32006L0126
L 403/18
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2006/126/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 20 декември 2006 година
относно свидетелства за управление на превозни средства (преработена)
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 71 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията,
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (1),
след консултации с Комитета на регионите,
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (2),
като имат предвид, че:
(1)
Директива 91/439/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 г. относно свидетелствата за управление на моторни превозни средства (3) бе значително изменяна неколкократно. Сега, когато се правят нови изменения на упоменатата директива, е желателно въпросните разпоредби да бъдат преработени, за да се изяснят.
(2)
Правилата за свидетелствата за управление на превозни средства са съществен елемент на общата транспортна политика и допринасят за подобряване на пътната безопасност и улесняват свободното движение на хора, които се установяват в държава-членка, различна от тази, която е издала свидетелството за управление. Предвид важността на индивидуалните транспортни средства, притежаването на свидетелство за управление, надлежно признато от държавата-членка домакин, насърчава свободното движение и свободата на установяване на хората. Независимо от постигнатия напредък в хармонизирането на правилата относно свидетелствата за управление, все още между държавите-членки остават различия при правилата относно периодичността на подновяване на свидетелствата и относно подкатегориите на превозните средства, които е необходимо да се хармонизират по-пълно, за да допринесат за прилагането на политиките на Общността.
(3)
Възможността да се постановят национални разпоредби по отношение на периода на валидност, предвидена в Директива 91/439/ЕИО, води до съвместно съществуване на различни правила в различните държави-членки и над 110 различни образци на свидетелства за управление на моторни превозни средства, валидни в държавите-членки. Това създава проблеми с прозрачността на гражданите, полицейските органи и администрациите, които отговарят за администрирането на свидетелствата за управление и води до фалшифицирането на документи, които понякога са отпреди няколко десетки години.
(4)
За да се избегне единното европейско свидетелство за управление да стане допълнителен образец към 110-те образци, които са вече в обращение, държавите-членки вземат всички необходими мерки, за да издадат този единен образец на всички притежатели на свидетелства.
(5)
Настоящата директива не следва да накърнява съществуващите права за управление на моторно превозно средство, предоставени или придобити преди датата на нейното прилагане.
(6)
Свидетелствата за управление се признават взаимно. Държавите-членки следва да са в състояние да прилагат срока на валидност, предписан с настоящата директива, за свидетелство за управление без ограничена административна валидност, издадено от друга държава-членка, и чийто притежател се е пребивавал на тяхна територия повече от две години.
(7)
Въвеждането на срок на административна валидност за нови свидетелства за управление следва да направи възможно прилагането по време на периодичното подновяване на най-последните мерки против фалшификация и медицинските прегледи или други мерки, предвидени от държавите-членки.
(8)
На основание пътната безопасност следва да се определят минимални изисквания за издаване на свидетелства за управление на моторни превозни средства. Необходимо е критериите за изпитите за управление на превозно средство и издаване на свидетелство за управление да бъдат хармонизирани. За постигането на тази цел следва да се определят знанията, уменията и поведението, свързани с управлението на моторни превозни средства, изпитът за управление на превозно средство следва да се основава на тези концепции и следва да се преопределят минималните стандарти за физическа и умствена годност за управление на такива превозни средства.
(9)
Доказателство за наличие на съответствие на водачите на превозни средства, които се използват за транспорт на пътници или стоки с минималните стандарти за физическа и умствена годност за управление на превозно средство, следва да се предоставя, когато свидетелството се издава и периодично след това. Този редовен контрол съгласно националните правила за съответствие с минималните стандарти ще допринесе за свободното движение на хора, ще избегне нарушаването на конкуренцията и по-добре ще взема предвид специфичната отговорност на водачите на такива превозни средства. На държавите-членки следва да се позволи да налагат медицински прегледи като гаранция за спазване на минималните стандарти за физическа и умствена годност за управление на други моторни превозни средства. Поради причини, свързани с прозрачността, тези прегледи следва да съвпадат с подновяването на свидетелствата за управление и поради това да се определят от срока на валидност на свидетелството.
(10)
Необходимо е да се засили допълнително принципът на постепенен достъп до категориите на двуколесните превозни средства и до категориите превозни средства, използвани за превоз на пътници и стоки.
(11)
Независимо от това, на държавите-членки следва да е позволено да определят по-висока възрастова граница за управление на някои категории превозни средства, за да се насърчи допълнително пътната безопасност. На държавите-членки следва да е позволено при изключителни обстоятелства да определят по-ниски възрастови граници, за да отчетат местните обстоятелства.
(12)
Определенията на категориите следва в по-голяма степен да отразяват техническите характеристики на съответните превозни средства и уменията, необходими за управление на превозно средство.
(13)
Въвеждането на категория на свидетелство за управление на мотопеди ще увеличи по-специално пътната безопасност по отношение на по-младите водачи на моторни превозни средства, които съгласно статистическите данни са най-силно пострадалите при пътни произшествия.
(14)
Следва да се приемат специални разпоредби, за да улеснят управлението на превозни средства от лица с физически увреждания.
(15)
Поради причини, свързани с пътната безопасност, държавите-членки следва да бъдат в състояние да прилагат националните си разпоредби относно отнемането, прекратяването, подновяването и отменянето на свидетелства за управление за всички притежатели на свидетелства, които са установили на тяхна територия.
(16)
Образецът на свидетелството за управление, както е установен в Директива 91/439/ЕИО, следва да бъде заменен с единен образец във формата на пластмасова карта. В същото време този образец на свидетелство за управление е необходимо да бъде адаптиран за сметка на въвеждането на нова категория свидетелства за управление на мотопеди и на нова категория свидетелства за управление на мотоциклети.
(17)
Въвеждането по избор на микрочип в новия образец на свидетелство за управление на пластмасова карта следва да дава възможност на държавите-членки допълнително да подобрят нивото на защита против измами. Държавите-членки следва да имат възможността да включват национални данни в чипа, при условие че това не възпрепятства общодостъпните данни. Техническите изисквания за микрочипа следва да се определят от Комисията, подпомогната от комитета по свидетелствата за управление.
(18)
Следва да се определят минималните стандарти относно достъпа до професията на изпитващ и изискванията за обучение на изпитващия, за да се подобрят знанията и уменията на изпитващите, и с това да се осигури по-обективно оценяване на кандидатите за свидетелства за управление на моторно превозно средство и постигане на по-голяма хармонизация на изпитите за управление на превозно средство.
(19)
На Комисията следва да се разреши да се заеме с адаптирането на приложения от I до IV към научно-техническия прогрес.
(20)
Мерките, необходими за прилагането на настоящата директива, следва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г., установяващо реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (4).
(21)
По-специално, Комисията следва да бъде упълномощена да установи критериите, необходими за прилагането на настоящата директива. Тъй като тези мерки са от общ характер и са предназначени да изменят несъществени елементи на настоящата директива, те следва да се приемат след внимателно разглеждане в съответствие с процедурата по регулиране, предвидена в член 5а от Решение 1999/468/ЕО.
(22)
Тъй като целите на настоящата директива не могат да бъдат постигнати в достатъчна степен от държавите-членки и поради техния мащаб и ефект могат да бъдат по-добре постигнати на равнище на Общността, Общността може да приеме мерки в съответствие с принципа на субсидиарност, така както е постановен в член 5 от Договора. В съответствие с принципа на пропорционалност, както е уреден в този член, настоящата директива не надхвърля необходимото за постигането на тези цели.
(23)
Настоящата директива не следва да накърнява задълженията на държавите-членки, свързани с крайните срокове за транспониране в националното законодателство и прилагането на директивите, изброени в приложение VII, част Б.
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Образец на свидетелството
1. Държавите-членки въвеждат национално свидетелство за управление на основата на образеца на Общността, уреден в приложение I, в съответствие с разпоредбите на настоящата директива. Емблемата на страница 1 на образеца на Общността на свидетелство за управление на превозно средство съдържа отличителния знак на държавата-членка, която издава свидетелството.
2. Без да се накърняват правилата за защита на данните, държавите- членки могат да въвеждат запомнящо устройство (микрочип), като част от свидетелство за управление, веднага след като изискванията относно микрочипа, посочени в приложение I, които са разработени, за да изменят несъществени елементи на настоящата директива, като я допълват, са постановени от Комисията в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2. Тези изисквания предвиждат одобряване на типа на ЕО, което се предоставя, само ако се демонстрира способността да устои на опити за подправяне или изменение на данни.
3. Микрочипът съдържа хармонизираните данни на свидетелството за управление, определени в приложение I.
След консултация с Комисията, държавите-членки могат да съхраняват допълнителни данни, при условие че това по никакъв начин не препятства прилагането на настоящата директива.
В съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2, Комисията може да изменя приложение I, за да гарантира бъдещата оперативна съвместимост.
4. Със съгласието на Комисията държавите-членки могат да правят такива корекции на образеца, уреден в приложение I, каквито са необходими за компютърната обработка на свидетелството за управление.
Член 2
Взаимно признаване
1. Свидетелствата за управление, издадени от държавите-членки, се признават взаимно.
2. Когато притежателят на валидно национално свидетелство за управление без административен срок на валидност, постановен в член 7, параграф 2, се установява в държава-членка, различна от тази, която е издала свидетелството за управление, държавата-членка домакин може да приложи спрямо свидетелството административните срокове за валидност, уредени в този член, чрез подновяване на свидетелството за управление след две години считано от датата, на която притежателят се е установил на нейна територия.
Член 3
Мерки против подправка
1. Държавите-членки предприемат всички необходими стъпки за избягване какъвто и да е риск от подправяне на свидетелството за управление, включително на образците на свидетелството за управление, издадени преди влизането в сила на настоящата директива. Те информират за това Комисията.
2. Материалът, използван за свидетелството за управление на превозно средство, както е постановено в приложение I, трябва да се подсигури срещу подправка при прилагането на спецификации, проектирани да изменят несъществени елементи на настоящата директива, като я допълват, които се определят от Комисията в съответствие с процедурата, упомената в член 9, параграф 2. Държавите-членки могат свободно да въвеждат допълнителни характеристики, свързани със сигурността.
3. Държавите-членки трябва да осигурят към 19 януари 2033 г. всички издадени или в обращение свидетелства за управление да отговарят на всички изисквания на настоящата директива.
Член 4
Категории, определения и минимална възраст
1. Свидетелството за управление, предвидено в член 1, разрешава управлението на превозни средства със силово задвижване в категориите, определени по-нататък. То може да бъде използвано от минималната възраст, посочена за всяка категория. „Превозно средство със силово задвижване“ означава самоходно превозно средство, придвижващо се по шосе на собствена тяга, с изключение на релсовите превозни средства.
2. Мотопеди:
(категория АМ)
-
двуколесни или триколесни превозни средства с максимална проектна скорост не по-висока от 45 km/h, както е определено в член 1, параграф 2, буква а) от Директива 2002/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 март 2002 г., относно одобряването на типа на дву-и триколесни моторни превозни средства (5) (като изключва тези с максимална проектна скорост по-малка или равна на 25 km/h) и леки четириколесни превозни средства, както са дефинирани в член 1, параграф 3, буква а) от Директива 2002/24/ЕО,
-
минималната възраст, фиксирана за АМ, е 16 години.
3. Мотоциклети с кош или без кош и триколесни моторни превозни средства;
-
„мотоциклет“ означава двуколесно превозно средство с кош или без кош, както е определено в член 1, параграф 2, буква б) от Директива 2002/24/ЕО,
-
„триколесно моторно превозно“ означава превозно средство с три симетрично разположени колела, както е определено в члeн 1, параграф 2, буква в) от Директива 2002/24/ЕО;
а)
Категория А1:
-
мотоциклети с обем на цилиндъра, който не превишава 125 cm3, с мощност, която не превишава 11 kW, и с отношение мощност/тегло, което не превишава 0,1 kW/kg,
-
триколесни моторни превозни средства с мощност, която не превишава 15 kW,
-
минималната възраст, определена за А1, е 16 години;
б)
Категория А2:
-
мотоциклети с мощност, която не превишава 35 kW и с отношение мощност/тегло, което не превишава 0,2 kW/kg и не извлича мощност повече от два пъти от превозното средство,
-
минималната възраст, фиксирана за А1, е 18 години;
в)
Категория А:
i)
мотоциклети
-
Минималната възраст за категория А е фиксирана на 20 години. Независимо от това, достъпът до управление на мотоциклети от тази категория е обвързан от наличието на минимум двегодишен опит с мотоциклети по свидетелство А2. Това изискване за предишен опит може да не важи, ако кандидатът е най-малко 24 годишен.
ii)
Триколесни моторни превозни средства с мощност, превишаваща 15 kW
-
Минималната възраст за триколесни моторни превозни с мощност, превишаваща 15 kW е фиксирана на 21 години.
4. Моторни превозни средства:
-
„моторно превозно средство“ означава превозно средство със силово задвижване, което нормално се използва за превоз на пътници или стоки по шосе или да тегли по шосе превозни средства, предназначени за превоз на пътници или стоки. Този термин включва и тролейбуси, т.е. нерелсови превозни средства, които са свързани към електрически проводник. Тук не се включват селскостопански или горски трактори;
-
„селскостопански или горски трактор“ означава превозно средство със силово задвижване, движещо се на колела или вериги и разполагащо най-малко с две оси, чиято основна функция се заключава в теглителната му сила, специално конструирано да тегли, тласка, носи или задвижва специален инвентар, машини или ремаркета, използвани във връзка със селскостопански или горскостопански дейности и при което превозът по шосе на пътници или стоки, или тегленето по шосе на превозни средства, предназначени за превоз на пътници или стоки, е само второстепенна функция;
а)
Категория В1:
-
четириколесни превозни средства, както са определени в член 1, параграф 3, буква б) от Директива 2002/24/ЕО,
-
минималната възраст, фиксирана за В1, е 16 години;
-
категория В1 не е задължителна; в държави-членки, които не въвеждат тази категория свидетелствата за управление, то свидетелство категория В се изисква за управление на такива превозни средства;
б)
Категория В:
моторни превозни средства с максимално разрешено тегло до 3 500 kg и проектирани и конструирани за превоз на не повече от осем пътника плюс водача; моторните превозни средства от тази категория могат да се комбинират с ремарке с максимална допустима маса, която не надвишава 750 kg.
Без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, моторни превозни в тази категория могат да образуват композиция с ремарке с максимална допустима маса, която надвишава 750 kg, при условие че максималното разрешено тегло на композицията не надвишава 4 250 kg. В случай че такава композиция превишава 3 500 kg, държавите-членки изискват, в съответствие с разпоредбите на приложение V, тази композиция да се управлява само след:
-
завършване на обучение, или
-
взет изпит по умения и поведение.
Държавите-членки могат също така да изискват както обучение, така и вземане на изпит по умения и поведение.
Държавите-членки указват правото да се управлява такава композиция на свидетелството за управление със съответния код на Общността.
Минималната възраст за категория В е фиксирана на 18 години.
в)
Категория ВЕ:
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, композиция на моторни превозни, състояща се от влекач от категория В и ремарке или полуремарке, когато максималното разрешено тегло на ремаркето или полуремаркето не надвишава 3 500 kg;
-
Минималната възраст за категория ВЕ е фиксирана на 18 години
г)
Категория С1:
моторни превозни средства, различни от тези в категории D1 или D, с максимално разрешено тегло над 3 500 kg, но по-голямо от 7 500 kg, които са проектирани и конструирани за превоз на не повече от осем пътника плюс водача; моторните превозни средства от тази категория могат да се комбинират с ремарке с максимална допустима маса, която не надвишава 750 kg.
д)
Категория С1Е
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, композиция на моторни превозни, когато влекачът е от категория С1 и неговото ремарке или полуремарке има максималното разрешено тегло на ремаркето или полуремаркето над 750 kg, при условие че разрешеното тегло на композицията не надвишава 12 000 kg.
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, композиция на моторни превозни, когато влекачът е от категория В и неговото ремарке или полуремарке има максималното разрешено тегло на ремаркето или полуремаркето над 3 500 kg, при условие че разрешеното тегло на композицията не надвишава 12 000 kg.
-
Минималната възраст за категории С1 и С1Е е фиксирана на 18 години, без да се накърняват разпоредбите за управление на такива моторни превозни средства в Директива 2003/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2003 г. относно начална квалификация и продължаващо обучение на водачи на някои пътни превозни средства за превоз на товари или пътници (6);
е)
Категория С:
-
моторни превозни средства, различни от тези в категории D1 или D, с максимално разрешено тегло над 3 500 kg, които са проектирани и конструирани за превоз на не повече от осем пътника плюс водача; моторните превозни средства от тази категория могат да се комбинират с ремарке с максимална допустима маса, която не надвишава 750 kg;
ж)
Категория СЕ
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, композиция на моторни превозни, когато влекачът е от категория С и неговото ремарке или полуремарке има максималното разрешено тегло на ремаркето или полуремаркето над 750 kg,
-
минималната възраст за категории С и СЕ е фиксирана на 21 години, без да се накърняват разпоредбите за управление на такива превозни средства в Директива 2003/59/ЕО.
з)
Категория D1:
моторни превозни средства, проектирани и конструирани за превоз на не повече от 16 пътници плюс водача и с максимална ширина не превишаваща 8 м; към моторните превозни средства от тази категория може да се прикачва ремарке, чиято допустима максимална маса не надвишава 750 kg;
и)
Категория D1E
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на тип за съответните превозни средства, композиции от превозни средства, при които влекачът е от категория D1 и ремаркето е с допустима максимална маса над 750 kg.
-
минималната възраст за категории D1 и D1Е е фиксирана на 21 години, без да се накърняват разпоредбите за управление на такива моторни превозни средства в Директива 2003/59/ЕО;
й)
Категория D
моторни превозни средства, проектирани и конструирани за превоз на повече от осем пътници плюс водача; към моторните превозни средства, които могат да се управляват със свидетелство от категория D може да се прикачва ремарке, чиято допустима максимална маса не надвишава 750 kg;
к)
Категория DE:
-
без да се накърняват разпоредбите на правилата за одобряване на типа за съответните превозни средства, композиции от превозни средства, при които теглещото превозно средство е от категория D и неговото ремарке има допустима максимална маса над 750 kg,
-
минималната възраст за категории D и DЕ е фиксирана на 24 години, без да се накърняват разпоредбите за управление на такива превозни средства в Директива 2003/59/ЕО;
5. Със съгласието на Комисията държави-членки могат да изключват от прилагането на настоящия член някои специфични превозни средства със силово задвижване, като специални превозни средства за инвалиди.
Държавите-членки могат да изключват от прилагането на настоящата директива превозни средства, използвани от или под контрола на въоръжените сили и гражданската отбрана.
6. Държавите-членки могат да повишават или намаляват минималната възраст за издаване на свидетелство за управление на моторно превозно средство:
а)
за категория АМ надолу до 14 години или нагоре до 18 години;
б)
за категория В1 нагоре до 18 години;
в)
за категория А1 нагоре до 17 или 18 години;
-
ако има две години разлика между минималната възраст за категория А1 и минималната възраст за категория А2, и
-
има изискване за минимум двегодишен опит на мотоциклети от категория А2 преди да може да бъде даден достъп до управление на мотоциклети от категория А, както е посочено в член 4, параграф 3, буква в), i);
г)
за категория В и ВЕ възрастта може да се намали до 17 години.
Държавите-членки могат да намаляват минималната възраст за категория С до 18 години и за категория D до 21 години по отношение на:
а)
моторни превозни средства, използвани от противопожарната служба и превозни средства, използване за поддържане на обществения ред;
б)
превозни средства, преминаващи през пътни изпитвания с цел ремонт или техническо обслужване.
Свидетелства за управление на моторно превозно средство, издадени на лица на по-ниска възраст от постановената в параграфи 2-4 в съответствие с настоящия параграф, са валидни само на територията на издаващата държава-членка, докато притежателят на свидетелство за управление на моторно превозно средство достигне минималната възрастова граница, постановена в параграфи от 2 до 4.
Държави-членки могат да признават валидността на тяхна територия на свидетелства за управление на превозно средство, издадени на водачи под минималните възрасти, постановени в параграфи 2-4.
Член 5
Условия и ограничения
1. В свидетелството за управление се указват условията, при които водачът има право да управлява МПС.
2. Ако поради физическо увреждане е разрешено управлението само на определени видове моторни превозни средства или приспособени моторни превозни средства, изпитите за проверка на уменията и поведението, предвидени в член 7, се провеждат на такива превозни средства.
Член 6
Етапи и еквивалентност между категории
1. Издаването на свидетелства за управление на превозно средство подлежи на следните условия:
а)
свидетелства за категории C1, С, D1 и D се издават само на водачи, които вече имат право да управляват моторни превозни средства от категория В;
б)
свидетелства за категории ВЕ, С1Е, СЕ, D1Е и DE се издават само на водачи, които вече имат право да управляват моторни превозни средства, съответно от категории В, С1, C, D1 и D.
2. Валидността на свидетелствата за управление се определя, както следва:
а)
свидетелствата за категории С1Е, СЕ, D1Е или DЕ са валидни и за композиции от превозни средства от категории ВЕ;
б)
свидетелствата за категория СЕ са валидни и за категория DЕ, ако притежателите им имат право да управляват моторни превозни средства от категория D;
в)
свидетелствата за категории СЕ и DЕ са валидни и за композиции от моторни превозни средства от категории съответно С1Е, D1Е;
г)
свидетелства за всички категории са валидни за превозни средства от категория АМ. Независимо от това, за свидетелства за управление на превозно средство, издадени на нейна територия, държава-членка може да ограничи еквивалентността за категория АМ на категории А1, А2 и А, ако тези държава-членка наложи практически изпит като условие за получаване на категория АМ;
д)
свидетелства за категории А2 са валидни също така за категория А1;
е)
свидетелства за категории А, В, С или D са валидни съответно за категории А1, А2, В1, С1 или D1.
3. За управление на тяхна територия, държавите-членки могат да дават следните еквивалентности:
а)
триколесни моторни превозни средства по свидетелство за категория В, на триколесни моторни превозни средства с мощност, превишаваща 15 kW, при условие че притежателят на свидетелството за категория В е най-малкото 21-годишен;
б)
категория мотоциклети А1 по свидетелство за категория В.
Тъй като настоящият параграф е валиден само на тяхната територия, държави-членки няма да посочват на свидетелствата за управление на превозно средство, че притежателят има право да управлява тези моторни превозни средства.
4. Държавите-членки могат, след консултации с Комисията, да разрешават управлението на тяхна територия на:
а)
превозни средства от категория D1 (с максимално разрешено тегло 3 500 kg, без специално оборудване за превоз на пътници с увреждания) от лица над 21 години, притежаващи свидетелство за управление категория В, получено най-малко две години по-рано, при условие че превозните средства се използват от организации с нестопанска цел за социални нужди и водачът предоставя услугите си на доброволни начала;
б)
превозни средства с максимално разрешено тегло над 3 500 kg от лица над 21 години, притежаващи свидетелство за управление категория В, получено най-малко две години по-рано, при условие че основното предназначение на превозните средства е да се използват само стационарно в зони за обучение или възстановяване, същите се експлоатират от организации с нестопанска цел за социални нужди и са модифицирани така че да не могат да превозват повече от девет пътника или товар, освен абсолютно необходимия за изпълнение на предназначението им.
Член 7
Издаване, валидност и подновяване
1. Свидетелства за управление на превозно средство се издават само на кандидатите:
а)
които са взели изпит по умения и поведение и теоретичен изпит и отговарят на медицинските стандарти в съответствие с разпоредбите на приложения II и III;
б)
които са взели теоретичен изпит по отношение на категория АМ; държавите-членки могат да изискват кандидатите да вземат изпит по умения и поведение и преминат през медицински преглед за тази категория.
За триколесни и четириколесни моторни превозни в рамките на тази категория държавите-членки могат да налагат разграничителен изпит на умения и поведение. За диференциация на превозни средства в категория АМ на свидетелството за управление на превозно средство може да се вмъкне национален код;
в)
които са взели само изпит по умения и поведение по отношение на категория А2 или категория А или преминали обучение съгласно приложение VI, при условие че имат придобит минимум двегодишен опит на мотоциклет от категория А1 или категория А2 съответно;
г)
които са преминали обучение или взели изпит по умения и поведение, или са преминали обучение или взели изпит по умения и поведение в съответствие с приложение V по отношение на категория В за управление на композиция на превозни средства, както е дефинирана във втората алинея на член 4, параграф 4, буква б);
д)
които имат обичайно място на пребиваване на територията на държавата-членка, издаваща свидетелството или могат да представят доказателства, че са учили там за срок най-малко шест месеца.
2.
а)
Считано от 19 януари 2013 г. свидетелства, издадени от държави-членки за категории АМ, А1, А2, А, В, В1 и ВЕ имат срок на административна валидност 10 години;
Държава-членка може да избере да издава такива свидетелства със срок на административна валидност до 15 години;
б)
Считано от 19 януари 2013 г. свидетелства, издадени от държави-членки за категории C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E имат срок на административна валидност 5 години;
в)
Подновяването на свидетелство за управление на превозно средство може да задейства нов срок на административна валидност за друга категория или категории, за които притежателят на свидетелството има право на управление, доколкото това е в съответствие с условията, постановени в настоящата директива;
г)
Наличието на микрочип в съответствие с член 1 не е предварително условие за валидността на свидетелство за управление на превозно средство. Загубата или невъзможността да се чете микрочипа, или друга повреда върху него не засяга валидността на документа.
3. Подновяването на свидетелства за управление на превозно средство, когато техния срок изтече, подлежи на:
а)
продължаващо спазване на минималните стандарти на физическа и умствена годност за управление, постановени в приложение III за свидетелства за управление на превозно средство от категории C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E; и
б)
обичайно пребиваване на територията на държавата-членка, издаваща свидетелството или доказателства, че кандидатите са учили там за срок най-малко шест месеца.
Държавите-членки могат при подновяване на свидетелства за управление на превозно средство от категории АМ, А1, А2, А, В, В1 и ВЕ да изискват преглед като прилагат минималните стандарти на физическа и умствена годност за управление, постановени в приложение III.
Държавите-членки могат да ограничат срока на административна валидност, постановен в параграф 2, на свидетелства за управление на превозно средство за нови водачи от всички категории, за да прилагат специфични мерки към такива водачи с цел подобряване на пътната безопасност.
Държавите-членки могат да ограничат срока на административна валидност на издаденото първо свидетелство за управление на превозно средство на нови водачи за категории С и D до 3 години, за да могат да прилагат специфични мерки към такива водачи с цел подобряване на пътната безопасност.
Държавите-членки могат да ограничат срока на административна валидност, постановен в параграф 2, на индивидуалните свидетелства за управление на превозно средство за всички категории, ако счетат за необходимо да прилагат увеличена честота на медицински проверки или други специфични мерки, като ограничения за нарушители на пътното движение.
Държавите-членки могат да намалят срока на валидност, постановен в параграф 2, на свидетелства за управление на превозно средство на притежатели, които пребивават на тяхна територия и са достигнали 50-годишна възраст, за да прилагат увеличена честота на медицински проверки или други специфични мерки, като опреснителни курсове. Този намален срок на валидност може да се прилага само при подновяване на свидетелство за управление на превозно средство.
4. Без да се накърнява националното наказателно и полицейско законодателство, държавите-членки могат, след консултации с Комисията, при издаване на свидетелства за управление на превозно средство да прилагат националната си уредба по въпроси извън упоменатите в настоящата директива.
5.
а)
Никой не може да притежава повече от едно свидетелство за управление на превозно средство.
б)
Държава-членка отказва издаването на свидетелство, когато установи, че кандидатът вече притежава свидетелство за управление на превозно средство.
в)
Държавите-членки предприемат необходимите мерки в съответствие с буква б). Необходимите мерки по отношение на издаването, подмяната, подновяването или заменянето на свидетелство за управление на моторно превозно средство имат за цел да се провери с други държави-членки, когато има обосновани основания за съмнения, че кандидатът вече притежава друго свидетелство за управление на моторно превозно средство;
г)
За да се улеснят проверките в съответствие с буква б), държавите-членки използват мрежата за свидетелства за управление на превозно средство на ЕС, след като тя започне да работи.
Без да се накърнява член 2, държава-членка, която издава свидетелство, полага необходимото старание, за да гарантира, че лицето изпълнява изискванията, постановени в параграф 1 от настоящия член, и прилага своите национални разпоредби относно анулирането или отнемането на правото на управление на превозно средство, ако установи, че свидетелството е било издадено, без да са изпълнени изискванията.
Член 8
Адаптиране към научния и технически прогрес
Измененията, необходими за адаптирането на приложения I - VI към научния и технически прогрес, се одобряват в съответствие с процедурата, посочена в член 9, параграф 2.
Член 9
Комитет
1. Комисията се подпомага от комитет по свидетелствата за управление на превозно средство.
2. Когато се прави позоваване на настоящия параграф, се прилага член 5а, параграфи 1 до 4 и член 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се взема предвид разпоредбата на член 8 от него.
Член 10
Изпитващи
От влизането в сила на настоящата директива изпитващите по управление на превозно средство отговарят на минималните стандарти, постановени в приложение IV.
Изпитващите по управление на превозно средство, които вече работят като такива преди 19 януари 2013 г., подлежат само на изискванията относно осигуряване на качество и предприемане на мерки за редовно повишаване на квалификацията.
Член 11
Различни разпоредби относно замяна, отнемане, подмяна и признаване на свидетелства за управление на превозно средство
1. Когато притежател на валидно национално свидетелство за управление, издадено от държава-членка, установи обичайното си пребиваване в друга държава-членка, той може да поиска замяна на неговото свидетелство за управление на моторно превозно средство с еквивалентно свидетелство. Държавата-членка, която извършва замяната, проверява за коя категория е все още валидно предаденото свидетелство.
2. При спазване на принципа на териториално действие на наказателното и полицейското законодателство, държавата-членка по обичайно пребиваване може да прилага своята национална уредба относно ограничаване, временно отнемане, отнемане или анулиране на правото на управление на моторно превозно средство на притежател на свидетелство за управление, издадено от друга държава-членка, и при необходимост да замени свидетелството за управление с тази цел.
3. Извършващата замяната държава-членка връща старото свидетелство на органите на държава-членка, която го е издала, като посочва причините за това.
4. Държава-членка отказва издаването на свидетелство за управление на моторно превозно средство на кандидат, на когото свидетелство за управление на моторно превозно средство е ограничено, временно отнето или отнето в друга държава-членка.
Държава-членка отказва да признае валидността на свидетелство за управление на моторно превозно средство, издадено от друга държава-членка на лице, на което свидетелството за управление на моторно превозно средство е ограничено, временно отнето или отнето на територията на предишната държава.
Държава-членка може да откаже издаването на свидетелство за управление на превозно средство на кандидат, на когото свидетелство е анулирано в друга държава-членка.
5. Подмяна на свидетелство за управление на моторно превозно средство, което например е било изгубено или откраднато, може да се направи при компетентните органи на държавата по обичайно пребиваване на притежателя; тези органи извършват подмяната на база информацията, с която разполагат, или, ако случаят го изисква, на база доказателства от компетентните власти на държавата-членка, която е издала оригиналното свидетелство.
6. Когато държава-членка извърши подмяна на свидетелство за управление на превозно средство, издадено от трета страна, със свидетелство за управление на превозно средство по образец на Общността, тази смяна се вписва в последното, както и при всички последващи подновявания и подмени.
Такава подмяна може да бъде направена, само ако свидетелството за управление на превозно средство, издадено от трета държава, бъде предадено на компетентните органи на държавата-членка, която извършва подмяната. Ако притежателят на такова свидетелство прехвърли обичайно си пребиваване в друга държава-членка, последната не е длъжна да прилага принципа на взаимно признаване, постановен в член 2.
Член 12
Обичайно пребиваване
По смисъла на настоящата директива „обичайно пребиваване“ означава мястото, където дадено лице обикновено живее, тоест повече от 185 дни през календарна година, поради лични или трудови връзки, или ако лицето няма трудови връзки, поради лични връзки, които сочат тясна обвързаност на лицето с мястото, където то живее.
Независимо от това, за обичайно пребиваване на лице, чиито трудови връзки са на различно място от личните му връзки и което вследствие на това последователно пребивава на различни места в две или повече държави-членки, се счита мястото, където са личните му връзки, при условие че лицето редовно се връща там. Спазването на последното условие не е необходимо, ако лицето пребивава в дадена държава-членка за изпълнение на задача с определена продължителност. Следването в университет или друго учебно заведение не се счита за смяна на обичайно пребиваване.
Член 13
Еквивалентност между свидетелства за управление на превозно средство, които не са по образеца на Общността
1. Със съгласието на Комисията държавите-членки приравняват категориите по свидетелствата, издавани преди влизането в сила на настоящата директива, с категориите, дефинирани в член 4.
След консултиране с Комисията, държавите-членки могат да внасят в своите национални законодателства корекции, необходими за прилагането на разпоредбите на член 11, параграфи 4, 5 и 6.
2. Всички права за управление на моторно превозно средство, дадени преди 19 януари 2013 г. не се отнемат и по никакъв начин не се квалифицират с разпоредбите на настоящата директива.
Член 14
Преглед
Комисията докладва по прилагането и изпълнението на настоящата директива, включително относно нейното въздействие върху пътната безопасност, не по-рано от 19 януари 2018 г.
Член 15
Взаимопомощ
Държавите-членки си помагат взаимно при прилагането на настоящата директива и при необходимост обменят информация за свидетелствата, които те издават, заменят, подменят, подновяват или анулират. Те използват мрежата за свидетелства за управление на превозно средство на ЕС, създадена с тези цели, след като мрежата започне да оперира.
Член 16
Транспониране
1. Държавите-членки приемат и публикуват преди 19 януари 2011 г. законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими, за да се съобразят с член 1, параграф 1, член 3, член 4, параграфи 1, 2, 3 и параграф 4, букви б) до к), член 6, параграф 1, параграф 2, букви а), в), г) и д), член 7, параграф 1, букви б), в) и г), параграфи 2, 3 и 5, член 8, член 10, член 13, член 14, член 15 и приложения I, точка 2, II, точка 5.2 относно категории А1, А2 и А, приложения IV, V и VI. Те съобщават на Комисията текста на тези разпоредби.
2. Те прилагат тези разпоредби от 19 февруари 2013 г.
3. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Те съдържат също така индикация, че направените позовавания в законовите, подзаконовите и административните разпоредби, които са в сила, на отменената директива се разглеждат като направени на настоящата директива. Методите за такова позоваване и неговото съдържание се определят от държавите-членки.
4. Държавите-членки съобщават на Комисията текста на основните разпоредби от националното си законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящата директива.
Член 17
Отмяна
Директива 91/439/ЕИО се отменя от 19 януари 2013 г., без да се накърняват задълженията на държавите-членки по отношение на крайните срокове, посочени в приложение VII, част Б за транспониране на настоящата директива в националното законодателство.
Член 2, параграф 4 от Директива 91/439/ЕИО се отменя от 19 януари 2007 г.
Позовавания на отменената директива се разглеждат като направени на настоящата директива и се четат съгласно таблица на съответствие в приложение VIII.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 2, параграф 1, член 5, член 6, параграф 2, буква б), член 7, параграф 1, буква а), член 9, член 11, параграфи 1, 3, 4, 5 и 6, член 12 и приложения I, II и III се прилагат от 19 януари 2009 г.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 20 декември 2006 година.
DIRECTIVE 2006/126/EC OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 20 December 2006
on driving licences (Recast)
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 71 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
After consulting the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the procedure laid down in Article 251 of the Treaty (2),
Whereas:
(1)
Council Directive 91/439/EEC of 29 July 1991 on driving licences (3) has been significantly amended on several occasions. Now that new amendments are being made to the said Directive, it is desirable, in order to clarify matters, that the provisions in question should be recast.
(2)
The rules on driving licences are essential elements of the common transport policy, contribute to improving road safety, and facilitate the free movement of persons taking up residence in a Member State other than the one issuing the licence. Given the importance of individual means of transport, possession of a driving licence duly recognised by a host Member State promotes free movement and freedom of establishment of persons. Despite the progress achieved with harmonising the rules on driving licences, significant differences have persisted between Member States in the rules on periodicity of licences renewal and on subcategories of vehicles, which needed to be harmonised more fully, in order to contribute to the implementation of Community policies.
(3)
The possibility of laying down national provisions with regard to the period of validity provided for in Directive 91/439/EEC leads to the co-existence of different rules in different Member States and over 110 different models of driving licences valid in the Member States. This creates problems of transparency for citizens, police forces and the administrations responsible for the administration of driving licences and leads to the falsification of documents which sometimes date back several decades.
(4)
In order to prevent the single European driving licence model from becoming an additional model to the 110 already in circulation, Member States should take all necessary measures to issue this single model to all licence holders.
(5)
This Directive should not prejudice existing entitlements to drive granted or acquired before its date of application.
(6)
Driving licences are mutually recognised. Member States should be able to apply the period of validity prescribed by this Directive to a licence without a limited administrative validity issued by another Member State and whose holder has resided on their territory for more than two years.
(7)
The introduction of a period of administrative validity for new driving licences should make it possible to apply at the time of periodic renewal the most recent counter-falsification measures and the medical examinations or other measures provided for by the Member States.
(8)
On road safety grounds, the minimum requirements for the issue of a driving licence should be laid down. Standards for driving tests and licensing need to be harmonised. To this end the knowledge, skills and behaviour connected with driving motor vehicles should be defined, the driving test should be based on these concepts and the minimum standards of physical and mental fitness for driving such vehicles should be redefined.
(9)
Proof of fulfilment of compliance with minimum standards of physical and mental fitness for driving by drivers of vehicles used for the transport of persons or goods should be provided when the driving licence is issued and periodically thereafter. Such regular control in accordance with national rules of compliance with minimum standards will contribute to the free movement of persons, avoid distortions of competition and better take into account the specific responsibility of drivers of such vehicles. Member States should be allowed to impose medical examinations as a guarantee of compliance with the minimum standards of physical and mental fitness for driving other motor vehicles. For reasons of transparency, such examinations should coincide with a renewal of driving licences and therefore be determined by the period of validity of the licence.
(10)
It is necessary to strengthen further the principle of progressive access to the categories of two-wheeled vehicles and to the categories of vehicles used for the transport of passengers and goods.
(11)
Nevertheless, Member States should be allowed to set a higher age limit for the driving of certain categories of vehicles in order to further promote road safety; Member States should in exceptional circumstances be allowed to set lower age limits in order to take account of national circumstances.
(12)
The definitions of the categories should reflect to a greater extent the technical characteristics of the vehicles concerned and the skills needed to drive a vehicle.
(13)
Introducing a category of driving licences for mopeds will, in particular, increase road safety as regards the youngest drivers who, according to the statistics, are the hardest hit by road accidents.
(14)
Specific provisions should be adopted to make it easier for physically disabled persons to drive vehicles.
(15)
For reasons connected with road safety, Member States should be able to apply their national provisions on the withdrawal, suspension, renewal and cancellation of driving licences to all licence holders having acquired normal residence in their territory.
(16)
The model driving licence as set out in Directive 91/439/EEC should be replaced by a single model in the form of a plastic card. At the same time, this model driving licence needs to be adapted on account of the introduction of a new category of driving licences for mopeds and of a new category of driving licences for motorcycles.
(17)
The introduction of an optional microchip in the new plastic card model driving licence should enable the Member States to further improve the level of anti-fraud protection. Member States should have flexibility to include national data on the chip provided that it does not interfere with commonly accessible data. The technical requirements for the microchip should be determined by the Commission, assisted by the committee on driving licences.
(18)
Minimum standards concerning access to the profession of examiner and examiner training requirements should be established in order to improve the knowledge and skills of examiners thereby ensuring a more objective evaluation of driving licence applicants and achieving greater harmonisation of driving tests.
(19)
The Commission should be allowed to undertake the adaptation of Annexes I to VI to scientific and technical progress.
(20)
The measures necessary for the implementation of this Directive should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission (4).
(21)
In particular, the Commission should be empowered to establish the criteria necessary for the application of this Directive. Since those measures are of general scope and are designed to amend non-essential elements of this Directive, they should be adopted in accordance with the regulatory procedure with scrutiny provided for in Article 5a of Decision 1999/468/EC.
(22)
Since the objectives of this Directive cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of their scale and their effects, be better achieved at Community level, the Community may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(23)
This Directive should not prejudice the obligations of the Member States relating to the deadlines for transposition into national law and application of the Directives listed in Annex VII, Part B,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Model licence
1. Member States shall introduce a national driving licence based on the Community model set out in Annex I, in accordance with the provisions of this Directive. The emblem on page 1 of the Community model driving licences shall contain the distinguishing sign of the Member State issuing the licence.
2. Without prejudice to data protection rules, Member States may introduce a storage medium (microchip) as part of the driving licence, as soon as the requirements concerning the microchip referred to in Annex I, which are designed to amend non-essential elements of this Directive, by supplementing it, are laid down by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 9(2). These requirements shall provide for EC type-approval, which shall only be granted when the ability to resist attempts to tamper with or alter data is demonstrated.
3. The microchip shall incorporate the harmonised driving licence data specified in Annex I.
After consulting the Commission, Member States may store additional data, provided that it does not in any way interfere with the implementation of this Directive.
In accordance with the procedure referred to in Article 9(2), the Commission may amend Annex I in order to guarantee future interoperability.
4. With the agreement of the Commission, Member States may make to the model set out in Annex I such adjustments as are necessary for computer processing of the driving licence.
Article 2
Mutual recognition
1. Driving licences issued by Member States shall be mutually recognised.
2. When the holder of a valid national driving licence without the administrative validity period set out in Article 7(2) takes up normal residence in a Member State other than that which issued the driving licence, the host Member State may apply to the licence the administrative validity periods set out in that Article by renewing the driving licence, as from 2 years after the date on which the holder has taken up normal residence on its territory.
Article 3
Anti-forgery measures
1. Member States shall take all necessary steps to avoid any risk of forgery of driving licences, including that of model driving licences issued before the entry into force of this Directive. They shall inform the Commission thereof.
2. The material used for the driving licence, as set out in Annex I, shall be made secure against forgery in application of specifications designed to amend non-essential elements of this Directive, by supplementing it, which are to be laid down by the Commission in accordance with the procedure referred to in Article 9(2). Member States are free to introduce additional security features.
3. Member States shall ensure that, by 19 January 2033, all driving licences issued or in circulation fulfil all the requirements of this Directive.
Article 4
Categories, definitions and minimum ages
1. The driving licence provided for in Article 1 shall authorise the driving of power-driven vehicles in the categories defined hereafter. It may be issued from the minimum age indicated for each category. A ‘power-driven vehicle’ means any self-propelled vehicle running on a road under its own power, other than a rail-borne vehicle.
2. mopeds:
Category AM:
-
Two-wheel vehicles or three-wheel vehicles with a maximum design speed of not more than 45 km/h, as defined in Article 1(2)(a) of Directive 2002/24/EC of the European Parliament and of the Council of 18 March 2002 relating to the type-approval of two or three-wheel motor vehicles (5) (excluding those with a maximum design speed under or equal to 25 km/h), and light quadricycles as defined in Article 1(3)(a) of Directive 2002/24/EC,
-
the minimum age for category AM is fixed at 16 years;
3. motorcycles with or without a sidecar and motor tricycles:
-
‘motorcycle’ means two-wheel vehicles with or without a sidecar, as defined in Article 1(2)(b) of Directive 2002/24/EC,
-
‘motor tricycle’ means vehicles with three symmetrically arranged wheels, as defined in Article 1(2)(c) of Directive 2002/24/EC;
(a)
Category A1:
-
motorcycles with a cylinder capacity not exceeding 125 cubic centimetres, of a power not exceeding 11 kW and with a power/weight ratio not exceeding 0,1 kW/kg,
-
motor tricycles with a power not exceeding 15 kW,
-
the minimum age for category A1 is fixed at 16 years;
(b)
Category A2:
-
motorcycles of a power not exceeding 35 kW and with a power/weight ratio not exceeding 0,2 kW/kg and not derived from a vehicle of more than double its power,
-
the minimum age for category A2 is fixed at 18 years;
(c)
Category A:
(i)
motorcycles
-
The minimum age for category A is fixed at 20 years. However, access to the driving of motorcycles of this category shall be subject to a minimum of two years' experience on motorcycles under an A2 licence. This requirement as to previous experience may be waived if the candidate is at least 24 years old.
(ii)
motor tricycles with a power exceeding 15 kW
-
The minimum age for motor tricycles exceeding 15 kW is fixed at 21 years.
4. motor vehicles:
-
‘motor vehicle’ means any power-driven vehicle, which is normally used for carrying persons or goods by road or for drawing, on the road, vehicles used for the carriage of persons or goods. This term shall include trolleybuses, i.e. vehicles connected to an electric conductor and not rail-borne. It shall not include agricultural or forestry tractors,
-
‘Agricultural or forestry tractor’ means any power-driven vehicle running on wheels or tracks, having at least two axles, the principal function of which lies in its tractive power, which is specially designed to pull, push, carry or operate certain tools, machines or trailers used in connection with agricultural or forestry operations, and the use of which for carrying persons or goods by road or drawing, on the road, vehicles used for the carriage of persons or goods is only a secondary function;
(a)
Category B1:
-
quadricycles, as defined in Article 1(3)(b) of Directive 2002/24/EC,
-
the minimum age for category B1 is fixed at 16 years,
-
category B1 is optional; in Member States which do not introduce this category of driving licence, a driving licence for category B shall be required to drive such vehicles;
(b)
Category B:
motor vehicles with a maximum authorised mass not exceeding 3 500 kg and designed and constructed for the carriage of no more than eight passengers in addition to the driver; motor vehicles in this category may be combined with a trailer having a maximum authorised mass which does not exceed 750 kg.
Without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, motor vehicles in this category may be combined with a trailer with a maximum authorised mass exceeding 750 kg, provided that the maximum authorised mass of this combination does not exceed 4 250 kg. In case such a combination exceeds 3 500 kg, Member States shall, in accordance with the provisions of Annex V, require that this combination shall only be driven after:
-
a training has been completed, or
-
a test of skills and behaviour has been passed.
Member States may also require both such a training and the passing of a test of skills and behaviour.
Member States shall indicate the entitlement to drive such a combination on the driving licence by means of the relevant Community code.
The minimum age for category B is fixed at 18 years;
(c)
Category BE:
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combination of vehicles consisting of a tractor vehicle in category B and a trailer or semi-trailer where the maximum authorised mass of the trailer or semi-trailer does not exceed 3 500 kg,
-
the minimum age for category BE is fixed at 18 years;
(d)
Category C1:
motor vehicles other than those in categories D1 or D, the maximum authorised mass of which exceeds 3 500 kg, but does not exceed 7 500 kg, and which are designed and constructed for the carriage of no more than eight passengers in addition to the driver; motor vehicles in this category may be combined with a trailer having a maximum authorised mass not exceeding 750 kg;
(e)
Category C1E:
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combinations of vehicles where the tractor vehicle is in category C1 and its trailer or semi-trailer has a maximum authorised mass of over 750 kg provided that the authorised mass of the combination does not exceed 12 000 kg,
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combinations of vehicles where the tractor vehicle is in category B and its trailer or semi-trailer has an authorised mass of over 3 500 kg, provided that the authorised mass of the combination does not exceed 12 000 kg,
-
the minimum age for categories C1 and C1E is fixed at the age of 18 years, without prejudice to the provisions for the driving of such vehicles in Directive 2003/59/EC of the European Parliament and of the Council of 15 July 2003 on the initial qualification and periodic training of drivers of certain road vehicles for the carriage of goods or passengers (6);
(f)
Category C:
motor vehicles other than those in categories D1 or D, whose maximum authorised mass is over 3 500 kg and which are designed and constructed for the carriage of no more than eight passengers in addition to the driver; motor vehicles in this category may be combined with a trailer having a maximum authorised mass which does not exceed 750 kg;
(g)
Category CE:
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combinations of vehicles where the tractor vehicle is in category C and its trailer or semi-trailer has a maximum authorised mass of over 750 kg,
-
the minimum age for categories C and CE is fixed at 21 years, without prejudice to the provisions for the driving of such vehicles in Directive 2003/59/EC;
(h)
Category D1:
motor vehicles designed and constructed for the carriage of no more than 16 passengers in addition to the driver and with a maximum length not exceeding 8 m; motor vehicles in this category may be combined with a trailer having a maximum authorised mass not exceeding 750 kg;
(i)
Category D1E:
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combinations of vehicles where the tractor vehicle is in category D1 and its trailer has a maximum authorised mass of over 750 kg,
-
the minimum age for categories D1 and D1E is fixed at 21 years, without prejudice to the provisions for the driving of such vehicles in Directive 2003/59/EC;
(j)
Category D:
motor vehicles designed and constructed for the carriage of more than eight passengers in addition to the driver; motor vehicles which may be driven with a category D licence may be combined with a trailer having a maximum authorised mass which does not exceed 750 kg;
(k)
Category DE:
-
without prejudice to the provisions of type-approval rules for the vehicles concerned, combinations of vehicles where the tractor vehicle is in category D and its trailer has a maximum authorised mass of over 750 kg,
-
the minimum age for categories D and DE is fixed at 24 years, without prejudice to the provisions for the driving of such vehicles in Directive 2003/59/EC;
5. With the agreement of the Commission, Member States may exclude from the application of this Article certain specific types of power-driven vehicle such as special vehicles for disabled persons.
Member States may exclude from the application of this Directive vehicles used by, or under the control of, the armed forces and civil defence.
6. Member States may raise or lower the minimum age for issuing a driving licence:
(a)
for category AM down to 14 years or up to 18 years;
(b)
for category B1 up to 18 years;
(c)
for category A1 up to 17 or 18 years,
-
if there is a two years difference between the minimum age for category A1 and the minimum age for category A2, and
-
there is a requirement of a minimum of two years experience on motorcycles of category A2 before access to the driving of motorcycles for category A can be granted, as referred to in Article 4(3)(c)(i);
(d)
for categories B and BE down to 17 years.
Member States may lower the minimum age for category C to 18 years and for category D to 21 years with regard to:
(a)
vehicles used by the fire service and vehicles used for maintaining public order;
(b)
vehicles undergoing road tests for repair or maintenance purposes.
Driving licences issued to persons at a lower age than set out in paragraphs 2 to 4 in accordance with this paragraph shall only be valid on the territory of the issuing Member State until the licence holder has reached the minimum age limit set out in paragraphs 2 to 4.
Member States may recognise the validity on their territory of driving licences issued to drivers under the minimum ages set out in paragraphs 2 to 4.
Article 5
Conditions and restrictions
1. Driving licences shall state the conditions under which the driver is authorised to drive.
2. If, because of a physical disability, driving is authorised only for certain types of vehicle or for adapted vehicles, the test of skills and behaviour provided for in Article 7 shall be taken in such a vehicle.
Article 6
Staging and equivalences between categories
1. The issue of driving licences shall be subject to the following conditions:
(a)
licences for categories C1, C, D1 and D shall be issued only to drivers already entitled to drive vehicles in category B;
(b)
licences for categories BE, C1E, CE, D1E and DE shall be issued only to drivers already entitled to drive vehicles in categories B, C1, C, D1 and D respectively.
2. The validity of driving licences shall be determined as follows:
(a)
licences granted for categories C1E, CE, D1E or DE shall be valid for combinations of vehicles in category BE;
(b)
licences granted for category CE shall be valid for category DE as long as their holders are entitled to drive vehicles in category D;
(c)
licences granted for category CE and DE shall be valid for combinations of vehicles in categories C1E and D1E respectively;
(d)
licences granted for any category shall be valid for vehicles in category AM. However, for driving licences issued on its territory, a Member State may limit the equivalences for category AM to categories A1, A2 and A, if that Member State imposes a practical test as a condition for obtaining category AM;
(e)
licences issued for category A2 shall also be valid for category A1;
(f)
licences granted for categories A, B, C or D shall be valid for categories A1, A2, B1, C1, or D1 respectively.
3. For driving on their territory, Member States may grant the following equivalences:
(a)
motor tricycles under a licence for category B, for motor tricycles with a power exceeding 15 kW provided that the holder of the licence for category B is at least 21 years old;
(b)
category A1 motorcycles under a licence for category B.
As this paragraph is only valid on their territories, Member States shall not indicate on the driving licence that a holder is entitled to drive these vehicles.
4. Member States may, after consulting the Commission, authorise the driving on their territory of:
(a)
vehicles of category D1 (with a maximum authorised mass of 3 500 kg, excluding any specialised equipment intended for the carriage of disabled passengers) by holders over 21 years old of a driving licence for category B which was obtained at least two years earlier provided that the vehicles are being used by non-commercial bodies for social purposes and that the driver provides his services on a voluntary basis;
(b)
vehicles of a maximum authorised mass exceeding 3 500 kg by holders over 21 years old of a driving licence for category B which was obtained at least two years before, provided that the main purpose of the vehicles is to be used only when stationary as an instructional or recreational area, and that they are being used by non-commercial bodies for social purposes and that vehicles have been modified so that they may not be used either for the transport of more than nine persons or for the transport of any goods other than those strictly necessary for their purposes.
Article 7
Issue, validity and renewal
1. Driving licences shall be issued only to those applicants:
(a)
who have passed a test of skills and behaviour and a theoretical test and who meet medical standards, in accordance with the provisions of Annexes II and III;
(b)
who have passed a theory test only as regards category AM; Member States may require applicants to pass a test of skills and behaviour and a medical examination for this category.
For tricycles and quadricycles within this category, Member States may impose a distinctive test of skills and behaviour. For the differentiation of vehicles in category AM, a national code may be inserted on the driving licence;
(c)
who have, as regards category A2 or category A, on the condition of having acquired a minimum of 2 years' experience on a motorcycle in category A1 or in category A2 respectively, passed a test of skills and behaviour only, or completed a training pursuant to Annex VI;
(d)
who have completed a training or passed a test of skills and behaviour, or completed a training and passed a test of skills and behaviour pursuant to Annex V as regards category B for driving a vehicle combination as defined in the second subparagraph of Article 4(4)(b);
(e)
who have their normal residence in the territory of the Member State issuing the licence, or can produce evidence that they have been studying there for at least six months.
2.
(a)
As from 19 January 2013, licences issued by Member States for categories AM, A1, A2, A, B, B1 and BE shall have an administrative validity of 10 years.
A Member State may choose to issue such licences with an administrative validity of up to 15 years;
(b)
As from 19 January 2013, licences issued by Member States for categories C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E shall have an administrative validity of 5 years;
(c)
The renewal of a driving licence may trigger a new administrative validity period for another category or categories the licence holder is entitled to drive, insofar as this is in conformity with the conditions laid down in this Directive;
(d)
The presence of a microchip pursuant to Article 1 shall not be a prerequisite for the validity of a driving licence. The loss or unreadability of the microchip, or any other damage thereto, shall not affect the validity of the document.
3. The renewal of driving licences when their administrative validity expires shall be subject to:
(a)
continuing compliance with the minimum standards of physical and mental fitness for driving set out in Annex III for driving licences in categories C, CE, C1, C1E, D, DE, D1, D1E; and
(b)
normal residence in the territory of the Member State issuing the licence, or evidence that applicants have been studying there for at least six months.
Member States may, when renewing driving licences in categories AM, A, A1, A2, B, B1 and BE, require an examination applying the minimum standards of physical and mental fitness for driving set out in Annex III.
Member States may limit the period of administrative validity set out in paragraph 2 of driving licences issued to novice drivers for any category in order to apply specific measures to such drivers, aiming at improving road safety.
Member States may limit the period of administrative validity of the first licence issued to novice drivers for categories C and D to 3 years in order to be able to apply specific measures to such drivers, so as to improve their road safety.
Member States may limit the period of administrative validity set out in paragraph 2 of individual driving licences for any category in case it is found necessary to apply an increased frequency of medical checks or other specific measures such as restrictions for traffic offenders.
Member States may reduce the period of administrative validity set out in paragraph 2 of driving licences of holders residing on their territory having reached the age of 50 years in order to apply an increased frequency of medical checks or other specific measures such as refresher courses. This reduced period of administrative validity can only be applied upon renewing the driving licence.
4. Without prejudice to national criminal and police laws, Member States may, after consulting the Commission, apply to the issuing of driving licences the provisions of their national rules relating to conditions other than those referred to in this Directive.
5.
(a)
No person may hold more than one driving licence;
(b)
A Member State shall refuse to issue a licence where it establishes that the applicant already holds a driving licence;
(c)
Member States shall take the necessary measures pursuant to point (b). The necessary measures as regards the issue, replacement, renewal or exchange of a driving licence shall be to verify with other Member States where there are reasonable grounds to suspect that the applicant is already the holder of another driving licence;
(d)
In order to facilitate the checks pursuant to point (b), Member States shall use the EU driving licence network once it is operational.
Without prejudice to Article 2, a Member State issuing a licence shall apply due diligence to ensure that a person fulfils the requirements set out in paragraph 1 of this Article and shall apply its national provisions on the cancellation or withdrawal of the right to drive if it is established that a licence has been issued without the requirements having been met.
Article 8
Adaptation to scientific and technical progress
The amendments necessary to adapt Annexes I to VI to scientific and technical progress shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 9(2).
Article 9
Committee
1. The Commission shall be assisted by the committee on driving licences.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5a(1) to (4), and Article 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
Article 10
Examiners
From the entry into force of this Directive, driving examiners shall meet the minimum standards set out in Annex IV.
Driving examiners already working in that capacity before 19 January 2013 shall be subject only to the requirements concerning quality assurance and regular periodic training measures.
Article 11
Various provisions concerning the exchange, the withdrawal, the replacement and the recognition of driving licences
1. Where the holder of a valid national driving licence issued by a Member State has taken up normal residence in another Member State, he may request that his driving licence be exchanged for an equivalent licence. It shall be for the Member State effecting the exchange to check for which category the licence submitted is in fact still valid.
2. Subject to observance of the principle of territoriality of criminal and police laws, the Member State of normal residence may apply its national provisions on the restriction, suspension, withdrawal or cancellation of the right to drive to the holder of a driving licence issued by another Member State and, if necessary, exchange the licence for that purpose.
3. The Member State effecting the exchange shall return the old licence to the authorities of the Member State which issued it and give the reasons for doing so.
4. A Member State shall refuse to issue a driving licence to an applicant whose driving licence is restricted, suspended or withdrawn in another Member State.
A Member State shall refuse to recognise the validity of any driving licence issued by another Member State to a person whose driving licence is restricted, suspended or withdrawn in the former State's territory.
A Member State may also refuse to issue a driving licence to an applicant whose licence is cancelled in another Member State.
5. A replacement for a driving licence which has, for example, been lost or stolen may only be obtained from the competent authorities of the Member State in which the holder has his normal residence; those authorities shall provide the replacement on the basis of the information in their possession or, where appropriate, proof from the competent authorities of the Member State which issued the original licence.
6. Where a Member State exchanges a driving licence issued by a third country for a Community model driving licence, such exchange shall be recorded on the Community model driving licence as shall any subsequent renewal or replacement.
Such an exchange may occur only if the licence issued by the third country has been surrendered to the competent authorities of the Member State making the exchange. If the holder of this licence transfers his normal residence to another Member State, the latter need not apply the principle of mutual recognition set out in Article 2.
Article 12
Normal residence
For the purpose of this Directive, ‘normal residence’ means the place where a person usually lives, that is for at least 185 days in each calendar year, because of personal and occupational ties, or, in the case of a person with no occupational ties, because of personal ties which show close links between that person and the place where he is living.
However, the normal residence of a person whose occupational ties are in a different place from his personal ties and who consequently lives in turn in different places situated in two or more Member States shall be regarded as being the place of his personal ties, provided that such person returns there regularly. This last condition need not be met where the person is living in a Member State in order to carry out a task of a definite duration. Attendance at a university or school shall not imply transfer of normal residence.
Article 13
Equivalences between non-Community model licences
1. With the agreement of the Commission, Member States shall establish equivalences between entitlements obtained before the implementation of this Directive and the categories defined in Article 4.
After consulting the Commission, Member States may make to their national legislation such adjustments as are necessary for the purpose of implementing the provisions of Article 11(4), (5) and (6).
2. Any entitlement to drive granted before 19 January 2013 shall not be removed or in any way qualified by the provisions of this Directive.
Article 14
Review
The Commission shall report on the implementation of this Directive, including its impact on road safety, not earlier than 19 January 2018.
Article 15
Mutual Assistance
Member States shall assist one another in the implementation of this Directive and shall exchange information on the licences they have issued, exchanged, replaced, renewed or revoked. They shall use the EU driving licence network set up for these purposes, once this network is operational.
Article 16
Transposition
1. Member States shall adopt and publish, not later than 19 January 2011, the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 1(1), Article 3, Article 4(1), (2), (3) and (4)(b) to (k), Article 6(1), (2)(a), (c), (d) and (e), Article 7(1)(b), (c) and (d), (2), (3) and (5), Article 8, Article 10, Article 13, Article 14, Article 15, and Annexes I, point 2, II, point 5.2 concerning categories A1, A2 and A, IV, V and VI. They shall forthwith communicate to the Commission the text of those provisions.
2. They shall apply those provisions as from 19 January 2013.
3. When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such reference on the occasion of their official publication. They shall also contain an indication that references made, in the laws, regulations or administrative provisions in force, to the repealed Directive shall be construed as being made to this Directive. The methods of making such reference, and its wording, shall be laid down by Member States.
4. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 17
Repeal
Directive 91/439/EEC shall be repealed with effect from 19 January 2013, without prejudice to the obligations of the Member States with regard to the deadlines indicated in Annex VII, Part B for transposing that Directive into national law.
Article 2(4) of Directive 91/439/EEC shall be repealed on 19 January 2007.
References made to the repealed Directive shall be construed as being made to this Directive and should be read in accordance with the correlation table in Annex VIII.
Article 18
Entry into force
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 2(1), Article 5, Article 6(2)(b), Article 7(1)(a), Article 9, Article 11(1), (3), (4), (5) and (6), Article 12, and Annexes I, II and III shall apply from 19 January 2009.
Article 19
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 20 December 2006.