32005L0068
L 323/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2005/68/EО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 16 ноември 2005 година
относно презастраховането и за изменение на Директиви 73/239/EИО и 92/49/EИО на Съвета, както и на Директиви 98/78/EО и 2002/83/EО
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 47, параграф 2, и член 55 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (1),
след консултация с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 73/239/EИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно съгласуването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприемането и осъществяването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (3), Директива 92/49/EИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно съгласуването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прякото застраховане, с изключение на животозастраховането (4), както и Директива 2002/83/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (5) установиха разпоредби по отношение на предприемането и осъществяването на пряка застрахователна дейност в Общността.
(2)
Посочените директиви осигуряват правната рамка за застрахователните предприятия, които извършват застрахователна дейност във вътрешния пазар, както от гледна точка на правото на установяване, така и на свободата на предоставяне на услуги, с оглед да се улеснят застрахователните предприятия с главно управление в Общността да покриват рискове в рамките на Общността и да се направи възможно за държателите на полици да се обръщат не само към застрахователни предприятия, които са установени в страната им, но и към застрахователни предприятия, които имат адрес на управление в Общността и са установени в други държави-членки.
(3)
Установеният с тези директиви режим се прилага за преките застрахователни предприятия по отношение на цялостната им дейност, както дейността по пряко застраховане, така и дейността по активно презастраховане; независимо от това, че презастрахователната дейност, която се извършва от специализирани презастрахователни предприятия, не е предмет нито на този режим, нито на който и да е друг режим, предвиден в правото на Общността.
(4)
Презастраховането е основна финансова дейност, тъй като позволява на преките застрахователни предприятия чрез улесняване на по-широкото разпределение на рисковете в световен мащаб да подобряват капацитета си да поемат застрахователната дейност и да предоставят застрахователно покритие, както и да намаляват капиталовите си разходи; освен това презастраховането играе основна роля за финансовата стабилност, тъй като то е съществен елемент при гарантирането на финансовата стабилност и стабилността на пазарите по пряко застраховане, както и на финансовата система като цяло, тъй като включва основните финансови посредници и институционални инвеститори.
(5)
Директива 64/225/EИО на Съвета от 25 февруари 1964 г. относно премахването на ограниченията върху свободата на установяване и свободата на предоставяне на услуги по отношение на презастраховането и ретроцесията (6) премахна ограниченията върху правото на установяване и свободата на предоставяне на услуги, които са свързани с националността или пребиваването на доставчика на услугата по презастраховане. Тя обаче не премахна ограниченията, които са възникнали поради различията между националните разпоредби по отношение на разумното регулиране на презастраховането. Тази ситуация води до значителни разлики в нивото на надзор върху презастрахователните предприятия в рамките на Общността, които създават бариери пред извършването на презастрахователна дейност, като задължението на презастрахователното предприятие да остави в залог активи, за да покрие дела си в техническите резерви на прякото застрахователно предприятие, както и в спазване от презастрахователните предприятия на различни надзорни правила в различните държави-членки, в които те извършват дейност, или в косвен надзор на различните аспекти на презастрахователното предприятие от компетентните власти на преките застрахователни предприятия.
(6)
Планът за действие за финансовите услуги идентифицира презастраховането като сектор, който изисква мерки на равнище Общност с цел усъвършенстване на вътрешния пазар за финансови услуги. В допълнение, основните финансови институции, като Международния валутен фонд и Международната асоциация на застрахователните надзори (IAIS), подчертаха липсата на хармонизирани надзорни правила за презастраховането на равнище Общност като съществен пропуск в регулаторната рамка на финансовите услуги, който следва да бъде запълнен.
(7)
Настоящата директива цели създаването на рамка на разумно регулиране на презастрахователната дейност в рамките на Общността. Тя е част от основното законодателство на Общността в областта на застраховането, насочено към създаването на вътрешния пазар в застрахователния сектор.
(8)
Настоящата директива съответства на основната международна дейност, извършвана по отношение на разумните правила за презастраховане, и по-специално IAIS.
(9)
Настоящата директива следва подхода на законодателството на Общността, приет по отношение на прякото застраховане, за извършване на хармонизация, която е съществена, необходима и достатъчна да гарантира взаимното признаване на лицензиите и системите за разумен контрол, което позволява предоставянето на един-единствен лиценз, валиден в рамките на Общността, както и прилагането на принципа на надзора от страна от страна на държавата-членка, където се намира главното управление.
(10)
В резултат на това предприемането и осъществяването на презастрахователна дейност е предмет на предоставяне на един-единствен официален лиценз, който се издава от компетентните власти на държавата-членка, в която се намира главното управление на презастрахователното предприятие. Този лиценз позволява на дадено предприятие да извършва дейност в рамките на Общността съгласно правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги. Държавата-членка, където се намира клонът или където се предоставят услугите, не може да изисква подновен лиценз от презастрахователно предприятие, което желае да извършва презастрахователна дейност на нейната територия и което вече е получило лиценз в държавата-членка, където се намира главното управление. В допълнение, презастрахователно предприятие, което вече е получило лиценз в държавата-членка, в която се намира главното управление, не следва да бъде предмет на допълнителен надзор или проверки, които се отнасят до неговата финансовата стабилност и се извършват от компетентните власти на застрахователно предприятие, което е презастраховано от това презастрахователно предприятие. Освен това на държавите-членки не следва да се разрешава да изискват от презастрахователно предприятие, което е получило лиценз в рамките на Общността, да оставя в залог активи, за да покрие дела си в техническите резерви на цедента. Следва да бъдат определени условията за издаване или отказ на този лиценз. Компетентните власти не следва да издават лиценз или да продължават действието на лиценз на презастрахователно предприятие, което не изпълнява установените в настоящата директива условия.
(11)
Настоящата директива следва да се прилага за презастрахователни предприятия, които извършват изключително презастрахователна дейност и не са ангажирани в пряка застрахователна дейност; тя следва да се прилага и за така наречените „каптивни“ презастрахователни предприятия, създадени или притежавани от финансово предприятие, различно от застрахователно или презастрахователно предприятие или група застрахователни или презастрахователни предприятия, за които се прилага Директива 98/78/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. за допълнителен надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група (7), или от едно или повече нефинансови предприятия, целта на които е да предоставят презастрахователно покритие изключително за рисковете на предприятията, на които принадлежат. Когато в настоящата директива се посочват презастрахователни предприятия, то в тях следва да се включват каптивните презастрахователни предприятия, освен когато е предвидена специална разпоредба за каптивните презастрахователни предприятия. Каптивните презастрахователни предприятия не покриват рискове, които произтичат от външна дейност по пряко застраховане или презастраховане от застрахователно или презастрахователно предприятие, което принадлежи към групата. В допълнение застрахователните или презастрахователните предприятия, които принадлежат към финансов конгломерат, не могат да притежават каптивно предприятие.
(12)
Настоящата директива не следва обаче да се прилага за застрахователни предприятия, които вече са предмет на Директиви 73/239/EИО или 2002/83/EО; независимо от това, с цел да се гарантира финансовата стабилност на финансовите предприятия, които извършват и презастрахователна дейност, както и да се вземат изцяло предвид специфичните характеристики на тази дейност по отношение на капиталовите изисквания на тези застрахователни предприятия, разпоредбите относно границата на платежоспособност на презастрахователните предприятия, които се съдържат в настоящата директива, следва да се прилагат за презастрахователната дейност на тези застрахователни предприятия, чийто обем от презастрахователни дейности представлява значителна част от общата им дейност.
(13)
Настоящата директива не следва да се прилага за презастрахователно покритие, което се предоставя от държава-членка или се гарантира изцяло от нея поради съществен публичен интерес, в качеството ѝ на презастраховател от последна инстанция, и по-специално когато поради специфична пазарна ситуация не е възможно да се получи адекватно търговско покритие; в тази връзка липсата на „адекватно търговско покритие“ следва да означава главно пазарна неефективност, която се характеризира с очевидна липса на достатъчен обем от застрахователни оферти, въпреки че завишените застрахователни премии не са сами по себе си знак за неадекватността на това търговско покритие. Член 1, параграф 2, буква г) от настоящата директива се прилага и за договореностите между застрахователни предприятия, за които се прилага Директива 73/239/EИО или 2002/83/EО, сключвани с цел обединяването на финансови претенции, които произлизат от значителни рискове, като тероризъм.
(14)
Презастрахователните предприятия следва да ограничават предмета на дейността си до презастраховане и свързаните с него операции. Съгласно това изискване на презастрахователно предприятие може да бъде разрешено да извършва например дейности, като предоставяне на статистически или актюерски консултации, анализ на риска или проучване за неговите клиенти. Също така изискването може да обхваща функцията на холдингово дружество и дейностите, които имат отношение към финансовия сектор по смисъла на член 2, точка 8 от Директива 2002/87/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници, принадлежащи към финансов конгломерат (8). Във всеки случай това изискване не позволява извършването на несвързани банкови и финансови дейности.
(15)
Настоящата директива следва да изясни правомощията и средствата за извършване на надзор, които са дадени на компетентните власти. Компетентните власти на държавата-членка, където се намира главното управление на презастрахователно предприятие следва да отговарят за надзора върху финансовата стабилност на презастрахователните предприятия, включително тяхната платежоспособност, създаването на адекватни технически резерви и изравнителни резерви, както и покритието на тези резерви със съответни активи.
(16)
Компетентните власти на държавите-членки следва да разполагат с такива средства за надзор, каквито са необходими за гарантиране на надлежното извършване на дейността от презастрахователните предприятия в рамките на Общността по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги. По-специално те следва да могат да прилагат подходящи предпазни мерки или да налагат наказания, които целят предотвратяването на нередности и нарушения на разпоредбите за презастрахователния надзор.
(17)
Разпоредбите, които регулират прехвърлянето на портфейли, следва да бъдат в съответствие с разпоредбите за единствения лиценз, предвиден в настоящата директива. Те следва да се прилагат за различните видове прехвърляния на портфейли между презастрахователни предприятия, като прехвърляния на портфейли, които произтичат от сливания между презастрахователни предприятия или други институти на дружественото право, или прехвърляния на портфейли с предстоящи плащания вследствие на преминаването им към други презастрахователни предприятия. В допълнение разпоредбите, които регулират прехвърлянето на портфейли, следва да включват разпоредби, по-специално по отношение на прехвърлянето към друго презастрахователно предприятие на портфейла с договори, сключени по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги.
(18)
Следва да се предвиди разпоредба за обмена на информация между компетентните власти и властите или институциите, които на базата на функцията си подпомагат подобряването на стабилността на финансовата система. С оглед да се запази поверителният характер на предоставената информация, списъкът с адресати следва да остане строго ограничен. Поради това, е необходимо да се определят условията, при които се разрешава гореспоменатият обмен на информация; освен това, когато е определено, че информацията може да се оповестява единствено с изричното съгласие на компетентните власти, последните могат, когато е уместно, да дадат съгласието си при изпълнение на строги условия. В тази връзка, както и с цел да се гарантира надлежният надзор върху презастрахователните предприятия от страна на компетентните власти, настоящата директива следва да предвиди правила, които позволяват на държавите-членки да сключват споразумения за обмен на информация с трети страни, при условие че информацията, която се оповестява, е предмет на подходящи гаранции за професионална тайна.
(19)
За целите на подобряването на разумния надзор върху презастрахователните предприятия, следва да бъде определено, че даден одитор има задължение да докладва незабавно пред компетентните власти, когато при изпълнение на задълженията си съгласно настоящата директива се запознае с определени факти, които биха могли да имат сериозен ефект върху финансовото състояние или върху административната и счетоводна организация на презастрахователно предприятие. С оглед на тези цели е желателно държавите-членки да предвидят, че това задължение се прилага при всички обстоятелства, когато фактите са открити от даден одитор по време на изпълнението на неговите/нейните задачи в предприятие, което се намира в тесни връзки с презастрахователно предприятие. Задължението на одиторите да уведомяват, когато е уместно, компетентните власти за определени факти и решения относно презастрахователно предприятие, които те откриват по време на изпълнението на задачите си в предприятие, което не е презастрахователно, само по себе си не променя естеството на техните задачи в това предприятие, както и начина, по който те трябва да изпълняват тези задачи в това предприятие.
(20)
Следва да се предвиди разпоредба за дефиниране прилагането на настоящата директива за съществуващите презастрахователни предприятия, които вече са получили лиценз или имат право да извършват презастрахователна дейност в съответствие с разпоредбите на държавите-членки преди прилагането на настоящата директива.
(21)
С оглед да се направи възможно за презастрахователно предприятие да изпълни задълженията си, държавата-членка, където се намира главното управление следва да изисква от презастрахователното предприятие да създаде адекватни технически резерви. Размерът на тези технически резерви следва да бъде определен в съответствие с Директива 91/674/EИО на Съвета от 19 декември 1991 г. относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на застрахователните предприятия (9), както и по отношение на дейностите по презастраховка „живот“ на държавата-членка, където се намира главното управление следва да бъде също така разрешено да установява специални правила в съответствие с Директива 2002/83/EО.
(22)
От презастрахователно предприятие, извършващо дейност по презастраховане по отношение на застраховки на кредити, чието кредитно презастраховане съставлява не малка част от общата му дейност, следва да се изисква да създаде изравнителен резерв, който не е част от границата на платежоспособност; този резерв следва да се изчислява съобразно един от методите, установени в Директива 73/239/EИО и признати за равностойни; в допълнение настоящата директива следва да разрешава на държавата-членка, където се намира главното управление да изисква от презастрахователните предприятия, чийто адрес на управление се намира на нейната територия, да създават изравнителни резерви за класове рискове, различни от презастраховане на кредити, при спазване на правилата, които са установени от тази държава-членка, където се намира главното управление. След въвеждането на Международните стандарти за финансовите отчети (IFRS 4) настоящата директива следва да изясни третирането на изравнителните резерви, създадени в съответствие с настоящата директива. Независимо от това, тъй като надзорът върху презастраховането е необходимо да бъде преразгледан в рамките на проекта „Платежоспособност II“, настоящата директива не предопределя какъвто и да е бъдещ надзор върху презастраховането по проект „Платежоспособност II“.
(23)
Дадено презастрахователно предприятие следва да притежава активи за покритие на техническите резерви и изравнителните резерви, които следва да отчитат вида на дейност, която то извършва, и по-специално естеството, размера и продължителността на плащанията по очаквани претенции, по такъв начин, че да гарантира достатъчност, ликвидност, сигурност, качество, доходност и съответствие на инвестициите си; при това предприятието следва да гарантира чрез диверсификация и подходящо разпределение на инвестициите си възможността си да реагира адекватно на променящите се икономически условия, и по-специално развитията на финансовите пазари и пазарите на недвижима собственост или на катастрофални събития с щети.
(24)
Освен техническите резерви презастрахователните предприятия е необходимо да притежават допълнителен резерв, познат като „граница на платежоспособност“, покрит с активи, свободни от задължения или, със съгласието на компетентната власт, с други скрити активи, който да действа като буфер срещу негативни колебания в дейността. Това изискване е важен елемент от благоразумния надзор. Преди ревизията на съществуващия режим за границата на платежоспособност, която Комисията понастоящем извършва в рамките на така наречения проект „Платежоспособност II“, и с цел да се определи необходимата граница на платежоспособност на презастрахователните предприятия, следва да се прилагат правилата, които са предвидени в съществуващото законодателство в областта на прякото застраховане.
(25)
В светлината на аналогиите между презастраховането по живот, което покрива риска „смърт“, и общото презастраховане, по-специално покритието на застрахователни рискове и времетраенето на договорите за презастраховка „живот“, изискуемата граница на платежоспособност за презастраховането по живот следва да бъде определена в съответствие с разпоредбите, установени в настоящата директива относно изчисляването на изискуемата граница на платежоспособност за общото презастраховане; на държавата-членка, където се намира главното управление следва, обаче, да бъде разрешено да прилага правилата, които са предвидени в Директива 2002/83/EО за установяването на изискваната граница на платежоспособност по отношение на дейностите по презастраховка „живот“, които са свързани с инвестиционни фондове или договори за участие в печалбата.
(26)
С оглед да бъдат взети предвид особеният характер на някои типове презастрахователни договори или специфичните групи дейности, следва да се предвиди разпоредба за коригиране изчисляването на изискуемата граница на платежоспособност; тези корекции следва да бъдат направени от Комисията след консултации с Европейския комитет по застрахователно и професионално пенсионно осигуряване, създаден с Решение 2004/9/EО на Комисията (10), при упражняването на неговите изпълнителни правомощия съгласно Договора.
(27)
Тези мерки следва да бъдат приети при използване на регулаторната процедура, предвидена в член 5 от Решение 1999/468/EО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (11).
(28)
Списъкът с елементите на действителната граница на платежоспособност, установен в настоящата директива, следва да бъде списъкът, предвиден в Директиви 73/239/EИО и 2002/83/EО.
(29)
Презастрахователните предприятия следва също така да притежават гаранционен капитал, за да удостоверят, че притежават адекватни ресурси към момента на създаването им, както и че в хода на дейността им границата на платежоспособност във всеки случай осигурява минимална сигурност; независимо от това, за да се вземат предвид особеностите на каптивните презастрахователни предприятия, следва да се предвиди разпоредба, която да разрешава на държавата-членка, където се намира главното управление да фиксира изисквания за каптивните презастрахователни предприятия минимален гаранционен капитал в по-нисък размер.
(30)
Дадени разпоредби на настоящата директива дефинират минимални стандарти. Държавата-членка, където се намира главното управление следва да може да определя по-строги правила за презастрахователните предприятия, които са получили лиценз, издаден от нейните компетентни власти, и по-специално по отношение на изискванията за границата на платежоспособност.
(31)
Настоящата директива следва да се прилага за презастрахователна дейност с ограничено поемане на риск; поради това за целите на настоящата директива е необходимо да се дефинира понятието „презастраховане с ограничено поемане на риск“; поради специфичния характер на този вид презастрахователна дейност на държавата-членка, където се намира главното управление следва да бъде дадена възможност да установява специфични разпоредби за извършването на презастрахователна дейност с ограничено поемане на риск. В определени аспекти тези разпоредби биха могли да се различават от общия режим, установен в настоящата директива.
(32)
Настоящата директива следва да предвиди правила за носителите със специална цел, които поемат риска от застрахователните и презастрахователните предприятия. Особеният характер на тези носители със специална цел, които не са застрахователни или презастрахователни предприятия, изисква установяването на специфични разпоредби в държавите-членки. В допълнение настоящата директива следва да предвиди, че държавата-членка, където се намира главното управление следва да определи по-подробни правила за условията, при които предстоящите плащания от носител със специална цел могат да бъдат използвани като активи за покритие на техническите резерви на застрахователно или презастрахователно предприятие. Също така, настоящата директива следва да предвиди, че сумите, които подлежат на възстановяване от носител със специална цел, могат да бъдат третирани като приспаднати по силата на договори за презастраховане или ретроцесия, в рамките на установените в настоящата директива граници и по искане от страна на застрахователно или презастрахователно предприятие, отправено пред компетентната власт, както и със съгласието на тази власт.
(33)
Необходимо е да бъдат предвидени мерки в случаите, в които финансовото състояние на презастрахователното предприятие стане такова, че трудно може да изпълнява застрахователните си задължения. Също така в определени ситуации е необходимо компетентните власти да имат правомощия за намеса на достатъчно ранен етап, като при упражняването на тези правомощия те следва да информират презастрахователните предприятия за причините, с които се мотивира това надзорно действие, в съответствие с принципите за благоразумно управление и надлежна процедура. За времето, в което съществува такава ситуация, компетентните власти следва да се въздържат от издаването на сертификати, с които удостоверяват, че презастрахователното предприятие има достатъчна граница на платежоспособност.
(34)
Необходимо е да се предвиди разпоредба за сътрудничество между компетентните власти на държавите-членки, за да се гарантира, че презастрахователно предприятие, което извършва дейността си по силата на правото на установяване и свободата на предоставяне на услуги, изпълнява приложимите за него разпоредби в приемащата държава-членка.
(35)
Следва да се предвиди разпоредба за правото на съдебно обжалване в случай на отказ или отнемане на лиценз.
(36)
Е важно да се предвиди, че презастрахователните предприятия, чието глвно управление се намира извън Общността и които извършват презастрахователна дейност в рамките на Общността, не следва да бъдат предмет на разпоредби, имащи за резултат по-благоприятно третиране спрямо това, предвидено за презастрахователните предприятия с главно управление в държава-членка.
(37)
За да се вземат предвид международните аспекти на презастраховането, следва да се предвиди разпоредба, която да позволява сключването на международни споразумения с трети страни, целящи дефинирането на средствата за надзор на презастрахователни предприятия, които извършват дейност на територията на всяка договаряща се страна.
(38)
Следва да се предвиди разпоредба за гъвкава процедура, която да направи възможно, еквивалентността с трети страни по отношение на правото на надзор да се оценява на нивото на Общността, за да се подобри либерализацията на презастрахователните услуги в тези трети страни чрез установяване или трансгранично предоставяне на услуги. За тази цел настоящата директива следва да предвиди процедури за преговори с трети страни.
(39)
Комисията следва да има правомощия да приема мерки за прилагане на настоящата директива, при условие че тези мерки не модифицират основните ѝ елементи. Тези мерки следва да позволяват на Общността да взема предвид бъдещи развития в презастраховането. Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/EО.
(40)
Съществуващата правна рамка на Общността за застраховането следва да бъде адаптирана, за да бъде отчетен новият надзорен режим за презастрахователните предприятия, установен в настоящата директива, както и за да се гарантира последователна правна рамка за целия застрахователен сектор. По-специално съществуващите разпоредби, които разрешават „косвен надзор“ на презастрахователни предприятия от страна на органите, които са компетентни за надзора на предприятия, извършващи пряка застрахователна дейност, следва да бъдат адаптирани. В допълнение е необходимо да бъдат отменени съществуващите разпоредби, които позволяват на държавите-членки да изискват даването в залог на активи за покритие на техническите резерви на застрахователно предприятие, независимо от формата на това изискване, когато застрахователят е презастрахован от презастрахователно предприятие с лиценз съгласно настоящата директива или от застрахователно предприятие. Накрая следва да се предвиди разпоредба за границата на платежоспособност, изисквана за застрахователните предприятия, които извършват презастрахователна дейност, в случаите, в които тази дейност съставлява значителна част от цялостната им дейност, границата на платежоспособност да бъде предмет на правилата за платежоспособност, предвидени в настоящата директива за презастрахователните предприятия. Поради това Директиви 73/239/EИО, 92/49/EИО и 2002/83/EО следва съответно да бъдат подходящо изменени.
(41)
Директива 98/78/EО следва да бъде изменена, за да се гарантира, че презастрахователните предприятия, които принадлежат към застрахователна или презастрахователна група, са предмет на надзор по същия начин както застрахователните предприятия, които понастоящем принадлежат към застрахователна група.
(42)
В съответствие с параграф 34 от Междуинституционалното споразумение за по-добро правно регулиране (12) Съветът следва да насърчава държавите-членки да изготвят и публикуват, за техни цели и за целите на Общността, таблици, които показват, доколкото е възможно, съответствието между настоящата директива и мерките за транспонирането ѝ.
(43)
Тъй като целта на настоящата директива, а именно установяването на правна рамка за започване и извършване на презастрахователна дейност, не може да бъде постигната в достатъчна степен от държавите-членки и поради това може да бъде постигната в по-голяма степен, поради обхвата и въздействието на мярката, на равнище Общност, Общността може да приема мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, установен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, установен в същия член, настоящата директива не излиза извън необходимото за постигането на тази цел.
(44)
Тъй като настоящата директива дефинира минимални стандарти, държавите-членки могат да определят по-строги правила,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
ДЯЛ I
ОБХВАТ И ДЕФИНИЦИИ
Член 1
Обхват
1. Настоящата директива установява правила за започване и извършване на самостоятелна презастрахователна дейност от презастрахователни предприятия, които извършват само презастрахователна дейност и които са установени в държава-членка или желаят да бъдат установени в нея.
2. Настоящата директива не се прилага за следното:
a)
застрахователни предприятия, за които се прилагат Директиви 73/239/EИО или 2002/83/EО;
б)
дейности и организации, посочени в членове 2 и 3 от Директива 73/239/EИО;
в)
дейности и организации, посочени в член 3 от Директива 2002/83/EО;
г)
презастрахователна дейност, която се извършва или изцяло се гарантира от правителството на държава-членка, когато последната действа, по причини на съществен публичен интерес, в качеството на презастраховател от последна инстанция, включително при обстоятелства, когато тази роля е необходима поради ситуация на пазара, в която не е възможно да се получи адекватно търговско покритие.
Член 2
Дефиниции
1. За целите на настоящата директива се прилагат следните дефиниции:
a)
„презастраховане“ означава дейност, която се състои в поемането на рискове, цедирани от застрахователно предприятие или от друго презастрахователно предприятие. В случая на асоциацията на подписвачите, позната като Lloyd´s, презастраховането означава също така дейност, която се състои в поемането на рискове, цедирани от който и да е член на Lloyd´s, от застрахователно или презастрахователно предприятие, различно от асоциацията на подписвачите, позната като Lloyd´s;
б)
„каптивно презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие, собственост на финансово предприятие, различно от застрахователно или презастрахователно предприятие, или на група от застрахователни или презастрахователни предприятия, за които се прилага Директива 98/78/EО, или на нефинансово предприятие, целта на което е да предостави презастрахователно покритие изключително за рисковете на предприятието или предприятията, на които принадлежи, или на предприятието или предприятията на групата, на която свързаното презастрахователно предприятие е член;
в)
„презастрахователно предприятие“ означава предприятие, което е получило официален лиценз в съответствие с член 3;
г)
„клон“ означава представителство или подразделение на презастрахователно предприятие;
д)
„установяване“ означава главно управление или клон на презастрахователно предприятие, като се вземе предвид буква г);
е)
„държава-членка по произход“ означава държавата-членка, където се намира главното управление на презастрахователно предприятие;
ж)
„държава-членка на клона“ означава държавата-членка, където се намира клонът на презастрахователно предприятие;
з)
„приемаща държава-членка“ означава държавата-членка, в която презастрахователно предприятие има клон или предоставя услуги;
и)
„контрол“ означава връзката между предприятие майка и дъщерно дружество съгласно дефиницията в член 1 от Директива 83/349/EИО (13), или подобна връзка между което и да е физическо или юридическо лице и предприятие;
й)
„квалифицирано участие“ означава пряко или косвено участие в предприятие, което надхвърля 10 % от капитала или от правото на глас или което прави възможно да се упражнява значително влияние върху ръководството на предприятието, в което е участието;
к)
„предприятие майка“ означава предприятие майка съгласно дефиницията в членове 1 и 2 от Директива 83/349/EИО;
л)
„дъщерно дружество“ означава дъщерно дружество съгласно дефиницията в членове 1 и 2 от Директива 83/349/EИО;
м)
„компетентни власти“ означава националните органи, които имат правомощия по силата на законов или подзаконов акт да извършват надзор на презастрахователни предприятия;
н)
„тесни връзки“ означава ситуация, при която две или повече физически или юридически лица са свързани чрез:
i)
участие, което означава притежаването, пряко или посредством контрол, на над 20 % от правото на глас или капитала на предприятие, или
ii)
контрол, за всички случаи, които са посочени в член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 83/349/EИО, или подобна връзка между което и да е физическо или юридическо лице и предприятие;
о)
„финансово предприятие“ означава едно от следните предприятия:
i)
кредитна институция, финансова институция или дружество, което извършва спомагателни банкови услуги по смисъла на член 1, параграфи 5 и 23 от Директива 2000/12/EО (14),
ii)
застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество по смисъла на член 1, буква и) от Директива 98/78/EО,
iii)
инвестиционен посредник или финансова институция по смисъла на член 4, параграф 1, точка 1 от Директива 2004/39/EО (15),
iv)
финансов холдинг със смесена дейност по смисъла на член 2, параграф 15 от Директива 2002/87/EО;
п)
„носител със специална цел“ означава всяко предприятие, правоспособно или неправоспособно, различно от съществуващо застрахователно или презастрахователно предприятие, което поема рискове от застрахователни или презастрахователни предприятия и което напълно гарантира претенциите чрез емисия на дълг или друг финансиращ механизъм, при което правата за изплащане на дълга, които имат кредиторите или другият финансиращ механизъм, са подчинени на презастрахователните задължения на този носител;
р)
„презастраховане с ограничено поемане на риск“ означава презастраховане, при което определената максимално възможна загуба, изразена като поетия максимален икономически риск, който възниква както поради поемането на значителен застрахователен риск, така и поради поемането на времеви риск, надхвърля размера на премията за целия срок на договора с ограничена, но значителна сума, при което поне един от следните признаци трябва да е допълнително налице:
i)
изрично и материално съобразяване на стойността на парите във времето,
ii)
договорни разпоредби, които изравняват икономическите резултати между страните за целия срок на договора, за постигане на предвиденото прехвърляне на риска.
2. За целите на параграф 1, буква a) от настоящия член осигуряването на покритие от презастрахователно предприятие за институция на професионалното пенсионно осигуряване, попадаща в обхвата на Директива 2003/41/EО (16), когато правото на държавата-членка по произход на тази институция допуска това, се счита и за дейност в обхвата на настоящата директива.
За целите на параграф 1, буква г) всяко постоянно присъствие на презастрахователно предприятие на територията на държава-членка се третира по същия начин както представителство или клон, дори и ако това присъствие не е под формата на клон или представителство, а се състои единствено в наличието на офис, управляван от собствения персонал на предприятието или от лице, което е независимо, но има постоянно правомощие да действа от името на предприятието, както в случая на представителство.
За целите на параграф 1, буква й) от настоящия член в контекста на членове 12 и 19 - 23, както и в контекста на другите нива на участията, посочени в членове 19 - 23, посоченото в член 92 от Директива 2001/34/EО (17) право на глас се взема предвид.
За целите на параграф 1, буква л) всяко дъщерно дружество на дъщерно дружество се счита и за дъщерно на крайното предприятие майка на тези предприятия.
За целите на параграф 1, буква н):
-
всяко дъщерно дружество на дъщерно дружество се счита за дъщерно на предприятието майка, което е най-главното от тези предприятия;
-
ситуация, при която едно или повече физически или юридически лица са трайно свързани с едно и също лице посредством контрол, също се счита за наличие на тясна връзка между тези лица.
3. Когато в настоящата директива се препраща към еурото, обменната стойност в национална валута, която следва да бъде приета, е тази от последния ден на предходния месец на месец октомври, за който са налични обменни стойности за еуро във всички валути на Общността, считано от 31 декември на всяка година.
ДЯЛ II
ЗАПОЧВАНЕ НА ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНА ДЕЙНОСТ И ИЗДАВАНЕ НА ЛИЦЕНЗ НА ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНО ПРЕДПРИЯТИЕ
Член 3
Принцип на издаване на лиценз
За започване на презастрахователна дейност се изисква предварителен официален лиценз.
Искането за този лиценз се подава до компетентните власти на държавата-членка, където се намира главното управление от:
a)
всяко предприятие, което установи своето главно управление на територията на тази държава;
б)
всяко презастрахователно предприятие, което след като е получило лиценз разшири дейността си с презастрахователни дейности, различни от тези, за които вече е получило лиценз.
Член 4
Обхват на лиценза
1. Предвиденият в член 3 лиценз е валиден в рамките на Общността. Той позволява на презастрахователното предприятие да извършва дейност по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги.
2. Лицензът се издава за дейности по общо презастраховане, за дейност по презастраховане по живот или всички видове презастраховане, съгласно искането на заявителя.
Той се разглежда в светлината на програмата за дейността, която следва да се представи съгласно член 6, буква б) и член 11, както и изпълнението на условията, установени за издаването на лиценз от държавата-членка, до която се подава искането.
Член 5
Форма на презастрахователното предприятие
1. Държавата-членка, където се намира главното управление изисква от всяко презастрахователно предприятие, за което се иска лиценз, да приеме една от формите, изложени в прило жение I.
Презастрахователното предприятие може да приеме и формата на Европейско дружество (SE), дефинирано в Регламент (EО) № 2157/2001 (18).
2. Когато е уместно, държавите-членки могат да създават предприятия в каквато и да е форма на публичното право, ако такива органи имат за предмет извършването на презастрахователна дейност при условия, еквивалентни на тези, при които функционират частните предприятия.
Член 6
Условия
Държавата-членка по произход изисква от всяко презастрахователно предприятие, за което се иска лиценз:
a)
да ограничи предмета си на дейност до презастраховане и свързаните с него дейности; това изискване може да включва функционирането като холдингово дружество и дейностите, свързани с финансовия сектор по смисъла на член 2, точка 8 от Директива 2002/87/EО;
б)
да предостави програма за дейността си в съответствие с член 11;
в)
да притежава минимален гаранционен капитал, предвиден в член 40, параграф 2;
г)
да бъде управлявано ефективно от лица с добра репутация, както и с необходимите професионални качества или опит.
Член 7
Тесни връзки
1. Когато са налице тесни връзки между презастрахователно предприятие и други физически или юридически лица, компетентните власти издават лиценз само ако тези връзки не възпрепятстват ефективното упражняване на техните надзорни функции.
2. Компетентните власти отказват лиценз, ако законовите, подзаконовите или административните разпоредби на трета страна, които регулират едно или повече физически или юридически лица, с които презастрахователното предприятие има тесни връзки, или затрудненията при тяхното прилагане възпрепятстват ефективното упражняване на надзорните функции на тези органи.
3. Компетентните власти изискват от презастрахователните предприятия да им предоставят необходимата информация за постоянното наблюдаване на изпълнението на условията по параграф 1.
Член 8
Главното управление на презастрахователното предприятие
Държавите-членки изискват от презастрахователните предприятия, където се намират техните главни управления да се намират в държавата-членка по вписването им.
Член 9
Договорни условия и размери на премиите
1. Настоящата директива не възпрепятства държавите-членки да прилагат или въвеждат законови, подзаконови или административни разпоредби, съгласно които се изисква одобрение на учредителния устав и предаването на всички необходими документи за надлежното упражняване на надзора.
2. Независимо от това държавите-членки не могат да приемат разпоредби, съгласно които се изисква предварително одобрение или системно нотифициране за общи и специални условия по застрахователните полици, размери на премиите и бланки, както и за други печатни документи, които презастрахователно предприятие възнамерява да използва в дейността си с предприятия цеденти и ретроцеденти.
Член 10
Икономически изисквания на пазара
Държавите-членки не могат да изискват искането за лиценз да се разглежда в светлината на икономическите изисквания на пазара.
Член 11
Програма за дейността
1. Програмата за дейността, посочена в член 6, буква б), включва подробности или доказателства за:
a)
естеството на рисковете, които презастрахователното предприятие предвижда да покрива;
б)
видовете презастрахователни договори, които презастрахователното предприятие предвижда да сключва с цедиращи предприятия;
в)
водещите принципи за ретроцедирането;
г)
съставните части на минималния гаранционен капитал;
д)
оценка на разходите за създаване на административните структури и организацията за подсигуряване на дейността, както и финансовите ресурси, предназначени за покриване на тези разходи.
2. В допълнение към изискванията в параграф 1 програмата за дейността за първите три финансови години съдържа:
a)
прогнозно оценка на разходите за управление, различни от разходите за съоръжения, и по-специално текущите общи разходи и комисиони;
б)
прогнозно оценка на премиите или вноските и претенциите;
в)
прогноза за баланса;
г)
прогнозно оценка на финансовите ресурси, предназначени да покрият застрахователните задължения и границата на платежоспособност.
Член 12
Акционери и членове с квалифицирано участие
Компетентните власти на държавата-членка, където се намира главното управление не издават лиценз на презастрахователно предприятие за започване на презастрахователна дейност, без да са били информирани за идентичността на преките или косвени акционери или членове с квалифицирано участие в това предприятие, независимо от това дали са физически или юридически лица, както и за размера на тези участия.
Тези власти отказват лиценз, ако съобразявайки се с потребността от гарантиране на стабилно и благоразумно управление на презастрахователно предприятие, не са удовлетворени от качествата на акционерите или членовете.
Член 13
Отказ на лиценз
Всяко решение за отказ на лиценз се придружава от прецизни аргументи и се съобщава на въпросното предприятие.
В случай на отказ всяка държава-членка предвижда разпоредба за правото на съдебно обжалване съгласно член 53.
Такава разпоредба се предвижда и по отношение на случаите, в които компетентните власти не са се произнесли по искане за лиценз в рамките на период от шест месеца от датата на неговото получаване.
Член 14
Предварителни консултации с компетентните власти на други държави-членки
1. С компетентните власти на съответните държави-членки се провеждат консултации преди издаването на лиценз на презастрахователно предприятие, което е:
a)
дъщерно дружество на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
б)
дъщерно дружество на предприятието-майка на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
в)
контролирано от същото лице, независимо от това дали е физическо или юридическо лице, което контролира застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка.
2. С компетентната власт на съответната държава-членка, която отговаря за надзора на кредитни институции или инвестиционни посредници, се провеждат консултации преди издаването на лиценз на презастрахователно предприятие, което е:
a)
дъщерно дружество на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността; или
б)
дъщерно дружество на предприятието майка на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността; или
в)
контролирано от същото лице, независимо от това дали е физическо или юридическо лице, което контролира кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността.
3. Съответните компетентни власти, посочени в параграфи 1 и 2, провеждат консултации помежду си, по-специално при оценката на годността на акционерите, както и на репутацията и опита на директорите, които участват в управлението на друго предприятие от същата група. Те се информират взаимно за всякакви обстоятелства относно годността на акционерите, както и репутацията и опита на директорите, които са релевантни за другите съответни компетентни власти по отношение на издаването на лиценз и текущата оценка за изпълнението на условията за извършване на дейността.
ДЯЛ III
УСЛОВИЯ, КОИТО РЕГУЛИРАТ ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНАТА ДЕЙНОСТ
ГЛАВА 1
Принципи и методи на финансов надзор
Раздел 1
Компетентни власти и общи правила
Член 15
Компетентни власти и предмет на надзора
1. Финансовият надзор на презастрахователно предприятие, включително този на дейността, която то извършва чрез клонове или по силата на свободата на предоставяне на услуги, е изцяло от отговорност на държавата-членка произход.
Ако компетентните власти на приемащата държава-членка имат основания да считат, че дейността на презастрахователното предприятие може да накърни неговата финансова стабилност, те информират компетентните власти на държавата-членка, където се намира главното управление на презастрахователното предприятие. Последните определят дали презастрахователното предприятие изпълнява правилата за надзора, установени в настоящата директива.
2. Финансовият надзор съгласно параграф 1 включва проверка по отношение на цялостната дейност на презастрахователното предприятие, за състоянието на платежоспособността му, за създаването на технически резерви и на активите за тяхното покритие, в съответствие с установените правила или практиките, прилагани от държавата-членка по произход по силата на разпоредбите, приети на равнище Общност.
3. Държавата-членка по произход на презастрахователното предприятие не възразява срещу договор за ретроцесия, сключен от презастрахователното предприятие с презастрахователно предприятие, което е получило лиценз в съответствие с настоящата директива, или със застрахователно предприятие, което е получило лиценз в съответствие с Директиви 73/239/EИО или 2002/83/EО, по причини, пряко свързани с финансовата стабилност на това презастрахователно или застрахователно предприятие.
4. Компетентните власти на държавата-членка по произход изискват от всяко презастрахователно предприятие да разполага с надеждни административни и счетоводни процедури, както и с адекватни механизми за вътрешен контрол.
Член 16
Надзор на клонове, установени в друга държава-членка
Ако дадено презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка извършва дейност чрез клон, държавата-членка, в която се намира клонът, предвижда възможност за компетентните власти на държавата-членка по произход да извършват, след като първо са информирали компетентните власти на държавата-членка, в която се намира клонът, самостоятелно или чрез посредничеството на лица, които назначават за тази цел, проверка на място на информацията, необходима за финансовия надзор върху предприятието. Органите на държавата-членка, в която се намира клонът, могат да участват в тази проверка.
Член 17
Счетоводна, надзорна и статистическа информация: надзорни правомощия
1. Държавите-членки изискват от всяко презастрахователно предприятие, където се намира главното управление се намира на тяхната територия, да представя годишен отчет, който съдържа данни за всички видове дейности, неговото финансово състояние и платежоспособност.
2. Държавите-членки изискват от презастрахователните предприятия, където се намира главното управление на тяхната територия да представят периодично справките заедно със статистически документи за целите на надзора. Компетентните власти си предоставят взаимно всички необходими документи и информация за целите на надзора.
3. Всяка държава-членка предприема необходимите стъпки, за да гарантира, че компетентните власти имат нужните правомощия и средства за извършване на надзора върху дейността на презастрахователните предприятия, където се намира главното управление на техните територии, включително дейността, която се извършва извън тези територии.
4. По-специално, на компетентните власти се разрешава да:
a)
извършват подробни проучвания относно състоянието на презастрахователно предприятие и на цялата му дейност, inter alia, чрез набавянето на информация или поискване предоставянето на документи относно неговата презастрахователна дейност и ретроцесия, както и чрез провеждането на разследвания на място, в помещенията на презастрахователното предприятие;
б)
вземат всички мерки по отношение на дадено презастрахователно предприятие, неговите директори, ръководители или лицата, които го контролират, каквито са подходящи и необходими, за да се гарантира, че дейността на презастрахователното предприятие продължава да е в съответствие със законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които презастрахователното предприятие трябва да изпълнява във всяка държава-членка;
в)
осигуряват прилагането на тези мерки, ако е необходимо, чрез принуда, или по съдебен път, когато е уместно.
Също така държавите-членки могат да предвидят възможност за компетентните власти да получават информация относно договорите, които се намират при посредници.
Член 18
Прехвърляне на портфейл
Съгласно условията, определени в националното законодателство, всяка държава-членка по произход разрешава на презастрахователни предприятия на нейната територия прехвърляне на целия или част от техния портфейл от договори, включително тези договори, които са сключени по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги, към приобретател, установен в рамките на Общността, ако компетентните власти на държавата-членка по произход на приобретателя удостоверят, след като се вземе предвид прехвърлянето, че последният притежава необходимата граница на платежоспособност, посочена в глава 3.
Раздел 2
Квалифицирани участия
Член 19
Придобиване на участия
Държавите-членки изискват от всяко физическо или юридическо лице, което възнамерява да придобие, пряко или косвено, квалифицирано участие в презастрахователно предприятие, първо да уведоми компетентните власти на държавата-членка по произход като посочи размера на участието, което възнамерява да придобие. Това лице трябва също така да информира компетентните власти на държавата-членка по произход ако възнамерява да увеличи квалифицираното си участие, така че пропорцията на правото на глас или на капитала, който притежава, би достигнала или надхвърлила 20 %, 33 % или 50 % или така че презастрахователното предприятие би станало негово дъщерно дружество.
Компетентните власти на държавата-членка по произход не разполагат със срок до три месеца от датата на нотификацията, предвидена в първата алинея, за да възразят на това намерение, ако с оглед на потребността от гарантиране на стабилно и благоразумно управление на въпросното презастрахователно предприятие те не са удовлетворени от качествата на лицето, упоменато в първата алинея. Те могат да определят максимален период за неговото прилагане, ако нямат възражения по отношение на въпросния план.
Член 20
Придобиване на участия от финансови предприятия
Ако приобретателят на участията, посочени в член 19, е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в друга държава-членка, или е предприятието майка на такова предприятие, или е физическо или юридическо лице, което контролира последното, както и ако в резултат на това придобиване предприятието, в което приобретателят възнамерява да придобие участието, би станало дъщерно дружество или би се контролирало от приобретателя, оценката на придобиването трябва да бъде предмет на предварителните консултации, посочени в член 14.
Член 21
Прехвърляния
Държавите-членки изискват от всяко физическо или юридическо лице, което възнамерява да прехвърли, пряко или косвено, квалифицирано участие в презастрахователно предприятие, първо да информира компетентните власти на държавата-членка по произход като посочи размера на участието си, което възнамерява да прехвърли.
Такова лице трябва също така да информира компетентните власти, ако възнамерява да намали квалифицираното си участие, така че пропорцията на правото на глас или на капитала, който притежава, би се намалила под 20 %, 33 % или 50 %, или така че презастрахователното предприятие би престанало да бъде негово дъщерно дружество.
Член 22
Информиране на компетентната власт от страна на презастрахователното предприятие
Когато това им стане известно, презастрахователните предприятия информират компетентните власти на държавата-членка по произход за всички придобивания или прехвърляния на участия в капитала им, в резултат на които участията превишават или се намаляват под някоя от пределните граници съгласно членове 19 и 21.
Също така най-малко веднъж годишно те информират компетентните власти за имената на акционерите и членовете, които притежават квалифицирани участия, както и за размерите на тези участия, например както е видно от информацията, получавана на годишните общи събрания на акционерите и членовете, или от информацията в резултат на изпълнението на разпоредбите относно дружествата, които са регистрирани на фондовите борси.
Член 23
Квалифицирани участия: правомощия на компетентната власт
Ако има вероятност влиянието, упражнявано от посочените в член 19 лица, да бъде в ущърб на благоразумното и стабилно управление на презастрахователно предприятие, държавите-членки изискват от компетентните власти на държавата-членка по произход да предприемат подходящи мерки за прекратяването на тази ситуация. Например тези мерки могат да се изразяват в предписания, наказания на директори и ръководители или в забрана за упражняване на правото на глас на база на притежаваните акции от въпросните акционери или членове.
Подобни мерки се прилагат за физически или юридически лица, които не изпълняват задължението да предоставят предварителна информация съгласно член 19. Ако въпреки възражението на компетентните власти е придобито участие, държавите-членки предвиждат забрана за упражняването на съответното право на глас, нищожност на гласуването или възможност за неговото анулирани, независимо от приемането на каквито и да е други санкции.
Раздел 3
Професионална тайна и обмен на информация
Член 24
Задължение
1. Държавите-членки предвиждат всички лица, които работят или са работили за компетентните власти, както и одиторите и експертите, които действат от името на компетентните власти, да са обвързани със задължение за спазване на професионална тайна.
В съответствие с това задължение и без да се засягат случаите, които са предмет на наказателното право, тези лица нямат право да предоставят поверителна информация, която могат да получат при изпълнението на задълженията си, на което и да е лице или орган, освен в обобщена форма, която не позволява идентифициране на отделните презастрахователни предприятия.
2. Независимо от това, когато дадено презастрахователно предприятие е обявено в несъстоятелност или се ликвидира принудително, поверителната информация, която не засяга трети страни, участвали в опити за оздравяването на това предприятие, може да бъде разкривана в граждански или търговски съдебни производства.
Член 25
Обмен на информация между компетентните власти на държавите-членки
Член 24 не възпрепятства компетентните власти на различните държави-членки да обменят информация в съответствие с директивите, приложими за презастрахователните предприятия. Тази информация е предмет на условията за спазване на професионална тайна, определени в член 24.
Член 26
Споразумения за сътрудничество с трети страни
Държавите-членки могат да сключват споразумения за сътрудничество, които предвиждат обмен на информация с компетентните власти на трети страни или с властите или органите на трети страни по член 28, параграфи 1 и 2, само ако разкритата информация е предмет на гаранции за професионална тайна, поне еквивалентни на посочените в настоящия раздел. Този обмен на информация е предназначен за изпълнението на надзорните задачи на посочените власти или органи.
Когато информацията е с произход от друга държава-членка, тя не може да бъде разкривана без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили, и когато е уместно, се разкрива единствено за целите, за които тези органи са дали съгласието си.
Член 27
Използване на поверителна информация
Компетентните власти, които получават поверителна информация по силата на членове 24 и 25, могат да я използват само при изпълнението на задълженията си:
a)
за да проверят изпълнението на условията, регулиращи започването на презастрахователна дейност, както и да улеснят надзора за извършването на тази дейност, особено по отношение на надзора на техническите резерви, границите на платежоспособност, административните и счетоводните процедури и механизмите за вътрешен контрол,
б)
за да налагат наказания,
в)
при административни обжалвания срещу решения на компетентните власти, или
г)
в съдебни производства, открити по силата на член 53 или специалните разпоредби, предвидени в настоящата директива и други директиви, приети в областта на застрахователните и презастрахователните предприятия.
Член 28
Обмен на информация с други власти
1. Членове 24 и 27 не изключват възможността за обмен на информация в рамките на държава-членка между две или повече компетентни власти или между държавите-членки, между компетентните власти и:
a)
властите, отговорни за официалния надзор на кредитни институции и други финансови организации, както и властите, отговорни за надзора на финансови пазари,
б)
органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни и презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, и
в)
лицата, отговорни за извършването на законоустановени одити на счетоводните отчети на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и други финансови институции,
при изпълнението на техните надзорни функции или при разкриването на информация, необходима за изпълнението на техните задължения, пред органи, които администрират принудителни ликвидационни производства или гаранционни схеми. Информацията, получена от тези власти, органи и лица, е предмет на условията за спазване на професионална тайна, определени в член 24.
2. Независимо от членове 24-27 държавите-членки могат да разрешават обмен на информация между компетентните власти и:
a)
властите, отговорни за надзора на органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни или презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, или
б)
властите, отговорни за надзора на лицата, натоварени с извършването на законоустановени одити на счетоводните отчети на застрахователни предприятия или презастрахователни предприятия, кредитни институции, инвестиционни посредници и други финансови институции, или
в)
независими актюери на застрахователни предприятия или презастрахователни предприятия, които извършват законоустановен надзор на тези предприятия, и органите, отговорни за надзора на тези актюери.
Държавите-членки, които се възползват от предвидената в първата алинея възможност, изискват да бъдат спазени поне следните условия:
a)
този обмен на информация е за целите на извършването на законоустановения надзор, упоменат в първата алинея;
б)
информацията, получена в този контекст, е предмет на определените в член 24 условия за спазване на професионална тайна;
в)
когато информацията е с произход от друга държава-членка, тя не може да бъде разкривана без изричното съгласие на компетентните власти, които са я оповестили, и когато е уместно, се разкрива единствено за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки наименованията на властите, лицата и органите, които могат да получават информация съгласно настоящия параграф.
3. Независимо от членове 24-27, държавите-членки могат с цел засилване на стабилността, включително интегритета (почтеността), на финансовата система да разрешават обмен на информация между компетентните власти и властите или органите, отговорни по силата на закона за разкриването и разследването на нарушения на дружественото право.
Държавите-членки, които се възползват от предвидената в първата алинея възможност, изискват да бъдат спазени поне следните условия:
a)
информацията е за целите на изпълнението на задачите, посочени в първата алинея;
б)
информацията, получена в този контекст, е предмет на определените в член 24 условия за спазване на професионална тайна;
в)
когато информацията е с произход от друга държава-членка, тя не може да бъде разкривана без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили, и когато е уместно, се разкрива единствено за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Когато посочените в първата алинея власти или органи в държава-членка изпълняват задачите си за разкриване или разследване с помощта на лица, които са назначени за тази цел, предвид на техните специфични компетенции, и които не са заети в публичния сектор, предвидената в първата алинея възможност за обмен на информация може да бъде разширена до тези лица при условията, определени във втората алинея.
За да се прилага втората алинея, буква в), посочените в първата алинея власти или органи съобщават на компетентните власти, които са разкрили информацията, наименованията и точните отговорности на лицата, на които тя следва да се предоставя.
Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки наименованията на властите или органите, които могат да получават информация съгласно настоящия параграф.
Член 29
Предаване на информация на централните банки и паричните органи
Настоящия раздел не възпрепятства дадена компетентна власт да предава на централни банки или други органи с подобна функция в качеството им на парични власти, и когато е уместно, на други публични власти, отговорни за надзора на платежни системи, информация, предназначена за изпълнението на техните задачи. Тя също така не възпрепятства тези власти или органи да съобщават на компетентните власти такава информация, от каквато те могат да се нуждаят за целите на член 27.
Информацията, получена в този контекст, е предмет на определените в настоящия раздел условия за спазване на професионална тайна.
Член 30
Разкриване на информация пред държавните администрации, отговорни за финансовото законодателство
Независимо от членове 24 и 27, държавите-членки могат, по силата на установените със закон разпоредби, да разрешават разкриването на определена информация пред други структури в техните централни държавни администрации, които отговарят за законодателството в областта на надзора на кредитни институции, финансови институции, инвестиционни услуги и застрахователни или презастрахователни предприятия, както и пред инспекторите, които действат от името на тези структури.
Въпреки това такова разкриване може да бъде направено само когато е необходимо за целите на разумния контрол.
Независимо от това държавите-членки предвиждат, че получената съгласно член 25 и член 28, параграф 1 информация посредством проверката на място, посочена в член 16, никога не може да бъде разкривана в случаите, посочени в настоящия член, освен с изричното съгласие на компетентните власти, които са разкрили информацията, или на компетентните власти на държавата-членка, в която е извършена проверката на място.
Раздел 4
Задължения на одиторите
Член 31
Задължения на одиторите
1. Държавите-членки предвиждат поне всяко лице, допуснато в съответствие с Директива 84/253/EИО (19), което изпълнява в презастрахователно предприятие задачите, описани в член 51 от Директива 78/660/EИО (20), член 37 от Директива 83/349/EИО или член 31 от Директива 85/611/EИО (21), или всички други законоустановени задачи, да е задължено да докладва незабавно пред компетентните власти всички факти или решения относно това предприятие, с които той/тя се е запознал при изпълнението на тези задачи, и които:
a)
представляват съществено нарушение на законовите, подзаконовите или административните разпоредби, които определят условията за издаването на лицензи или които специално регулират извършването на дейността на застрахователните или презастрахователните предприятия, или
б)
засягат продължаването на дейността на презастрахователното предприятие, или
в)
водят до отказ за заверяване на счетоводните отчети или до изразяване на резерви.
Също така това лице е задължено да докладва всички факти и решения, с които той/тя се запознава при изпълнението на задача, описана в първата алинея, в предприятие, което има тесни връзки посредством контрол с презастрахователното предприятие, в рамките на което той/тя извършва гореспоменатата задача.
2. Разкриването пред компетентните власти от страна на лицата, допуснати в съответствие с Директива 84/253/EИО, на всеки релевантен факт или решение, посочени в параграф 1 от настоящия член, не представлява нарушаване на което и да е ограничение за разкриване на информация, наложено с договор или чрез законова, подзаконова или административна разпоредба, както и не води след себе си до каквато и да е отговорност за тези лица.
ГЛАВА 2
Правила относно техническите резерви
Член 32
Формиране на техническите резерви
1. Държавата-членка по произход изисква от всяко презастрахователно предприятие да формира адекватни технически резерви по отношение на цялостната си дейност.
Размерът на тези технически резерви се определя в съответствие с правилата, установени в Директива 91/674/EИО. Когато е приложимо, държавата-членка по произход може да установява специфични правила в съответствие с член 20 от Директива 2002/83/EО.
2. Държавите-членки не поддържат или не въвеждат система на брутни резерви, която изисква даването в залог на активи за покритие на неспечелени премии и предстоящи плащания, ако презастрахователят е презастрахователно предприятие с лиценз, издаден в съответствие с настоящата директива, или е застрахователно предприятие с лиценз, издаден в съответствие с Директиви 73/239/EИО или 2002/83/EО.
3. Когато държавата-членка по произход позволява техническите резерви да бъдат покривани с вземания от презастрахователи, които нямат лиценз в съответствие с настоящата директива, или застрахователни предприятия, които нямат лиценз в съответствие с Директиви 73/239/EИО или 2002/83/EО, тя определя условията за признаване на тези вземания.
Член 33
Изравнителни резерви
1. Държавата-членка по произход изисква от всяко презастрахователно предприятие, което презастрахова рискове, принадлежащи към посочената в буква A от приложението към Директива 73/239/EИО категория 14, да формира изравнителен резерв за целите на компенсирането на техническа загуба или квота на щетимост над средното ниво, които възникват в тази категория през финансовата година.
2. Изравнителният резерв за презастраховане на кредити се изчислява в съответствие с правилата, установени от държавата-членка, където се намира главното управление, съгласно един от четирите метода, изложени в буква Г от приложението към Директива 73/239/EИО, които се считат за равностойни.
3. Държавата-членка, където се намира главното управление може да освобождава презастрахователните предприятия от задължението да формират изравнителни резерви за презастраховане на дейността по застраховане на кредити, когато премиите или вноските, които подлежат на получаване по отношение на презастраховането на кредити, са под 4 % от всички премии или вноски, подлежащи на получаване, и под 2 500 000 EUR.
4. Държавата-членка по произход може да изисква от всяко презастрахователно предприятие да формира изравнителни резерви за категории рискове, които са различни от презастраховане на кредити. Изравнителните резерви се изчисляват съгласно правилата, установени от държавата-членка, където се намира главното управление.
Член 34
Активи за покритие на техническите резерви
1. Държавата-членка по произход изисква от всяко презастрахователно предприятие да инвестира активите за покритие на техническите резерви и изравнителния резерв, посочен в член 33, в съответствие със следните правила:
a)
активите следва да отчитат вида на дейност, която се извършва от презастрахователното предприятие, и по-специално естеството, размера и продължителността на плащанията по очаквани претенции, по такъв начин, че да гарантира достатъчност, ликвидност, сигурност, качество, доходност и съответствие на инвестициите си;
б)
презастрахователното предприятие гарантира, че активите са диверсифицирани и подходящо разпределени, както и че позволяват на предприятието да реагира адекватно на променящите се икономически условия, и по-специално развитието на финансовия пазар и пазара на недвижима собственост или на значителни катастрофични събития. Предприятието оценява въздействието на необичайни пазарни обстоятелства върху неговите активи и ги диверсифицира по начин, който да намали това въздействие;
в)
инвестициите в активи, които не се търгуват на регулирания финансов пазар, се придържат към разумни нива;
г)
инвестициите в деривативни инструменти са възможни, ако допринасят за намаляването на инвестиционните рискове или улесняват ефективното управление на портфейла. Тяхната стойност се определя в разумни граници, като се взема предвид базовата стойност на активите, която се включва в оценката на активите на институцията. Също така, институцията избягва прекомерното излагане на риск във връзка с един единствен партньор, както и с други деривативни операции;
д)
активите се диверсифицират надлежно, така че да се избегне прекомерната зависимост от определен актив, емитент или група предприятия, както и акумулирането на риск в портфейла като цяло. Инвестициите в активи, емитирани от един и същ емитент или емитенти, които принадлежат към една и съща група, не трябва да излагат предприятието на прекомерен риск.
Държавите-членки могат да вземат решение да не прилагат изискванията, посочени в буква д), по отношение на инвестициите в държавни облигации.
2. Държавите-членки не изискват от презастрахователните предприятия, които се намират на тяхната територия, да инвестират в определени категории активи.
3. Държавите-членки не изискват инвестиционните решения на презастрахователно предприятие, което се намира на тяхната територия, или на неговия инвестиционен ръководител да бъдат предмет на какъвто и да е вид предварително одобрение или изисквания за системно нотифициране.
4. Независимо от параграфи 1-3 държавата-членка по произход може да определя за всяко презастрахователно предприятие, чието главно управление се намира на нейната територия, следните количествени правила, при условие че те са мотивирани на разумна основа:
a)
инвестирането на брутните технически резерви във валути, различни от тези, в които са формирани резервите, следва да бъде ограничено до 30 %;
б)
инвестирането на брутните технически резерви в акции и други прехвърлими ценни книжа, третирани като акции, облигации и дългови ценни книжа, които не се търгуват на регулиран пазар, следва да бъде ограничено до 30 %;
в)
държавата-членка по произход може да изисква от всяко презастрахователно предприятие да инвестира не повече от 5 % от брутните си технически резерви в акции и други прехвърлими ценни книжа, третирани като акции, облигации и дългови ценни книжа, и в други парични инструменти и инструменти на капиталовия пазар на едно и също предприятие, както и не повече от 10 % от общите си брутни технически резерви в акции и други поименни ценни книжа, третирани като акции, облигации и дългови ценни книжа, и в други парични инструменти и инструменти на капиталовия пазар на предприятия, които са членове на една и съща група.
5. В допълнение държавата-членка по произход определя по-подробни правила, които установяват условията за използване на неизплатените суми от носителите със специална цел като активи за покритие на техническите резерви съгласно настоящия член.
ГЛАВА 3
Правила относно границата на платежоспособност и гаранционния фонд
Раздел 1
Действителна граница на платежоспособност
Член 35
Общо правило
Всяка държава-членка изисква от презастрахователните предприятия, чието главно управление се намира на нейната територия, налична действителна граница на платежоспособност по отношение на цялостната им дейност, във всеки един момент, която отговаря поне на изискванията по настоящата директива.
Член 36
Допустими елементи
1. Действителната граница на платежоспособност се състои от активите на презастрахователното предприятие, намалени с предвидимите задължения и с приспадане на всички нематериални активи, включително:
a)
внесен дялов капитал или, в случай на презастрахователно предприятие на взаимна основа, ефективния начален капитал, заедно с всички сметки на членовете, които изпълняват всеки от следните критерии:
i)
в устава е постановено, че плащанията могат да бъдат направени от тези сметки към членовете само ако това не довежда до падане на действителната граница на платежоспособност под изискуемото ниво, или след прекратяване на предприятието, ако всички други задължения на предприятието са уредени;
ii)
по отношение на всички посочени в i) плащания, които се извършват по причини, различни от прекратяване на членство, в устава е определено, че компетентните власти трябва да бъдат нотифицирани поне един месец предварително, както и че последните могат да забранят плащането в рамките на този период;
iii)
съответните разпоредби на устава могат да бъдат изменяни само след като компетентните власти са обявили, че нямат възражение към изменението, без да се засягат изложените в i) и ii) критерии;
б)
законоустановените и свободните резерви, ако не съответстват на застрахователните задължения и не се класифицират като изравнителни резерви;
в)
дохода или загубата, пренесени след приспадане на платимите дивиденти.
2. Действителната граница на платежоспособност се намалява със стойността на собствените акции, които се притежават пряко от презастрахователното предприятие.
За тези презастрахователни предприятия, които дисконтират или редуцират техническите си резерви за предстоящи плащания по общо застраховане, с оглед да вземат предвид инвестиционния доход съгласно член 60, параграф 1, буква ж) от Директива 91/674/EИО, действителната граница на платежоспособност се намалява с разликата между недисконтираните технически резерви или техническите резерви преди приспадането, както е показано в пояснителните приложения към годишния отчет, и дисконтираните технически резерви или техническите резерви след приспадането. Това коригиране се извършва за всички рискове, изброени в буква A от приложението към Директива 73/239/EИО, с изключение на рисковете, които са изброени в категории 1 и 2 от буква A от посоченото приложение. За различните от 1 и 2 категории, изброени в буква A от посоченото приложение, не е необходимо да бъде направена корекция по отношение на дисконтирането на анюитети, включени в техническите резерви.
Действителната граница на платежоспособност се намалява допълнително след редуцирането ѝ съгласно първата и втора алинея, със следните елементи:
a)
участия, които презастрахователното предприятие има в следните предприятия:
i)
застрахователни предприятия по смисъла на член 6 от Директива 73/239/EИО, член 4 от Директива 2002/83/EО или член 1, буква б) от Директива 98/78/EО,
ii)
презастрахователни предприятия по смисъла на член 3 от настоящата директива или презастрахователни предприятия на трети страни по смисъла на член 1, буква л) от Директива 98/78/EО,
iii)
застрахователни холдингови дружества по смисъла на член 1, i) от Директива 98/78/EО,
iv)
кредитни и финансови институции по смисъла на член 1, параграфи 1 и 5 от Директива 2000/12/EО,
v)
инвестиционни посредници и финансови институции по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 93/22/EИО (22), както и член 2, параграфи 4 и 7 от Директива 93/6/EИО (23);
б)
всеки един от следните инструменти, които презастрахователното предприятие притежава по отношение на дефинираните в буква a) предприятия, в които има участие:
i)
инструменти, посочени в параграф 4,
ii)
инструменти, посочени в член 27, параграф 3 от Директива 2002/83/EО,
iii)
подчинени искове и инструменти, посочени в член 35 и член 36, параграф 3 от Директива 2000/12/EО.
Ако акциите в друга кредитна институция, инвестиционен посредник, финансова институция, застрахователно или презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество се притежават временно за целите на дейност по финансово подпомагане, предназначена да реорганизира и оздрави това предприятие, компетентната власт може да не прилага разпоредбите за редуцирането, посочени в букви a) и б) от третата алинея.
Като алтернатива на редуцирането с елементите, посочени в букви a) и б) от третата алинея, които презастрахователното предприятие притежава в кредитни институции, инвестиционни посредници и финансови институции, държавите-членки могат да разрешават на техните презастрахователни предприятия да прилагат, mutatis mutandis, методи 1, 2 или 3 от приложение I към Директива 2002/87/EО. Метод 1 (Счетоводно консолидиране) се прилага само ако компетентната власт е удовлетворена от нивото на интегрираното управление и вътрешния контрол по отношение на предприятията, които биха били включени в обхвата на консолидацията. Избраният метод се прилага последователно във времето.
Държавите-членки могат да предвидят, че за изчисляването на границата на платежоспособност, както е предвидено в настоящата директива, от презастрахователните предприятия, които са обект на допълнителен надзор в съответствие с Директива 98/78/EО или 2002/87/EО, не се изисква да редуцират посочените в букви a) и б) от третата алинея елементи, които те притежават в кредитни институции, инвестиционни посредници, финансови институции, застрахователни или презастрахователни предприятия или застрахователни холдингови дружества, включени в допълнителния надзор.
За целите на приспадането на посочените в настоящия параграф участия понятието „участие“ има значението, което му е придадено съгласно член 1, буква е) от Директива 98/78/EО.
3. Действителната граница на платежоспособност може да се състои и от:
a)
кумулативния капитал от преференциални акции и подчинения заемен капитал до 50 % от действителната граница на платежоспособност или изискуемата граница на платежоспособност, която от двете е по-ниска, като не повече от 25 % от него се състои от подчинени заеми с фиксиран падеж или кумулативен капитал от преференциални акции с фиксиран срок, при условие че в случай на несъстоятелност или ликвидация на презастрахователното предприятие са налице обвързващи споразумения, съгласно които подчиненият заемен капитал или капиталът от преференциални акции се изплаща след уреждането на претенциите на всички други кредитори, както и не се изплаща преди уреждането на всички други неуредени претенции, които са възникнали към този момент.
Подчиненият заемен капитал трябва да отговаря също и на следните условия:
i)
само изцяло изплатените средства могат да бъдат вземани предвид;
ii)
за заеми с фиксиран падеж, първоначалният падеж е поне пет години. Не по-късно от една година преди датата на изплащането, презастрахователното предприятие предоставя за одобрение от компетентните власти план, от който става видно по какъв начин се запазва действителната граница на платежоспособност или се довежда до изискваното ниво по време на падежа, освен ако обхватът, в който може да бъде включен заемът като компонент на действителната граница на платежоспособност, е постепенно стеснен поне през последните пет години преди датата на изплащането. Компетентните власти могат да разрешават предсрочното изплащане на тези заеми, при условие че е подадено искане от страна на презастрахователното предприятие емитент, както и действителната граница на платежоспособност не пада под изискваното ниво;
iii)
заеми, чийто падеж не е фиксиран, се изплащат само след срок за предизвестие от пет години, освен ако заемите не се считат повече като компонент на действителната граница на платежоспособност или ако специално се изисква предварително съгласие на компетентните власти за предсрочното им изплащане. В последния случай презастрахователното предприятие нотифицира компетентните власти поне шест месеца преди датата на планираното изплащане, като посочва действителната граница на платежоспособност и изискваната граница на платежоспособност, преди и след изплащането. Компетентните власти разрешават изплащането само ако действителната граница на платежоспособност на презастрахователното предприятие няма да падне под изискваното ниво;
iv)
заемното споразумение не включва клауза, която предвижда, че при специфични обстоятелства, различни от ликвидиране на презастрахователното предприятие, дългът ще бъде изплатен преди договорените дати за изплащане;
v)
заемното споразумение може да бъде изменяно, само след като компетентните власти са обявили, че нямат възражения по изменението;
б)
ценни книжа без фиксиран падеж и други инструменти, включително кумулативни преференциални акции, различни от посочените в буква a), до 50 % от действителната граница на платежоспособност или изискуемата граница на платежоспособност, която от двете е по-ниска, за общата стойност на тези ценни книжа и подчинения заемен капитал, посочен в буква a), при условие че изпълняват следното:
i)
те не могат да бъдат изплащани по инициатива на приносителя им или без предварителното съгласие на компетентния орган;
ii)
договорът за емисията разрешава на презастрахователното предприятие да отсрочи плащането на лихвата по заема;
iii)
претенциите на заемополучателя към презастрахователното предприятие се уреждат след тези на всички други кредитори;
iv)
документите, които уреждат емисията на ценните книжа, предвиждат, че загубите ще бъдат компенсирани с дълг и неизплатени лихви, като в същото време правят възможно за презастрахователното предприятие да продължи дейността си;
v)
само изцяло изплатените суми могат да бъдат вземани предвид.
4. По искане на презастрахователното предприятие, в което се съдържат доказателства и което е отправено пред компетентната власт на държавата-членка по произход и със съгласието на тази власт действителната граница на платежоспособност може да се състои и от:
a)
една втора от неизплатения дялов капитал или първоначален капитал, щом като изплатената част достигне 25 % на този дялов капитал или първоначален капитал, до 50 % от действителната граница на платежоспособност или изискуемата граница на платежоспособност, която от двете е по-ниска;
б)
допълнителните плащания на вноски, които обединенията на взаимна основа или на принципа на взаимността, извършващи дейност по общо застраховане с променливи вноски, могат да поискат от техните членове в рамките на финансовата година, до една втора от разликата между максималните вноски и действително неизплатените вноски; тези претенции не трябва да покриват повече от 50 % от по-ниския размер между действителната граница на платежоспособност и изискуемата граница на платежоспособност. Националните компетентни власти изготвят указания, с които се установяват условията, при които могат да бъдат приемани допълнителни вноски;
в)
всички скрити нетни резерви, които произтичат от оценката на активите, доколкото тези скрити нетни резерви не са от извънреден характер.
5. В допълнение, по отношение на презастрахователните дейности по животозастраховане, действителната граница на платежоспособност може да се състои и от следното, по искане на презастрахователното предприятие, в което се съдържат доказателства и което е отправено пред компетентната власт на държавата-членка по произход и със съгласието на тази компетентна власт:
a)
до 31 декември 2009 г., сума в размер на 50 % от бъдещата печалба на предприятието, но която не надвишава 25 % от действителната граница на платежоспособност или изискуемата граница на платежоспособност, която от двете е по-ниска; сумата на бъдещата печалба се получава чрез умножаване на разчета за годишна печалба по фактор, който отговаря на средния остатъчен период за изпълнението на договорите; използваният фактор не може да бъде по-голям от шест; разчетът за годишната печалба не надвишава средноаритметичната стойност на печалбата през последните пет финансови години от дейностите, изброени в член 2, параграф 1 от Директива 2002/83/EО.
Компетентните власти могат да се съгласят да включат тази сума в действителната граница на платежоспособност, само:
i)
ако на компетентните власти е представен актюерски доклад, в който се обосновава вероятността за получаването на тази печалба в бъдеще; и
ii)
ако тази част на бъдещата печалба, получавана от скритите нетни резерви, посочени в параграф 4, буква в), все още не е взета предвид;
б)
разликата в сумата между математическата резерва на вноските, която не е цилмерирана или частично е цилмерирана, и математическата резерва на вноските, която е цилмерирана с процент, равен на добавката за аквизиционните разходи, включени в премията, когато не е възможно цилмериране, или ако е възможно, тя е под добавката за аквизационните разходи, включени в премията; тази цифра обаче не може да надвишава 3,5 % от сумата на разликите между съответните суми на капитала за извършване на дейността по презастраховане по живот и математическите резерви на вноските за всички дейности, за които е възможно цилмериране; разликата се намалява със сумата на всички аквизиционни разходи, които не са амортизирани, и които вписани като актив.
6. Изменения на параграфи 1-5 от настоящия член, които вземат предвид развитията, оправдаващи техническата корекция на допустимите за действителната граница на платежоспособност елементи, се приемат в съответствие с установената в член 55, параграф 2 процедура.
Раздел 2
Изискуема граница на платежоспособност
Член 37
Изискуема граница на платежоспособност за презастраховане по общо застраховане
1. Изискуемата граница на платежоспособност се определя на базата на годишния размер на премиите или вноските или средната тежест на претенциите за последните три финансови години.
Независимо от това, в случай на презастрахователни предприятия, които основно застраховат един или повече рискове по кредити, рискове от бури, градушки или студове, като период на позоваване за средната тежест на претенциите се вземат предвид последните седем финансови години.
2. При условията на член 40 размерът на изискуемата граница на платежоспособност е равен на по-високия от двата резултата, изложени в параграфи 3 и 4 от настоящия член.
3. Базата на премиите се изчислява при използване на по-високата от брутните осчетоводени премии или вноски, както са изчислени по-долу, и брутните получени премии или вноски.
Премиите или вноските по отношение на категории 11, 12 и 13 от буква A от приложението към Директива 73/239/EИО, се увеличават с 50 %.
Премиите или вноските по отношение на категории 11, 12 и 13 от буква A от приложението към Директива 73/239/EИО, могат да бъдат увеличавани до 50 % за специфични презастрахователни дейности или типове договори, за да се вземат предвид особеностите на тези дейности или договори, в съответствие с установената в член 55, параграф 2 от настоящата директива процедура. Премиите или вноските, към които са включени допълнителни задължения във връзка с презастрахователната дейност през последната финансова година, се агрегират.
След това от тази сума се изважда размерът на премиите или вноските, които са анулирани през последната финансова година, както и размерът на данъците и налозите, които се падат на премиите или вноските от агрегираната сума.
Така получената сума се разделя на две части, като първата част се простира до 50 000 000 EUR, а втората - до остатъка; съответно от тези части се изчисляват 18 % и 16 % и се събират.
Така получената сума се умножава по съотношението между сумата на претенциите, които остава да бъдат поети от презастрахователното предприятие след приспадане на сумите с покритие чрез ретроцесия, и брутната сума на претенциите, като се вземат последните три финансови години; това съотношение не може да бъде под 50 %. По искане на презастрахователното предприятие, в което се съдържат доказателства и което е отправено пред компетентната власт на държавата-членка по произход и със съгласието на тази власт, сумите с покритие от носители със специална цел, посочени в член 46, могат също да бъдат приспаднати като ретроцесия.
При одобрение от компетентните власти за разпределението на премиите или вноските могат да бъдат използвани статистически методи.
4. Базата на претенциите се изчислява, както следва по-долу, като по отношение на категории 11, 12 и 13 от буква A от приложението към Директива 73/239/EИО се използват претенции, резерви и покрития, увеличени с 50 %.
Претенции, резерви и покрития по отношение на категории, различни от 11, 12 и 13 от буква A от приложението към Директива 73/239/EИО, могат да бъдат увеличавани до 50 % за специфични презастрахователни дейности или типове договори, за да се вземат предвид особеностите на тези дейности или договори, в съответствие с установената в член 55, параграф 2 от настоящата директива, процедура.
Сумите на претенциите, платени в посочените в параграф 1 периоди, се агрегират без приспадане на претенциите, поети от ретроцесионери.
Към агрегираната сума се добавя размерът на резервите за предстоящи плащания, формиран в края на последната финансова година.
От тази сума се приспада размерът на покритията, направени в посочените в параграф 1 периоди.
След това от остатъчната сума се приспада размерът на резервите за предстоящи плащания, формиран в началото на втората финансова година, предхождаща последната финансова година, за която е налице годишен отчет. Ако периодът на позоваване съгласно параграф 1 е седем години, се приспада размерът на резервите за предстоящи плащания, формиран в началото на шестата финансова година, предхождаща последната финансова година, за която е налице годишен отчет.
Според периода на позоваване, определен съгласно параграф 1, една трета или една седма от така получената сума се разделя на две части, като първата част се разпростира до 35 000 000 EUR, а втората - до остатъка; съответно от тези части се изчисляват 26 % и 23 % и се събират.
Така получената сума се умножава по съотношението между размера на претенциите, които остава да бъдат поети от предприятието след приспадане на сумите с покритие чрез ретроцесия, и брутния размер на претенциите, като се вземат последните три финансови години; това съотношение не може да бъде под 50 %. По искане на презастрахователното предприятие, в което се съдържат доказателства, и което е отправено пред компетентната власт на държавата-членка по произход и със съгласието на тази власт, сумите с покритие от носители със специална цел, посочени в член 46, могат също да бъдат приспаднати като ретроцесия.
При одобрение от компетентните власти могат да бъдат използвани статистически методи за разпределението на претенциите, резервите и покритията.
5. Ако изискуемата граница на платежоспособност, изчислена съгласно параграфи 2, 3 и 4, е по-ниска от изискуемата граница на платежоспособност за предходната година, то изискуемата граница на платежоспособност е най-малкото равна на тази за предходната година, умножена по съотношението между размера на техническите резерви за предстоящи плащания в края на последната финансова година и съответния размер в началото на последната финансова година. Ретроцесията не се взема предвид при изчисляването на техническите резерви; съотношението не може да бъде по-голямо от 1.
6. Всеки от коефициентите, който се прилага към частите, посочени в параграф 3, пета алинея и в параграф 4, седма алинея, се намалява на една трета в случай на презастраховане на здравна застраховка, извършвано по подобен на животозастраховането начин, ако:
a)
изплатените премии са изчислени на базата на таблици за заболеваемост в съответствие с математическия метод, който се прилага в застраховането;
б)
е формирана резерва за напредване на възрастта;
в)
се събира допълнителна премия с цел да се формира граница на сигурност в подходящ размер;
г)
застрахователното предприятие може да анулира договора най-късно преди края на третата година на застраховката;
д)
договорът предвижда възможност за увеличаване на премиите или намаляване на плащанията, дори и по отношение на текущи договори.
Член 38
Изискуемата граница на платежоспособност за дейност по презастраховане по живот
1. Изискуемата граница на платежоспособност за дейност по презастраховане по живот се определя в съответствие с член 37.
2. Независимо от параграф 1 от настоящия член държавата-членка, където се намира главното управление може да предвиди, че за презастрахователните категории на застрахователна дейност в обхвата на член 2, параграф 1, буква a) от Директива 2002/83/EО, които са свързани с инвестиционни фондове или договори за участие в печалбата, както и за операциите, посочени в член 2, параграф 1, буква б) и член 2, параграф 2, букви б), в), г) и д) от Директива 2002/83/EО, изискуемата граница за платежоспособност се определя в съответствие с член 28 от Директива 2002/83/EО.
Член 39
Изискуема граница на платежоспособност за презастрахователно предприятие, което извършва едновременно дейност по презастраховане по общо застраховане и дейност по презастраховане по живот
1. Държавата-членка по произход изисква от всяко презастрахователно предприятие, което извършва както дейност по презастраховане по общо застраховане, така и дейност по презастраховане по живот, да има действителна граница на платежоспособност, покриваща общия размер на изискваните граници за дейността по презастраховане по общо застраховане и дейността по презастраховане по живот, определени в съответствие с членове 37 и 38.
2. Ако действителната граница на платежоспособност не достига изисквания съгласно параграф 1 от настоящия член размер, компетентните власти прилагат мерките, предвидени в членове 42 и 43.
Раздел 3
Гаранционен капитал
Член 40
Размер на гаранционния капитал
1. Гаранционният капитал представлява една трета от изискуемата граница на платежоспособност, определена в членове 37, 38 и 39. Този капитал се формира от елементите, изброени в член 36, параграфи 1, 2 и 3, както и със съгласието на компетентната власт на държавата-членка, където се намира главното управление, от елементите в член 36, параграф 4, буква в).
2. Гаранционният капитал не може да бъде под 3 000 000 EUR.
По отношение на каптивни презастрахователни предприятия всяка държава-членка може да изисква минималният гаранционен капитал да е над 1 000 000 EUR.
Член 41
Преглед на размера на гаранционния капитал
1. Считано от 10 декември 2007 г. определените в член 40, параграф 2 размери в еуро се преразглеждат годишно, за да се вземат предвид измененията в Европейския индекс на потребителските цени, който включва всички държави-членки и се публикува от Евростат.
Тези размери се адаптират автоматично, като базовият размер в еуро се увеличава с процентното изменение в този индекс за периода между влизането в сила на настоящата директива и датата на прегледа, с закръгляване към кратно на 100 000 EUR.
Размерите не се адаптират, ако процентното изменение след последното адаптиране е под 5 %.
2. Комисията информира ежегодно Европейския парламент и Съвета за прегледа и адаптираните размери, посочени в параграф 1.
ГЛАВА 4
Презастрахователни предприятия, които се намират в затруднение или в нарушение, и отнемане на лиценз
Член 42
Презастрахователни предприятия, които се намират в затруднение
1. Ако дадено презастрахователно предприятие не изпълнява разпоредбите на член 32, компетентната власт на държавата-членка, където се намира главното управление може да му забрани да разполага със собствените си активи, след като е съобщила намерението си на компетентните власти на приемащите държави-членки.
2. За целите на възстановяването на финансовото състояние на презастрахователно предприятие, чиято граница на платежоспособност е паднала под минималния размер, изискван съгласно членове 37, 38 и 39, компетентната власт на държавата-членка, където се намира главното управление изисква да ѝ бъде представен за одобрение план за възстановяване на финансовото състояние.
При извънредни обстоятелства, ако компетентната власт счита, че финансовото състояние на презастрахователното предприятие ще се влошава още, тя може да въведе ограничение или забрана за презастрахователното предприятие да разполага свободно със собствените си активи. Тя информира властите на другите държави-членки, на териториите на които презастрахователното предприятие извършва дейност, за всички мерки, които е предприела, и последните вземат същите мерки, по искане на тази власт.
3. Ако границата на платежоспособност падне под размера на гаранционния капитал, дефиниран в член 40, компетентната власт на държавата-членка по произход изисква от презастрахователното предприятие да ѝ представи за одобрение краткосрочен финансов план.
Също така компетентната власт може да въведе ограничение или забрана за презастрахователното предприятие да разполага свободно със собствените си активи. Тя информира властите на другите държави-членки и последните вземат същите мерки, по искане на тази власт.
4. Всяка държава-членка взема необходимите мерки, за да може, в съответствие с националното си законодателство, да въвежда забрана за свободното разполагане с активите, които се намират на нейната територия, по искане на държавата-членка по произход на презастрахователното предприятие, определяща активите в обхвата на тези мерки, и в предвидените в параграфи 1, 2 и 3 случаи.
Член 43
План за финансово възстановяване
1. Държавите-членки гарантират, че компетентните власти имат правомощия да изискват план за финансово възстановяване за тези презастрахователни предприятия, за които компетентните власти считат, че е застрашено изпълнението на задълженията им, произтичащи от презастрахователните договори.
2. Планът за финансово възстановяване включва, като минимум, подробности или доказателства за следващите три финансови години по отношение на:
a)
оценката на разходите за управление, и по-специално текущите общи разходи и комисионните;
б)
план, в който се излага подробна оценка на приходите и разходите по отношение на приетите и отказаните презастрахователни дейности;
в)
прогнозен баланс;
г)
оценка на финансовите ресурси, предназначени за покритие на застрахователните задължения и изискуемата граница на платежоспособност;
д)
цялостната политика, свързана с ретроцесията.
3. Когато финансовото състояние на презастрахователното предприятие се влошава, както и е застрашено изпълнението на неговите договорни задължения, държавите-членки гарантират, че компетентните власти разполагат с правомощия да задължават презастрахователните предприятия да имат по-висока граница на платежоспособност, за да се гарантира, че презастрахователното предприятие ще може да изпълнява изискванията за платежоспособност в близко бъдеще. Размерът на тази по-висока граница на платежоспособност се базира на финансовия план за възстановяване, посочен в параграф 1.
4. Държавите-членки гарантират, че компетентните власти имат правомощия да преразглеждат всички елементи на действителната граница на платежоспособност, и по-специално при значителна промяна на пазарната стойност на тези елементи, след последната финансова година.
5. Държавите-членки гарантират, че компетентните власти имат правомощия да ограничават базираното на ретроцесията редуциране на границата на платежоспособност, определено в съответствие с членове 37, 38 и 39, когато:
a)
естеството или качеството на договорите за ретроцесия се е променило значително след последната финансова година;
б)
няма или е налице минимален риск по трансфера във връзка с договорите за ретроцесия.
6. Ако компетентните власти са изискали план за финансово възстановяване на дадено презастрахователно предприятие в съответствие с параграф 1 от настоящия член, те се въздържат от издаването на сертификат в съответствие с член 18, доколкото смятат, че изпълнението на неговите задължения, произтичащи от презастрахователни договори, е застрашено по смисъла на посочения параграф.
Член 44
Отнемане на лиценз
1. Лицензът, който е издаден на презастрахователно предприятие от компетентната власт на държавата-членка по произход, може да бъде отнет от тази власт, ако предприятието:
a)
не използва лиценза в рамките на 12 месеца, изрично се откаже от него или преустанови дейността си за повече от 6 месеца, освен ако държавата-членка е предвидила разпоредба за обезсилване на лиценза в тези случаи;
б)
не изпълнява повече условията за извършване на дейност;
в)
не е могло да предприеме мерките, определени в споменатия в член 42 план за възстановяване или финансов план, в рамките на съответните срокове;
г)
не изпълнява в голяма степен задълженията си, съгласно съответните разпоредби.
В случай на отнемане или изтичане на срока на лиценза компетентните власти на държавата-членка по произход нотифицират съответно компетентните власти на другите държави-членки и предприемат подходящи мерки, които въвеждат ограничение за презастрахователното предприятие да започне други операции на техните територии по силата на правото на установяване или свободата на предоставяне на услуги.
2. Всяко решение за отнемане на лиценз е подкрепено с ясни мотиви за това и се съобщава на въпросното презастрахователно предприятие.
ДЯЛ IV
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ПРЕЗАСТРАХОВАНЕТО С ОГРАНИЧЕНО ПОЕМАНЕ НА РИСК И ОТНОСНО НОСИТЕЛИТЕ СЪС СПЕЦИАЛНА ЦЕЛ
Член 45
Презастраховане с ограничено поемане на риск
1. Държавата-членка по произход може да приема специални разпоредби за извършването на дейност по презастраховане с ограничено поемане на риск по отношение на:
-
задължителните условия, които следва да бъдат част от всички сключвани договори;
-
надеждните административни и счетоводни процедури, механизмите за адекватен вътрешен контрол и изискванията за управление на риска;
-
изискванията за счетоводната, надзорната и статистическата информация;
-
създаването на техническите резерви, за да се гарантира, че те са адекватни, надеждни и обективни;
-
инвестирането на активите, които покриват техническите резерви, за да се гарантира, че те отчитат вида на дейност, извършвана от презастрахователното предприятие, и по-специално естеството, размера и продължителността на очакваните претенции за плащания, по такъв начин, че да се гарантира достатъчност, ликвидност, сигурност, доходност и съответствие на неговите активи;
-
правилата относно действителната граница на платежоспособност, изискуемата граница на платежоспособност и минималния гаранционен капитал, които презастрахователното предприятие поддържа по отношение на дейността по презастраховане с ограничено поемане на риск.
2. В интерес на прозрачността държавите-членки изпращат незабавно на Комисията текстовете на всички разпоредби, приети съгласно техните национални законодателства за целите на параграф 1.
Член 46
Носители със специална цел
1. Когато държава-членка вземе решение за допускане създаването на нейната територия на носители със специална цел по смисъла на настоящата директива, тя изисква предварително официален лиценз за това.
2. Държавата-членка, в която е установен носител със специална цел низходящото свързано презастрахователно предприятие, определя условията, при които се извършва дейността на това предприятие. По специално държавата-членка определя правила относно:
-
обхвата на лиценза;
-
задължителните условия, които следва да бъдат част от всички сключвани договори;
-
добрата репутация и подходящите професионални качества на лицата, които управляват носителя със специална цел;
-
изисквания за квалификацията и репутацията акционерите или членовете с квалифицирано участие в носителя със специална цел;
-
надеждни административни и счетоводни процедури, адекватни механизми за вътрешен контрол и изисквания за управление на риска;
-
изискванията за счетоводната, надзорната и статистическата информация;
-
изискванията за платежоспособност на носителя със специална цел.
3. В интерес на прозрачността държавите-членки изпращат незабавно на Комисията текста на всички разпоредби, приети в техните национални законодателства за целите на параграф 2.
ДЯЛ V
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ПРАВОТО НА УСТАНОВЯВАНЕ И СВОБОДАТА НА ПРЕДОСТАВЯНЕ НА УСЛУГИ
Член 47
Презастрахователни предприятия, които не изпълняват законовите разпоредби
1. Ако компетентните власти на приемащата държава-членка установят, че дадено презастрахователно предприятие с клон или което извършва дейност по силата на свободата на предоставяне на услуги на нейната територия не изпълнява приложимите в тази държава законови разпоредби, те изискват от презастрахователното предприятие да отстрани тези нередности. Същевременно тези власти предават констатациите на компетентната власт на държавата-членка по произход.
Ако въпреки мерките, които са взети от страна на компетентната власт на държавата-членка по произход или поради това, че някои от мерките са се оказали неподходящи, презастрахователното предприятие продължава да нарушава законовите разпоредби, приложими за него в приемащата държава-членка, последната може, след като информира компетентната власт на държавата-членка по произход, да предприеме подходящи мерки за предотвратяване или санкциониране на по-нататъшни нарушения, включително доколкото е строго необходимо, за предотвратяване сключването на нови презастрахователни договори от това презастрахователно предприятие на нейната територия. Държавите-членки гарантират, че в рамките на техните територии е възможно връчването на правните документи, необходими за тези мерки, на презастрахователните предприятия.
2. Всяка мярка, приета съгласно параграф 1, която включва санкции или ограничения за извършване на презастрахователна дейност, се аргументира надлежно и се съобщава на съответното презастрахователно предприятие.
Член 48
Ликвидация
В случаите на ликвидация на презастрахователното предприятие, задълженията, които произтичат от сключените договори чрез клон или по силата на свободата на предоставяне на услуги, се изпълняват по същия начин, както тези, които произтичат от другите презастрахователни договори на това предприятие.
ДЯЛ VI
ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНИ ПРЕДПРИЯТИЯ, ЧИИТО ГЛАВНИ УПРАВЛЕНИЯ СА ИЗВЪН ОБЩНОСТТА И КОИТО ИЗВЪРШВАТ ПРЕЗАСТРАХОВАТЕЛНА ДЕЙНОСТ В ОБЩНОСТТА
Член 49
Принцип и условия за извършване на презастрахователна дейност
По отношение на презастрахователни предприятия с главно управление извън Общността, които започват или извършват презастрахователна дейност на територията на държавите-членки, последните не могат да прилагат разпоредби, които имат за резултат третиране, по-благоприятно от това, предоставено на презастрахователните предприятия с главно управление в съответната държава-членка.
Член 50
Споразумения с трети страни
1. Комисията може да представя на Съвета предложения за договаряне на споразумения с една или повече трети страни относно начините на упражняване на надзор върху:
a)
презастрахователни предприятия, чийто главни управления се намират в трета страна и извършват презастрахователна дейност в Общността,
б)
презастрахователни предприятия, чийто главни управления се намират в Общността и извършват презастрахователна дейност на територията на трета страна.
2. Посочените в параграф 1 споразумения целят по-специално да гарантират ефективния пазарен достъп за презастрахователните предприятия на територията на всяка договаряща се страна, на при условията на еквивалентност на разумното регулиране, както и да предвидят взаимно признаване на правилата и практиките за надзор върху презастраховането. Също така те имат за цел да гарантират, че:
a)
компетентните власти на държавите-членки могат да получават необходимата информация за надзора върху презастрахователни предприятия, които имат адрес на управление в Общността и извършват презастрахователна дейност на територията на съответните трети страни,
б)
компетентните власти на съответните трети страни могат да получават необходимата информация за надзора върху презастрахователни предприятия, чийто главни управления се намират на техните територии и извършват презастрахователна дейност в Общността.
3. Без да се засяга член 300, параграфи 1 и 2 от Договора, Комисията проучва резултатите от посочените в параграф 1 от настоящия член преговори, както и създалата се ситуация, с помощта на Европейския комитет по застраховане и пенсионно осигуряване.
ДЯЛ VII
ДЪЩЕРНИ ДРУЖЕСТВА НА ПРЕДПРИЯТИЯ МАЙКИ, КОИТО СЕ РЕГУЛИРАТ СЪГЛАСНО ЗАКОНОДАТЕЛСТВОТО НА ТРЕТА СТРАНА, И ПРИДОБИВАНЕ НА УЧАСТИЯ ОТ ТЕЗИ ПРЕДПРИЯТИЯ МАЙКИ
Член 51
Информация, предоставяна от държавите-членки на Комисията
Компетентните власти на държавите-членки информират Комисията и компетентните власти на другите държави-членки:
a)
за всеки лиценз на пряко или косвено дъщерно дружество, чието едно или повече предприятия майки се регулират съгласно законодателството на трета страна;
б)
когато това предприятие майка придобие участие в презастрахователно предприятие от Общността, което става негово дъщерно дружество.
Ако лицензът, посочен в буква a), е издаден на прякото или косвеното дъщерно дружество на едно или повече предприятия-майки, регулирани съгласно законодателството на трета страна, в нотификацията, която компетентните власти изпращат на Комисията, се излага структурата на групата.
Член 52
Третиране в трети страни на презастрахователни предприятия от Общността
1. Държавите-членки информират Комисията за всички принципни затруднения, които техните презастрахователни предприятия срещат при установяването и извършването на дейността си, или при осъществяване на дейността си в трета страна.
2. Комисията периодично изготвя доклад, с който се проучва третирането на презастрахователни предприятия от Общността в трети страни, съгласно условията на параграф 3, по отношение на установяването на презастрахователни предприятия от Общността в трети страни, придобиването на участия в презастрахователни предприятия от трети страни, осъществяването на презастрахователна дейност от тези установени предприятия и презграничното предоставяне на презастрахователни услуги от Общността към трети страни. Комисията представя тези доклади на Съвета, заедно с подходящи предложения или препоръки.
3. В случаите, когато Комисията установи, на базата на посочените в параграф 2 доклади или друга информация, че трета страна не предоставя на презастрахователни предприятия от Общността ефективен пазарен достъп, тя може да представи на Съвета препоръки за получаване на подходящ мандат за водене на преговори, с цел постигане на по-добър пазарен достъп за презастрахователните предприятия от Общността.
4. Предприетите съгласно настоящия член мерки са съвместими със задълженията на Общността по международни споразумения, и по-специално в рамките на Световната търговска организация.
ДЯЛ VIII
ДРУГИ РАЗПОРЕДБИ
Член 53
Право на обжалване
Държавите-членки гарантират, че решенията, които са взети по отношение на презастрахователно предприятие по силата на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които прилагат настоящата директива, са предмет на обжалване.
Член 54
Сътрудничество между държавите-членки и Комисията
1. Държавите-членки си сътрудничат с цел улесняването на надзора върху презастраховането в рамките на Общността и прилагането на настоящата директива.
2. Комисията и компетентните власти на държавите-членки си сътрудничат тясно с цел улесняването на надзора върху презастраховането в рамките на Общността и за проучването на всякакви трудности, които могат да възникнат при прилагането на настоящата директива.
Член 55
Процедура на комитета
1. Комисията се подпомага от Европейския комитет по застраховане и пенсионно осигуряване.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/EО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от същото решение.
Установеният в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/EО период се определя на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 56
Мерки за прилагане
Приемат се следните мерки за прилагане на настоящата директива в съответствие с процедурата, посочена в член 55, параграф 2:
a)
разширяване на правните форми, предвидени в приложение I,
б)
изясняване на елементите на границата на платежоспособност, изброени в член 36, като се вземе предвид създаването на нови финансови инструменти,
в)
увеличаване с до 50 % на размерите на премиите или претенциите, които се използват за изчисляването на изискуемата граница на платежоспособност, предвидена в член 37, параграфи 3 и 4, за видовете, различни от видовете 11, 12 и 13, изброени в буква A от приложението към Директива 73/239/EИО, за специфични презастрахователни дейности или видове договори, като се вземат предвид спецификите на тези дейности или договори,
г)
промяна на минималния гаранционен капитал, предвиден в член 40, параграф 2, като се вземат предвид икономическите и финансовите развития,
д)
изясняване на дефинициите в член 2, за да се гарантира унифицираното прилагане на настоящата директива в рамките на Общността.
ДЯЛ IX
ИЗМЕНЕНИЯ НА СЪЩЕСТВУВАЩИ ДИРЕКТИВИ
Член 57
Изменения на Директива 73/239/EИО
Директива 73/239/EИО се изменя, както следва:
1.
В член 12a параграфи 1 и 2 се заменят със следното:
„1. С компетентните власти на другите заинтересовани държави-членки се провеждат консултации преди издаването на лиценз на предприятие, което извършва дейност по общо застраховане, което е:
a)
дъщерно дружество на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
б)
дъщерно дружество на предприятието-майка на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
в)
контролирано от същото лице, физическо или юридическо, което контролира застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка.
2. С компетентните власти на заинтересованата държава-членка, които отговарят за надзора върху кредитни институции или инвестиционни посредници, се провеждат консултации преди издаването на лиценз на предприятие, което извършва дейност по общо застраховане, което е:
a)
дъщерно дружество на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в рамките на Общността; или
б)
дъщерно дружество на предприятието-майка на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в рамките на Общността; или
в)
контролирано от същото лице, физическо или юридическо, което контролира кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в рамките на Общността.“
2.
В член 13, параграф 2 се добавя следната алинея:
„Държавата-членка по произход на застрахователното предприятие няма да възразява срещу презастрахователен договор, сключен от това застрахователно предприятие с презастрахователно предприятие, което има лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (24), или със застрахователно предприятие, което има лиценз в съответствие с настоящата директива или Директива 2002/83/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (25), по причини, които са пряко свързани с финансовата стабилност на презастрахователното или застрахователното предприятие.
3.
В член 15 параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. Държавата-членка по произход изисква от всяко застрахователно предприятие да осигури покритие на техническите резерви и изравнителния резерв, посочени в член 15a от настоящата директива, в съответствие с активите съгласно с член 6 от Директива 88/357/EИО. По отношение на рисковете, разположени в Общността, тези активи трябва да бъдат локализирани в рамките на Общността. Държавите-членки не изискват от застрахователните предприятия да локализират активите си в която и да е конкретна държава-членка. Независимо от това, държавата-членка по произход може да допуска облекчения по отношение на правилата за локализиране на активите.
3. Държавите-членки не поддържат или не въвеждат за формирането на техническите резерви система на брутни резерви, която изисква даването в залог на активи за покритие на неспечелени премии и предстоящи плащания от страна на презастрахователя, когато последният е презастрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО или е застрахователно предприятие с лиценз в съответствие с настоящата директива или Директива 2002/83/EО.
Ако държавата-членка по произход разреши които и да е технически резерви да бъдат покрити с претенции срещу презастраховател, който не е нито презастрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО, нито застрахователно предприятие с лиценз в съответствие с настоящата директива или Директива 2002/83/EО, тя определя условията за приемането на тези претенции.“
4.
Член 16, параграф 2 се изменя, както следва:
а)
буква б) от първата алинея се заменя със следното:
„б)
резервите (законоустановени или други резерви), които не съответстват на поетите задължения, нито се класифицират като изравнителни резерви;“
б)
уводните думи и буква a) от четвъртата алинея се заменят със следното:
„действителната граница на платежоспособност се намалява също и със следните елементи:
a)
участия, които застрахователното предприятие притежава във:
-
застрахователни предприятия по смисъла на член 6 от настоящата директива, член 4 от Директива 2002/83/EО или член 1, буква б) от Директива 98/78/EО на Европейския парламент и на Съвета,
-
презастрахователни предприятия по смисъла на член 3 от Директива 2005/68/EО или презастрахователни предприятия на трети страни по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 98/78/EО,
-
застрахователни холдингови дружества по смисъла на член 1, i) от Директива 98/78/EО,
-
кредитни и финансови институции по смисъла на член 1, параграфи 1 и 5 от Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета,
-
инвестиционни посредници и финансови институции по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 93/22/EИО на Съвета и член 2, параграфи 4 и 7 от Директива 93/6/EИО на Съвета.“
5.
Член 16a се изменя, както следва:
а)
в параграф 3 седмата алинея се заменя със следното:
„Така получената сума се умножава по съотношението между размера на претенциите, които остава да бъдат поети от предприятието след приспадането на сумите, които се покриват от презастраховката, и брутния размер на претенциите, като се вземат последните три финансови години; това съотношение не може да бъде под 50 %. По искане на застрахователното предприятие, което е подкрепено с доказателства и е, отправено до компетентната власт на държавата-членка по произход и със съгласието на тази власт, сумите, които се покриват от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО, могат да бъдат приспаднати като презастраховка.“;
б)
в параграф 4 седмата алинея се заменя със следното:
„Така получената сума се умножава по съотношението между размера на претенциите, които остава да бъдат поети от предприятието след приспадането на сумите, които се покриват от презастраховката, и брутния размер на претенциите, като се вземат последните три финансови години; това съотношение не може да бъде под 50 %. По искане на застрахователното предприятие, което е подкрепено с доказателства и е отправено до компетентната власт на държавата-членка, където се намира главното управление, и със съгласието на тази власт, сумите, които се покриват от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО, могат да бъдат приспаднати като презастраховка.“
6.
Добавя се следният член:
„Член 17б
1. Всяка държава-членка изисква от застрахователно предприятие, чийто главно управление се намира на нейната територия, и което извършва презастрахователна дейност, да формира по отношение на цялостната си дейност минимален гаранционен капитал в съответствие с член 40 от Директива 2005/68/EО, ако е изпълнено едно от следните условия:
a)
събраните презастрахователни премии превишават 10 % от брутния му премиен приход;
б)
събраните презастрахователни премии превишават 50 000 000 EUR;
в)
техническите резерви, които произтичат от неговата дейност по активно презастраховане, превишават 10 % от общите му технически резерви.
2. Всяка държава-членка може да избере да приложи за застрахователните предприятия, посочени в параграф 1 от настоящия член, и чийто адрес на управление се намира на нейната територия, разпоредбите на член 34 от Директива 2005/68/EО по отношение на тяхната дейност по активно презастраховане, ако едно от установените в посочения параграф условия е изпълнено.
В този случай съответната държава-членка изисква, всички активи, които се използват от застрахователното предприятие за покритие на техническите резерви, отговарящи на дейността му по активно презастраховане, да бъдат отделени, както и да бъдат управлявани и разграничавани от дейността по пряко застраховане на застрахователното предприятие, без каквато и да е възможност за трансфер. В такъв случай и само доколкото е засегната тяхната дейност по активно презастраховане, застрахователните предприятия не са предмет на членове 20, 21 и 22 от Директива 92/49/EИО (26) и на приложение I към Директива 88/357/EИО.
Всяка държава-членка гарантира, че нейните компетентни власти извършват проверка на разделянето, предвидено във втората алинея.
3. Ако Комисията вземе решение съгласно член 56, буква в) от Директива 2005/68/EО да увеличи размерите, които се използват за изчисляване на изискуемата граница на платежоспособност, предвидена в член 37, параграфи 3 и 4 от настоящата директива, всяка държава-членка прилага за застрахователните предприятия, посочени в параграф 1 от настоящия член, разпоредбите на членове 35-39 от посочената директива по отношение на тяхната дейност по активно презастраховане.
7.
В член 20a параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите-членки гарантират, че компетентните власти имат правомощия да ограничат редуцирането на границата на платежоспособност, определена в съответствие с член 16a, на базата на презастраховката, ако:
a)
естеството или качеството на презастрахователните договори се е променило значително след последната финансова година;
б)
няма или е налице ограничен риск при трансфера по презастрахователните договори.“
Член 58
Изменения на Директива 92/49/EИО
Директива 92/49/EИО се изменя, както следва:
1.
В член 15 параграф 1а се заменя със следното:
„1a. Ако приобретателят на участията, посочени в параграф 1 от настоящия член, е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в друга държава-членка, или е предприятието майка на такова предприятие, или е физическо или юридическо лице, което контролира такова предприятие, както и ако в резултат на това придобиване предприятието, в което приобретателят възнамерява да има участие, би станало дъщерно дружество или предмет на контрол от страна на приобретателя, оценката на придобиването е предмет на предварителни консултации, посочени в член 12a от Директива 73/239/EИО.“
2.
В член 16 параграфи 4, 5 и 6 се заменят със следното:
„4. Компетентните власти, които получават поверителна информация съгласно параграфи 1 или 2, могат да я използват само при изпълнението на задълженията си:
-
за да проверят дали условията, които регулират започването на презастрахователна дейност, са изпълнени, както и да улеснят надзора върху тази дейност, особено по отношение на надзора върху застрахователните резерви, границите на платежоспособност, административните и счетоводните процедури, както и механизмите за вътрешен контрол,
-
за да налагат наказания,
-
в административни обжалвания срещу решения на компетентните власти, или
-
в съдебни производства, които са започнали съгласно член 53 или специални разпоредби, предвидени в настоящата директива и други директиви, приети в областта на застрахователните и презастрахователните предприятия.
5. Параграфи 1 и 4 не изключват обмен на информация в държава-членка, когато има две или повече компетентни власти в тази държава-членка, или между държавите-членки, между компетентните власти и:
-
властите, отговорни за официалния надзор върху кредитни институции и други финансови организации, както и властите, отговорни за надзора върху финансови пазари,
-
органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни и презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, и
-
лицата, отговорни за извършването на законоустановени проверки на счетоводните отчети на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и други финансови институции,
при изпълнението на техните надзорни функции и при разкриването на информация, необходима за изпълнението на техните задължения, пред органи, които администрират принудителни ликвидационни производства или гаранционни механизми. Информацията, получена от тези власти, органи и лица, е предмет на задължението за професионална тайна, определено в параграф 1.
6. Независимо от параграфи от 1 до 4 държавите-членки могат да разрешават обмен на информация между компетентните власти и:
-
властите, отговорни за надзора върху органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни или презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, или
-
властите, отговорни за надзора върху лицата, натоварени с извършването на законоустановени проверки на счетоводните отчети на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия, кредитни институции, инвестиционни посредници и други финансови институции, или
-
независими актюери на застрахователни предприятия или презастрахователни предприятия, които извършват законоустановен надзор върху тези предприятия, и органите, отговорни за надзора върху тези актюери.
Държавите-членки, които се възползват от предвидената в първата алинея възможност, изискват да бъдат спазени поне следните условия:
-
тази информация е за целите на извършването на законоустановения надзор, посочен в първата алинея;
-
информацията, получена в този контекст, е предмет на определените в параграф 1 условия за спазване на професионална тайна;
-
когато информацията е с произход от друга държава-членка, тя не може да бъде разкривана без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили, и когато е уместно, се разкрива единствено за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки наименованията на властите, лицата и органите, които могат да получават информация съгласно настоящия параграф.“
3.
Член 21, параграф 1 се изменя, както следва:
а)
уводните думи се заменят със следното:
„1. Държавата-членка по произход може да не разреши на застрахователните предприятия да осигуряват покритие на техническите и изравнителните си резерви с активи, различни от тези в следните категории:“;
б)
буква е) от буква Б се заменя със следното:
„е)
задължения на презастрахователи, включително дялове на презастрахователи в техническите резерви, както и от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (27).
в)
третата алинея от буква В се заменя със следното:
„Включването на който и да е актив или категория активи, изброени в първата алинея, не означава, че тези активи следва автоматично да бъдат приети като покритие на техническите резерви. Държавата-членка по произход установява по-подробни правила, които определят условията за използване на допустими активи.“
4.
В член 22, параграф 1 уводните думи се заменят със следното:
„1. По отношение на активите, които покриват техническите резерви и изравнителните резерви, държавата-членка по произход изисква от всяко застрахователно предприятие да не инвестира над:“.
Член 59
Изменения на Директива 98/78/EО
Директива 98/78/EО се изменя, както следва:
1.
Заглавието се заменя със следното:
„Директива 98/78/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. относно допълнителния надзор върху застрахователни и презастрахователни предприятия, които са част от застрахователна или презастрахователна група“.
2.
Член 1 се изменя, както следва:
а)
букви в), и), й) и к) се заменят със следното:
„в)
„презастрахователно предприятие“ означава предприятие, което е получило официален лиценз в съответствие с член 3 от Директива 2005/68/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (28);
„и)
„застрахователно холдингово дружество“ означава предприятие майка, чиято основна дейност е придобиване и притежаване на участия в дъщерни дружества, когато тези дъщерни дружества са изключително или основно застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия или застрахователни предприятия от трети страни, като поне едно от тези дъщерни дружества е застрахователно или презастрахователно предприятие, което не е финансов холдинг със смесена дейност по смисъла на Директива 2002/87/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор върху кредитни институции, застрахователни предприятия и инвестиционни посредници във финансов конгломерат (29);
й)
„застрахователно холдингово дружество със смесена дейност“ означава предприятие майка, различно от застрахователно предприятие, застрахователно предприятие от трети страни, презастрахователно предприятие, презастрахователно предприятие от трети страни, застрахователно холдингово дружество или финансов холдинг със смесена дейност по смисъла на Директива 2002/87/EО, което включва поне едно застрахователно или презастрахователно предприятие сред неговите дъщерни дружества;
к)
„компетентни власти“ означава националните органи, които имат правомощия по силата на законов или подзаконов акт да извършват надзор върху застрахователни или презастрахователни предприятия
б)
добавя се следната буква:
„л)
„презастрахователно предприятие от трети страни“ означава предприятие, което би изисквало лиценз в съответствие с член 3 от Директива 2005/68/EО, чието главно управление в рамките на Общността;“.
3.
Членове 2, 3 и 4 се заменят със следното:
„Член 2
Случаи на прилагане на допълнителен надзор върху застрахователни и презастрахователни предприятия
1. В допълнение към разпоредбите на Директива 73/239/EИО, Директива 2002/83/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането (30) и Директива 2005/68/EО, които установяват правилата за надзора върху застрахователни и презастрахователни предприятия, държавите-членки предвиждат надзор върху всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, което е предприятие, участващо в поне едно застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, застрахователно предприятие на трети страни или презастрахователно предприятие на трети страни, да бъде извършван по начина, описан в членове 5, 6, 8 и 9 от настоящата директива.
2. Всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, предприятието-майка на което е застрахователно холдингово дружество, застрахователно предприятие на трети страни или презастрахователно предприятие на трети страни, е предмет на допълнителен надзор по начина, описан в член 5, параграф 2 и членове 6, 8 и 10.
3. Всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, предприятието майка на което е застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, е предмет на допълнителен надзор по начина, описан в член 5, параграф 2, и членове 6 и 8.
Член 3
Обхват на допълнителния надзор
1. Упражняването на допълнителен надзор в съответствие с член 2 не изисква по никакъв начин от компетентните власти да имат надзорна роля по отношение на конкретното застрахователно предприятие от трети страни, презастрахователно предприятие от трети страни, застрахователно холдингово дружество или застрахователно холдингово дружество със смесена дейност.
2. Допълнителният надзор обхваща следните предприятия, посочени в членове 5, 6, 8, 9 и 10:
-
свързани предприятия на застрахователното или презастрахователното предприятие,
-
участващи предприятия в застрахователното или презастрахователното предприятие,
-
свързани предприятия на участващо предприятие в застрахователното или презастрахователното предприятие.
3. Държавите-членки могат да вземат решение да не включват в посочения в член 2 допълнителен надзор предприятията, чието седалище според устройствения акт се намира в трети страни, когато са налице правни пречки за трансфера на необходимата информация, без да се засягат разпоредбите на приложение I, точка 2.5, както и на приложение II, точка 4.
Освен това компетентните власти, които отговарят за упражняването на допълнителен надзор, могат в случаите, изброени по-долу, да вземат решение по отношение на всеки конкретен случай да не включват дадено предприятие в посочения в член 2 допълнителен надзор:
-
ако предприятието, което следва да бъде включено, е от незначителен интерес по отношение на целите на допълнителния надзор върху застрахователни или презастрахователни предприятия;
-
ако включването на финансовото състояние на предприятието би било неуместно или подвеждащо по отношение на целите на допълнителния надзор върху застрахователни или презастрахователни предприятия.
Член 4
Компетентни власти за упражняването на допълнителен надзор
1. Допълнителният надзор се упражнява от компетентните власти на държавата-членка, в която застрахователното или презастрахователното предприятие е получило официална лиценз съгласно член 6 от Директива 73/239/EИО или член 4 от Директива 2002/83/EО, или член 3 от Директива 2005/68/EО.
2. Когато застрахователните или презастрахователните предприятия с лиценз в две или повече държави-членки имат за предприятие майка едно и също застрахователно холдингово дружество, застрахователно предприятие от трети страни, презастрахователно предприятие от трети страни или застрахователно холдингово дружество със смесена дейност, компетентните власти на заинтересованите държави-членки могат да се договарят по отношение на това коя от тях ще отговаря за упражняването на допълнителен надзор.
3. Ако държава-членка има повече от една компетентна власт за разумен надзор върху застрахователни и презастрахователни предприятия, то държавата-членка взема необходимите мерки за осигуряване на координацията между тези власти.
4.
В член 5 параграф 1 се заменя със следното:
„1. Държавите-членки предвиждат, че компетентните власти следва да изискват от всяко застрахователно или презастрахователно предприятие, което е предмет на допълнителен надзор, да има адекватни механизми за вътрешен контрол за изготвянето на всички данни и информация, релевантни на целите на този допълнителен надзор.“
5.
Членове 6, 7 и 8 се заменят със следното:
„Член 6
Достъп до информация
1. Държавите-членки предвиждат, че техните компетентни власти, отговарящи за упражняването на допълнителен надзор, следва да имат достъп до всяка информация, която би била релевантна за целите на надзора върху застрахователно или презастрахователно предприятие, което е предмет на допълнителен надзор. Компетентните власти могат да се обръщат директно към съответните предприятия, посочени в член 3, параграф 2, за да получават необходимата информация, само ако тази информация е била поискана от застрахователното или презастрахователното предприятие и не е била предоставена от него.
2. Държавите-членки предвиждат, че техните компетентни власти могат да извършват на тяхната територия, самостоятелно или чрез посредничеството на лица, които назначават за тази цел, проверка на място на упоменатата в параграф 1 информация при:
-
застрахователното предприятие, предмет на допълнителен надзор,
-
презастрахователното предприятие, предмет на допълнителен надзор,
-
дъщерни дружества на това застрахователно предприятие,
-
дъщерни дружества на това презастрахователно предприятие,
-
предприятие майка на това застрахователно предприятие,
-
предприятие майка на това презастрахователно предприятие,
-
дъщерни дружества на предприятието майка на това застрахователно предприятие,
-
дъщерни дружества на предприятието майка на това презастрахователно предприятие.
3. Ако при прилагането на настоящия член и в специфични случаи, компетентните власти на държава-членка желаят да проверят важна информация относно предприятие, което се намира в друга държава-членка, и което е свързано застрахователно предприятие, дъщерно дружество, предприятие майка или дъщерно дружество на предприятие майка на застрахователното или презастрахователното предприятие, предмет на допълнителен надзор, те трябва да поискат от компетентните власти на другата държава-членка да извършат проверката. Властите, които получават искането, следва да се произнесат по него в рамките на правомощията си, като извършат проверката самостоятелно, като разрешат извършването ѝ от властите, които са я поискали, или като разрешат на одитор или експерт да я извърши.
Ако пожелае това, отправилата искането компетентна власт може да участва в проверката, когато не я извършва самостоятелно.
Член 7
Сътрудничество между компетентните власти
1. Когато застрахователни или презастрахователни предприятия, установени в различни държави-членки, са пряко или косвено свързани или имат общо участващо предприятие, компетентните власти на всяка държава-членка си представят при поискване всяка информация, която може да позволи или улесни упражняването на надзора съгласно настоящата директива, както и представят по тяхна инициатива всяка информация, която считат за съществена по отношение на другите компетентни власти.
2. Когато застрахователно или презастрахователно предприятие и кредитна институция съгласно дефиницията, дадена в Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитни институции (31), или инвестиционен посредник съгласно дефиницията, дадена в Директива 93/22/EИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (32), или и двете, са пряко или косвено свързани или имат общо участващо предприятие, компетентните власти и властите, които отговарят публично за надзора върху тези други предприятия, си сътрудничат тясно. Без да се засягат съответните им отговорности, тези власти си предоставят взаимно всяка информация, която би улеснила тяхната задача, и по-специално в рамките на настоящата директива.
3. Получената съгласно настоящата директива информация, и по-специално всеки обмен на информация между компетентните власти, предвиден в настоящата директива, е предмет на задължението за професионална тайна, дефинирано в член 16 от Директива 92/49/EИО на Съвета от 18 юни 1992 г. за съгласуването на законовите, подзаконови и административни разпоредби, свързани с прякото застраховане, различно от животозастраховането (Трета директива за застраховането, различно от животозастраховане) (33), както и в член 16 от Директива 2002/83/EО и членове 24-30 от Директива 2005/68/EО.
Член 8
Вътрешногрупови сделки
1. Държавите-членки предвиждат, че компетентните власти упражняват общ надзор върху сделките между:
a)
застрахователно или презастрахователно предприятие и:
i)
свързано предприятие със застрахователното или презастрахователното предприятие;
ii)
участващо предприятие в застрахователното или презастрахователното предприятие;
iii)
свързано предприятие с участващо предприятие в застрахователното или презастрахователното предприятие;
б)
застрахователно или презастрахователно предприятие и физическо лице, което има участие в:
i)
застрахователното предприятие, презастрахователното предприятие или някое от свързаните с него предприятия;
ii)
участващо предприятие в застрахователното предприятие или в презастрахователното предприятие;
iii)
свързано предприятие с участващо предприятие в застрахователното предприятие или в презастрахователното предприятие.
Тези сделки засягат по-специално:
-
заеми,
-
гаранции и задбалансови операции,
-
елементи, които са допустими за границата на платежоспособност,
-
инвестиции,
-
презастрахователни и операции по ретроцесия,
-
споразумения за разпределение на разходите.
2. Държавите-членки изискват от застрахователните и презастрахователните предприятия да разполагат с адекватни процедури за управление на риска и механизми за вътрешен контрол, включително надеждни процедури за отчитане и счетоводни процедури, с оглед да идентифицират, измерват, наблюдават и контролират по подходящ начин предвидените в параграф 1 сделки. Също така, държавите-членки изискват, поне веднъж годишно застрахователните и презастрахователните предприятия да се отчитат пред компетентните власти по отношение на значимите транзакции. Тези процедури и механизми са предмет на проверка от страна на компетентните власти.
Ако въз основа на тази информация се установи, че платежоспособността на застрахователното или презастрахователното предприятие е или може да бъде застрашена, компетентната власт взема подходящи мерки на ниво застрахователно или презастрахователно предприятие.
6.
В член 9, параграф 3 се заменя със следното:
„3. Ако посоченото в параграф 1 изчисление покаже, че коригираната платежоспособност е отрицателна, компетентните власти вземат подходящи мерки на ниво въпросното застрахователно или презастрахователно предприятие.“
7.
Член 10 се изменя, както следва:
а)
заглавието се заменя със следното:
„Застрахователни холдингови дружества, застрахователни предприятия от трети страни и презастрахователни предприятия от трети страни“;
б)
параграфи 2 и 3 се заменят със следното:
„2. В случая, посочен в член 2, параграф 2, изчислението включва всички свързани предприятия със застрахователното холдингово дружество, застрахователното предприятие от трети страни или презастрахователното предприятие от трети страни, по предвидения в приложение II начин.
3. Ако въз основа на това изчисление, компетентните власти заключат, че платежоспособността на дъщерно застрахователно или презастрахователно предприятие на застрахователното холдингово дружество, застрахователното предприятие от трети страни или презастрахователното предприятие от трети страни е или може да бъде застрашена, те вземат подходящи мерки на ниво застрахователното или презастрахователното предприятие.“
8.
Член 10a се изменя, както следва:
а)
в параграф 1, буква б) се заменя със следното:
„б)
презастрахователни предприятия, в които участват предприятия по смисъла на член 2, и които имат главно управление в трета страна;
в)
застрахователни предприятия от трети страни или презастрахователни предприятия от трети страни, в които участват предприятия по смисъла на член 2, чието главно управление се намира в Общността.“;
б)
параграф 2 се заменя със следното:
„2. Посочените в параграф 1 споразумения целят по-специално да гарантират, едновременно:
a)
че компетентните власти на държавите-членки могат да получават необходимата информация за допълнителния надзор върху застрахователни и презастрахователни предприятия, които имат главно управление в Общността, и които имат дъщерни дружества или участия в предприятия извън Общността; и
б)
че компетентните власти на трети страни могат да получават необходимата информация за допълнителния надзор върху застрахователни и презастрахователни предприятия, които имат адрес на управление на тяхната територия, и които имат дъщерни дружества или участия в предприятия в една или повече държави-членки.“
9.
Приложения I и II към Директива 98/78/EО се заменят с приложение II към настоящата директива.
Член 60
Изменения на Директива 2002/83/EО
Директива 2002/83/EО се изменя, както следва:
1.
В член 1, параграф 1, се добавя следната буква:
„т)
„презастрахователно предприятие“ означава презастрахователно предприятие по смисъла на член 2, буква в) от Директива 2005/68/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2005 г. относно презастраховането (34)
2.
Добавя се следният член:
„Член 9a
Предварителни консултации с компетентните власти на други държави-членки
1. С компетентните власти на другите заинтересовани държави-членки се провеждат консултации преди издаването на лиценз на животозастрахователно предприятие, което е:
a)
дъщерно дружество на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
б)
дъщерно дружество на предприятието-майка на застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка; или
в)
контролирано от същото лице, независимо от това дали е физическо или юридическо лице, което контролира застрахователно или презастрахователно предприятие с лиценз в друга държава-членка.
2. С компетентния орган на заинтересованата държава-членка, който отговаря за надзора върху кредитни институции или инвестиционни посредници, се провеждат консултации преди издаването на лиценз на животозастрахователно предприятие, което е:
a)
дъщерно дружество на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността; или
б)
дъщерно дружество на предприятието-майка на кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността; или
в)
контролирано от същото лице, независимо от това дали е физическо или юридическо лице, което контролира кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в Общността.
3. Съответните компетентни власти, посочени в параграфи 1 и 2, провеждат консултации помежду си, по-специално при оценката на годността на акционерите, както и на репутацията и опита на директорите, участващи в управлението на друг стопански субект от същата група. Те обменят информация относно годността на акционерите, както и относно репутацията и опита на директорите, която е релевантна за другите заинтересовани, от издаването на лиценз, компетентни власти, както и за текущата оценка на съответствието с оперативните условия.“
3.
В член 10, параграф 2, се добавя следната алинея:
„Държавата-членка по произход на застрахователното предприятие не може да възрази срещу презастрахователен договор, сключен от застрахователното предприятие с презастрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО, или от застрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 73/239/EИО или с настоящата директива, по причини, които са пряко свързани с финансовата стабилност на презастрахователното или застрахователното предприятие.“
4.
В член 15 се добавя следният параграф:
„1a. Ако приобретателя на участията, посочени в параграф 1 от настоящия член, е застрахователно предприятие, презастрахователно предприятие, кредитна институция или инвестиционен посредник с лиценз в друга държава-членка, или е предприятието-майка на това предприятие, или е физическо или юридическо лице, което контролира това предприятие, и ако в резултат на това придобиване, предприятието, в което приобретателят възнамерява да има участие, би станало негово дъщерно дружество или контролирано от приобретателя предприятие, оценката на придобиването трябва да е предмет на предварителните консултации, посочени в член 9a.“
5.
Член 16 се изменя, както следва:
а)
параграфи 4, 5 и 6 се заменят със следното:
„4. Компетентните власти, които получават поверителна информация по силата на параграфи 1 и 2, могат да я използват само при изпълнението на задълженията си,:
-
за да проверят изпълнението на условията, регулиращи започването на застрахователна дейност, както и да обезпечат наблюдението на извършването на тази дейност, особено по отношение на техническите резерви, границите на платежоспособност, административните и счетоводните процедури и механизмите за вътрешен контрол, или
-
за да налагат наказания,
-
при административни обжалвания срещу решения на компетентния орган, или
-
в съдебни производства, открити по силата на член 67 или съгласно специалните разпоредби, предвидени в настоящата директива и други директиви, приети в областта на застрахователните и презастрахователните предприятия.
5. Параграфи 1 и 4 не засягат обмена на информация в рамките на една държава-членка, където са на лице две или повече компетентни власти или между държавите-членки, между компетентните власти и:
-
властите, отговорни за официалния надзор върху кредитни институции и други финансови организации, както и властите, отговорни за надзора на финансовите пазари,
-
органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, и
-
лицата, отговорни за извършването на законоустановен одит на счетоводните сметки на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия и други финансови институции,
при изпълнението на техните надзорни функции и при разкриването на информация пред органи, които администрират принудителни ликвидационни производства или гаранционни фондове, необходима им за изпълнението на техните задължения. Информацията, получена от тези власти, органи и лица, е предмет на задължението за спазване на професионална тайна, определено в параграф 1.
6. Независимо от параграфи 1-4, държавите-членки могат да разрешават обмен на информация между компетентните власти и:
-
властите, отговорни за надзора върху органите, участващи в ликвидацията и несъстоятелността на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия, както и в други подобни процедури, или
-
властите, отговорни за надзора върху лицата, натоварени с извършването на законоустановен одит на счетоводните сметки на застрахователни предприятия, презастрахователни предприятия, кредитни институции, инвестиционни посредници и други финансови институции, или
-
независими актюери на застрахователни предприятия и презастрахователни предприятия, които извършват законоустановен надзор върху тези предприятия, и органите, отговорни за надзора върху тези актюери.
Държавите-членки, които се възползват от предвидената в първата алинея възможност, изискват да бъдат спазени поне следните условия:
-
тази информация е за целите на извършването на законоустановения надзор, упоменат в първата алинея;
-
информацията, получена в този контекст, е предмет на определените в параграф 1 условия за спазване на професионална тайна;
-
когато информацията е с произход от друга държава-членка, тя не може да бъде разкривана без изричното съгласие на компетентните власти, които са я разкрили, и когато е уместно, се разкрива единствено за целите, за които тези власти са дали съгласието си.
Държавите-членки съобщават на Комисията и на другите държави-членки наименованията на властите, лицата и органите, които могат да получават информация съгласно настоящия параграф.“;
б)
параграф 8 се заменя със следното:
„8. Параграфи 1-7 не препятстват компетентния орган да предоставя:
-
на централни банки и други органи с подобна функция в качеството им на парични органи,
-
когато е уместно, на други публични власти, отговорни за надзора на платежните системи,
информация, която е предназначена за изпълнението на техните задачи, както и не препятстват тези власти или органи да предават на компетентните власти такава информация, от каквато те могат да се нуждаят за целите на параграф 4. Информацията, получена в този контекст, е предмет на условията за спазване на професионална тайна, определени в настоящия член.“
6.
В член 20, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите-членки не поддържат или не въвеждат система на брутни резерви, която изисква даването в залог на активи за покритие на неспечелени премии и предстоящи плащания, ако презастрахователят е презастрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО или е застрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 73/239/EИО или настоящата директива.
Ако държавата-членка по произход позволява които и да е технически резерви да бъдат покривани с вземания от презастраховател, който не е презастрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 2005/68/EО, нито е застрахователно предприятие с лиценз в съответствие с Директива 73/239/EИО или настоящата директива, тя определя условията за признаване на тези вземания.“
7.
Член 23 се изменя, както следва:
а)
в параграф 1 от буква Б, буква е) се заменя със следното:
„е)
задължения на презастрахователи, включително дялове на презастрахователи в техническите резерви, както и от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО;“
б)
в параграф 3, първата алинея се заменя със следното:
„3. Включването на който и да е актив или категория активи, изброени в параграф 1, не означава, че тези активи следва автоматично да бъдат приети като покритие на техническите резерви. Държавата-членка по произход установява по-подробни правила, които определят условията за използване на допустими активи.“
8.
В член 27, параграф 2, се добавят следните алинеи:
„Действителната граница на платежоспособност се намалява допълнително със следните съставни елементи:
a)
участия, които застрахователното предприятие има в:
-
застрахователни предприятия по смисъла на член 4 от настоящата директива, член 6 от Директива 73/239/EИО или член 1, буква б) от Директива 98/78/EО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 г. за допълнителния надзор върху застрахователни предприятия, които са част от застрахователна група (35),
-
презастрахователни предприятия по смисъла на член 3 от Директива 2005/68/EО или презастрахователни предприятия от трети страни по смисъла на член 1, буква л) от Директива 98/78/EО,
-
застрахователни холдингови дружества по смисъла на член 1, (i) от Директива 98/78/EО,
-
кредитни и финансови институции по смисъла на член 1, параграфи 1 и 5 от Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 г. относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитни институции (36),
-
инвестиционни посредници и финансови институции по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 93/22/EИО на Съвета от 10 май 1993 г. относно инвестиционните услуги в областта на ценните книжа (37), както и по смисъла на член 2, параграфи 4 и 7 от Директива 93/6/EИО на Съвета от 15 март 1993 г. за капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (38);
б)
всеки един от следните елементи, които застрахователното предприятие притежава по отношение на дефинираните в буква a) предприятия, в които има участие:
-
инструменти, посочени в параграф 3,
-
инструменти, посочени в член 16, параграф 3 от Директива 73/239/EИО,
-
подчинени претенции и инструменти, посочени в член 35 и член 36, параграф 3 от Директива 2000/12/EО.
Когато акциите в друга кредитна институция, инвестиционен посредник, финансова институция, застрахователно или презастрахователно предприятие или застрахователно холдингово дружество се притежават временно за целите на дейност по финансово подпомагане, предназначена да реорганизира и оздрави това образувание, компетентната власт може да не прилага разпоредбите за редуцирането, посочени в букви a) и б) от третата алинея.
Като алтернатива на редуцирането с елементите, посочени в букви a) и б) от третата алинея, които застрахователното предприятие притежава в кредитни институции, инвестиционни посредници и финансови институции, държавите-членки могат да позволят техните застрахователни предприятия да прилагат, mutatis mutandis, методите 1, 2 или 3 от приложение I към Директива 2002/87/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 г. относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните предприятия, принадлежащи към един финансов конгломерат (39). Метод 1 (Счетоводно консолидиране) се прилага, само ако компетентният орган е удовлетворен от нивото на интегрираното управление и вътрешния контрол по отношение на предприятията, които биха били включени в обхвата на консолидацията. Избраният метод се прилага последователно във времето.
Държавите-членки могат да предвидят, че за изчисляването на границата на платежоспособност, както е предвидено в настоящата директива, застрахователните предприятия, които са предмет на допълнителен надзор в съответствие с Директиви 98/78/EО или 2002/87/EО, не е необходимо да редуцират елементите, посочени в букви a) и б) от третата алинея от настоящия член, които са притежавани в кредитни институции, инвестиционни посредници, финансови институции, застрахователни или презастрахователни предприятия или застрахователни холдингови дружества, включени в допълнителния надзор. За целите на редуцирането на участията, посочени в настоящия параграф, понятието „участие“ има значението, което му е придадено в член 1, буква е) от Директива 98/78/EО.
9.
Член 28, параграф 2 се изменя, както следва:
а)
буква а) се заменя от следния текст:
„a)
първи резултат:
сума, която отговаря на 4 % от математическите резерви за пряката дейност и активното презастраховане, без да се приспадат презастрахователните цесии, се умножава по съотношението, валидно за последната финансова година, между математическите резерви, нетни от презастраховане, и брутната сума на математическите резерви. Това съотношение не трябва да бъде под 85 %. По искане на застрахователното предприятие, придружено от необходимите доказателства, и което е отправено пред компетентната власт на държавата-членка, където се намира главното управление, и с изричното съгласие на този орган, сумите, които се покриват от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО, могат да бъдат приспаднати като презастраховка.“;
б)
в буква б) първата алинея се заменя със следното:
„б)
втори резултат:
за полици, при които рисковият капитал не е отрицателна величина, сума, която отговаря на 0,3 % от този капитал, записан от застрахователното предприятие, се умножава по съотношението, валидно за последната финансова година, между общия рисков капитал, поддържан като задължение на предприятието след презастрахователни цесии и ретроцесии, и общия рисков капитал, без приспадане на делът на презастрахователя; това съотношение не трябва да бъде под 50 %. По искане на застрахователното предприятие, придружено от необходимите доказателства, и което е отправено пред компетентния орган на държавата-членка по произход, и със съгласието на този орган, сумите, които се покриват от носители със специална цел, посочени в член 46 от Директива 2005/68/EО, могат да бъдат приспаднати като презастраховка.“
10.
Добавя се следният член:
„Член 28a
Граница на платежоспособност на застрахователни предприятия, които извършват презастрахователна дейност
1. Всяка държава-членка прилага за застрахователните предприятия, чието главно управление се намира на нейната територия, разпоредбите на членове 35 - 39 от Директива 2005/68/EО по отношение на тяхната дейност по активно презастраховане, когато е изпълнено едно от следните условия:
a)
събраните презастрахователни премии превишават 10 % от брутния им премиен приход;
б)
събраните презастрахователни премии превишават 50 000 000 EUR;
в)
техническите резерви, които се образуват в резултат от активна презастрахователна дейност, превишават 10 % от брутния размер на техническите им резерви.
2. Всяка държава-членка може да избере да приложи за застрахователните предприятия, посочени в параграф 1 от настоящия член, и чийто главно управление се намира на нейната територия, разпоредбите на член 34 от Директива 2005/68/EО по отношение на тяхната активна презастрахователна дейност, ако едно от установените в посочения параграф 1 условия е изпълнено.
В този случай, съответната държава-членка изисква, всички активи, които се използват от застрахователното предприятие за покритие на техническите резерви, отговарящи на активната му презастрахователна дейност, да бъдат вписвани в отделно перо, както и да бъдат управлявани и разграничавани от дейността по пряко застраховане на застрахователното предприятие, без каквато и да е възможност за трансфер. В такъв случай, и само доколкото се отнася до тяхната активна презастрахователна дейност, застрахователните предприятия не са предмет на разпоредбите на членове 20 - 26.
Всяка държава-членка гарантира, че нейните компетентни власти проверяват и удостоверяват, извършването на разграничаването, предвидено във втората алинея.“
11.
В член 37, параграф 4 се заменя със следното:
„4. Държавите-членки гарантират, че компетентните власти имат правомощия да ограничават редуцирането на границата на платежоспособност, определено в съответствие с член 28, на база презастраховане, когато:
а)
естеството или качеството на презастрахователните договори се е променило значително след последната финансова година;
б)
няма или е налице ограничено прехвърляне на риск във връзка с презастрахователните договори.“
ДЯЛ X
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 61
Право, придобито от съществуващи презастрахователни предприятия
1. За презастрахователните предприятия, които са предмет на настоящата директива, и на които е издаден лиценз или имат право да извършват презастрахователна дейност в съответствие с разпоредбите на държавите-членки, в които се намира адресът им на управление преди 10 декември 2005 г., се счита, че притежават лиценз в съответствие с член 3.
Независимо от това, те са задължени да изпълняват разпоредбите на настоящата директива относно извършването на презастрахователна дейност и изискванията, определени в член 6, букви a), в) и г), членове 7, 8 и 12, както и в членове 32-41, считано от 10 декември 2007 г.
2. Държавите-членки могат да разрешат на посочените в параграф 1 презастрахователни предприятия, които към 10 декември 2005 г. не изпълняват член 6, буква a), членове 7 и 8, както и членове 32-40, допълнителен период до 10 декември 2008 г., за да се съобразят с тези изисквания.
Член 62
Презастрахователни предприятия, които преустановяват дейността си
1. Презастрахователните предприятия, които са преустановили сключването на нови презастрахователни договори до 10 декември 2007 г. и изключително администрират съществуващия си портфейл, за да преустановят дейността си, не са предмет на настоящата директива.
2. Държавите-членки съставят списък на съответните презастрахователни предприятия и предоставят този списък на всички други държави-членки.
Член 63
Преходен период за член 57, параграф 3 и член 60, параграф 6
Държавите-членки могат да отложат прилагането на разпоредбите на член 57, параграф 3 от настоящата директива, които изменят член 15, параграф 3 от Директива 73/239/EИО, както и разпоредбата на член 60, параграф 6 от настоящата директива, до 10 декември 2008 г.
Член 64
Транспониране
1. Държавите-членки въвеждат в сила необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобразят с настоящата директива преди 10 декември 2007 г. Те незабавно съобщават на Комисията текстовете на тези мерки.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното законодателство, които приемат в областта, обхваната от настоящата директива.
Член 65
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на първия ден след датата на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 66
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Страсбург на 16 ноември 2005 година.
DIRECTIVE 2005/68/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 16 November 2005
on reinsurance and amending Council Directives 73/239/EEC, 92/49/EEC as well as Directives 98/78/EC and 2002/83/EC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Articles 47(2) and 55 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
After consulting the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty (2),
Whereas:
(1)
Council Directive 73/239/EEC of 24 July 1973 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to the taking-up and pursuit of the business of direct insurance other than life assurance (3), Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance (4) and Directive 2002/83/EC of the European Parliament and of the Council of 5 November 2002 concerning life assurance (5) have laid down the provisions relating to the taking-up and pursuit of direct insurance in the Community.
(2)
Those Directives provide for the legal framework for insurance undertakings to conduct insurance business in the internal market, from the point of view both of the right of establishment and of the freedom to provide services, in order to make it easier for insurance undertakings with head offices in the Community to cover commitments situated within the Community and to make it possible for policy holders to have recourse not only to insurers established in their own country, but also to insurers which have their head office in the Community and are established in other Member States.
(3)
The regime laid down by those Directives applies to direct insurance undertakings in respect of their entire business carried on, both direct insurance activities as well as reinsurance activities by way of acceptances; however reinsurance activities conducted by specialised reinsurance undertakings are neither subject to that regime nor any other regime provided for by Community law.
(4)
Reinsurance is a major financial activity as it allows direct insurance undertakings, by facilitating a wider distribution of risks at worldwide level, to have a higher underwriting capacity to engage in insurance business and provide insurance cover and also to reduce their capital costs; furthermore, reinsurance plays a fundamental role in financial stability, since it is an essential element in ensuring the financial soundness and the stability of direct insurance markets as well as the financial system as a whole, because it involves major financial intermediaries and institutional investors.
(5)
Council Directive 64/225/EEC of 25 February 1964 on the abolition of restrictions on freedom of establishment and freedom to provide services in respect of reinsurance and retrocession (6) has removed the restrictions on the right of establishment and the freedom to provide services related to the nationality or residence of the provider of reinsurance. It has not however removed restrictions caused by divergences between national provisions as regards prudential regulation of reinsurance. This situation has resulted in significant differences in the level of supervision of reinsurance undertakings in the Community, which create barriers to the pursuit of reinsurance business, such as the obligation for the reinsurance undertaking to pledge assets in order to cover its part of the technical provisions of the direct insurance undertaking, as well as the compliance by reinsurance undertakings with different supervisory rules in the various Member States in which they conduct business or an indirect supervision of the various aspects of a reinsurance undertaking by the competent authorities of direct insurance undertakings.
(6)
The Action Plan for Financial Services has identified reinsurance as a sector which requires action at Community level in order to complete the internal market for financial services. Moreover, major financial fora, such as the International Monetary Fund and the International Association of Insurance Supervisors (IAIS) have highlighted the lack of harmonised reinsurance supervision rules at Community level as an important gap in the financial services regulatory framework that should be filled.
(7)
This Directive aims at establishing a prudential regulatory framework for reinsurance activities in the Community. It forms part of the body of Community legislation in the field of insurance aimed at establishing the Internal Market in the insurance sector.
(8)
This Directive is consistent with major international work carried out on reinsurance prudential rules, in particular the IAIS.
(9)
This Directive follows the approach of Community legislation adopted in respect of direct insurance by carrying out the harmonisation which is essential, necessary and sufficient to ensure the mutual recognition of authorisations and prudential control systems, thereby making it possible to grant a single authorisation valid throughout the Community and apply the principle of supervision by the home Member State.
(10)
As a result, the taking up and the pursuit of the business of reinsurance are subject to the grant of a single official authorisation issued by the competent authorities of the Member State in which a reinsurance undertaking has its head office. Such authorisation enables an undertaking to carry on business throughout the Community, under the right of establishment or the freedom to provide services. The Member State of the branch or of the provision of services may not require a reinsurance undertaking which wishes to carry on reinsurance business in its territory and which has already been authorised in its home Member State to seek fresh authorisation. Furthermore a reinsurance undertaking which has already been authorised in its home Member State should not be subject to additional supervision or checks related to its financial soundness performed by the competent authorities of an insurance undertaking which is reinsured by that reinsurance undertaking. In addition, Member States should not be allowed to require a reinsurance undertaking authorised in the Community to pledge assets in order to cover its part of the cedant's technical provisions. The conditions for the granting or withdrawal of such authorisation should be defined. The competent authorities should not authorise or continue the authorisation of a reinsurance undertaking which does not fulfil the conditions laid down in this Directive.
(11)
This Directive should apply to reinsurance undertakings which conduct exclusively reinsurance business and do not engage in direct insurance business; it should also apply to the so-called ‘captive’ reinsurance undertakings created or owned by either a financial undertaking other than an insurance or reinsurance undertaking or a group of insurance or reinsurance undertakings to which Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance undertakings in an insurance group (7) applies, or by one or several non-financial undertakings, the purpose of which is to provide reinsurance cover exclusively for the risks of the undertakings to which they belong. When in this Directive reference is made to reinsurance undertakings, it should include captive reinsurance undertakings, except where special provision is made for captive reinsurance undertakings. Captive reinsurance undertakings do not cover risks deriving from the external direct insurance or reinsurance business of an insurance or reinsurance undertaking belonging to the group. Furthermore, insurance or reinsurance undertakings belonging to a financial conglomerate may not own a captive undertaking.
(12)
This Directive should however not apply to insurance undertakings which are already subject to Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC; however, in order to ensure the financial soundness of insurance undertakings which also carry on reinsurance business and that the specific characteristics of those activities is duly taken into account by the capital requirements of those insurance undertakings, the provisions relating to the solvency margin of reinsurance undertakings contained in this Directive should apply to reinsurance business of those insurance undertakings, if the volume of their reinsurance activities represents a significant part of their entire business.
(13)
This Directive should not apply to the provision of reinsurance cover carried out or fully guaranteed by a Member State for reasons of substantial public interest, in the capacity of reinsurer of last resort, in particular where because of a specific situation in a market, it is not feasible to obtain adequate commercial cover; in this regard, a lack of ‘adequate commercial cover’ should mainly mean a market failure which is characterised by an evident lack of a sufficient range of insurance offers, although excessive premiums should not per se imply inadequacy of that commercial cover. Article 1(2)(d) of this Directive also applies to arrangements between insurance undertakings to which Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC apply and which aim to pool financial claims ensuing from major risks such as terrorism.
(14)
Reinsurance undertakings are to limit their objects to the business of reinsurance and related operations. This requirement may allow a reinsurance undertaking to carry on, for instance, activities, such as provision of statistical or actuarial advice, risk analysis or research for its clients. It may also include a holding company function and activities with respect to financial sector activities within the meaning of Article 2, point 8, of Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate (8). In any case, this requirement does not allow the carrying on of unrelated banking and financial activities.
(15)
This Directive should clarify the powers and means of supervision vested in the competent authorities. The competent authorities of the reinsurance undertaking's home Member State should be responsible for monitoring the financial health of reinsurance undertakings, including their state of solvency, the establishment of adequate technical provisions and equalisation reserves and the covering of those provisions and reserves by quality assets.
(16)
The competent authorities of the Member States should have at their disposal such means of supervision as are necessary to ensure the orderly pursuit of business by reinsurance undertakings throughout the Community whether carried on under the right of establishment or the freedom to provide services. In particular, they should be able to introduce appropriate safeguards or impose penalties aimed at preventing irregularities and infringements of the provisions on reinsurance supervision.
(17)
The provisions governing transfers of portfolios should be in line with the single authorisation provided for in this Directive. They should apply to the various kinds of transfers of portfolios between reinsurance undertakings, such as transfers of portfolios resulting from mergers between reinsurance undertakings or other instruments of company law or transfers of portfolios of outstanding losses in run-off to another reinsurance undertaking. Moreover, the provisions governing transfers of portfolios should include provisions specifically concerning the transfer to another reinsurance undertaking of the portfolio of contracts concluded under the right of establishment or the freedom to provide services.
(18)
Provision should be made for the exchange of information between the competent authorities and authorities or bodies which, by virtue of their function, help to strengthen the stability of the financial system. In order to preserve the confidential nature of the information forwarded, the list of addressees should remain within strict limits. It is therefore necessary to specify the conditions under which the abovementioned exchanges of information are authorised; moreover, where it is laid down that information may be disclosed only with the express agreement of the competent authorities, these may, where appropriate, make their agreement subject to compliance with strict conditions. In this regard, and with a view to ensuring the proper supervision of reinsurance undertakings by the competent authorities, this Directive should provide for rules enabling Member States to conclude agreements on exchange of information with third countries provided that the information disclosed is subject to appropriate guarantees of professional secrecy.
(19)
For the purposes of strengthening the prudential supervision of reinsurance undertakings, it should be laid down that an auditor has a duty to report promptly to the competent authorities, wherever, as provided for by this Directive, he/she becomes aware, while carrying out his/her tasks, of certain facts which are liable to have a serious effect on the financial situation or the administrative and accounting organisation of a reinsurance undertaking. Having regard to the aim in view, it is desirable for Member States to provide that such a duty should apply in all circumstances where such facts are discovered by an auditor during the performance of his/her tasks in an undertaking which has close links with a reinsurance undertaking. The duty of auditors to communicate, where appropriate, to the competent authorities certain facts and decisions concerning a reinsurance undertaking which they discover during the performance of their tasks in a non-reinsurance undertaking does not in itself change the nature of their tasks in that undertaking nor the manner in which they must perform those tasks in that undertaking.
(20)
Provision should be made to define the application of this Directive to existing reinsurance undertakings which were already authorised or entitled to conduct reinsurance business in accordance with the provisions of the Member States before the application of this Directive.
(21)
In order to allow a reinsurance undertaking to meet its commitments, the home Member State should require a reinsurance undertaking to establish adequate technical provisions. The amount of such technical provisions should be determined in accordance with Council Directive 91/674/EEC of 19 December 1991 on the annual accounts and consolidated accounts of insurance undertakings (9) and, in respect of life reinsurance activities, the home Member State should also be allowed to lay down more specific rules in accordance with Directive 2002/83/EC.
(22)
A reinsurance undertaking conducting reinsurance business in respect of credit insurance, whose credit reinsurance business amounts to more than a small proportion of its total business, should be required to set up an equalisation reserve which does not form part of the solvency margin; that reserve should be calculated according to one of the methods laid down in Directive 73/239/EEC and which are recognised as equivalent; furthermore, this Directive should allow the home Member State also to require reinsurance undertakings whose head office is situated within its territory to set up equalisation reserves for classes of risks other than credit reinsurance, following the rules laid down by that home Member State. Following the introduction of the International Financial Reporting Standards (IFRS 4), this Directive should clarify the prudential treatment of equalisation reserves established in accordance with this Directive. However, since supervision of reinsurance needs to be reassessed under the Solvency II project, this Directive does not pre-empt any future reinsurance supervision under Solvency II.
(23)
A reinsurance undertaking should have assets to cover technical provisions and equalisation reserves which should take account of the type of business that it carries out in particular the nature, amount and duration of the expected claims payments, in such a way as to secure the sufficiency, liquidity, security, quality, profitability and matching of its investments, which the undertaking should ensure are diversified and adequately spread and which gives the undertaking the possibility of responding adequately to changing economic circumstances, in particular developments in the financial markets and real estate markets or major catastrophic events.
(24)
It is necessary that, over and above technical provisions, reinsurance undertakings should possess a supplementary reserve, known as the solvency margin, represented by free assets and, with the agreement of the competent authority, by other implicit assets, which is to act as a buffer against adverse business fluctuations. This requirement is an important element of prudential supervision. Pending the revision of the existing solvency margin regime, which the Commission is carrying on under the so-called ‘Solvency II project’, in order to determine the required solvency margin of reinsurance undertakings, the rules provided for in existing legislation in the field of direct insurance should be applicable.
(25)
In the light of the similarities between life reassurance covering mortality risk and non-life reinsurance, in particular the cover of insurance risks and the duration of the life reassurance contracts, the required solvency margin for life reassurance should be determined in accordance with the provisions laid down in this Directive for the calculation of the required solvency margin for non-life reinsurance; the home Member State should however be allowed to apply the rules provided for in Directive 2002/83/EC for the establishment of the required solvency margin in respect of life reassurance activities which are linked to investment funds or participating contracts.
(26)
In order to take account of the particular nature of some types of reinsurance contracts or specific lines of business, provision should be made to make adjustments to the calculation of the required solvency margin; these adjustments should be made by the Commission, after consulting the European Insurance and Occupational Pensions Committee, set up by Commission Decision 2004/9/EC (10) in the exercise of its implementing powers conferred by the Treaty.
(27)
These measures should be adopted by the use of the regulatory procedure provided for in Article 5 of Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (11).
(28)
The list of items eligible to represent the available solvency margin laid down by this Directive should be that provided for in Directives 73/239/EEC and 2002/83/EC.
(29)
Reinsurance undertakings should also possess a guarantee fund in order to ensure that they possess adequate resources when they are set up and that in the subsequent course of business the solvency margin in no event falls below a minimum of security; however, in order to take account of the specificities of captive reinsurance undertakings, provision should be made to allow the home Member State to set the minimum guarantee fund required for captive reinsurance undertakings at a lower amount.
(30)
Certain provisions of this Directive define minimum standards. A home Member State should be able to lay down stricter rules for reinsurance undertakings authorised by its own competent authorities, in particular with respect to solvency margin requirements.
(31)
This Directive should be applicable to finite reinsurance activities; therefore, a definition of finite reinsurance for the purposes of this Directive is necessary; owing to the special nature of this line of reinsurance activity, the home Member State should be given the option of laying down specific provisions for the pursuit of finite reinsurance activities. These provisions could differ from the general regime laid down in this Directive on a number of specific points.
(32)
This Directive should provide for rules concerning those special purpose vehicles that assume risks from insurance and reinsurance undertakings. The special nature of such special purpose vehicles, which are not insurance or reinsurance undertakings, calls for the establishment of specific provisions in Member States. Furthermore, this Directive should provide that the home Member State should lay down more detailed rules in order to set the conditions under which outstanding amounts from a special purpose vehicle can be used as assets covering technical provisions by an insurance or a reinsurance undertaking. This Directive should also provide that recoverable amounts from a special purpose vehicle may be considered as amounts deductible under reinsurance or retrocession contracts within the limits set out in this Directive, subject to an application by the insurance undertaking or reinsurance undertaking to the competent authority and after agreement by that authority.
(33)
It is necessary to provide for measures in cases where the financial position of the reinsurance undertaking becomes such that it is difficult for it to meet its underwriting liabilities. In specific situations, there is also a need for the competent authorities to be empowered to intervene at a sufficiently early stage, but in the exercise of those powers, competent authorities should inform the reinsurance undertakings of the reasons motivating such supervisory action, in accordance with the principles of sound administration and due process. As long as such a situation exists, the competent authorities should be prevented from certifying that the reinsurance undertaking has a sufficient solvency margin.
(34)
It is necessary to make provision for cooperation between the competent authorities of the Member States in order to ensure that a reinsurance undertaking carrying on its activities under the right of establishment and the freedom to provide services complies with the provisions applicable to it in the host Member State.
(35)
Provision should be made for the right to apply to the courts should an authorisation be refused or withdrawn.
(36)
It is important to provide that reinsurance undertakings whose head office is situated outside the Community and which conduct reinsurance business in the Community should not be subject to provisions which result in treatment more favourable than that provided to reinsurance undertakings having their head office in a Member State.
(37)
In order to take account of the international aspects of reinsurance, provision should be made to enable the conclusion of international agreements with a third country aimed at defining the means of supervision over reinsurance entities which conduct business in the territory of each contracting party.
(38)
Provision should be made for a flexible procedure to make it possible to assess prudential equivalence with third countries on a Community basis, so as to improve liberalisation of reinsurance services in third countries, be it through establishment or cross-border provision of services. To that end, this Directive should provide for procedures for negotiating with third countries.
(39)
The Commission should be empowered to adopt implementing measures provided that these do not modify the essential elements of this Directive. These implementing measures should enable the Community to take account of the future development of reinsurance. The measures necessary for implementation of this Directive should be adopted in accordance with Decision 1999/468/EC.
(40)
The existing Community legal framework for insurance should be adapted in order to take account of the new supervisory regime for reinsurance undertakings laid down by this Directive and in order to ensure a consistent regulatory framework for the whole insurance sector. In particular, the existing provisions which permit ‘indirect supervision’ of reinsurance undertakings by the authorities competent for the supervision of direct insurance undertakings should be adapted. Furthermore, it is necessary to abolish the current provisions enabling Member States to require pledging of assets covering the technical provisions of an insurance undertaking, whatever form this requirement might take, when the insurer is reinsured by a reinsurance undertaking authorised pursuant to this Directive or by an insurance undertaking. Finally, provision should be made for the solvency margin required for insurance undertakings conducting reinsurance activities, when such activities represent a significant part of their business, to be subject to the solvency rules provided for reinsurance undertakings in this Directive. Directives 73/239/EEC, 92/49/EEC and 2002/83/EC should therefore be amended accordingly.
(41)
Directive 98/78/EC should be amended in order to guarantee that reinsurance undertakings in an insurance or a reinsurance group are subject to supplementary supervision in the same manner as insurance undertakings which are currently part of an insurance group.
(42)
The Council, in accordance with paragraph 34 of the Interinstitutional agreement on better law-making (12), should encourage Member States to draw up, for themselves and in the interest of the Community, their own tables, illustrating, as far as possible, the correlation between this Directive and the transposition measures, and to make them public.
(43)
Since the objective of this Directive, namely the establishment of a legal framework for the taking up and pursuit of reinsurance activities, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the scale and effects of the action, be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve this objective.
(44)
Since this Directive defines minimum standards, Member States may lay down stricter rules,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
TITLE I
SCOPE AND DEFINITIONS
Article 1
Scope
1. This Directive lays down rules for the taking up and pursuit of the self-employed activity of reinsurance carried on by reinsurance undertakings, which conduct only reinsurance activities, and which are established in a Member State or wish to become established therein.
2. This Directive shall not apply to the following:
(a)
insurance undertakings to which Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC apply;
(b)
activities and bodies referred to in Articles 2 and 3 of Directive 73/239/EEC;
(c)
activities and bodies referred to in Article 3 of Directive 2002/83/EC;
(d)
the activity of reinsurance conducted or fully guaranteed by the government of a Member State when this is acting, for reasons of substantial public interest, in the capacity of reinsurer of last resort, including in circumstances where such a role is required by a situation in the market in which it is not feasible to obtain adequate commercial cover.
Article 2
Definitions
1. For the purposes of this Directive, the following definitions shall apply:
(a)
‘reinsurance’ means the activity consisting in accepting risks ceded by an insurance undertaking or by another reinsurance undertaking. In the case of the association of underwriters known as Lloyd's, reinsurance also means the activity consisting in accepting risks, ceded by any member of Lloyd's, by an insurance or reinsurance undertaking other than the association of underwriters known as Lloyd's;
(b)
‘captive reinsurance undertaking’ means a reinsurance undertaking owned either by a financial undertaking other than an insurance or a reinsurance undertaking or a group of insurance or reinsurance undertakings to which Directive 98/78/EC applies, or by a non-financial undertaking, the purpose of which is to provide reinsurance cover exclusively for the risks of the undertaking or undertakings to which it belongs or of an undertaking or undertakings of the group of which the captive reinsurance undertaking is a member;
(c)
‘reinsurance undertaking’ means an undertaking which has received official authorisation in accordance with Article 3;
(d)
‘branch’ means an agency or a branch of a reinsurance undertaking;
(e)
‘establishment’ means the head office or a branch of a reinsurance undertaking, account being taken of point (d);
(f)
‘home Member State’ means the Member State in which the head office of the reinsurance undertaking is situated;
(g)
‘Member State of the branch’ means the Member State in which the branch of a reinsurance undertaking is situated;
(h)
‘host Member State’ means the Member State in which a reinsurance undertaking has a branch or provides services;
(i)
‘control’ means the relationship between a parent undertaking and a subsidiary, as defined in Article 1 of Directive 83/349/EEC (13), or a similar relationship between any natural or legal person and an undertaking;
(j)
‘qualifying holding’ means a direct or indirect holding in an undertaking which represents 10 % or more of the capital or of the voting rights or which makes it possible to exercise a significant influence over the management of the undertaking in which a holding subsists;
(k)
‘parent undertaking’ means a parent undertaking as defined in Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC;
(l)
‘subsidiary’ means a subsidiary undertaking as defined in Articles 1 and 2 of Directive 83/349/EEC;
(m)
‘competent authorities’ means the national authorities which are empowered by law or regulation to supervise reinsurance undertakings;
(n)
‘close links’ means a situation in which two or more natural or legal persons are linked by:
(i)
participation, which shall mean the ownership, direct or by way of control, of 20 % or more of the voting rights or capital of an undertaking, or
(ii)
control, in all the cases referred to in Article 1(1) and (2) of Directive 83/349/EEC or a similar relationship between any natural or legal person and an undertaking;
(o)
‘financial undertaking’ means one of the following entities:
(i)
a credit institution, a financial institution or an ancillary banking services undertaking within the meaning of Article 1(5) and (23) of Directive 2000/12/EC (14),
(ii)
an insurance undertaking, a reinsurance undertaking or an insurance holding company within the meaning of Article 1(i) of Directive 98/78/EC,
(iii)
an investment firm or a financial institution within the meaning of point 1 of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC (15),
(iv)
a mixed financial holding company within the meaning of Article 2(15) of Directive 2002/87/EC;
(p)
‘special purpose vehicle’ means any undertaking, whether incorporated or not, other than an existing insurance or reinsurance undertaking, which assumes risks from insurance or reinsurance undertakings and which fully funds its exposure to such risks through the proceeds of a debt issuance or some other financing mechanism where the repayment rights of the providers of such debt or other financing mechanism are subordinated to the reinsurance obligations of such a vehicle;
(q)
‘finite reinsurance’ means reinsurance under which the explicit maximum loss potential, expressed as the maximum economic risk transferred, arising both from a significant underwriting risk and timing risk transfer, exceeds the premium over the lifetime of the contract by a limited but significant amount, together with at least one of the following two features:
(i)
explicit and material consideration of the time value of money,
(ii)
contractual provisions to moderate the balance of economic experience between the parties over time to achieve the target risk transfer.
2. For the purposes of paragraph 1(a) of this Article, the provision of cover by a reinsurance undertaking to an institution for occupational retirement provision falling under the scope of Directive 2003/41/EC (16) where the law of the institution's home Member State permits such provision, shall also be considered as an activity falling under the scope of this Directive.
For the purposes of paragraph 1(d), any permanent presence of a reinsurance undertaking in the territory of a Member State shall be treated in the same way as an agency or branch, even if that presence does not take the form of a branch or agency, but consists merely of an office managed by the undertaking's own staff or by a person who is independent but has permanent authority to act for the undertaking as an agency would.
For the purposes of paragraph 1(j) of this Article, and in the context of Articles 12 and 19 to 23 and of the other levels of holding referred to in Article 19 to 23, the voting rights referred to in Article 92 of Directive 2001/34/EC (17) shall be taken into account.
For the purposes of paragraph 1(l), any subsidiary of a subsidiary undertaking shall also be regarded as a subsidiary of the undertaking which is those undertakings' ultimate parent undertaking.
For the purposes of paragraph 1(n):
-
any subsidiary undertaking of a subsidiary undertaking shall be considered a subsidiary of the parent undertaking which is at the head of those undertakings;
-
a situation in which two or more natural or legal persons are permanently linked to one and the same person by a control relationship shall also be regarded as constituting a close link between such persons.
3. Wherever this Directive refers to the euro, the conversion value in national currency to be adopted shall, as from 31 December of each year, be that of the last day of the preceding month of October for which euro conversion values are available in all the Community currencies.
TITLE II
THE TAKING-UP OF THE BUSINESS OF REINSURANCE AND AUTHORISATION OF THE REINSURANCE UNDERTAKING
Article 3
Principle of authorisation
The taking up of the business of reinsurance shall be subject to prior official authorisation.
Such authorisation shall be sought from the competent authorities of the home Member State by:
(a)
any undertaking which establishes its head office in the territory of that State;
(b)
any reinsurance undertaking which, having received the authorisation, extends its business to reinsurance activities other than those already authorised.
Article 4
Scope of authorisation
1. An authorisation pursuant to Article 3 shall be valid for the entire Community. It shall permit a reinsurance undertaking to carry on business there, under either the right of establishment or the freedom to provide services.
2. Authorisation shall be granted for non-life reinsurance activities, life reassurance activities or all kinds of reinsurance activities, according to the request made by the applicant.
It shall be considered in the light of the scheme of operations to be submitted pursuant to Articles 6(b) and 11 and the fulfilment of the conditions laid down for authorisation by the Member State from which the authorisation is sought.
Article 5
Form of the reinsurance undertaking
1. The home Member State shall require every reinsurance undertaking for which authorisation is sought to adopt one of the forms set out in Annex I.
A reinsurance undertaking may also adopt the form of a European Company (SE), as defined in Regulation (EC) No 2157/2001 (18).
2. Member States may, where appropriate, set up undertakings in any public-law form provided that such bodies have as their objects reinsurance operations under conditions equivalent to those under which private-law undertakings operate.
Article 6
Conditions
The home Member State shall require every reinsurance undertaking for which authorisation is sought to:
(a)
limit its objects to the business of reinsurance and related operations; this requirement may include a holding company function and activities with respect to financial sector activities within the meaning of Article 2, point (8), of Directive 2002/87/EC;
(b)
submit a scheme of operations in accordance with Article 11;
(c)
possess the minimum guarantee fund provided for in Article 40(2);
(d)
be effectively run by persons of good repute with appropriate professional qualifications or experience.
Article 7
Close links
1. Where close links exist between the reinsurance undertaking and other natural or legal persons, the competent authorities shall grant authorisation only if those links do not prevent the effective exercise of their supervisory functions.
2. The competent authorities shall refuse authorisation if the laws, regulations or administrative provisions of a non-member country governing one or more natural or legal persons with which the reinsurance undertaking has close links, or difficulties involved in their enforcement, prevent the effective exercise of their supervisory functions.
3. The competent authorities shall require reinsurance undertakings to provide them with the information they require to monitor compliance with the conditions referred to in paragraph 1 on a continuous basis.
Article 8
Head office of the reinsurance undertaking
Member States shall require that the head offices of reinsurance undertakings be situated in the same Member State as their registered offices.
Article 9
Policy conditions and scales of premiums
1. This Directive shall not prevent Member States from maintaining in force or introducing laws, regulations or administrative provisions requiring approval of the memorandum and articles of association and communication of any other documents necessary for the normal exercise of supervision.
2. However, Member States may not adopt provisions requiring the prior approval or systematic notification of general and special policy conditions, scales of premiums and forms and other printed documents which a reinsurance undertaking intends to use in its dealings with ceding or retroceding undertakings.
Article 10
Economic requirements of the market
Member States may not require that any application for authorisation be considered in the light of the economic requirements of the market.
Article 11
Scheme of operations
1. The scheme of operations referred to in Article 6(b) shall include particulars or evidence of:
(a)
the nature of the risks which the reinsurance undertaking proposes to cover;
(b)
the kinds of reinsurance arrangements which the reinsurance undertaking proposes to make with ceding undertakings;
(c)
the guiding principles as to retrocession;
(d)
the items constituting the minimum guarantee fund;
(e)
estimates of the costs of setting up the administrative services and the organisation for securing business and the financial resources intended to meet those costs.
2. In addition to the requirements in paragraph 1, the scheme of operations shall for the first three financial years contain:
(a)
estimates of management expenses other than installation costs, in particular current general expenses and commissions;
(b)
estimates of premiums or contributions and claims;
(c)
a forecast balance sheet;
(d)
estimates of the financial resources intended to cover underwriting liabilities and the solvency margin.
Article 12
Shareholders and members with qualifying holdings
The competent authorities of the home Member State shall not grant to an undertaking an authorisation to take up the business of reinsurance before they have been informed of the identities of the shareholders or members, direct or indirect, whether natural or legal persons, who have qualifying holdings in that undertaking and of the amounts of those holdings.
The same authorities shall refuse authorisation if, taking into account the need to ensure the sound and prudent management of a reinsurance undertaking, they are not satisfied as to the qualifications of the shareholders or members.
Article 13
Refusal of authorisation
Any decision to refuse an authorisation shall be accompanied by the precise grounds for doing so and notified to the undertaking in question.
Each Member State shall make provision for a right to apply to the courts, pursuant to Article 53, should there be any refusal.
Such provision shall also be made with regard to cases where the competent authorities have not dealt with an application for an authorisation upon the expiry of a period of six months from the date of its receipt.
Article 14
Prior consultation with the competent authorities of other Member States
1. The competent authorities of the other Member State involved shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a reinsurance undertaking, which is:
(a)
a subsidiary of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State.
2. The competent authority of a Member State involved, which is responsible for the supervision of credit institutions or investment firms, shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a reinsurance undertaking which is:
(a)
a subsidiary of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls a credit institution or investment firm authorised in the Community.
3. The relevant competent authorities referred to in paragraphs 1 and 2 shall in particular consult each other when assessing the suitability of the shareholders and the reputation and experience of directors involved in the management of another entity of the same group. They shall inform each other of any information regarding the suitability of shareholders and the reputation and experience of directors which is of relevance to the other competent authorities involved for the granting of an authorisation as well as for the ongoing assessment of compliance with operating conditions.
TITLE III
CONDITIONS GOVERNING THE BUSINESS OF REINSURANCE
CHAPTER 1
Principles and methods of financial supervision
Section 1
Competent authorities and general rules
Article 15
Competent authorities and object of supervision
1. The financial supervision of a reinsurance undertaking, including that of the business it carries on either through branches or under the freedom to provide services, shall be the sole responsibility of the home Member State.
If the competent authorities of the host Member State have reason to consider that the activities of a reinsurance undertaking might affect its financial soundness, they shall inform the competent authorities of the reinsurance undertaking's home Member State. The latter authorities shall determine whether the reinsurance undertaking is complying with the prudential rules laid down in this Directive.
2. The financial supervision pursuant to paragraph 1 shall include verification, with respect to the reinsurance undertaking's entire business, of its state of solvency, of the establishment of technical provisions and of the assets covering them in accordance with the rules laid down or practices followed in the home Member State under provisions adopted at Community level.
3. The home Member State of the reinsurance undertaking shall not refuse a retrocession contract concluded by the reinsurance undertaking with a reinsurance undertaking authorised in accordance with this Directive or an insurance undertaking authorised in accordance with Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC on grounds directly related to the financial soundness of that reinsurance undertaking or that insurance undertaking.
4. The competent authorities of the home Member State shall require every reinsurance undertaking to have sound administrative and accounting procedures and adequate internal control mechanisms.
Article 16
Supervision of branches established in another Member State
The Member State of the branch shall provide that, where a reinsurance undertaking authorised in another Member State carries on business through a branch, the competent authorities of the home Member State may, after having first informed the competent authorities of the Member State of the branch, carry out themselves or through the intermediary of persons they appoint for that purpose, on-the-spot verification of the information necessary to ensure the financial supervision of the undertaking. The authorities of the Member State of the branch may participate in that verification.
Article 17
Accounting, prudential and statistical information: supervisory powers
1. Each Member State shall require every reinsurance undertaking whose head office is situated in its territory to produce an annual account, covering all types of operation, of its financial situation and of its solvency.
2. Member States shall require reinsurance undertakings with head offices within their territories to render periodically the returns, together with statistical documents, which are necessary for the purposes of supervision. The competent authorities shall provide each other with any documents and information that are useful for the purposes of supervision.
3. Every Member State shall take all steps necessary to ensure that the competent authorities have the powers and means necessary for the supervision of the business of reinsurance undertakings with head offices within their territories, including business carried on outside those territories.
4. In particular, the competent authorities shall be enabled to:
(a)
make detailed enquiries regarding a reinsurance undertaking's situation and the whole of its business, inter alia, by gathering information or requiring the submission of documents concerning its reinsurance and retrocession business, and by carrying out on-the-spot investigations at the reinsurance undertaking's premises;
(b)
take any measures with regard to a reinsurance undertaking, its directors or managers or the persons who control it, that are appropriate and necessary to ensure that that reinsurance undertaking's business continues to comply with the laws, regulations and administrative provisions with which the reinsurance undertaking must comply in each Member State;
(c)
ensure that those measures are carried out, if need be, by enforcement and where appropriate through judicial channels.
Member States may also make provision for the competent authorities to obtain any information regarding contracts which are held by intermediaries.
Article 18
Transfer of portfolio
Under the conditions laid down by national law, each Member State shall authorise reinsurance undertakings with head offices within its territory to transfer all or part of their portfolios of contracts, including those concluded either under the right of establishment or the freedom to provide services, to an accepting office established within the Community, if the competent authorities of the home Member State of the accepting office certify that, after taking the transfer into account, the latter possesses the necessary solvency margin referred to in Chapter 3.
Section 2
Qualifying holdings
Article 19
Acquisitions
Member States shall require any natural or legal person who proposes to hold, directly or indirectly, a qualifying holding in a reinsurance undertaking first to inform the competent authorities of the home Member State, indicating the size of his intended holding. That person must likewise inform the competent authorities of the home Member State if he proposes to increase his qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital he holds would reach or exceed 20 %, 33 % or 50 % or so that the reinsurance undertaking would become his subsidiary.
The competent authorities of the home Member State shall have up to three months from the date of the notification provided for in the first paragraph to oppose such a plan if, in view of the need to ensure sound and prudent management of the reinsurance undertaking in question, they are not satisfied as to the qualifications of the person referred to in the first paragraph. If they do not oppose the plan in question, they may fix a maximum period for its implementation.
Article 20
Acquisitions by financial undertakings
If the acquirer of the holdings referred to in Article 19 is an insurance undertaking, a reinsurance undertaking, a credit institution or an investment firm authorised in another Member State, or the parent undertaking of such an entity, or a natural or legal person controlling such an entity, and if, as a result of that acquisition, the undertaking in which the acquirer proposes to acquire such a holding would become a subsidiary or subject to the control of the acquirer, the assessment of the acquisition must be subject to the prior consultation referred to in Article 14.
Article 21
Disposals
Member States shall require any natural or legal person who proposes to dispose, directly or indirectly, of a qualifying holding in a reinsurance undertaking first to inform the competent authorities of the home Member State, indicating the size of his intended holding.
Such a person shall likewise inform the competent authorities if he proposes to reduce his qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital he holds would fall below 20 %, 33 % or 50 % or so that the reinsurance undertaking would cease to be his subsidiary.
Article 22
Information to the competent authority by the reinsurance undertaking
On becoming aware of them, reinsurance undertakings shall inform the competent authorities of their home Member States of any acquisitions or disposals of holdings in their capital that cause holdings to exceed or fall below any of the thresholds referred to in Articles 19 and 21.
They shall also, at least once a year, inform them of the names of shareholders and members possessing qualifying holdings and the sizes of such holdings as shown, for example, by the information received at annual general meetings of shareholders or members or as a result of compliance with the regulations relating to companies listed on stock exchanges.
Article 23
Qualifying holdings: powers of the competent authority
Member States shall require that, where the influence exercised by the persons referred to in Article 19 is likely to operate against the prudent and sound management of a reinsurance undertaking, the competent authorities of the home Member State shall take appropriate measures to put an end to that situation. Such measures may consist, for example, in injunctions, penalties against directors and managers, or suspension of the exercise of the voting rights attaching to the shares held by the shareholders or members in question.
Similar measures shall apply to natural or legal persons failing to comply with the obligation to provide prior information imposed pursuant to Article 19. If a holding is acquired despite the opposition of the competent authorities, the Member States shall, regardless of any other penalties to be adopted, provide either for exercise of the corresponding voting rights to be suspended, or for the nullity of votes cast or for the possibility of their annulment.
Section 3
Professional secrecy and exchanges of information
Article 24
Obligation
1. Member States shall provide that all persons working or who have worked for the competent authorities, as well as auditors and experts acting on behalf of the competent authorities, are bound by an obligation of professional secrecy.
Pursuant to that obligation, and without prejudice to cases covered by criminal law, no confidential information which they may receive while performing their duties may be divulged to any person or authority whatsoever, except in summary or aggregate form, such that individual reinsurance undertakings cannot be identified.
2. However, where a reinsurance undertaking has been declared bankrupt or is being compulsorily wound up, confidential information which does not concern third parties involved in attempts to rescue that undertaking may be divulged in civil or commercial proceedings.
Article 25
Exchange of information between competent authorities of Member States
Article 24 shall not prevent the competent authorities of different Member States from exchanging information in accordance with the Directives applicable to reinsurance undertakings. Such information shall be subject to the conditions of professional secrecy laid down in Article 24.
Article 26
Cooperation agreements with third countries
Member States may conclude cooperation agreements providing for exchange of information with the competent authorities of third countries or with authorities or bodies of third countries as defined in Article 28(1) and (2) only if the information disclosed is subject to guarantees of professional secrecy at least equivalent to those referred to in this Section. Such exchange of information shall be intended for the performance of the supervisory task of the authorities or bodies mentioned.
Where the information originates in another Member State, it may not be disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Article 27
Use of confidential information
Competent authorities receiving confidential information under Articles 24 and 25 may use it only in the course of their duties:
(a)
to check that the conditions governing the taking up of the business of reinsurance are met and to facilitate monitoring of the conduct of such business, especially with regard to the monitoring of technical provisions, solvency margins, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms,
(b)
to impose penalties,
(c)
in administrative appeals against decisions of the competent authorities, or
(d)
in court proceedings initiated under Article 53 or under special provisions provided for in this Directive and other Directives adopted in the field of insurance and reinsurance undertakings.
Article 28
Exchange of information with other authorities
1. Articles 24 and 27 shall not preclude the exchange of information within a Member State, where there are two or more competent authorities in the same Member State, or, between Member States, between competent authorities and:
(a)
authorities responsible for the official supervision of credit institutions and other financial organisations and the authorities responsible for the supervision of financial markets,
(b)
bodies involved in the liquidation and bankruptcy of insurance and reinsurance undertakings and in other similar procedures, and
(c)
persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of insurance undertakings, reinsurance undertakings and other financial institutions,
in the discharge of their supervisory functions, or the disclosure to bodies which administer compulsory winding-up proceedings or guarantee schemes of information necessary to the performance of their duties. The information received by those authorities, bodies and persons shall be subject to the conditions of professional secrecy laid down in Article 24.
2. Notwithstanding Articles 24 to 27, Member States may authorise exchanges of information between the competent authorities and:
(a)
the authorities responsible for overseeing the bodies involved in the liquidation and bankruptcy of insurance or reinsurance undertakings and other similar procedures, or
(b)
the authorities responsible for overseeing the persons charged with carrying out statutory audits of the accounts of insurance or reinsurance undertakings, credit institutions, investment firms and other financial institutions, or
(c)
independent actuaries of insurance or reinsurance undertakings carrying out legal supervision of those undertakings and the bodies responsible for overseeing such actuaries.
Member States which have recourse to the option provided for in the first subparagraph shall require at least that the following conditions are met:
(a)
this exchange of information shall be for the purpose of carrying out the overseeing or legal supervision referred to in the first subparagraph;
(b)
information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in Article 24;
(c)
where the information originates in another Member State, it may not be disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, may only be disclosed for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Member States shall communicate to the Commission and to the other Member States the names of the authorities, persons and bodies which may receive information pursuant to this paragraph.
3. Notwithstanding Articles 24 to 27, Member States may, with the aim of strengthening the stability, including the integrity, of the financial system, authorise the exchange of information between the competent authorities and the authorities or bodies responsible under the law for the detection and investigation of breaches of company law.
Member States which have recourse to the option provided for in the first subparagraph shall require at least that the following conditions are met:
(a)
the information shall be for the purpose of performing the task referred to in the first subparagraph;
(b)
information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in Article 24;
(c)
where the information originates in another Member State, it may not be disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Where, in a Member State, the authorities or bodies referred to in the first subparagraph perform their task of detection or investigation with the aid, in view of their specific competence, of persons appointed for that purpose and not employed in the public sector, the possibility of exchanging information provided for in the first subparagraph may be extended to such persons under the conditions laid down in the second subparagraph.
In order to implement point (c) of the second subparagraph, the authorities or bodies referred to in the first subparagraph shall communicate to the competent authorities which have disclosed the information the names and precise responsibilities of the persons to whom it is to be sent.
Member States shall communicate to the Commission and to the other Member States the names of the authorities or bodies which may receive information pursuant to this paragraph.
Article 29
Transmission of information to central banks and monetary authorities
This Section shall not prevent a competent authority from transmitting to central banks and other bodies with a similar function in their capacity as monetary authorities, and where appropriate, to other public authorities responsible for overseeing payment systems, information intended for the performance of their task. Nor shall it prevent such authorities or bodies from communicating to the competent authorities such information as they may need for the purposes of Article 27.
Information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in this Section.
Article 30
Disclosure of information to government administrations responsible for financial legislation
Notwithstanding Articles 24 and 27, Member States may, under provisions laid down by law, authorise the disclosure of certain information to other departments of their central government administrations responsible for legislation on the supervision of credit institutions, financial institutions, investment services and insurance or reinsurance undertakings and to inspectors acting on behalf of those departments.
However, such disclosures may be made only where necessary for reasons of prudential control.
Member States shall, however, provide that information received under Articles 25 and 28(1) and that obtained by means of the on-the-spot verification referred to in Article 16 may never be disclosed in the cases referred to in this Article except with the express consent of the competent authorities which disclosed the information or of the competent authorities of the Member State in which on-the-spot verification was carried out.
Section 4
Duties of auditors
Article 31
Duties of auditors
1. Member States shall provide at least that any person authorised in accordance with Directive 84/253/EEC (19), performing in a reinsurance undertaking the task described in Article 51 of Directive 78/660/EEC (20), Article 37 of Directive 83/349/EEC or Article 31 of Directive 85/611/EEC (21) or any other statutory task, shall have a duty to report promptly to the competent authorities any fact or decision concerning that undertaking of which he/she has become aware while carrying out that task which is liable to:
(a)
constitute a material breach of the laws, regulations or administrative provisions which lay down the conditions governing authorisation or which specifically govern pursuit of the activities of insurance or reinsurance undertakings, or
(b)
affect the continuous functioning of the reinsurance undertaking, or
(c)
lead to refusal to certify the accounts or to the expression of reservations.
That person shall also have a duty to report any facts and decisions of which he/she becomes aware in the course of carrying out a task as described in the first subparagraph in an undertaking having close links resulting from a control relationship with the reinsurance undertaking within which he/she is carrying out the abovementioned task.
2. The disclosure to the competent authorities, by persons authorised in accordance with Directive 84/253/EEC, of any relevant fact or decision referred to in paragraph 1 of this Article shall not constitute a breach of any restriction on disclosure of information imposed by contract or by any legislative, regulatory or administrative provision and shall not involve such persons in liability of any kind.
CHAPTER 2
Rules relating to technical provisions
Article 32
Establishment of technical provisions
1. The home Member State shall require every reinsurance undertaking to establish adequate technical provisions in respect of its entire business.
The amount of such technical provisions shall be determined in accordance with the rules laid down in Directive 91/674/EEC. Where applicable, the home Member State may lay down more specific rules in accordance with Article 20 of Directive 2002/83/EC.
2. Member States shall not retain or introduce a system with gross reserving which requires pledging of assets to cover unearned premiums and outstanding claims provisions if the reinsurer is a reinsurance undertaking authorised in accordance with this Directive or an insurance undertaking authorised in accordance with Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC.
3. When the home Member State allows any technical provisions to be covered by claims against reinsurers who are not authorised in accordance with this Directive or insurance undertakings which are not authorised in accordance with Directives 73/239/EEC or 2002/83/EC, it shall set the conditions for accepting such claims.
Article 33
Equalisation reserves
1. The home Member State shall require every reinsurance undertaking which reinsures risks included in class 14 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC to set up an equalisation reserve for the purpose of offsetting any technical deficit or above-average claims ratio arising in that class in any financial year.
2. The equalisation reserve for credit reinsurance shall be calculated in accordance with the rules laid down by the home Member State in accordance with one of the four methods set out in point D of the Annex to Directive 73/239/EEC, which shall be regarded as equivalent.
3. The home Member State may exempt reinsurance undertakings from the obligation to set up equalisation reserves for reinsurance of credit insurance business where the premiums or contributions receivable in respect of reinsurance of credit insurance are less than 4 % of the total premiums or contributions receivable by them and less than EUR 2 500 000.
4. The home Member State may require every reinsurance undertaking to set up equalisation reserves for classes of risks other than credit reinsurance. The equalisation reserves shall be calculated according to the rules laid down by the home Member State.
Article 34
Assets covering technical provisions
1. The home Member State shall require every reinsurance undertaking to invest the assets covering the technical provisions and the equalisation reserve referred to in Article 33 in accordance with the following rules:
(a)
the assets shall take account of the type of business carried out by a reinsurance undertaking, in particular the nature, amount and duration of the expected claims payments, in such a way as to secure the sufficiency, liquidity, security, quality, profitability and matching of its investments;
(b)
the reinsurance undertaking shall ensure that the assets are diversified and adequately spread and allow the undertaking to respond adequately to changing economic circumstances, in particular developments in the financial markets and real estate markets or major catastrophic events. The undertaking shall assess the impact of irregular market circumstances on its assets and shall diversify the assets in such a way as to reduce such impact;
(c)
investment in assets which are not admitted to trading on a regulated financial market shall in any event be kept to prudent levels;
(d)
investment in derivative instruments shall be possible insofar as they contribute to a reduction of investment risks or facilitate efficient portfolio management. They shall be valued on a prudent basis, taking into account the underlying assets, and included in the valuation of the institution's assets. The institution shall also avoid excessive risk exposure to a single counterparty and to other derivative operations;
(e)
the assets shall be properly diversified in such a way as to avoid excessive reliance on any one particular asset, issuer or group of undertakings and accumulations of risk in the portfolio as a whole. Investments in assets issued by the same issuer or by issuers belonging to the same group shall not expose the undertaking to excessive risk concentration.
Member States may decide not to apply the requirements referred to in point (e) to investment in government bonds.
2. Member States shall not require reinsurance undertakings situated in their territory to invest in particular categories of assets.
3. Member States shall not subject the investment decisions of a reinsurance undertaking situated in their territory or its investment manager to any kind of prior approval or systematic notification requirements.
4. Notwithstanding paragraphs 1 to 3, the home Member State may, for every reinsurance undertaking whose head office is situated in its territory, lay down the following quantitative rules, provided that they are prudentially justified:
(a)
investments of gross technical provisions in currencies other than those in which technical provisions are set should be limited to 30 %;
(b)
investments of gross technical provisions in shares and other negotiable securities treated as shares, bonds and debt securities which are not admitted to trading on a regulated market should be limited to 30 %;
(c)
the home Member State may require every reinsurance undertaking to invest no more than 5 % of its gross technical provisions in shares and other negotiable securities treated as shares, bonds, debt securities and other money and capital market instruments from the same undertaking, and no more than 10 % of its total gross technical provisions in shares and other negotiable securities treated as shares, bonds, debt securities and other money and capital market instruments from undertakings which are members of the same group.
5. Furthermore, the home Member State shall lay down more detailed rules setting the conditions for the use of amounts outstanding from a special purpose vehicle as assets covering technical provisions pursuant to this Article.
CHAPTER 3
Rules relating to the solvency margin and to the guarantee fund
Section 1
Available solvency margin
Article 35
General rule
Each Member State shall require of every reinsurance undertaking whose head office is situated in its territory an adequate available solvency margin in respect of its entire business at all times, which is at least equal to the requirements of this Directive.
Article 36
Eligible items
1. The available solvency margin shall consist of the assets of the reinsurance undertaking free of any foreseeable liabilities, less any intangible items, including:
(a)
the paid-up share capital or, in the case of a mutual reinsurance undertaking, the effective initial fund plus any members' accounts which meet all the following criteria:
(i)
the memorandum and articles of association shall stipulate that payments may be made from those accounts to members only in so far as this does not cause the available solvency margin to fall below the required level, or, after the dissolution of the undertaking, if all the undertaking's other debts have been settled;
(ii)
the memorandum and articles of association shall stipulate, with respect to any payments referred to in point (i) for reasons other than the individual termination of membership, that the competent authorities must be notified at least one month in advance and can prohibit the payment within that period;
(iii)
the relevant provisions of the memorandum and articles of association may be amended only after the competent authorities have declared that they have no objection to the amendment, without prejudice to the criteria stated in points (i) and (ii);
(b)
statutory and free reserves which neither correspond to underwriting liabilities nor are classified as equalisation reserves;
(c)
the profit or loss brought forward after deduction of dividends to be paid.
2. The available solvency margin shall be reduced by the amount of own shares directly held by the reinsurance undertaking.
For those reinsurance undertakings which discount or reduce their non-life technical provisions for claims outstanding to take account of investment income as permitted by Article 60(1)(g) of Directive 91/674/EEC, the available solvency margin shall be reduced by the difference between the undiscounted technical provisions or technical provisions before deductions as disclosed in the notes on the accounts, and the discounted or technical provisions after deductions. This adjustment shall be made for all risks listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, except for risks listed under classes 1 and 2 of point A of that Annex. For classes other than 1 and 2 listed in point A of that Annex, no adjustment need be made in respect of the discounting of annuities included in technical provisions.
In addition to the deductions in the first and second subparagraphs, the available solvency margin shall be reduced by the following items:
(a)
participations which the reinsurance undertaking holds in the following entities:
(i)
insurance undertakings within the meaning of Article 6 of Directive 73/239/EEC, Article 4 of Directive 2002/83/EC, or Article 1(b) of Directive 98/78/EC,
(ii)
reinsurance undertakings within the meaning of Article 3 of this Directive or non-member country reinsurance undertakings within the meaning of Article 1(l) of Directive 98/78/EC,
(iii)
insurance holding companies within the meaning of Article 1(i) of Directive 98/78/EC,
(iv)
credit institutions and financial institutions within the meaning of Article 1(1) and (5) of Directive 2000/12/EC,
(v)
investment firms and financial institutions within the meaning of Article 1(2) of Directive 93/22/EEC (22) and of Article 2(4) and (7) of Directive 93/6/EEC (23);
(b)
each of the following items which the reinsurance undertaking holds in respect of the entities defined in (a) in which it holds a participation:
(i)
instruments referred to in paragraph 4,
(ii)
instruments referred to in Article 27(3) of Directive 2002/83/EC,
(iii)
subordinated claims and instruments referred to in Article 35 and Article 36(3) of Directive 2000/12/EC.
Where shares in another credit institution, investment firm, financial institution, insurance or reinsurance undertaking or insurance holding company are held temporarily for the purposes of a financial assistance operation designed to reorganise and save that entity, the competent authority may waive the provisions on deduction referred to under (a) and (b) of the third subparagraph.
As an alternative to the deduction of the items referred to in (a) and (b) of the third subparagraph which the reinsurance undertaking holds in credit institutions, investment firms and financial institutions, Member States may allow their reinsurance undertakings to apply mutatis mutandis methods 1, 2, or 3 of Annex I to Directive 2002/87/EC. Method 1 (Accounting consolidation) shall only be applied if the competent authority is confident about the level of integrated management and internal control regarding the entities which would be included in the scope of consolidation. The method chosen shall be applied in a consistent manner over time.
Member States may provide that, for the calculation of the solvency margin as provided for by this Directive, reinsurance undertakings subject to supplementary supervision in accordance with Directive 98/78/EC or to supplementary supervision in accordance with Directive 2002/87/EC need not deduct the items referred to in (a) and (b) of the third subparagraph which are held in credit institutions, investment firms, financial institutions, insurance or reinsurance undertakings or insurance holding companies which are included in the supplementary supervision.
For the purposes of the deduction of participations referred to in this paragraph, participation shall mean a participation within the meaning of Article 1(f) of Directive 98/78/EC.
3. The available solvency margin may also consist of:
(a)
cumulative preferential share capital and subordinated loan capital up to 50 % of the available solvency margin or the required solvency margin, whichever is the smaller, no more than 25 % of which shall consist of subordinated loans with a fixed maturity, or fixed-term cumulative preferential share capital, provided that, in the event of the bankruptcy or liquidation of the reinsurance undertaking, binding agreements exist under which the subordinated loan capital or preferential share capital ranks after the claims of all other creditors and is not to be repaid until all other debts outstanding at the time have been settled.
Subordinated loan capital shall also fulfil the following conditions:
(i)
only fully paid-up funds may be taken into account;
(ii)
for loans with a fixed maturity, the original maturity shall be at least five years. No later than one year before the repayment date the reinsurance undertaking shall submit to the competent authorities for their approval a plan showing how the available solvency margin will be kept at or brought to the required level at maturity, unless the extent to which the loan may rank as a component of the available solvency margin is gradually reduced during at least the last five years before the repayment date. The competent authorities may authorise the early repayment of such loans provided that application is made by the issuing reinsurance undertaking and that its available solvency margin will not fall below the required level;
(iii)
loans the maturity of which is not fixed shall be repayable only subject to five years' notice unless the loans are no longer considered as a component of the available solvency margin or unless the prior consent of the competent authorities is specifically required for early repayment. In the latter event the reinsurance undertaking shall notify the competent authorities at least six months before the date of the proposed repayment, specifying the available solvency margin and the required solvency margin both before and after that repayment. The competent authorities shall authorise repayment only if the reinsurance undertaking's available solvency margin will not fall below the required level;
(iv)
the loan agreement shall not include any clause providing that in specified circumstances, other than the winding-up of the reinsurance undertaking, the debt will become repayable before the agreed repayment dates;
(v)
the loan agreement may be amended only after the competent authorities have declared that they have no objection to the amendment;
(b)
securities with no specified maturity date and other instruments, including cumulative preferential shares other than those referred to in point (a), up to 50 % of the available solvency margin or the required solvency margin, whichever is the smaller, for the total of such securities and the subordinated loan capital referred to in point (a) provided that they fulfil the following:
(i)
they may not be repaid on the initiative of the bearer or without the prior consent of the competent authority;
(ii)
the contract of issue shall enable the reinsurance undertaking to defer the payment of interest on the loan;
(iii)
the lender's claims on the reinsurance undertaking shall rank entirely after those of all non-subordinated creditors;
(iv)
the documents governing the issue of the securities shall provide for the loss-absorption capacity of the debt and unpaid interest, while enabling the reinsurance undertaking to continue its business;
(v)
only fully paid-up amounts may be taken into account.
4. Upon application, with supporting evidence, by the reinsurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that competent authority, the available solvency margin may also consist of:
(a)
one half of the unpaid share capital or initial fund, once the paid-up part amounts to 25 % of that share capital or fund, up to 50 % of the available solvency margin or the required solvency margin, whichever is the smaller;
(b)
in the case of a non-life mutual or mutual-type association with variable contributions, any claim which it has against its members by way of a call for supplementary contribution, within the financial year, up to one half of the difference between the maximum contributions and the contributions actually called in, and subject to a limit of 50 % of the available solvency margin or the required solvency margin, whichever is the smaller. The competent national authorities shall establish guidelines laying down the conditions under which supplementary contributions may be accepted;
(c)
any hidden net reserves arising out of the valuation of assets, in so far as such hidden net reserves are not of an exceptional nature.
5. In addition, with respect to life reassurance activities, the available solvency margin may, upon application, with supporting evidence, by the reinsurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that competent authority, consist of:
(a)
until 31 December 2009, an amount equal to 50 % of the undertaking's future profits, but not exceeding 25 % of the available solvency margin or the required solvency margin, whichever is the smaller; the amount of the future profits shall be obtained by multiplying the estimated annual profit by a factor which represents the average period left to run on policies; the factor used may not exceed six; the estimated annual profit shall not exceed the arithmetical average of the profits made over the last five financial years in the activities listed in Article 2(1) of Directive 2002/83/EC.
Competent authorities may only agree to include such an amount for the available solvency margin:
(i)
when an actuarial report is submitted to the competent authorities substantiating the likelihood of emergence of these profits in the future; and
(ii)
insofar as that part of future profits emerging from hidden net reserves referred to in paragraph 4(c) has not already been taken into account;
(b)
where Zillmerising is not practised or where, if practised, it is less than the loading for acquisition costs included in the premium, the difference between a non-Zillmerised or partially Zillmerised mathematical provision and a mathematical provision Zillmerised at a rate equal to the loading for acquisition costs included in the premium; this figure may not, however, exceed 3,5 % of the sum of the differences between the relevant capital sums of life reassurance activities and the mathematical provisions for all policies for which Zillmerising is possible; the difference shall be reduced by the amount of any undepreciated acquisition costs entered as an asset.
6. Amendments to paragraphs 1 to 5 of this Article to take into account developments that justify a technical adjustment of the elements eligible for the available solvency margin shall be adopted in accordance with the procedure laid down in Article 55(2).
Section 2
Required solvency margin
Article 37
Required solvency margin for non-life reinsurance activities
1. The required solvency margin shall be determined on the basis either of the annual amount of premiums or contributions, or of the average burden of claims for the past three financial years.
However, in the case of reinsurance undertakings which essentially underwrite only one or more of the risks of credit, storm, hail or frost, the last seven financial years shall be taken as the reference period for the average burden of claims.
2. Subject to Article 40, the amount of the required solvency margin shall be equal to the higher of the two results as set out in paragraphs 3 and 4 of this Article.
3. The premium basis shall be calculated using the higher of gross written premiums or contributions as calculated below, and gross earned premiums or contributions.
Premiums or contributions in respect of the classes 11, 12 and 13 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC shall be increased by 50 %.
Premiums or contributions in respect of classes other than classes 11, 12 and 13 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC may be increased by up to 50 %, for specific reinsurance activities or contract types, in order to take account of the specificities of these activities or contracts, in accordance with the procedure referred to in Article 55(2) of this Directive. The premiums or contributions, inclusive of charges ancillary to premiums or contributions, due in respect of reinsurance business in the last financial year shall be aggregated.
From that sum there shall then be deducted the total amount of premiums or contributions cancelled in the last financial year, as well as the total amount of taxes and levies pertaining to the premiums or contributions entering into the aggregate.
The amount so obtained shall be divided into two portions, the first portion extending up to EUR 50 000 000, the second comprising the excess; 18 % and 16 % of these portions respectively shall be calculated and added together.
The sum so obtained shall be multiplied by the ratio existing in respect of the sum of the last three financial years between the amount of claims remaining to be borne by the reinsurance undertaking after deduction of amounts recoverable under retrocession and the gross amount of claims; that ratio may in no case be less than 50 %. Upon application, with supporting evidence, by the reinsurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that authority, amounts recoverable from special purpose vehicles as referred to in Article 46 may also be deducted as retrocession.
With the approval of the competent authorities, statistical methods may be used to allocate the premiums or contributions.
4. The claims basis shall be calculated, as follows, using in respect of the classes 11, 12 and 13 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, claims, provisions and recoveries increased by 50 %.
Claims, provisions and recoveries in respect of classes other than classes 11, 12 and 13 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, may be increased by up to 50 %, for specific reinsurance activities or contract types, in order to take account of the specificities of those activities or contracts, in accordance with the procedure referred to in Article 55(2) of this Directive.
The amounts of claims paid, without any deduction of claims borne by retrocessionaires, in the periods specified in paragraph 1 shall be aggregated.
To that sum there shall be added the amount of provisions for claims outstanding established at the end of the last financial year.
From that sum there shall be deducted the amount of recoveries effected during the periods specified in paragraph 1.
From the sum then remaining, there shall be deducted the amount of provisions for claims outstanding established at the commencement of the second financial year preceding the last financial year for which there are accounts. If the reference period established in paragraph 1 equals seven years, the amount of provisions for claims outstanding established at the commencement of the sixth financial year preceding the last financial year for which there are accounts shall be deducted.
One third, or one seventh, of the amount so obtained, according to the reference period established in paragraph 1, shall be divided into two portions, the first extending up to EUR 35 000 000 and the second comprising the excess; 26 % and 23 % of these portions respectively shall be calculated and added together.
The sum so obtained shall be multiplied by the ratio existing in respect of the sum of the last three financial years between the amount of claims remaining to be borne by the undertaking after deduction of amounts recoverable under retrocession and the gross amount of claims; that ratio may in no case be less than 50 %. Upon application, with supporting evidence, by the reinsurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that authority, amounts recoverable from special purpose vehicles as referred to in Article 46 may also be deducted as retrocession.
With the approval of the competent authorities, statistical methods may be used to allocate claims, provisions and recoveries.
5. If the required solvency margin as calculated in paragraphs 2, 3 and 4 is lower than the required solvency margin of the year before, the required solvency margin shall be at least equal to the required solvency margin of the year before multiplied by the ratio between the amount of the technical provisions for claims outstanding at the end of the last financial year and the amount of the technical provisions for claims outstanding at the beginning of the last financial year. In these calculations technical provisions shall be calculated net of retrocession but the ratio may in no case be higher than 1.
6. The fractions applicable to the portions referred to in the fifth subparagraph of paragraph 3 and the seventh subparagraph of paragraph 4 shall each be reduced to a third in the case of reinsurance of health insurance practised on a similar technical basis to that of life assurance, if:
(a)
the premiums paid are calculated on the basis of sickness tables according to the mathematical method applied in insurance;
(b)
a provision is set up for increasing age;
(c)
an additional premium is collected in order to set up a safety margin of an appropriate amount;
(d)
the insurance undertaking may cancel the contract before the end of the third year of insurance at the latest;
(e)
the contract provides for the possibility of increasing premiums or reducing payments even for current contracts.
Article 38
Required solvency margin for life reassurance activities
1. The required solvency margin for life reassurance activities shall be determined in accordance with Article 37.
2. Notwithstanding paragraph 1 of this Article, the home Member State may provide that for reinsurance classes of assurance business covered by Article 2(1)(a) of Directive 2002/83/EC linked to investment funds or participating contracts and for the operations referred to in Article 2(1)(b), 2(2)(b), (c), (d) and (e) of Directive 2002/83/EC, the required solvency margin is to be determined in accordance with Article 28 of Directive 2002/83/EC.
Article 39
Required solvency margin for a reinsurance undertaking simultaneously conducting non-life and life reinsurance
1. The home Member State shall require every reinsurance undertaking conducting both non-life and life reinsurance business to have an available solvency margin to cover the total sum of required solvency margins in respect of both non-life and life reinsurance activities which shall be determined in accordance with Articles 37 and 38 respectively.
2. If the available solvency margin does not reach the level required in paragraph 1 of this Article, the competent authorities shall apply the measures provided for in Articles 42 and 43.
Section 3
Guarantee fund
Article 40
Amount of the guarantee fund
1. One third of the required solvency margin as specified in Articles 37, 38 and 39 shall constitute the guarantee fund. This fund shall consist of the items listed in Article 36(1), (2) and (3) and, with the agreement of the competent authority of the home Member State, in Article 36(4)(c).
2. The guarantee fund shall not be less than a minimum of EUR 3 000 000.
Any Member State may provide that as regards captive reinsurance undertakings, the minimum guarantee fund shall not be not less than EUR 1 000 000.
Article 41
Review of the amount of the guarantee fund
1. The amounts in euro as laid down in Article 40(2) shall be reviewed annually as from 10 December 2007 in order to take account of changes in the European index of consumer prices comprising all Member States as published by Eurostat.
The amounts shall be adapted automatically by increasing the base amount in euro by the percentage change in that index over the period between the entry into force of this Directive and the review date and rounded up to a multiple of EUR 100 000.
If the percentage change since the last adaptation is less than 5 %, no adaptation shall take place.
2. The Commission shall inform the European Parliament and the Council annually of the review and the adapted amounts referred to in paragraph 1.
CHAPTER 4
Reinsurance undertakings in difficulty or in an irregular situation and withdrawal of authorisation
Article 42
Reinsurance undertakings in difficulty
1. If a reinsurance undertaking does not comply with Article 32, the competent authority of its home Member State may prohibit the free disposal of its assets after having communicated its intention to the competent authorities of the host Member States.
2. For the purposes of restoring the financial situation of a reinsurance undertaking the solvency margin of which has fallen below the minimum required under Articles 37, 38 and 39, the competent authority of the home Member State shall require that a plan for the restoration of a sound financial situation be submitted for its approval.
In exceptional circumstances, if the competent authority is of the opinion that the financial situation of the reinsurance undertaking will deteriorate further, it may also restrict or prohibit the free disposal of the reinsurance undertaking's assets. It shall inform the authorities of other Member States within the territories of which the reinsurance undertaking carries on business of any measures it has taken and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
3. If the solvency margin falls below the guarantee fund as defined in Article 40, the competent authority of the home Member State shall require the reinsurance undertaking to submit a short-term finance scheme for its approval.
It may also restrict or prohibit the free disposal of the reinsurance undertaking's assets. It shall inform the authorities of all other Member States and the latter shall, at the request of the former, take the same measures.
4. Each Member State shall take the measures necessary to be able, in accordance with its national law, to prohibit the free disposal of assets located within its territory at the request, in the cases provided for in paragraphs 1, 2 and 3, of the reinsurance undertaking's home Member State, which shall designate the assets to be covered by such measures.
Article 43
Financial recovery plan
1. Member States shall ensure that the competent authorities have the power to require a financial recovery plan for those reinsurance undertakings where competent authorities consider that their obligations arising out of reinsurance contracts are threatened.
2. The financial recovery plan shall, as a minimum, include particulars or proof for the next three financial years concerning:
(a)
estimates of management expenses, in particular current general expenses and commissions;
(b)
a plan setting out detailed estimates of income and expenditure in respect of reinsurance acceptances and reinsurance cessions;
(c)
a forecast balance sheet;
(d)
estimates of the financial resources intended to cover underwriting liabilities and the required solvency margin;
(e)
the overall retrocession policy.
3. Where the financial position of the reinsurance undertaking is deteriorating and the contractual obligations of the reinsurance undertaking are threatened, Member States shall ensure that the competent authorities have the power to oblige reinsurance undertakings to have a higher required solvency margin, in order to ensure that the reinsurance undertaking is able to fulfil the solvency requirements in the near future. The level of this higher required solvency margin shall be based on a financial recovery plan referred to in paragraph 1.
4. Member States shall ensure that the competent authorities have the power to revalue downwards all elements eligible for the available solvency margin, in particular, where there has been a significant change in the market value of those elements since the end of the last financial year.
5. Member States shall ensure that the competent authorities have the power to decrease the reduction, based on retrocession, to the solvency margin as determined in accordance with Articles 37, 38 and 39 where:
(a)
the nature or quality of retrocession contracts has changed significantly since the last financial year;
(b)
there is no or a limited risk transfer under the retrocession contracts.
6. If the competent authorities have required a financial recovery plan for the reinsurance undertaking in accordance with paragraph 1 of this Article, they shall refrain from issuing a certificate in accordance with Article 18, as long as they consider that its obligations arising out of reinsurance contracts are threatened within the meaning of the said paragraph 1.
Article 44
Withdrawal of authorisation
1. Authorisation granted to a reinsurance undertaking by the competent authority of its home Member State may be withdrawn by that authority if that undertaking:
(a)
does not make use of that authorisation within 12 months, expressly renounces it or ceases to carry on business for more than 6 months, unless the Member State concerned has made provision for authorisation to lapse in such cases;
(b)
no longer fulfils the conditions for admission;
(c)
has been unable, within the time allowed, to take the measures specified in the restoration plan or finance scheme referred to in Article 42;
(d)
fails seriously in its obligations under the regulations to which it is subject.
In the event of the withdrawal or lapse of authorisation, the competent authority of the home Member State shall notify the competent authorities of the other Member States accordingly, and they shall take appropriate measures to prevent the reinsurance undertaking from commencing new operations within their territories, under either the right of establishment or the freedom to provide services.
2. Any decision to withdraw an authorisation shall be supported by precise reasons and communicated to the reinsurance undertaking in question.
TITLE IV
PROVISIONS RELATING TO FINITE REINSURANCE AND SPECIAL PURPOSE VEHICLES
Article 45
Finite reinsurance
1. The home Member State may lay down specific provisions concerning the pursuit of finite reinsurance activities regarding:
-
mandatory conditions for inclusion in all contracts issued;
-
sound administrative and accounting procedures, adequate internal control mechanisms and risk management requirements;
-
accounting, prudential and statistical information requirements;
-
the establishment of technical provisions to ensure that they are adequate, reliable and objective;
-
investment of assets covering technical provisions in order to ensure that they take account of the type of business carried on by the reinsurance undertaking, in particular the nature, amount and duration of the expected claims payments, in such a way as to secure the sufficiency, liquidity, security, profitability and matching of its assets;
-
rules relating to the available solvency margin, required solvency margin and the minimum guarantee fund that the reinsurance undertaking shall maintain in respect of finite reinsurance activities.
2. In the interests of transparency, Member States shall communicate the text of any measures laid down by their national law for the purposes of paragraph 1 to the Commission without delay.
Article 46
Special purpose vehicles
1. Where a Member State decides to allow the establishment within its territory of special purpose vehicles within the meaning of this Directive, it shall require prior official authorisation thereof.
2. The Member State where the special purpose vehicle is established shall lay down the conditions under which the activities of such an undertaking shall be carried on. In particular, that Member State shall lay down rules regarding:
-
scope of authorisation;
-
mandatory conditions for inclusion in all contracts issued;
-
the good repute and appropriate professional qualifications of persons running the special purpose vehicle;
-
fit and proper requirements for shareholders or members having a qualifying holding in the special purpose vehicle;
-
sound administrative and accounting procedures, adequate internal control mechanisms and risk management requirements;
-
accounting, prudential and statistical information requirements;
-
the solvency requirements of special purpose vehicles.
3. In the interests of transparency, Member States shall communicate the text of any measures laid down by their national law for the purposes of paragraph 2, to the Commission without delay.
TITLE V
PROVISIONS RELATING TO RIGHT OF ESTABLISHMENT AND FREEDOM TO PROVIDE SERVICES
Article 47
Reinsurance undertakings not complying with the legal provisions
1. If the competent authorities of the host Member State establish that a reinsurance undertaking with a branch or carrying on business under the freedom to provide services within its territory is not complying with the legal provisions applicable to it in that State, they shall require the reinsurance undertaking concerned to remedy that irregular situation. At the same time, they shall refer those findings to the competent authority of the home Member State.
If, despite the measures taken by the competent authority of the home Member State or because such measures prove inadequate, the reinsurance undertaking persists in infringing the legal provisions applicable to it in the host Member State, the latter may, after informing the competent authority of the home Member State, take appropriate measures to prevent or penalise further infringements, including, insofar as is strictly necessary, preventing that reinsurance undertaking from continuing to conclude new reinsurance contracts within its territory. Member States shall ensure that within their territories it is possible to serve the legal documents necessary for such measures on reinsurance undertakings.
2. Any measure adopted under paragraph 1 involving penalties or restrictions on the conduct of reinsurance business shall be properly reasoned and communicated to the reinsurance undertaking concerned.
Article 48
Winding-up
In the event of a reinsurance undertaking's being wound up, commitments arising out of contracts underwritten through a branch or under the freedom to provide services shall be met in the same way as those arising out of that undertaking's other reinsurance contracts.
TITLE VI
REINSURANCE UNDERTAKINGS WHOSE HEAD OFFICES ARE OUTSIDE THE COMMUNITY AND CONDUCTING REINSURANCE ACTIVITIES IN THE COMMUNITY
Article 49
Principle and conditions for conducting reinsurance business
A Member State shall not apply to reinsurance undertakings having their head offices outside the Community and commencing or carrying out reinsurance activities in its territory provisions which result in a treatment more favourable than that accorded to reinsurance undertakings having their head office in that Member State.
Article 50
Agreements with third countries
1. The Commission may submit proposals to the Council for the negotiation of agreements with one or more third countries regarding the means of exercising supervision over:
(a)
reinsurance undertakings which have their head offices situated in a third country, and conduct reinsurance business in the Community,
(b)
reinsurance undertakings which have their head offices in the Community and conduct reinsurance business in the territory of a third country.
2. The agreements referred to in paragraph 1 shall in particular seek to ensure under conditions of equivalence of prudential regulation, effective market access for reinsurance undertakings in the territory of each contracting party and provide for mutual recognition of supervisory rules and practices on reinsurance. They shall also seek to ensure that:
(a)
the competent authorities of the Member States are able to obtain the information necessary for the supervision of reinsurance undertakings which have their head offices situated in the Community and conduct business in the territory of third countries concerned,
(b)
the competent authorities of third countries are able to obtain the information necessary for the supervision of reinsurance undertakings which have their head offices situated within their territories and conduct business in the Community.
3. Without prejudice to Articles 300(1) and (2) of the Treaty, the Commission shall with the assistance of the European Insurance and Occupational Pensions Committee examine the outcome of the negotiations referred to in paragraph 1 of this Article and the resulting situation.
TITLE VII
SUBSIDIARIES OF PARENT UNDERTAKINGS GOVERNED BY THE LAWS OF A THIRD COUNTRY AND ACQUISITIONS OF HOLDINGS BY SUCH PARENT UNDERTAKINGS
Article 51
Information from Member States to the Commission
The competent authorities of the Member States shall inform the Commission and the competent authorities of the other Member States:
(a)
of any authorisation of a direct or indirect subsidiary, one or more parent undertakings of which are governed by the laws of a third country;
(b)
whenever such a parent undertaking acquires a holding in a Community reinsurance undertaking which would turn the latter into its subsidiary.
When an authorisation as referred to in point (a) is granted to the direct or indirect subsidiary of one or more parent undertakings governed by the laws of a third country, the structure of the group shall be specified in the notification which the competent authorities shall address to the Commission.
Article 52
Third country treatment of Community reinsurance undertakings
1. Member States shall inform the Commission of any general difficulties encountered by their reinsurance undertakings in establishing themselves and operating in a third country or carrying on activities in a third country.
2. The Commission shall, periodically, draw up a report examining the treatment accorded to Community reinsurance undertakings in third countries, in the terms referred to in paragraph 3, as regards the establishment of Community reinsurance undertakings in third countries, the acquisition of holdings in third-country reinsurance undertakings, the carrying on of reinsurance activities by such established undertakings and the cross-border provision of reinsurance activities from the Community to third countries. The Commission shall submit those reports to the Council, together with any appropriate proposals or recommendations.
3. Whenever it appears to the Commission, either on the basis of the reports referred to in paragraph 2 or on the basis of other information, that a third country is not granting Community reinsurance undertakings effective market access, the Commission may submit recommendations to the Council for the appropriate mandate for negotiation with a view to obtaining improved market access for Community reinsurance undertakings.
4. Measures taken under this Article shall comply with the Community's obligations under any international agreements, in particular in the World Trade Organisation.
TITLE VIII
OTHER PROVISIONS
Article 53
Right to apply to the courts
Member States shall ensure that decisions taken in respect of a reinsurance undertaking under laws, regulations and administrative provisions implementing this Directive are subject to the right to apply to the courts.
Article 54
Cooperation between the Member States and the Commission
1. Member States shall cooperate with each other for the purpose of facilitating the supervision of reinsurance within the Community and the application of this Directive.
2. The Commission and the competent authorities of the Member States shall collaborate closely for the purpose of facilitating the supervision of reinsurance within the Community and of examining any difficulties which may arise in the application of this Directive.
Article 55
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by the European Insurance and Occupational Pensions Committee.
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
The period laid down in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
3. The Committee shall adopt its Rules of Procedure.
Article 56
Implementing measures
The following implementing measures to this Directive shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 55(2):
(a)
extension of the legal forms provided for in Annex I,
(b)
clarification of the items constituting the solvency margin listed in Article 36 to take account of the creation of new financial instruments,
(c)
increase by up to 50 % of the premiums or claims amounts used for the calculation of the required solvency margin provided for in Article 37(3) and (4), in classes other than classes 11, 12 and 13 listed in point A of the Annex to Directive 73/239/EEC, for specific reinsurance activities or contract types, to take account of the specificities of those activities or contracts,
(d)
alteration of the minimum guarantee fund provided for in Article 40(2) to take account of economic and financial developments,
(e)
clarification of the definitions in Article 2 in order to ensure uniform application of this Directive throughout the Community.
TITLE IX
AMENDMENTS TO EXISTING DIRECTIVES
Article 57
Amendments to Directive 73/239/EEC
Directive 73/239/EEC is hereby amended as follows:
1.
In Article 12a, paragraphs 1 and 2 shall be replaced by the following:
‘1. The competent authorities of the other Member State involved shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a non-life insurance undertaking, which is:
(a)
a subsidiary of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State.
2. The competent authority of a Member State involved responsible for the supervision of credit institutions or investment firms shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a non-life insurance undertaking which is:
(a)
a subsidiary of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls a credit institution or investment firm authorised in the Community.’
2.
In Article 13(2), the following subparagraph shall be added:
‘The home Member State of the insurance undertaking shall not refuse a reinsurance contract concluded by the insurance undertaking with a reinsurance undertaking authorised in accordance with Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 November 2005 on reinsurance (24) or an insurance undertaking authorised in accordance with this Directive or Directive 2002/83/EC of the European Parliament and of the Council of 5 November 2002 concerning life assurance (25), on grounds directly related to the financial soundness of the reinsurance undertaking or the insurance undertaking.
3.
In Article 15, paragraphs 2 and 3 shall be replaced by the following:
‘2. The home Member State shall require every insurance undertaking to cover the technical provisions and the equalisation reserve referred to in Article 15a of this Directive by matching assets in accordance with Article 6 of Directive 88/357/EEC. In respect of risks situated within the Community, those assets must be localised within the Community. Member States shall not require insurance undertakings to localise their assets in any particular Member State. The home Member State may, however, allow the rules on the localisation of assets to be relaxed.
3. Member States shall not retain or introduce for the establishment of technical provisions a system of gross reserving which requires pledging of assets to cover unearned premiums and outstanding claims provisions by the reinsurer, when the reinsurer is a reinsurance undertaking authorised in accordance with Directive 2005/68/EC or an insurance undertaking authorised in accordance with this Directive or Directive 2002/83/EC.
When the home Member State allows any technical provisions to be covered by claims against a reinsurer which is neither a reinsurance undertaking authorised in accordance with Directive 2005/68/EC nor an insurance undertaking authorised in accordance with this Directive or Directive 2002/83/EC, it shall set the conditions for accepting such claims.’
4.
Article 16(2) is hereby amended as follows:
(a)
point (b) of the first subparagraph shall be replaced by the following:
‘(b)
reserves (statutory and free reserves) which neither correspond to underwriting liabilities nor are classified as equalisation reserves;’;
(b)
the introductory wording and point (a) of the fourth subparagraph shall be replaced by the following:
‘The available solvency margin shall also be reduced by the following items:
(a)
participations which the insurance undertaking holds in:
-
insurance undertakings within the meaning of Article 6 of this Directive, Article 4 of Directive 2002/83/EC, or Article 1(b) of Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council,
-
reinsurance undertakings within the meaning of Article 3 of Directive 2005/68/EC or non-member country reinsurance undertakings within the meaning of Article 1(l) of Directive 98/78/EC,
-
insurance holding companies within the meaning of Article 1(i) of Directive 98/78/EC,
-
credit institutions and financial institutions within the meaning of Article 1(1) and (5) of Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council,
-
investment firms and financial institutions within the meaning of Article 1(2) of Council Directive 93/22/EEC and of Article 2(4) and (7) of Council Directive 93/6/EEC’.
5.
Article 16a is hereby amended as follows:
(a)
in paragraph 3, the seventh subparagraph shall be replaced by the following:
‘The sum so obtained shall be multiplied by the ratio existing in respect of the sum of the last three financial years between the amount of claims remaining to be borne by the undertaking after deduction of amounts recoverable under reinsurance and the gross amount of claims; that ratio may in no case be less than 50 %. Upon application, with supporting evidence, by the insurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that authority, amounts recoverable from special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC may be deducted as reinsurance.’;
(b)
in paragraph 4, the seventh subparagraph shall be replaced by the following:
‘The sum so obtained shall be multiplied by the ratio existing in respect of the sum of the last three financial years between the amount of claims remaining to be borne by the undertaking after deduction of amounts recoverable under reinsurance and the gross amount of claims; that ratio may in no case be less than 50 %. Upon application, with supporting evidence, by the insurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that authority, amounts recoverable from special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC may be deducted as reinsurance.’
6.
The following Article shall be inserted:
‘Article 17b
1. Each Member State shall require that an insurance undertaking whose head office is situated within its territory and which conducts reinsurance activities establishes, in respect of its entire business, a minimum guarantee fund in accordance with Article 40 of Directive 2005/68/EC, where one of the following conditions is met:
(a)
the reinsurance premiums collected exceed 10 % of its total premium;
(b)
the reinsurance premiums collected exceed EUR 50 000 000;
(c)
the technical provisions resulting from its reinsurance acceptances exceed 10 % of its total technical provisions.
2. Each Member State may choose to apply to such insurance undertakings as are referred to in paragraph 1 of this Article and whose head office is situated within its territory the provisions of Article 34 of Directive 2005/68/EC in respect of their reinsurance acceptance activities, where one of the conditions laid down in the said paragraph 1 is met.
In that case, the relevant Member State shall require that all assets employed by the insurance undertaking to cover the technical provisions corresponding to its reinsurance acceptances shall be ring-fenced, managed and organised separately from the direct insurance activities of the insurance undertaking, without any possibility of transfer. In such a case, and only as far as their reinsurance acceptance activities are concerned, insurance undertakings shall not be subject to Articles 20, 21 and 22 of Directive 92/49/EEC (26) and Annex I to Directive 88/357/EEC.
Each Member State shall ensure that their competent authorities verify the separation provided for in the second subparagraph.
3. If the Commission decides, pursuant to Article 56(c) of Directive 2005/68/EC to increase the amounts used for the calculation of the required solvency margin provided for in Article 37(3) and (4) of that Directive, each Member State shall apply to such insurance undertakings as are referred to in paragraph 1 of this Article the provisions of Articles 35 to 39 of that Directive in respect of their reinsurance acceptance activities.
7.
In Article 20a, paragraph 4 shall be replaced by the following:
‘4. Member States shall ensure that the competent authorities have the power to decrease the reduction, based on reinsurance, to the solvency margin as determined in accordance with Article 16a where:
(a)
the nature or quality of reinsurance contracts has changed significantly since the last financial year;
(b)
there is no, or a limited, risk transfer under the reinsurance contracts.’
Article 58
Amendments to Directive 92/49/EEC
Directive 92/49/EEC is hereby amended as follows:
1.
In Article 15, paragraph 1a shall be replaced by the following:
‘1a. If the acquirer of the holdings referred to in paragraph 1 of this Article is an insurance undertaking, a reinsurance undertaking, a credit institution or an investment firm authorised in another Member State, or the parent undertaking of such an entity, or a natural or legal person controlling such an entity, and if, as a result of that acquisition, the undertaking in which the acquirer proposes to hold a holding would become a subsidiary or subject to the control of the acquirer, the assessment of the acquisition shall be subject to the prior consultation referred to in Article 12a of Directive 73/239/EEC’.
2.
In Article 16, paragraphs 4, 5 and 6 shall be replaced by the following:
‘4. Competent authorities receiving confidential information under paragraph 1 or 2 may use it only in the course of their duties:
-
to check that the conditions governing the taking up of the business of insurance are met and to facilitate monitoring of the conduct of such business, especially with regard to the monitoring of technical provisions, solvency margins, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms,
-
to impose penalties,
-
in administrative appeals against decisions of the competent authorities, or
-
in court proceedings initiated under Article 53 or under special provisions provided for in this Directive and other Directives adopted in the field of insurance undertakings and reinsurance undertakings.
5. Paragraphs 1 and 4 shall not preclude the exchange of information within a Member State, where there are two or more competent authorities in the same Member State, or, between Member States, between competent authorities and:
-
authorities responsible for the official supervision of credit institutions and other financial organisations and the authorities responsible for the supervision of financial markets,
-
bodies involved in the liquidation and bankruptcy of insurance undertakings, reinsurance undertakings and in other similar procedures, and
-
persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of insurance undertakings, reinsurance undertakings and other financial institutions,
in the discharge of their supervisory functions, and the disclosure, to bodies which administer compulsory winding-up proceedings or guarantee funds, of information necessary to the performance of their duties. The information received by those authorities, bodies and persons shall be subject to the obligation of professional secrecy laid down in paragraph 1.
6. Notwithstanding paragraphs 1 to 4, Member States may authorise exchanges of information between the competent authorities and:
-
the authorities responsible for overseeing the bodies involved in the liquidation and bankruptcy of assurance undertakings, reinsurance undertakings and other similar procedures, or
-
the authorities responsible for overseeing the persons charged with carrying out statutory audits of the accounts of insurance undertakings, reinsurance undertakings, credit institutions, investment firms and other financial institutions, or
-
independent actuaries of insurance undertakings or reinsurance undertakings carrying out legal supervision of those undertakings and the bodies responsible for overseeing such actuaries.
Member States which have recourse to the option provided for in the first subparagraph shall require at least that the following conditions are met:
-
this information shall be for the purpose of carrying out the overseeing or legal supervision referred to in the first subparagraph,
-
information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in paragraph 1,
-
where the information originates in another Member State, it may not be disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Member States shall communicate to the Commission and to the other Member States the names of the authorities, persons and bodies which may receive information pursuant to this paragraph.’
3.
Article 21(1) is hereby amended as follows:
(a)
the introductory wording shall be replaced by the following:
‘1.
The home Member State may not authorise insurance undertakings to cover their technical provisions and equalisation reserves with any assets other than those in the following categories:’;
(b)
point (f) of point (B) shall be replaced by the following:
‘(f)
debts owed by reinsurers, including reinsurers shares of technical provisions, and by the special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 November 2005 on reinsurance (27).
(c)
the third subparagraph of point (C) shall be replaced by the following:
‘The inclusion of any asset or category of assets listed in the first subparagraph shall not mean that all those assets should automatically be accepted as cover for technical provisions. The home Member State shall lay down more detailed rules setting the conditions for the use of acceptable assets.’
4.
In Article 22(1), the introductory wording shall be replaced by the following:
‘1.
As regards the assets covering technical provisions and equalisation reserves, the home Member State shall require every insurance undertaking to invest no more than:’.
Article 59
Amendments to Directive 98/78/EC
Directive 98/78/EC is hereby amended as follows:
1.
The title shall be replaced by the following:
‘Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance and reinsurance undertakings in an insurance or reinsurance group’.
2.
Article 1 is hereby amended as follows:
(a)
the points (c), (i), (j) and (k) shall be replaced by the following:
‘(c)
“reinsurance undertaking” means an undertaking, which has received official authorisation in accordance with Article 3 of Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 November 2005 on reinsurance (28);
‘(i)
“insurance holding company” means a parent undertaking, the main business of which is to acquire and hold participations in subsidiary undertakings, where those subsidiary undertakings are exclusively or mainly insurance undertakings, reinsurance undertakings or non-member country insurance undertakings or non-member country reinsurance undertakings, at least one of such subsidiary undertakings being an insurance undertaking, or a reinsurance undertaking and which is not a mixed financial holding company within the meaning of Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate (29);
(j)
“mixed-activity insurance holding company” means a parent undertaking, other than an insurance undertaking, a non-member country insurance undertaking, a reinsurance undertaking, a non-member country reinsurance undertaking, an insurance holding company or a mixed financial holding company within the meaning of Directive 2002/87/EC, which includes at least one insurance undertaking or a reinsurance undertaking among its subsidiary undertakings;
(k)
“competent authorities” means the national authorities which are empowered by law or regulation to supervise insurance undertakings or reinsurance undertakings.
(b)
the following point shall be added:
‘(l)
“non-member country reinsurance undertaking” means an undertaking which would require authorisation in accordance with Article 3 of Directive 2005/68/EC if it had its head office in the Community;’.
3.
Articles 2, 3 and 4 shall be replaced by the following:
‘Article 2
Cases of application of supplementary supervision of insurance undertakings and reinsurance undertakings
1. In addition to the provisions of Directive 73/239/EEC, Directive 2002/83/EC of the European Parliament and of the Council of 5 November 2002 concerning life assurance (30) and Directive 2005/68/EC, which lay down the rules for the supervision of insurance undertakings and reinsurance undertakings, Member States shall provide supervision of any insurance undertaking or any reinsurance undertaking, which is a participating undertaking in at least one insurance undertaking, reinsurance undertaking, non-member-country insurance undertaking or non-member country reinsurance undertaking, shall be supplemented in the manner prescribed in Articles 5, 6, 8 and 9 of this Directive.
2. Every insurance undertaking or reinsurance undertaking the parent undertaking of which is an insurance holding company, a non-member country insurance or a non-member country reinsurance undertaking shall be subject to supplementary supervision in the manner prescribed in Articles 5(2), 6, 8 and 10.
3. Every insurance undertaking or reinsurance undertaking the parent undertaking of which is a mixed-activity insurance holding company shall be subject to supplementary supervision in the manner prescribed in Articles 5(2), 6 and 8.
Article 3
Scope of supplementary supervision
1. The exercise of supplementary supervision in accordance with Article 2 shall in no way imply that the competent authorities are required to play a supervisory role in relation to the non-member country insurance undertaking, the non-member country reinsurance undertaking, insurance holding company or mixed-activity insurance holding company taken individually.
2. The supplementary supervision shall take into account the following undertakings referred to in Articles 5, 6, 8, 9 and 10:
-
related undertakings of the insurance undertaking or of the reinsurance undertaking,
-
participating undertakings in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking,
-
related undertakings of a participating undertaking in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking.
3. Member States may decide not to take into account in the supplementary supervision referred to in Article 2 undertakings having their registered office in a non-member country where there are legal impediments to the transfer of the necessary information, without prejudice to the provisions of Annex I, point 2.5, and of Annex II, point 4.
Furthermore, the competent authorities responsible for exercising supplementary supervision may in the cases listed below decide on a case-by-case basis not to take an undertaking into account in the supplementary supervision referred to in Article 2:
-
if the undertaking which should be included is of negligible interest with respect to the objectives of the supplementary supervision of insurance undertakings or reinsurance undertakings;
-
if the inclusion of the financial situation of the undertaking would be inappropriate or misleading with respect to the objectives of the supplementary supervision of insurance undertakings or reinsurance undertakings.
Article 4
Competent authorities for exercising supplementary supervision
1. Supplementary supervision shall be exercised by the competent authorities of the Member State in which the insurance undertaking or the reinsurance undertaking has received official authorisation under Article 6 of Directive 73/239/EEC or Article 4 of Directive 2002/83/EC or Article 3 of Directive 2005/68/EC.
2. Where insurance undertakings or reinsurance undertakings authorised in two or more Member States have as their parent undertaking the same insurance holding company, non-member country insurance undertaking, non-member country reinsurance undertaking or mixed-activity insurance holding company, the competent authorities of the Member States concerned may reach agreement as to which of them will be responsible for exercising supplementary supervision.
3. Where a Member State has more than one competent authority for the prudential supervision of insurance undertakings and reinsurance undertakings, such Member State shall take the requisite measures to organise coordination between those authorities.
4.
In Article 5, paragraph 1 shall be replaced by the following:
‘1. Member States shall prescribe that the competent authorities are to require that every insurance undertaking or reinsurance undertaking subject to supplementary supervision shall have adequate internal control mechanisms in place for the production of any data and information relevant for the purposes of such supplementary supervision.’
5.
Articles 6, 7 and 8 shall be replaced by the following:
‘Article 6
Access to information
1. Member States shall provide that their competent authorities responsible for exercising supplementary supervision are to have access to any information which would be relevant for the purpose of supervision of an insurance undertaking or a reinsurance undertaking subject to such supplementary supervision. The competent authorities may address themselves directly to the relevant undertakings referred to in Article 3(2) to obtain the necessary information only if such information has been requested from the insurance undertaking or the reinsurance undertaking and has not been supplied by it.
2. Member States shall provide that their competent authorities may carry out within their territory, themselves or through the intermediary of persons whom they appoint for that purpose, on-the-spot verification of the information referred to in paragraph 1 at:
-
the insurance undertaking subject to supplementary supervision,
-
the reinsurance undertaking subject to supplementary supervision,
-
subsidiary undertakings of that insurance undertaking,
-
subsidiary undertakings of that reinsurance undertaking,
-
parent undertakings of that insurance undertaking,
-
parent undertakings of that reinsurance undertaking,
-
subsidiary undertakings of a parent undertaking of that insurance undertaking.
-
subsidiary undertakings of a parent undertaking of that reinsurance undertaking.
3. Where, in applying this Article, the competent authorities of one Member State wish in specific cases to verify important information concerning an undertaking situated in another Member State which is a related insurance undertaking, a related reinsurance undertaking, a subsidiary undertaking, a parent undertaking or a subsidiary of a parent undertaking of the insurance undertaking or of the reinsurance undertaking subject to supplementary supervision, they must ask the competent authorities of that other Member State to have that verification carried out. The authorities which receive such a request must act on it within the limits of their jurisdiction by carrying out the verification themselves, by allowing the authorities making the request to carry it out or by allowing an auditor or expert to carry it out.
The competent authority which made the request may, if it so wishes, participate in the verification when it does not carry out the verification itself.
Article 7
Cooperation between competent authorities
1. Where insurance undertakings or reinsurance undertakings established in different Member States are directly or indirectly related or have a common participating undertaking, the competent authorities of each Member State shall communicate to one another on request all relevant information which may allow or facilitate the exercise of supervision pursuant to this Directive and shall communicate on their own initiative any information which appears to them to be essential for the other competent authorities.
2. Where an insurance undertaking or a reinsurance undertaking and either a credit institution as defined in Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (31) or an investment firm as defined in Council Directive 93/22/EEC of 10 May 1993 on investment services in the securities field (32), or both, are directly or indirectly related or have a common participating undertaking, the competent authorities and the authorities with public responsibility for the supervision of those other undertakings shall cooperate closely. Without prejudice to their respective responsibilities, those authorities shall provide one another with any information likely to simplify their task, in particular within the framework of this Directive.
3. Information received pursuant to this Directive and, in particular, any exchange of information between competent authorities which is provided for in this Directive shall be subject to the obligation of professional secrecy defined in Article 16 of Council Directive 92/49/EEC of 18 June 1992 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to direct insurance other than life assurance (third non-life insurance Directive) (33) and Article 16 of Directive 2002/83/EC and Articles 24 to 30 of Directive 2005/68/EC.
Article 8
Intra-group transactions
1. Member States shall provide that the competent authorities exercise general supervision over transactions between:
(a)
an insurance undertaking or a reinsurance undertaking and:
(i)
a related undertaking of the insurance undertaking or of the reinsurance undertaking;
(ii)
a participating undertaking in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking;
(iii)
a related undertaking of a participating undertaking in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking;
(b)
an insurance undertaking or a reinsurance undertaking and a natural person who holds a participation in:
(i)
the insurance undertaking, the reinsurance undertaking or any of its related undertakings;
(ii)
a participating undertaking in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking;
(iii)
a related undertaking of a participating undertaking in the insurance undertaking or in the reinsurance undertaking.
These transactions concern in particular:
-
loans,
-
guarantees and off-balance-sheet transactions,
-
elements eligible for the solvency margin,
-
investments,
-
reinsurance and retrocession operations,
-
agreements to share costs.
2. Member States shall require insurance undertakings and reinsurance undertakings to have in place adequate risk management processes and internal control mechanisms, including sound reporting and accounting procedures, in order to identify, measure, monitor and control transactions as provided for in paragraph 1 appropriately. Member States shall also require at least annual reporting by insurance undertakings and reinsurance undertakings to the competent authorities of significant transactions. These processes and mechanisms shall be subject to overview by the competent authorities.
If, on the basis of this information, it appears that the solvency of the insurance undertaking or the reinsurance undertaking is, or may be, jeopardised, the competent authority shall take appropriate measures at the level of the insurance undertaking or of the reinsurance undertaking.
6.
In Article 9, paragraph 3 shall be replaced by the following:
‘3. If the calculation referred to in paragraph 1 demonstrates that the adjusted solvency is negative, the competent authorities shall take appropriate measures at the level of the insurance undertaking or the reinsurance undertaking in question.’
7.
Article 10 is hereby amended as follows:
(a)
the title shall be replaced by the following:
‘Insurance holding companies, non-member country insurance undertakings and non-member country reinsurance undertakings’;
(b)
paragraphs 2 and 3 shall be replaced by the following:
‘2. In the case referred to in Article 2(2), the calculation shall include all related undertakings of the insurance holding company, the non-member country insurance undertaking or the non-member country reinsurance undertaking, in the manner provided for in Annex II.
3. If, on the basis of that calculation, the competent authorities conclude that the solvency of a subsidiary insurance undertaking or a reinsurance undertaking of the insurance holding company, the non-member country insurance undertaking or the non-member country reinsurance undertaking is, or may be, jeopardised, they shall take appropriate measures at the level of that insurance undertaking or reinsurance undertaking.’
8.
Article 10a is hereby amended as follows:
(a)
in paragraph 1, point (b) shall be replaced by the following:
‘(b)
reinsurance undertakings which have, as participating undertakings, undertakings within the meaning of Article 2 which have their head office situated in a third country;
(c)
non-member country insurance undertakings or non-member country reinsurance undertakings which have, as participating undertakings, undertakings within the meaning of Article 2 which have their head office in the Community.’;
(b)
paragraph 2 shall be replaced by the following:
‘2. The agreements referred to in paragraph 1 shall in particular seek to ensure both:
(a)
that the competent authorities of the Member States are able to obtain the information necessary for the supplementary supervision of insurance undertakings and reinsurance undertakings which have their head office in the Community and which have subsidiaries or hold participations in undertakings outside the Community; and
(b)
that the competent authorities of third countries are able to obtain the information necessary for the supplementary supervision of insurance undertakings and reinsurance undertakings which have their head office in their territories and which have subsidiaries or hold participations in undertakings in one or more Member States.’
9.
Annexes I and II to Directive 98/78/EC shall be replaced by Annex II to this Directive.
Article 60
Amendments to Directive 2002/83/EC
Directive 2002/83/EC is hereby amended as follows:
1.
In Article 1(1), the following point shall be added:
‘(s)
“reinsurance undertaking” shall mean a reinsurance undertaking within the meaning of Article 2 point (c) of Directive 2005/68/EC of the European Parliament and of the Council of 16 November 2005 on reinsurance (34)’
2.
The following Article shall be inserted:
‘Article 9a
Prior consultation with the competent authorities of other Member States
1. The competent authorities of the other Member State involved shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a life assurance undertaking, which is:
(a)
a subsidiary of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls an insurance or reinsurance undertaking authorised in another Member State.
2. The competent authority of a Member State involved responsible for the supervision of credit institutions or investment firms shall be consulted prior to the granting of an authorisation to a life assurance undertaking which is:
(a)
a subsidiary of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of a credit institution or investment firm authorised in the Community; or
(c)
controlled by the same person, whether natural or legal, who controls a credit institution or investment firm authorised in the Community.
3. The relevant competent authorities referred to in paragraphs 1 and 2 shall in particular consult each other when assessing the suitability of the shareholders and the reputation and experience of directors involved in the management of another entity of the same group. They shall inform each other of any information regarding the suitability of shareholders and the reputation and experience of directors which is of relevance to the other competent authorities involved for the granting of an authorisation as well as for the ongoing assessment of compliance with operating conditions.’
3.
In Article 10(2), the following subparagraph shall be added:
‘The home Member State of the insurance undertaking shall not refuse a reinsurance contract concluded by the insurance undertaking with a reinsurance undertaking authorised in accordance with Directive 2005/68/EC or an insurance undertaking authorised in accordance with Directive 73/239/EEC or this Directive on grounds directly related to the financial soundness of the reinsurance undertaking or the insurance undertaking.’
4.
In Article 15, the following paragraph shall be inserted:
‘1a. If the acquirer of the holdings referred to in paragraph 1 of this Article is an insurance undertaking, a reinsurance undertaking, a credit institution or an investment firm authorised in another Member State, or the parent undertaking of such an entity, or a natural or legal person controlling such an entity, and if, as a result of that acquisition, the undertaking in which the acquirer proposes to hold a holding would become a subsidiary or subject to the control of the acquirer, the assessment of the acquisition must be subject to the prior consultation referred to in Article 9a.’
5.
Article 16 is hereby amended as follows:
(a)
paragraphs 4, 5 and 6 shall be replaced by the following:
‘4. Competent authorities receiving confidential information under paragraphs 1 or 2 may use it only in the course of their duties:
-
to check that the conditions governing the taking-up of the business of assurance are met and to facilitate monitoring of the conduct of such business, especially with regard to the monitoring of technical provisions, solvency margins, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms, or
-
to impose penalties, or
-
in administrative appeals against decisions of the competent authority, or
-
in court proceedings initiated pursuant to Article 67 or under special provisions provided for in this Directive and other Directives adopted in the field of assurance undertakings and reinsurance undertakings.
5. Paragraphs 1 and 4 shall not preclude the exchange of information within a Member State, where there are two or more competent authorities in the same Member State, or, between Member States, between competent authorities and:
-
authorities responsible for the official supervision of credit institutions and other financial organisations and the authorities responsible for the supervision of financial markets,
-
bodies involved in the liquidation and bankruptcy of assurance undertakings, reinsurance undertakings and in other similar procedures, and
-
persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of assurance undertakings, reinsurance undertakings and other financial institutions,
in the discharge of their supervisory functions, and the disclosure, to bodies which administer compulsory winding-up proceedings or guarantee funds, of information necessary to the performance of their duties. The information received by those authorities, bodies and persons shall be subject to the obligation of professional secrecy laid down in paragraph 1.
6. Notwithstanding paragraphs 1 to 4, Member States may authorise exchanges of information between the competent authorities and:
-
the authorities responsible for overseeing the bodies involved in the liquidation and bankruptcy of assurance undertakings, reinsurance undertakings and other similar procedures, or
-
the authorities responsible for overseeing the persons charged with carrying out statutory audits of the accounts of insurance undertakings, reinsurance undertakings, credit institutions, investment firms and other financial institutions, or
-
independent actuaries of insurance undertakings and reinsurance undertakings carrying out legal supervision of those undertakings and the bodies responsible for overseeing such actuaries.
Member States which have recourse to the option provided for in the first subparagraph shall require at least that the following conditions are met:
-
this information shall be for the purpose of carrying out the overseeing or legal supervision referred to in the first subparagraph,
-
information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in paragraph 1,
-
where the information originates in another Member State, it may not be disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Member States shall communicate to the Commission and to the other Member States the names of the authorities, persons and bodies which may receive information pursuant to this paragraph.’;
(b)
paragraph 8 shall be replaced by the following:
‘8. Paragraphs 1 to 7 shall not prevent a competent authority from transmitting:
-
to central banks and other bodies with a similar function in their capacity as monetary authorities,
-
where appropriate, to other public authorities responsible for overseeing payment systems,
information intended for the performance of their task, nor shall it prevent such authorities or bodies from communicating to the competent authorities such information as they may need for the purposes of paragraph 4. Information received in this context shall be subject to the conditions of professional secrecy imposed in this Article.’
6.
Article 20(4) shall be replaced by the following:
‘4. Member States shall not retain or introduce for the establishment of technical provisions a system of gross reserving which requires pledging of assets to cover unearned premiums and outstanding claims provisions by the reinsurer, authorised in accordance with Directive 2005/68/EC when the reinsurer is a reinsurance undertaking or an insurance undertaking authorised in accordance with Directive 73/239/EEC or this Directive.
When the home Member State allows any technical provisions to be covered by claims against a reinsurer which is neither a reinsurance undertaking authorised in accordance with Directive 2005/68/EC nor an insurance undertaking authorised in accordance with Directive 73/239/EEC or this Directive, it shall set the conditions for accepting such claims.’
7.
Article 23 is hereby amended as follows:
(a)
in paragraph 1(B), point (f) shall be replaced by the following:
‘(f)
debts owed by reinsurers, including reinsurers' shares of technical provisions, and by special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC;’
(b)
in paragraph 3, the first subparagraph shall be replaced by the following:
‘3.
The inclusion of any asset or category of assets listed in paragraph 1 shall not mean that all these assets should automatically be accepted as cover for technical provisions. The home Member State shall lay down more detailed rules setting the conditions for the use of acceptable assets.’
8.
In Article 27(2), the following subparagraphs shall be added:
‘The available solvency margin shall also be reduced by the following items:
(a)
participations which the assurance undertaking holds, in:
-
insurance undertakings within the meaning of Article 4 of this Directive, Article 6 of Directive 73/239/EEC, or Article 1(b) of Directive 98/78/EC of the European Parliament and of the Council of 27 October 1998 on the supplementary supervision of insurance undertakings in an insurance group (35),
-
reinsurance undertakings within the meaning of Article 3 of Directive 2005/68/EC or a non-member country reinsurance undertakings within the meaning of Article 1(l) of Directive 98/78/EC,
-
insurance holding companies within the meaning of Article 1(i) of Directive 98/78/EC,
-
credit institutions and financial institutions within the meaning of Article 1(1) and (5) of Directive 2000/12/EC of the European Parliament and of the Council of 20 March 2000 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (36),
-
investment firms and financial institutions within the meaning of Article 1(2) of Council Directive 93/22/EEC of 10 May 1993 on investment services in the securities field (37) and of Articles 2(4) and 2(7) of Council Directive 93/6/EEC of 15 March 1993 on the capital adequacy of investments firms and credit institutions (38);
(b)
each of the following items which the assurance undertaking holds in respect of the entities defined in point (a) in which it holds a participation:
-
instruments referred to in paragraph 3,
-
instruments referred to in Article 16(3) of Directive 73/239/EEC,
-
subordinated claims and instruments referred to in Article 35 and Article 36(3) of Directive 2000/12/EC.
Where shares in another credit institution, investment firm, financial institution, insurance or reinsurance undertaking or insurance holding company are held temporarily for the purposes of a financial assistance operation designed to reorganise and save that entity, the competent authority may waive the provisions on deduction referred to in points (a) and (b) of the third subparagraph.
As an alternative to the deduction of the items referred to in (a) and (b) of the third subparagraph which the insurance undertaking holds in credit institutions, investment firms and financial institutions, Member States may allow their insurance undertakings to apply mutatis mutandis methods 1, 2, or 3 of Annex I to Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate (39). Method 1 (Accounting consolidation) shall only be applied if the competent authority is confident about the level of integrated management and internal control regarding the entities which would be included in the scope of consolidation. The method chosen shall be applied in a consistent manner over time.
Member States may provide that, for the calculation of the solvency margin as provided for by this Directive, insurance undertakings subject to supplementary supervision in accordance with Directive 98/78/EC or to supplementary supervision in accordance with Directive 2002/87/EC, need not deduct the items referred to in (a) and (b) of the third subparagraph of this Article which are held in credit institutions, investment firms, financial institutions, insurance or reinsurance undertakings or insurance holding companies which are included in the supplementary supervision. For the purposes of the deduction of participations referred to in this paragraph, participation shall mean a participation within the meaning of Article 1(f) of Directive 98/78/EC.
9.
Article 28(2) is hereby amended as follows:
(a)
point (a) shall be replaced by the following:
‘(a)
first result:
a 4 % fraction of the mathematical provisions relating to direct business and reinsurance acceptances gross of reinsurance cessions shall be multiplied by the ratio, for the last financial year, of the mathematical provisions net of reinsurance cessions to the gross total mathematical provisions. That ratio may in no case be less than 85 %. Upon application, with supporting evidence, by the insurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with agreement of that authority, amounts recoverable from the special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC may be deducted as reassurance.’;
(b)
in point (b), the first subparagraph shall be replaced by the following:
‘(b)
second result:
for policies on which the capital at risk is not a negative figure, a 0,3 % fraction of such capital underwritten by the assurance undertaking shall be multiplied by the ratio, for the last financial year, of the total capital at risk retained as the undertaking's liability after reinsurance cessions and retrocessions to the total capital at risk gross of reinsurance; that ratio may in no case be less than 50 %. Upon application, with supporting evidence, by the insurance undertaking to the competent authority of the home Member State and with the agreement of that authority, amounts recoverable from the special purpose vehicles referred to in Article 46 of Directive 2005/68/EC may be deducted as reassurance.’
10.
The following Article shall be inserted:
‘Article 28a
Solvency margin for assurance undertakings conducting reinsurance activities
1. Each Member State shall apply to insurance undertakings whose head office is situated within its territory, the provisions of Articles 35 to 39 of Directive 2005/68/EC in respect of their reinsurance acceptance activities, where one of the following conditions is met:
(a)
the reinsurance premiums collected exceed 10 % of their total premium;
(b)
the reinsurance premiums collected exceed EUR 50 000 000;
(c)
the technical provisions resulting from their reinsurance acceptances exceed 10 % of their total technical provisions.
2. Each Member State may choose to apply to assurance undertakings referred to in paragraph 1 of this Article and whose head office is situated within its territory the provisions of Article 34 of Directive 2005/68/EC in respect of their reinsurance acceptance activities, where one of the conditions laid down in the said paragraph 1 is met.
In that case, the respective Member State shall require that all assets employed by the assurance undertaking to cover the technical provisions corresponding to its reinsurance acceptances shall be ring-fenced, managed and organised separately from the direct assurance activities of the assurance undertaking, without any possibility of transfer. In such a case, and only as far as their reinsurance acceptance activities are concerned, assurance undertakings shall not be subject to Articles 22 to 26.
Each Member State shall ensure that their competent authorities verify the separation provided for in the second subparagraph.’
11.
Article 37(4) shall be replaced by the following:
‘4. Member States shall ensure that the competent authorities have the power to decrease the reduction, based on reinsurance, to the solvency margin as determined in accordance with Article 28 where:
(a)
the nature or quality of reinsurance contracts has changed significantly since the last financial year;
(b)
there is no, or a limited, risk transfer under the reinsurance contracts.’
TITLE X
TRANSITIONAL AND FINAL PROVISIONS
Article 61
Right acquired by existing reinsurance undertakings
1. Reinsurance undertakings subject to this Directive which were authorised or entitled to conduct reinsurance business in accordance with the provisions of the Member States in which they have their head offices before 10 December 2005 shall be deemed to be authorised in accordance with Article 3.
However, they shall be obliged to comply with the provisions of this Directive concerning the carrying on of the business of reinsurance and with the requirements set out in Article 6(a), (c), (d), Articles 7, 8 and 12 and Articles 32 to 41 as from 10 December 2007.
2. Member States may allow reinsurance undertakings referred to in paragraph 1 which at 10 December 2005 do not comply with Articles 6(a), 7, 8 and Articles 32 to 40 a period until 10 December 2008 in order to comply with such requirements.
Article 62
Reinsurance undertakings closing their activity
1. Reinsurance undertakings which by 10 December 2007 have ceased to conduct new reinsurance contracts and exclusively administer their existing portfolio in order to terminate their activity shall not be subject to this Directive.
2. Member States shall draw up the list of the reinsurance undertakings concerned and they shall communicate that list to all the other Member States.
Article 63
Transitional period for Articles 57(3) and 60(6)
A Member State may postpone the application of the provisions of Article 57(3) of this Directive amending Article 15(3) of Directive 73/239/EEC and of the provision of Article 60(6) of this Directive until 10 December 2008.
Article 64
Transposition
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 10 December 2007. They shall forthwith communicate to the Commission the texts of those measures.
When Member States adopt those measures, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. Member States shall determine how such reference is to be made.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 65
Entry into force
This Directive shall enter into force on the day following its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 66
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Strasbourg, 16 November 2005.