20010528
Решение на Съвета
от 28 май 2001 година
за предаване на проби от контролирани вещества
(2001/419/ПВР)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, по-специално член 30, член 31 и член 34, параграф 2, буква в) от него,
като взе предвид инициативата на Кралство Швеция,
като взе предвид становището на Европейския парламент [1],
като има предвид, че:
(1) Борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици е въпрос на обща загриженост за правоприлагащите и съдебните органи в държавите-членки.
(2) Възможността за законно предаване на проби от иззети контролирани вещества между органите на държавите-членки с цел разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или извършване на съдебномедицински анализ би подобрила ефективността на борбата срещу незаконното производство и трафик на наркотици.
(3) В момента не съществуват юридически обвързващи правила, които да регламентират предаването на проби от иззети контролирани наркотични вещества между органите на държавите-членки. Поради това следва да се създаде система на равнище Европейския съюз, която да позволява законосъобразното предаване на такива проби. Тази система следва да се прилага за всички форми на предаване на проби от иззети контролирани вещества между държавите-членки. Предаването следва да се основава на споразумение между изпращащата и получаващата държава-членка.
(4) Предаването следва да се осъществява по сигурен начин, който да изключва възможността от злоупотреба с транспортираните проби,
РЕШИ:
Член 1
Създаване на система за предаване на проби
1. Настоящото решение установява система за предаване на проби от контролирани вещества между държавите-членки.
2. Предаването на проби от контролирани вещества (по-долу наричани "проби") се счита законно във всички държави-членки, когато се извършва в съответствие с настоящото решение.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящото решение контролирано вещество е:
а) всяко вещество, естествено или синтетично, посочено в списък I или II на Единната конвенция на Организацията на обединените нации за наркотичните вещества от 1961 г., изменена и допълнена с Протокола от 1972 година;
б) всяко вещество, посочено в преразгледаните списъци I, II, III, и IV на Конвенцията на Организацията на обединените нации за психотропните вещества от 1971 година;
в) всяко вещество, предмет на мерки за контрол, постановени съгласно член 5, параграф 1 от Съвместно действие 97/396/ПВР от 16 юни 1997 г. относно обмена на информация, оценката на риска и контрола на нови синтетични наркотици [2].
Член 3
Национални органи за контакт
1. Всяка държава-членка определя национален орган за контакт за прилагане на настоящото решение.
2. Информацията относно определените национални органи за контакт включително последващите изменения се изпраща на Генералния секретариат на Съвета, който публикува информацията в Официален вестник.
3. Националните органи за контакт при необходимост съвместно с други съответни национални органи са единствените компетентни органи, които издават разрешение за предаването на проби съгласно настоящото решение независимо от съответните разпоредби за правна взаимопомощ по наказателни дела.
Член 4
Споразумение за предаване на проби и потвърждение за получаване
1. Националният орган за контакт на държавата-членка, която възнамерява да изпрати проба, и националният орган за контакт на държавата-членка, за която е предназначена пробата, се договарят за начина на транспортиране, преди да се осъществи предаването. За целта те използват формуляра за предаване на проба, даден в приложението.
2. Когато предаването на пробата включва транспортиране през територията на друга държава-членка (по-долу наричана "държава-членка на транзитно преминаване"), националният орган за контакт на изпращащата държава-членка съответно информира националния орган за контакт на тази държава-членка на транзитно преминаване за планирания превоз. За целта всяка държава-членка на транзитно преминаване получава екземпляр от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, преди да започне предаването.
3. Получаващата държава-членка потвърждава на изпращащата държава-членка получаването на пробата.
Член 5
Начин на транспортиране
1. Пробите се транспортират по сигурен начин.
2. Следните начини за транспортиране се считат за сигурни:
а) транспортиране от служител на изпращащата или на получаващата държава-членка;
б) транспортиране по куриер;
в) транспортиране с дипломатическа поща;
г) транспортиране с препоръчана (бърза) поща.
3. През цялото време на транспортиране пробата се придружава от посочения в член 4 надлежно попълнен формуляр за предаване на проба.
4. Органите на участващите държави-членки не възпрепятстват или не задържат никое транспортиране, придружавано от надлежно попълнения формуляр за предаване на проба, освен ако имат съмнения относно законността на транспортирането. В случай на съмнения относно законността на формуляра за предаване на проба националният орган за контакт на държавата-членка, която задържа транспортирането, незабавно се свързва с националните органи за контакт на държавите-членки, които отговарят за попълването на формуляра за предаване на проба, с цел изясняване на въпроса.
5. Ако избраният начин за транспортиране е чрез служител на изпращащата или на получаващата държава-членка, на този служител не се разрешава да носи униформа. Освен това той няма право да изпълнява никакви оперативни задачи във връзка с транспортирането, освен ако те са съвместими с приложимото национално законодателство и изпращащата, получаващата или държавата-членка на транзитно преминаване са дали съгласие за това. При пътуване със самолет се използват само авиокомпании, регистрирани в една от държавите-членки.
Член 6
Количество и използване на пробата
1. Пробата не надвишава количеството, прието за необходимо за правоприлагащи и съдебни цели или за анализ на проби.
2. Изпращащата и получаващата държави-членки взаимно се договарят за използването на пробата в получаващата държава-членка, като се разбира, че пробите могат да се използват за разкриване, разследване и съдебно преследване на криминални престъпления или за извършване на съдебномедицински анализ на пробите.
Член 7
Оценка
1. Настоящото решение подлежи на оценка от Съвета най-малко две години и не повече от пет години след влизането му в сила.
2. За целите на оценката националният орган за контакт на всяка изпращаща държава-членка съхранява в архивите си в продължение най-малко на пет години копие от всеки издаден формуляр за предаване на проба.
Член 8
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила от 1 юли 2001 година.
Съставено в Брюксел на 28 май 2001 година.
Council Decision
of 28 May 2001
on the transmission of samples of controlled substances
(2001/419/JHA)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on European Union, and in particular Articles 30, 31 and 34(2)(c) thereof,
Having regard to the initiative of the Kingdom of Sweden,
Having regard to the opinion of the European Parliament(1),
Whereas:
(1) The fight against the illicit production and trafficking of drugs is a matter of common concern for law enforcement and justice authorities in the Member States.
(2) The possibility of legally transmitting samples of seized controlled substances between the authorities of the Member States for the purposes of detection, investigation and prosecution of criminal offences or for the forensic analysis of samples would increase the effectiveness of the fight against the illicit production and trafficking of drugs.
(3) At present no legally binding rules exist regulating the transmission of seized controlled narcotic substance samples between the authorities of the Member States. A system should therefore be created at European Union level to allow for the legal transmission of such samples. Such system should apply to all forms of transmission of samples of seized controlled substances between Member States. Transmission should be based on agreement between the sending and the receiving Member State.
(4) Transmission should take place in a manner that is secure and guarantees that the transported samples cannot be abused,
HAS DECIDED AS FOLLOWS:
Article 1
Establishment of a system for the transmission of samples
1. This Decision establishes a system for the transmission between Member States of samples of controlled substances.
2. Transmission of samples of controlled substances (hereinafter referred to as "samples") shall be considered lawful in all Member States when it is conducted in accordance with this Decision.
Article 2
Definitions
For the purposes of this Decision, controlled substances means:
(a) any substance, natural or synthetic, mentioned in Schedules I or II of the United Nations Single Convention on Narcotic Drugs 1961, and that Convention as amended by the 1972 Protocol;
(b) any substance mentioned in the revised Schedules I, II, III and IV of the United Nations Convention on Psychotropic Substances 1971;
(c) any substance that is subject to control measures taken pursuant to Article 5(1) of Joint Action 97/396/JHA of 16 June 1997 concerning the information exchange, risk assessment and the control of new synthetic drugs(2).
Article 3
National contact points
1. Each Member State shall designate a national contact point for the purposes of implementing this Decision.
2. Information concerning the designated national contact points, including subsequent modifications, shall be transmitted to the General Secretariat of the Council which shall publish the information in the Official Journal.
3. The national contact points shall, if appropriate in association with other relevant national bodies, be the sole bodies competent for authorising the transmission of samples under this Decision, notwithstanding relevant provisions on mutual legal assistance in criminal matters.
Article 4
Agreement to transmit samples and acknowledgement of receipt
1. The national contact point of the Member State intending to send a sample and the national contact point of the Member State intended to receive a sample shall agree on the transport before the transmission takes place. For this purpose they shall make use of the Sample Transmission Form set out in the Annex.
2. Where transmission of a sample involves transportation through the territory of another Member State (hereinafter referred as "transit Member State"), the national contact point of such a transit Member State shall subsequently be informed of the planned transport by the national contact point of the sending Member State. To that end, each transit Member State shall receive a copy of the duly completed Sample Transmission Form before the transmission begins.
3. The receiving Member State shall acknowledge to the sending Member State the receipt of the sample.
Article 5
Means of transport
1. Transport of samples shall take place in a secure way.
2. The following means of transport shall be regarded as secure:
(a) transport by an official of the sending or receiving Member State;
(b) transport by courier;
(c) transport by diplomatic bag;
(d) transport by registered (express) mail.
3. The duly completed Sample Transmission Form referred to in Article 4 shall accompany the sample during the entire transport.
4. The authorities of the Member States involved shall not hinder or detain any transport accompanied by a duly completed Sample Transmission Form unless they have doubts as to whether the transport is carried out lawfully. In case of doubts as to the legal status of the Sample Transmission Form, the national contact point of the Member State detaining the transport shall, without delay, contact the national contact points of the Member States responsible for the completion of the Sample Transmission Form in order to clarify the issue.
5. If the means of transport chosen is transport by an official of the sending or receiving Member State, that official shall not be permitted to wear a uniform. Further, he or she shall not carry out any operational tasks in connection with the transport unless this would be compatible with the applicable national legislation and agreed upon by the sending, transit or receiving Member States. When travelling by aircraft, only airline companies registered in one of the Member States shall be used.
Article 6
Quantity of the sample and its use
1. A sample shall not exceed the quantity deemed necessary for law enforcement and judicial purposes or for the analysis of samples.
2. The use of the sample within the receiving Member State shall be agreed between the sending and receiving Member States, it being understood that samples can be used for detection, investigation and prosecution of criminal offences or for the forensic analysis of samples.
Article 7
Evaluation
1. This Decision shall be subject to evaluation within the Council after at least two and no more than five years after its entry into force.
2. For the purpose of the evaluation the national contact point of each sending Member State shall hold in its archives a copy of every Sample Transmission Form issued during at least the previous five years.
Article 8
Entry into force
This Decision shall take effect on 1 July 2001.
Done at Brussels, 28 May 2001.