешено съгласно Директива 77/249/ЕИО на Съвета от 22 март 1977 г. относно улесняването ефективното упражняване от адвокатите на свободата на предоставяне на услуги (5); като имат предвид обаче, че следва да се предвиди, както в Директива 77/249/ЕИО, възможността да се изключат от дейностите на адвокати, които практикуват във Великобритания и Ирландия под професионалното звание по произход, някои актове в областта на недвижимите имоти и наследството; като имат предвид, че настоящата директива по никакъв начин не засяга разпоредбите, съгласно които във всяка държава-членка определени дейности са запазени за професии извън адвокатската; като имат предвид, че разпоредбата на Директива 77/249/ЕИО относно възможността приемащата държава-членка да изисква от адвоката, който практикува под професионалното звание по произход, да работи съвместно с местен адвокат при представляване или защитаване на клиент пред съда, също трябва да бъде включена в настоящата директива; като имат предвид, че това изискване трябва да се тълкува в светлината на съдебната практика на Съда на Европейските общности и в частност на решението му от 25 февруари 1988 година по дело № 427/85 Комисията срещу Германия (6);
(11)
като имат предвид, че за гарантиране нормалното функциониране на съдебната система следва да се предостави на държавите-членки възможността чрез специални разпоредби да запазят достъпа до висшите си съдилища за специализирани адвокати, без да създават прегради за включването на адвокати от държавите-членки, които отговарят на необходимите условия;
(12)
като имат предвид, че адвокат, вписан в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход, трябва да запази вписването си от компетентните органи в своята държава-членка по произход с оглед да запази адвокатския си статус и да попадне в приложното поле на настоящата директива; като имат предвид, че поради тази причина е абсолютно необходимо тясно сътрудничество между компетентните органи, в частност при евентуални дисциплинарни производства;
(13)
като имат предвид, че адвокатите, обхванати от приложното поле на настоящата директива, независимо от качеството им на адвокат на платена служба или като свободна професия в държавата-членка по произход, могат да практикуват като адвокати на платена служба в приемащата държава-членка, доколкото тази държава-членка предлага такава възможност на своите адвокати;
(14)
като имат предвид, че целта на настоящата директива е да осигури на адвокатите възможността да практикуват в друга държава-членка под професионалното звание в тяхната страна по произход, както и да ги улесни да носят професионалното звание в приемащата държава-членка; като имат предвид, че по силата на членове 48 и 52 от Договора съгласно тълкуването му, дадено от Съда на Европейските общности, приемащата държава-членка винаги трябва да отчита придобития на нейна територия професионален опит; като имат предвид, че след тригодишна действителна непрекъсната дейност в приемащата държава-членка съгласно правото на тази държава, включително съгласно общностното право, е разумно да се предполага, че адвокатът е придобил необходимите качества, за да се включи напълно в професионалното адвокатско съсловие в нея; като имат предвид, че след този период адвокат, който може, с уговорката за проверка, да представи доказателства за професионалната си правоспособност в приемащата държава-членка, трябва да има възможност да носи професионалното звание в тази държава-членка; като имат предвид, че ако периодът на действителна непрекъсната професионална дейност, в продължение на най-малко три години, включва по-кратък период на практика по правото на приемащата държава-членка, органът трябва да отчете всички други познания съгласно правото на тази държава, които може да провери чрез събеседване; като имат предвид, че ако не се докаже изпълнението на тези условия, решението на компетентния орган на приемащата държава да не разреши да се носи професионалното звание в тази държава съгласно клаузите за облекчения, свързани с тези условия, трябва да е мотивирано и да подлежи на обжалване пред съда в съответствие с вътрешното право;
(15)
като имат предвид, че поради икономически и професионални съображения, в Общността се налага тенденцията за съвместна практика на адвокати, включително под формата на сдружаване; като имат предвид, че обстоятелството на съвместна практика в държавата-членка по произход не следва да се използва като претекст за недопускане или затрудняване на адвокатите от такава група да се установят в приемащата държава-членка; като имат предвид, че въпреки това държавите-членки следва да имат възможност да приемат съответни мерки за постигане на законната цел да се гарантира независимостта на професията; като имат предвид, че е уместно да се предвидят определени гаранции във всички държави-членки, които допускат съвместна практика,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Предмет, приложно поле и определения
1. Целта на настоящата директива е да улесни постоянното упражняване на адвокатската професия като свободна професия или на платена служба в държава-членка, различна от държавата, в която е придобита професионалната квалификация.
2. По смисъла на настоящата директива:
a)
„адвокат“ е всяко лице, което е гражданин на държава-членка и има правоспособност да упражнява професионалната си дейност под едно от посочените по-долу професионални звания:
Белгия
Avocat/Advocaat/Rechtsanwalt
Дания
Advokat
Германия
Rechtsanwalt
Гърция
Δικηγόρος
Испания
Abogado/Advocat/Avogado/Abokatu
Франция
Avocat
Ирландия
Barrister/Solicitor
Италия
Avvocato
Люксембург
Avocat
Нидерландия
Advocaat
Австрия
Rechtsanwalt
Португалия
Advogado
Финландия
Asianajaja/Advokat
Швеция
Advokat
Великобритания
Advocate/Barrister/Solicitor
б)
„държава-членка по произход“ е държавата-членка, в която адвокатът е придобил правото да носи едно от посочените в буква а) професионални звания, преди да упражнява адвокатската професия в друга държава-членка;
в)
„приемаща държава-членка“ е държавата-членка, в която адвокатът практикува съгласно настоящата директива;
г)
„професионално звание по произход“ е професионалното звание в държавата-членка, в която адвокатът е придобил правото да носи това звание, преди да упражнява адвокатската професия в приемащата държава-членка;
д)
„група“ е всяко образувание, което е или не е юридическо лице, учредено съгласно законите на държава-членка, в рамките на което адвокатите съвместно и под общо наименование упражняват професионалната си дейност;
е)
„съответно професионално звание“ или „съответна професия“ е всяко професионално звание или всяка професия, ръководена от компетентния орган, който е вписал адвоката съгласно член 3, а „компетентен орган“ е този орган;
3. Настоящата директива се прилага както спрямо адвокати, които упражняват професията като свободна професия, така и спрямо адвокати, които упражняват професията на платена служба в държавата-членка по произход, и с уговорка по член 8, в приемащата държава-членка.
4. Упражняването на адвокатската професия по смисъла на настоящата директива не включва предоставянето на услуги, които са предмет на Директива 77/249/ЕИО.
Член 2
Право на упражняване под професионалното звание по произход
Всеки адвокат има право да упражнява постоянно дейностите на адвокат, посочени в член 5, във всяка друга държава-членка под званието по произход.
Включването в адвокатското съсловие на приемащата държава-членка се подчинява на разпоредбите на член 10.
Член 3
Регистрация от компетентния орган
1. Адвокат, който желае да практикува в държава-членка, различна от държавата, в която е придобил професионалната си квалификация, се вписва от компетентния орган на тази държава-членка.
2. Компетентният орган на приемащата държава-членка вписва адвоката след представяне на удостоверение за вписване от компетентния орган на държавата-членка по произход. При представянето на това удостоверение той може да изисква то да е издадено от компетентния орган на държавата-членка по произход преди не повече от три месеца. Той уведомява компетентния орган на държавата-членка по произход за вписването.
3. С оглед прилагането на параграф 1:
-
във Великобритания и Ирландия адвокатите, които практикуват под друго професионално звание, различно от тези във Великобритания и Ирландия, се вписват от компетентния орган за професията на „barrister“ или „advocate“ или от компетентния орган за професията на „sollicitor“,
-
във Великобритания компетентният орган за „barrister“ от Ирландия, е този за професията на „barrister“ или „advocate“, а за „sollicitor“ от Ирландия е този, който е за професията на „sollicitor“,
-
в Ирландия компетентният орган за „barrister“ или „advocate“ от Великобритания е този за професията на „barrister“, а за „sollicitor“ от Великобритания, е този, който е за професията на „sollicitor“.
4. Когато съответният компетентен орган на приемащата държава-членка публикува имената на вписаните от него адвокати, той публикува също така имената на адвокатите, вписани по силата на настоящата директива.
Член 4
Практика под професионалното звание по произход
1. Адвокат, който практикува в приемащата държава-членка под своето професионално звание по произход, е длъжен да практикува под това звание, което трябва да е посочено на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка по произход, в разбираема форма и по начин, по който се избягва всякакво объркване с професионалното звание в приемащата държава-членка.
2. С оглед прилагането на параграф 1 приемащата държава-членка може да изисква адвокат, който практикува под своето професионално звание по произход, да посочи професионалната организация, в която членува в държавата-членка по произход, или съдебния орган, пред който има право да се явява, съгласно законодателството на държавата-членка по произход. Приемащата държава-членка може също така да изисква адвокат, който практикува под своето професионално звание по произход, да посочи вписването си от компетентния орган на тази държава-членка.
Член 5
Сфера на дейност
1. С уговорка по параграфи 2 и 3, адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, извършва същите професионални дейности като адвокат, който практикува под съответното професионално звание в приемащата държава-членка, и в частност може да дава съвети по правото на своята държава-членка по произход, по общностно право, по международно право или по правото на приемащата държава-членка. Във всички случаи той спазва процесуалните правила, приложими пред националните съдилища.
2. Държавите-членки, които разрешават на тяхна територия определена категория адвокати да съставят актове, които им дават право на управление на имуществото на починали лица или на учредяване или прехвърляне на реални права върху недвижими имоти, които в други държави-членки са запазени за други професии извън адвокатската, могат да изключат от тези дейности адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, предоставено в една от посочената втора група държави-членки.
3. За упражняването на дейностите по представляване или защитаване на клиент пред съда и доколкото правото на приемащата държава-членка запазва такива дейности за адвокати, които практикуват под професионалното звание в тази държава, последната може да изисква адвокатите, които практикуват под професионалното звание по произход, да работят съвместно с адвокат, който практикува пред сезирания съдебен орган и при необходимост ще носи отговорност пред този съдебен орган, или с „avoué“, който практикува пред него.
Въпреки това, с оглед да се гарантира нормалното функциониране на съдебната система, държавите-членки могат да приемат специални правила за достъп до върховните съдилища, като например оказване на съдействие от специализирани адвокати.
Член 6
Приложими правила на професионалната етика
1. Независимо от правилата на професионалната етика, на които се подчинява в своята държава-членка по произход, адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, спазва същите правила на професионалната етика като адвокатите, които практикуват под професионалното звание в приемащата държава-членка, по отношение на всички дейности, които той упражнява на нейна територия.
2. На адвокатите, които практикуват под професионалното звание по произход, трябва да се гарантира да бъдат съответно представени в професионалните сдружения на приемащата държава-членка. Това следва да включва поне правото на глас при избора на ръководни органи на тези сдружения.
3. Приемащата държава-членка може да изисква адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, да сключи застраховка за професионална отговорност или да се включи в професионален гаранционен фонд в съответствие с правилата, които тази държава определя за упражняваните на нейна територия професионални дейности. Въпреки това адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, се освобождава от това изискване, ако може да докаже, че има застраховка или гаранция според правилата на своята държава-членка по произход, доколкото застраховката или гаранцията са равностойни от гледна точка на условията и покритието. Когато равностойността е само частична, компетентният орган на приемащата държава-членка може да изиска допълнителна застраховка или гаранция за покриване на елементите, които не са покрити от застраховката или от гаранцията, според правилата на държавата-членка по произход.
Член 7
Дисциплинарно производство
1. В случай на нарушение на действащите задължения в приемащата държава-членка от страна на адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, се прилагат процесуалните правила, наказанията и възможностите за обжалване, предвидени в приемащата държава-членка.
2. Преди да започне дисциплинарно производство срещу адвокат, който практикува под професионалното звание по произход, компетентният орган на приемащата държава-членка уведомява във възможно най-кратък срок компетентния орган на държавата-членка по произход, като му предоставя всички необходими данни.
Първата алинея се прилага mutatis mutandis, когато дисциплинарното производство е започнато от компетентния орган на държавата-членка по произход, който уведомява за това компетентния орган на приемащата или на приемащите държави-членки.
3. Без да се засягат правомощията на компетентния орган на приемащата държава-членка да взема решения, той сътрудничи с компетентния орган на държавата-членка по произход в хода на цялото дисциплинарно производство. В частност приемащата държава-членка приема необходимите мерки с оглед компетентният орган на държавата-членка по произход да може да обжалва пред съответните съдебни инстанции.
4. Компетентният орган на държавата-членка по произход, в съответствие с процесуалните и материално-правните си правила, взема решение за изпълнение на решението на компетентния орган на приемащата държава-членка по отношение на адвокат, който практикува под професионалното звание по произход.
5. Въпреки че не е предварително условие за решението на компетентния орган в приемащата държава-членка, временното или окончателното отнемане на удостоверението за правоспособност от страна на компетентния орган на държавата-членка по произход, автоматично води до временна или окончателна забрана съответният адвокат да практикува в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход.
Член 8
Практика на платена служба
Адвокат, който е вписан в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход, може да практикува в качеството на адвокат на платена служба при друг адвокат, адвокатско сдружение или адвокатска кантора, или държавно или частно предприятие, доколкото приемащата държава-членка допуска това за адвокати, вписани под професионалното звание в тази държава-членка.
Член 9
Мотиви и обжалване
Решенията за отказ за извършване на вписването, посочено в член 3, или за заличаване на това вписване, както и решенията за налагане на дисциплинарни наказания, трябва да са мотивирани.
Тези решения подлежат на обжалване пред съда в съответствие с разпоредбите на вътрешното право.
Член 10
Подобно третиране като адвокатите на приемащата държава-членка
1. Адвокат, който практикува под професионалното звание по произход и има най-малко три години действителна непрекъсната практика в приемащата държава-членка съгласно правото на тази държава, включително съгласно правото на Общността, се освобождава от спазването на условията по член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/48/ЕИО, с оглед достъпа му до професията на адвокат в приемащата държава-членка. „Действителна непрекъсната практика“ е действителното упражняване на дейността, без прекъсване, освен по лични причини.
Заинтересованият адвокат е длъжен да представи на компетентния орган на приемащата държава-членка доказателства за действителна непрекъсната практика по правото на приемащата държава-членка за период от най-малко три години. За целта:
a)
адвокатът представя на компетентния орган на приемащата държава-членка всички необходими данни и документи, в частност за броя и характера на делата, по които е работил;
б)
компетентният орган на приемащата държава-членка може да извърши проверка на действителния непрекъснат характер на упражняваната дейност и при необходимост може да поиска от адвоката да представи, в устна или писмена форма, пояснения или допълнителни уточнения във връзка с данните и документите, посочени в буква а).
Решението на компетентния орган на приемащата държава-членка за отказ от освобождаване, ако не са представени доказателства, че са изпълнени посочените в първа алинея условия, трябва да е мотивирано и да подлежи на обжалване съгласно вътрешното право.
2. Адвокат, който практикува в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход, може по всяко време да подаде молба за признаване на дипломата си в съответствие с Директива 89/48/ЕИО с оглед да има достъп до адвокатската професия в приемащата държава-членка и да я практикува под професионалното звание, което съответства на тази професия в тази държава-членка.
3. Адвокат, който практикува под професионалното звание по произход и има действителна непрекъсната практика в приемащата държава-членка най-малко три години, но за по-кратък период по правото на тази държава-членка, може да получи от компетентния орган на споменатата държава достъп до адвокатската професия в приемащата държава-членка и правото да я упражнява под професионалното звание, което съответства на професията в приемащата държава-членка, без да е длъжен да отговаря на условията по член 4, параграф 1, буква б) от Директива 89/48/ЕИО, при условията и по реда, посочени по-долу:
a)
Компетентният орган на приемащата държава-членка взема предвид действителната непрекъсната практика през посочения по-горе период, както и подготовката и професионалния опит по правото на приемащата държава-членка, участието в лекции или в семинари по правото на приемащата държава-членка, включително по професионална практика и етика.
б)
Адвокатът представя на компетентния орган на приемащата държава-членка всички релевантни данни и документи, в частност за делата, по които е работил. Оценката на действителната непрекъсната практика на адвоката, осъществявана в приемащата държава-членка, както и оценката на неговите способности да продължи практиката, се извършва чрез събеседване с компетентния орган на приемащата държава-членка, чийто предмет е проверка на действителния и непрекъснат характер на упражняваната дейност.
Решението на компетентния орган на приемащата държава-членка за отказ от освобождаване, ако не са представени доказателства, че са изпълнени посочените в първа алинея условия, трябва да са мотивирани и да подлежат на обжалване съгласно вътрешното право.
4. Компетентният орган на приемащата държава-членка с мотивирано решение, което подлежи на обжалване в съответствие с вътрешното право, може да откаже на адвоката да се възползва от разпоредбите на настоящия член, ако прецени, че това ще наруши обществения ред, в частност поради дисциплинарни производства, жалби или нарушения от всякакъв характер.
5. Представителите на компетентния орган, на които е възложено разглеждането на молбата, запазват поверителността на получената информация.
6. Адвокат, който е допуснат до адвокатската професия в приемащата държава-членка съгласно предвидените в параграфи 1, 2 и 3 условия, има право да използва професионалното звание в страната по произход, изразено на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка по произход, наред с професионалното звание в приемащата държава-членка.
Член 11
Съвместна практика
Когато се допуска съвместна практика на адвокати под професионалното звание в приемащата държава-членка, по отношение на адвокатите, които желаят да практикуват под това звание или да бъдат вписани от компетентния орган, се прилагат следните разпоредби:
1)
Един или повече адвокати от една и съща група, които практикуват под професионалното звание по произход в приемащата държава-членка, могат да упражняват професионалната си дейност в клон или в представителство на тяхната група в приемащата държава-членка. Въпреки това, когато основополагащите правила, които уреждат дейността на тази група в държавата-членка по произход, са несъвместими с основополагащите правила, произтичащи от законите, правилниците и наредбите в приемащата държава-членка, последните имат предимство, доколкото спазването им е оправдано от гледна точка на обществения интерес с оглед защитата на клиента и на трети лица.
2)
Всяка държава-членка разрешава на двама или повече адвокати от една и съща група или от една и съща държава-членка по произход, които практикуват на нейна територия под професионалното звание по произход, достъп до форма на съвместна практика. Ако приемащата държава-членка разрешава на своите адвокати да избират измежду няколко форми на съвместна практика, същите тези форми трябва да са достъпни и за горепосочените адвокати. Условията и редът, по който тези адвокати упражняват съвместна практика в приемащата държава-членка, се уреждат от законите, правилниците и наредбите на тази държава-членка.
3)
Приемащата държава-членка приема необходимите мерки за допускане на съвместна практика и:
a)
между няколко адвокати от различни държави-членки, които практикуват под професионалното звание по произход;
б)
между един или повече адвокати, посочени в буква а), и един или повече адвокати от приемащата държава-членка.
Условията и редът, по който тези адвокати упражняват съвместна практика в приемащата държава-членка, се уреждат от законите, правилниците и наредбите на приемащата държава-членка.
4)
Адвокат, който желае да практикува под професионалното звание по произход, уведомява компетентния орган на приемащата държава-членка за обстоятелството, че е член на група в своята държава-членка по произход, и предоставя всички необходими данни за тази група.
5)
Независимо от разпоредбите на точки 1-4, приемащата държава-членка, доколкото забранява на адвокати, които практикуват под съответното професионално звание, да упражняват адвокатската професия в група, в която има лица извън професията, може да откаже на адвокат, вписан под професионалното звание по произход, да практикува на нейна територия в качеството си на член на своята група. Приема се, че групата включва лица извън професията, ако:
-
капиталът на групата изцяло или отчасти се държи от, или
-
фирмата, под която се извършва дейността, се използва от, или
-
правото на вземане на решения, фактически или юридически,
се упражнява от лица, които нямат качеството на адвокат по смисъла на член 1, параграф 2.
Когато основополагащите правила, които уреждат дейността на такава група адвокати в държавата-членка по произход, са несъвместими с действащите правила в приемащата държава-членка или с разпоредбите на алинея първа, приемащата държава-членка може да възрази срещу откриването на клон или представителство на групата на нейна територия, без оглед на предвидените в точка 1 ограничения.
Член 12
Фирма на групата
Независимо от условията и реда, по който адвокатите практикуват в приемащата държава-членка под професионалното звание по произход, те могат да използват фирмата на всяка група, в която членуват в своята държава-членка по произход.
Приемащата държава-членка може да поиска освен посочената в първа алинея фирма, да се посочат правният статут на групата в държавата-членка по произход и/или имената на членовете на групата, които практикуват в приемащата държава-членка.
Член 13
Сътрудничество между компетентните органи на държавата-членка по произход и на приемащата държава-членка и поверителност
С оглед да се улесни прилагането на настоящата директива и да се предотврати злоупотребата при прилагането на нейните разпоредби, единствено с цел да се заобиколят приложимите разпоредби в приемащите държави-членки, компетентният орган на приемащата държава-членка и компетентният орган на държавата-членка по произход работят в тясно сътрудничество и си оказват взаимопомощ.
Те гарантират поверителността на информацията, която си разменят.
Член 14
Определяне на компетентните органи
Държавите-членки определят, най-късно до 14 март 2000 г., компетентните органи, оправомощени да разглеждат молбите и да вземат решенията, посочени в настоящата директива. Те уведомяват за това останалите държави-членки и Комисията.
Член 15
Доклад на Комисията
Най-късно десет години, считано от влизането в сила на настоящата директива, Комисията докладва на Европейския парламент и на Съвета за постигнатия напредък по прилагането на директивата.
След като е провела всички необходими консултации, тя представя по този повод своите заключения и предложения за евентуални изменения и допълнения в съществуващата система.
Член 16
Изпълнение
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 14 март 2000 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки предоставят на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които те приемат в областта , уредена с настоящата директива.
Член 17
Настоящата директива влиза в сила в деня след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 18
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 16 февруари 1998 година.
DIRECTIVE 98/5/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL of 16 February 1998 to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a Member State other than that in which the qualification was obtained
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 49, Article 57(1) and the first and third sentences of Article 57(2) thereof,
Having regard to the proposal from the Commission (1),
Having regard to the Opinion of the Economic and Social Committee (2),
Acting in accordance with the procedure laid down in Article 189b of the Treaty (3),
(1) Whereas, pursuant to Article 7a of the Treaty, the internal market is to comprise an area without internal frontiers; whereas, pursuant to Article 3(c) of the Treaty, the abolition, as between Member States, of obstacles to freedom of movement for persons and services constitutes one of the objectives of the Community; whereas, for nationals of the Member States, this means among other things the possibility of practising a profession, whether in a self-employed or a salaried capacity, in a Member State other than that in which they obtained their professional qualifications;
(2) Whereas, pursuant to Council Directive 89/48/EEC of 21 December 1988 on a general system for the recognition of higher-education diplomas awarded on completion of professional education and training of at least three years' duration (4), a lawyer who is fully qualified in one Member State may already ask to have his diploma recognised with a view to establishing himself in another Member State in order to practise the profession of lawyer there under the professional title used in that State; whereas the objective of Directive 89/48/EEC is to ensure that a lawyer is integrated into the profession in the host Member State, and the Directive seeks neither to modify the rules regulating the profession in that State nor to remove such a lawyer from the ambit of those rules;
(3) Whereas while some lawyers may become quickly integrated into the profession in the host Member State, inter alia by passing an aptitude test as provided for in Directive 89/48/EEC, other fully qualified lawyers should be able to achieve such integration after a certain period of professional practice in the host Member State under their home-country professional titles or else continue to practise under their home-country professional titles;
(4) Whereas at the end of that period the lawyer should be able to integrate into the profession in the host Member States after verification that the possesses professional experience in that Member State;
(5) Whereas action along these lines is justified at Community level not only because, compared with the general system for the recognition of diplomas, it provides lawyers with an easier means whereby they can integrate into the profession in a host Member State, but also because, by enabling lawyers to practise under their home-country professional titles on a permanent basis in a host Member State, it meets the needs of consumers of legal services who, owing to the increasing trade flows resulting, in particular, from the internal market, seek advice when carrying out cross-border transactions in which international law, Community law and domestic laws often overlap;
(6) Whereas action is also justified at Community level because only a few Member States already permit in their territory the pursuit of activities of lawyers, otherwise than by way of provision of services, by lawyers from other Member States practising under their home-country professional titles; whereas, however, in the Member States where this possibility exists, the practical details concerning, for example, the area of activity and the obligation to register with the competent authorities differ considerably; whereas such a diversity of situations leads to inequalities and distortions in competition between lawyers from the Member States and constitutes an obstacle to freedom of movement; whereas only a directive laying down the conditions governing practice of the profession, otherwise than by way of provision of services, by lawyers practising under their home-country professional titles is capable of resolving these difficulties and of affording the same opportunities to lawyers and consumers of legal services in all Member States;
(7) Whereas, in keeping with its objective, this Directive does not lay down any rules concerning purely domestic situations, and where it does affect national rules regulating the legal profession it does so no more than is necessary to achieve its purpose effectively; whereas it is without prejudice in particular to national legislation governing access to and practice of the profession of lawyer under the professional title used in the host Member State;
(8) Whereas lawyers covered by the Directive should be required to register with the competent authority in the host Member State in order that that authority may ensure that they comply with the rules of professional conduct in force in that State; whereas the effect of such registration as regards the jurisdictions in which, and the levels and types of court before which, lawyers may practise is determined by the law applicable to lawyers in the host Member State;
(9) Whereas lawyers who are not integrated into the profession in the host Member State should practise in that State under their home-country professional titles so as to ensure that consumers are properly informed and to distinguish between such lawyers and lawyers from the host Member State practising under the professional title used there;
(10) Whereas lawyers covered by this Directive should be permitted to give legal advice in particular on the law of their home Member States, on Community law, on international law and on the law of the host Member State; whereas this is already allowed as regards the provision of services under Council Directive 77/249/EEC of 22 March 1977 to facilitate the effective excercise by lawyers of freedom to provide services (5); whereas, however, provision should be made, as in Directive 77/249/EEC, for the option of excluding from the activities of lawyers practising under their home-country professional titles in the United Kingdom and Ireland the preparation of certain formal documents in the conveyancing and probate spheres; whereas this Directive in no way affects the provisions under which, in every Member State, certain activities are reserved for professions other than the legal profession; whereas the provision in Directive 77/249/EEC concerning the possibility of the host Member State to require a lawyer practising under his home-country professional title to work in conjunction with a local lawyer when representing or defending a client in legal proceedings should also be incorporated in this Directive; whereas that requirement must be interpreted in the light of the case law of the Court of Justice of the European Communities, in particular its judgment of 25 February 1988 in Case 427/85, Commission v. Germany (6);
(11) Whereas to ensure the smooth operation of the justice system Member States should be allowed, by means of specific rules, to reserve access to their highest courts to specialist lawyers, without hindering the integration of Member States' lawyers fulfilling the necessary requirements;
(12) Whereas a lawyer registered under his home-country professional title in the host Member State must remain registered with the competent authority in his home Member State if he is to retain his status of lawyer and be covered by this Directive; whereas for that reason close collaboration between the competent authorities is indispensable, in particular in connection with any disciplinary proceedings;
(13) Whereas lawyers covered by this Directive, whether salaried or self-employed in their home Member States, may practise as salaried lawyers in the host Member State, where that Member State offers that possibility to its own lawyers;
(14) Whereas the purpose pursued by this Directive in enabling lawyers to practise in another Member State under their home-country professional titles is also to make it easier for them to obtain the professional title of that host Member State; whereas under Articles 48 and 52 of the Treaty as interpreted by the Court of Justice the host Member State must take into consideration any professional experience gained in its territory; whereas after effectively and regularly pursuing in the host Member State an activity in the law of that State including Community law for a period of three years, a lawyer may reasonably be assumed to have gained the aptitude necessary to become fully integrated into the legal profession there; whereas at the end of that period the lawyer who can, subject to verification, furnish evidence of his professional competence in the host Member State should be able to obtain the professional title of that Member State; whereas if the period of effective and regular professional activity of at least three years includes a shorter period of practice in the law of the host Member State, the authority shall also take into consideration any other knowledge of that State's law, which it may verify during an interview; whereas if evidence of fulfilment of these conditions is not provided, the decision taken by the competent authority of the host State not to grant the State's professional title under the facilitation arrangements linked to those conditions must be substantiated and subject to appeal under national law;
(15) Whereas, for economic and professional reasons, the growing tendency for lawyers in the Community to practise jointly, including in the form of associations, has become a reality; whereas the fact that lawyers belong to a grouping in their home Member State should not be used as a pretext to prevent or deter them from establishing themselves in the host Member State; whereas Member States should be allowed, however, to take appropriate measures with the legitimate aim of safeguarding the profession's independence; whereas certain guarantees should be provided in those Member States which permit joint practice,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Object, scope and definitions
1. The purpose of this Directive is to facilitate practice of the profession of lawyer on a permanent basis in a self-employed or salaried capacity in a Member State other than that in which the professional qualification was obtained.
2. For the purposes of this Directive:
(a) 'lawyer` means any person who is a national of a Member State and who is authorised to pursue his professional activities under one of the following professional titles:
TABLE
(b) 'home Member State` means the Member State in which a lawyer acquired the right to use one of the professional titles referred to in (a) before practising the profession of lawyer in another Member State;
(c) 'host Member State` means the Member State in which a lawyer practises pursuant to this Directive;
(d) 'home-country professional title` means the professional title used in the Member State in which a lawyer acquired the right to use that title before practising the profession of lawyer in the host Member State;
(e) 'grouping` means any entity, with or without legal personality, formed under the law of a Member State, within which lawyers pursue their professional activities jointly under a joint name;
(f) 'relevant professional title` or 'relevant profession` means the professional title or profession governed by the competent authority with whom a lawyer has registered under Article 3, and 'competent authority` means that authority.
3. This Directive shall apply both to lawyers practising in a self-employed capacity and to lawyers practising in a salarial capacity in the home Member State and, subject to Article 8, in the host Member State.
4. Practice of the profession of lawyer within the meaning of this Directive shall not include the provision of services, which is covered by Directive 77/249/EEC.
Article 2
Right to practise under the home-country professional title
Any lawyer shall be entitled to pursue on a permanent basis, in any other Member State under his home-country professional title, the activities specified in Article 5.
Integration into the profession of lawyer in the host Member State shall be subject to Article 10.
Article 3
Registration with the competent authority
1. A lawyer who wishes to practise in a Member State other than that in which he obtained his professional qualification shall register with the competent authority in that State.
2. The competent authority in the host Member State shall register the lawyer upon presentation of a certificate attesting to his registration with the competent authority in the home Member State. It may require that, when presented by the competent authority of the home Member State, the certificate be not more than three months old. It shall inform the competent authority in the home Member State of the registration.
3. For the purpose of applying paragraph 1:
- in the United Kingdom and Ireland, lawyers practising under a professional title other than those used in the United Kingdom or Ireland shall register either with the authority responsible for the profession of barrister or advocate or with the authority responsible for the profession of solicitor,
- in the United Kingdom, the authority responsible for a barrister from Ireland shall be that responsible for the profession of barrister or advocate, and the authority responsible for a solicitor from Ireland shall be that responsible for the profession of solicitor,
- in Ireland, the authority responsible for a barrister or an advocate from the United Kingdom shall be that responsible for the profession of barrister, and the authority responsible for a solicitor from the United Kingdom shall be that responsible for the profession of solicitor.
4. Where the relevant competent authority in a host Member State publishes the names of lawyers registered with it, it shall also publish the names of lawyers registered pursuant to this Directive.
Article 4
Practice under the home-country professional title
1. A lawyer practising in a host Member State under his home-country professional title shall do so under that title, which must be expressed in the official language or one of the official languages of his home Member State, in an intelligible manner and in such a way as to avoid confusion with the professional title of the host Member State.
2. For the purpose of applying paragraph 1, a host Member State may require a lawyer practising under his home-country professional title to indicate the professional body of which he is a member in his home Member State or the judicial authority before which he is entitled to practise pursuant to the laws of his home Member State. A host Member State may also require a lawyer practising under his home-country professional title to include a reference to his registration with the competent authority in that State.
Article 5
Area of activity
1. Subject to paragraphs 2 and 3, a lawyer practising under his home-country professional title carries on the same professional activities as a lawyer practising under the relevant professional title used in the host Member State and may, inter alia, give advice on the law of his home Member State, on Community law, on international law and on the law of the host Member State. He shall in any event comply with the rules of procedure applicable in the national courts.
2. Member States which authorise in their territory a prescribed category of lawyers to prepare deeds for obtaining title to administer estates of deceased persons and for creating or transferring interests in land which, in other Member States, are reserved for professions other than that of lawyer may exclude from such activities lawyers practising under a home-country professional title conferred in one of the latter Member States.
3. For the pursuit of activities relating to the representation or defence of a client in legal proceedings and insofar as the law of the host Member State reserves such activities to lawyers practising under the professional title of that State, the latter may require lawyers practising under their home-country professional titles to work in conjunction with a lawyer who practises before the judicial authority in question and who would, where necessary, be answerable to that authority or with an 'avoué` practising before it.
Nevertheless, in order to ensure the smooth operation of the justice system, Member States may lay down specific rules for access to supreme courts, such as the use of specialist lawyers.
Article 6
Rules of professional conduct applicable
1. Irrespective of the rules of professional conduct to which he is subject in his home Member State, a lawyer practising under his home-country professional title shall be subject to the same rules of professional conduct as lawyers practising under the relevant professional title of the host Member State in respect of all the activities he pursues in its territory.
2. Lawyers practising under their home-country professional titles shall be granted appropriate representation in the professional associations of the host Member State. Such representation shall involve at least the right to vote in elections to those associations' governing bodies.
3. The host Member State may require a lawyer practising under his home-country professional title either to take out professional indemnity insurance or to become a member of a professional guarantee fund in accordance with the rules which that State lays down for professional activities pursued in its territory. Nevertheless, a lawyer practising under his home-country professional title shall be exempted from that requirement if he can prove that he is covered by insurance taken out or a guarantee provided in accordance with the rules of his home Member State, insofar as such insurance or guarantee is equivalent in terms of the conditions and extent of cover. Where the equivalence is only partial, the competent authority in the host Member State may require that additional insurance or an additional guarantee be contracted to cover the elements which are not already covered by the insurance or guarantee contracted in accordance with the rules of the home Member State.
Article 7
Disciplinary proceedings
1. In the event of failure by a lawyer practising under his home-country professional title to fulfil the obligations in force in the host Member State, the rules of procedure, penalties and remedies provided for in the host Member State shall apply.
2. Before initiating disciplinary proceedings against a lawyer practising under his home-country professional title, the competent authority in the host Member State shall inform the competent authority in the home Member State as soon as possible, furnishing it with all the relevant details.
The first subparagraph shall apply mutatis mutandis where disciplinary proceedings are initiated by the competent authority of the home Member State, which shall inform the competent authority of the host Member State(s) accordingly.
3. Without prejudice to the decision-making power of the competent authority in the host Member State, that authority shall cooperate throughout the disciplinary proceedings with the competent authority in the home Member State. In particular, the host Member State shall take the measures necessary to ensure that the competent authority in the home Member State can make submissions to the bodies responsible for hearing any appeal.
4. The competent authority in the home Member State shall decide what action to take, under its own procedural and substantive rules, in the light of a decision of the competent authority in the host Member State concerning a lawyer practising under his home-country professional title.
5. Although it is not a prerequisite for the decision of the competent authority in the host Member State, the temporary or permanent withdrawal by the competent authority in the home Member State of the authorisation to practise the profession shall automatically lead to the lawyer concerned being temporarily or permanently prohibited from practising under his home-country professional title in the host Member State.
Article 8
Salaried practice
A lawyer registered in a host Member State under his home-country professional title may practise as a salaried lawyer in the employ of another lawyer, an association or firm of lawyers, or a public or private enterprise to the extent that the host Member State so permits for lawyers registered under the professional title used in that State.
Article 9
Statement of reasons and remedies
Decisions not to effect the registration referred to in Article 3 or to cancel such registration and decisions imposing disciplinary measures shall state the reasons on which they are based.
A remedy shall be available against such decisions before a court or tribunal in accordance with the provisions of domestic law.
Article 10
Like treatment as a lawyer of the host Member State
1. A lawyer practising under his home-country professional title who has effectively and regularly pursued for a period of at least three years an activity in the host Member State in the law of that State including Community law shall, with a view to gaining admission to the profession of lawyer in the host Member State, be exempted from the conditions set out in Article 4(1)(b) of Directive 89/48/EEC, 'Effective and regular pursuit` means actual exercise of the activity without any interruption other than that resulting from the events of everyday life.
It shall be for the lawyer concerned to furnish the competent authority in the host Member State with proof of such effective regular pursuit for a period of at least three years of an activity in the law of the host Member State. To that end:
(a) the lawyer shall provide the competent authority in the host Member State with any relevant information and documentation, notably on the number of matters he has dealt with and their nature;
(b) the competent authority of the host Member State may verify the effective and regular nature of the activity pursued and may, if need be, request the lawyer to provide, orally or in writing, clarification of or further details on the information and documentation mentioned in point (a).
Reasons shall be given for a decision by the competent authority in the host Member State not to grant an exemption where proof is not provided that the requirements laid down in the first subparagraph have been fulfilled, and the decision shall be subject to appeal under domestic law.
2. A lawyer practising under his home-country professional title in a host Member State may, at any time, apply to have his diploma recognised in accordance with Directive 89/48/EEC with a view to gaining admission to the profession of lawyer in the host Member State and practising it under the professional title corresponding to the profession in that Member State.
3. A lawyer practising under his home-country professional title who has effectively and regularly pursued a professional activity in the host Member State for a period of at least three years but for a lesser period in the law of that Member State may obtain from the competent authority of that State admission to the profession of lawyer in the host Member State and the right to practise it under the professional title corresponding to the profession in that Member State, without having to meet the conditions referred to in Article 4(1)(b) of Directive 89/48/EEC, under the conditions and in accordance with the procedures set out below:
(a) The competent authority of the host Member State shall take into account the effective and regular professional activity pursued during the abovementioned period and any knowledge and professional experience of the law of the host Member State, and any attendance at lectures or seminars on the law of the host Member State, including the rules regulating professional practice and conduct.
(b) The lawyer shall provide the competent authority of the host Member State with any relevant information and documentation, in particular on the matters he has dealt with. Assessment of the lawyer's effective and regular activity in the host Member State and assessment of his capacity to continue the activity he has pursued there shall be carried out by means of an interview with the competent authority of the host Member State in order to verify the regular and effective nature of the activity pursued.
Reasons shall be given for a decision by the competent authority in the host Member State not to grant authorisation where proof is not provided that the requirements laid down in the first subparagraph have been fulfilled, and the decision shall be subject to appeal under domestic law.
4. The competent authority of the host Member State may, by reasoned decision subject to appeal under domestic law, refuse to allow the lawyer the benefit of the provisions of this Article if it considers that this would be against public policy, in a particular because of disciplinary proceedings, complaints or incidents of any kind.
5. The representatives of the competent authority entrusted with consideration of the application shall preserve the confidentiality of any information received.
6. A lawyer who gains admission to the profession of lawyer in the host Member State in accordance with paragraphs 1, 2 and 3 shall be entitled to use his home-country professional title, expressed in the official language or one of the official languages of his home Member State, alongside the professional title corresponding to the profession of lawyer in the host Member State.
Article 11
Joint practice
Where joint practise is authorised in respect of lawyers carrying on their activities under the relevant professional title in the host Member State, the following provisions shall apply in respect of lawyers wishing to carry on activities under that title or registering with the competent authority:
(1) One or more lawyers who belong to the same grouping in their home Member State and who practise under their home-country professional title in a host Member State may pursue their professional activities in a branch or agency of their grouping in the host Member State. However, where the fundamental rules governing that grouping in the home Member State are incompatible with the fundamental rules laid down by law, regulation or administrative action in the host Member State, the latter rules shall prevail insofar as compliance therewith is justified by the public interest in protecting clients and third parties.
(2) Each Member State shall afford two or more lawyers from the same grouping or the same home Member State who practise in its territory under their home-country professional titles access to a form of joint practice. If the host Member State gives its lawyers a choice between several forms of joint practice, those same forms shall also be made available to the aforementioned lawyers. The manner in which such lawyers practise jointly in the host Member State shall be governed by the laws, regulations and administrative provisions of that State.
(3) The host Member State shall take the measures necessary to permit joint practice also between:
(a) several lawyers from different Member States practising under their home-country professional titles;
(b) one or more lawyers covered by point (a) and one or more lawyers from the host Member State.
The manner in which such lawyers practice jointly in the host Member State shall be governed by the laws, regulations and administrative provisions of that State.
(4) A lawyer who wishes to practise under his home-country professional title shall inform the competent authority in the host Member State of the fact that he is a member of a grouping in his home Member State and furnish any relevant information on that grouping.
(5) Notwithstanding points 1 to 4, a host Member State, insofar as it prohibits lawyers practising under its own relevant professional title from practising the profession of lawyer within a grouping in which some persons are not members of the profession, may refuse to allow a lawyer registered under his home-country professional title to practice in its territory in his capacity as a member of his grouping. The grouping is deemed to include persons who are not members of the profession if
- the capital of the grouping is held entirely or partly, or
- the name under which it practises is used, or
- the decision-making power in that grouping is exercised, de facto or de jure,
by persons who do not have the status of lawyer within the meaning of Article 1(2).
Where the fundamental rules governing a grouping of lawyers in the home Member State are incompatible with the rules in force in the host Member State or with the provisions of the first subparagraph, the host Member State may oppose the opening of a branch or agency within its territory without the restrictions laid down in point (1).
Article 12
Name of the grouping
Whatever the manner in which lawyers practise under their home-country professional titles in the host Member State, they may employ the name of any grouping to which they belong in their home Member State.
The host Member State may require that, in addition to the name referred to in the first subparagraph, mention be made of the legal form of the grouping in the home Member State and/or of the names of any members of the grouping practising in the host Member State.
Article 13
Cooperation between the competent authorities in the home and host Member States and confidentiality
In order to facilitate the application of this Directive and to prevent its provisions from being misapplied for the sole purpose of circumventing the rules applicable in the host Member State, the competent authority in the host Member State and the competent authority in the home Member State shall collaborate closely and afford each other mutual assistance.
They shall preserve the confidentiality of the information they exchange.
Article 14
Designation of the competent authorities
Member States shall designate the competent authorities empowered to receive the applications and to take the decisions referred to in this Directive by 14 March 2000. They shall communicate this information to the other Member States and to the Commission.
Article 15
Report by the Commission
Ten years at the latest from the entry into force of this Directive, the Commission shall report to the European Parliament and to the Council on progress in the implementation of the Directive.
After having held all the necessary consultations, it shall on that occasion present its conclusions and any amendments which could be made to the existing system.
Article 16
Implementation
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 14 March 2000. They shall forthwith inform the Commission thereof.
When Member States adopt these measures, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication. The methods of making such reference shall be adopted by Member States.
2. Member States shall communicate to the Commission the texts of the main provisions of domestic law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 17
This Directive shall enter into force on the date of its publication in the Official Journal of the European Communities.
Article 18
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 16 February 1998.