32000L0059
L 332/81
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
ДИРЕКТИВА 2000/59/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 27 ноември 2000 година
относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално член 80, параграф 2 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
действайки в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (4), и в светлината на съвместния текст, одобрен от Помирителния комитет на 18 юли 2000 г.,
като имат предвид, че:
(1)
Политиката на Общността в областта на околната среда цели по-високо равнище на защита. Тя се основава на принципите за предпазване, на „замърсителят плаща“ и на превантивното действие.
(2)
Намаляването на замърсяването на моретата съставлява важна част от дейността на Общността в сектора на морския транспорт. Тази цел може да бъде постигната чрез спазването на международните конвенции, кодекси и резолюции, като същевременно се запази свободата на мореплаването, предвидена от Конвенцията на Обединените нации по морско право, и свободното предоставяне на услуги, предвидена от правото на Общността.
(3)
Общността е сериозно обезпокоена от замърсяването на моретата и на бреговете на държавите-членки, причинено от отпадъците от експлоатацията и от остатъците от товари на корабите и поради това тя е загрижена за прилагането на международната конвенция от 1973 г. за предотвратяване на замърсяването от кораби, изменена с отнасящия се до нея протокол от 1978 г. (Марпол 73/78), който определя отпадъците, които могат да бъдат изхвърляни в морската среда от корабите, и налага на страните по Конвенцията да осигурят предоставянето на подходящи съоръжения за приемането им в пристанищата. Всички държави-членки са ратифицирали Марпол 73/78.
(4)
Опазването на морската среда може да бъде подобрено, като се намали изхвърлянето в морето на отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари. Тази цел може да бъде постигната, като се подобрят наличието и използването на приемателните съоръжения, както и като се подобри режимът на изпълнение. В своята резолюция от 8 юни 1993 г. относно обща политика по морската безопасност (5) Съветът е записал сред своите приоритетни действия развитието на наличието и използването на приемателните съоръжения в Общността.
(5)
Директива 95/21/ЕО на Съвета от 19 юни 1995 г. относно прилагането по отношение на корабите, които имат престой в пристанищата на Общността или във водите, попадащи под юрисдикцията на държавите-членки, на международните норми относно морската безопасност, предотвратяването на замърсяването и условията на живот и труд на борда на корабите (контрол от страна на държавата, на чиято територия се намира пристанището) (6), предвижда на корабите, които представляват неразумна заплаха за морската среда, да не се разрешава да отплават.
(6)
Замърсяването на моретата, по своето естество, има трансгранични последици. С оглед принципа на субсидиарност, действие на общностно равнище е най-ефикасното средство за установяване на общи норми за околната среда, приложими по отношение на корабите и на пристанищата в цялата Общност.
(7)
С оглед принципа на пропорционалност, една директива представлява подходящият правен инструмент, доколкото тя предоставя рамка за еднаквото и задължително прилагане на нормите за околната среда от държавите-членки, като оставя на всяка държава-членка свободата да реши кои от средствата за прилагане са най-добре приспособени към нейната вътрешна система.
(8)
Необходимо е да се гарантира съвместимостта на това действие със съществуващите регионални договорености, като Конвенцията от 1974 г., преразгледана през 1992 г., относно защита на морската среда в зоната на Балтийско море.
(9)
За да бъде предотвратено по-добре замърсяването и за да бъде избегнато нарушаването на конкуренцията, изискванията относно околната среда следва да бъдат прилагани спрямо всички кораби, независимо под какъв флаг плават, и подходящи приемни съоръжения следва да бъдат поставени във всички пристанища на Общността.
(10)
Пристанищните приемни съоръжения следва да отговарят на нуждите на ползвателите, от най-големия търговски кораб до най-малкия кораб за развлечения, и на околната среда, без да причиняват неоправдани закъснения за корабите, които ги използват. Задължението да следят за наличието на подходящи пристанищни приемни съоръжения оставя на държавите-членки голяма свобода на действие за най-добро организиране на приемането на отпадъците и им позволява също така да предвидят неподвижни приемни съоръжения или да посочат доставчици на услуги, натоварени да предоставят на пристанищата, когато е необходимо, подвижни съоръжения за приемането на отпадъци. Това задължение включва също и задължението за предоставяне на всички услуги и/или за взимане на другите необходими мерки за правилно използване на тези съоръжения.
(11)
Модерни планове за приемане и обработване на отпадъците, изготвени след консултации със заинтересуваните страни, могат да подобрят съответствието на съоръженията.
(12)
Ефективността на пристанищните приемни съоръжения може да бъде подобрена, като се задължат корабите да уведомяват за нуждите си при използването на приемни съоръжения. Това уведомление би предоставило също така и информация от естество, което да направи по-ефикасно планирането на управлението на отпадъците. Отпадъците, произхождащи от риболовни кораби и от кораби за развлечения, имащи разрешение да превозват максимум 12 пътници, могат да бъдат обработвани от приемните съоръжения, без да е необходимо предварително уведомление.
(13)
Изхвърлянето в морето на отпадъци от експлоатацията на корабите може да бъде намалено, като всички кораби бъдат задължени да депонират отпадъците си в пристанищните приемни съоръжения, преди да напуснат пристанището. За да бъдат съвместени интересите на доброто функциониране на морския транспорт и опазването на околната среда, освобождавания от това изискване следва да бъдат възможни, като се вземат предвид достатъчният капацитет за складиране на борда, възможността за предаване на отпадъците в друго пристанище, без риск те да бъдат изхвърлени в морето, и по-строги изисквания за предаване, приети съгласно международното право.
(14)
Съгласно принципа „замърсителят плаща“, разходите за пристанищните приемни съоръжения, включително третирането и унищожаването на отпадъците от експлоатацията на корабите, следва да бъдат поети от корабите. В интерес на опазването на околната среда, системата за определяне на таксите следва да насърчава предаването на отпадъците от експлоатацията на корабите по-скоро в пристанищата, отколкото изхвърлянето им в морето. Този резултат може да бъде постигнат по-лесно, като се предвиди, че всички кораби участват в разходите за приемане и третиране на отпадъци, произхождащи от експлоатацията на корабите, за да се намали финансовата изгода, която носи изхвърлянето им в морето. С оглед принципа на субсидиарност държавите-членки би следвало, съгласно вътрешното законодателство и действащите практики, да запазят напълно компетентността си да определят дали и в какво съотношение системите за покриване на разходите по използване на пристанищните приемни съоръжения трябва да включват такси, свързани с действително депонираните от корабите количества. Таксите за използване на тези съоръжения следва да бъдат справедливи, недискриминационни и прозрачни.
(15)
Корабите, отделящи намалени количества отпадъци от експлоатацията, следва да се ползват от по-благоприятно третиране в рамките на системите за покриване на разходите. Общи критерии биха улеснили идентификацията на тези кораби.
(16)
За да се избегне налагането на заинтересованите страни на недължими такси, корабите, извършващи редовен морски превоз с чести и редовни престои, могат да бъдат освободени от определени задължения, предвидени в настоящата директива, ако са налице достатъчно доказателства, които свидетелстват за съществуването на споразумение с оглед осигуряване депонирането на отпадъците от експлоатацията и заплащането на свързаните с това такси.
(17)
Остатъците от товари следва да бъдат депонирани в пристанищните приемни съоръжения съгласно Марпол 73/78. Марпол 73/78 изисква остатъците от товари да бъдат депонирани в пристанищните приемни съоръжения до степента, необходима за спазването на изискванията за почистване на резервоарите. Всяка такса, събирана по повод на това депониране, следва да бъде платена от ползвателя на приемното съоръжение, като ползвателят обикновено се уточнява в договорните споразумения между заинтересованите страни или в други местни споразумения.
(18)
Необходимо е да бъдат извършвани целеви проверки с оглед да се осигури спазването на настоящата директива. Броят на тези проверки, както и наложените санкции, следва да бъдат достатъчни, за да възпрат всяко нарушаване на настоящата директива. С оглед ефикасността и рентабилността такива проверки могат да бъдат извършвани в рамките на Директива 95/21/ЕО, когато тя е приложима.
(19)
Държавите-членки следва да осигурят подходяща административна рамка, позволяваща адекватно функциониране на пристанищните приемни съоръжения. Съгласно Марпол 73/78, твърденията за наличие на неподходящи пристанищни приемни съоръжения следва да бъдат предадени на Международната морска организация (ММО). Същата информация би могло да бъде съобщена едновременно и на Комисията за сведение.
(20)
Подходяща информационна система за идентифицирането на корабите замърсители или потенциални замърсители би подобрила изпълнението на настоящата директива и би била също така полезна за оценяване на въвеждането ѝ в действие. Информационната система Сиренак, установена в рамките на Парижкия меморандум за разбирателство относно контрола на плавателните съдове от страна на държавата, на чиято територия е пристанището, дава възможност да се получи голям обем допълнителна информация, необходима за тази цел.
(21)
Необходимо е Комисията да бъде подпомагана от комитет, съставен от представители на държавите-членки, с цел ефективното прилагане на настоящата директива. Тъй като мерките, необходими за въвеждането в действие на настоящата директива, са с общ обхват по смисъла на член 2 от Решение на Съвета 1999/468/ЕО от 28 юни 1999 г. относно установяването на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7), би следвало тези мерки да бъдат приети в съответствие с регулаторната процедура, предвидена в член 5 от посоченото решение.
(22)
Определени разпоредби от настоящата директива могат да бъдат изменени, без да се разширява нейното приложно поле, по реда на тази процедура, за да се вземат предвид мерките на Общността и на ММО, които ще влязат в сила по-късно, така че да се осигури тяхното хармонизирано въвеждане в действие,
ПРИЕХА НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
Цел
Целта на настоящата директива е да намали изхвърлянето в морето на отпадъци от експлоатацията на кораби и на остатъци от товари, и по-специално неправомерното изхвърляне, извършено от кораби, ползващи пристанищата на Общността, като подобри наличието и използването на пристанищните приемни съоръжения, предназначени за отпадъци от експлоатацията на кораби и на остатъци от товари, и по този начин да подобри опазването на морската среда.
Член 2
Определения
По смисъла на настоящата директива:
а)
„кораб“ е морски плавателен съд от всякакъв вид, който се експлоатира в морска среда, включително плавателни съдове на подводни криле, съдове на въздушна възглавница, подводници и плаващи платформи;
б)
„Марпол 73/78“ е Международната конвенция от 1973 г. за предотвратяване на замърсяването от кораби, изменена с отнасящия се до нея Протокол от 1978 г., който е в сила на датата на приемането на настоящата директива;
в)
„отпадъци от експлоатацията на кораби“ са всички отпадъци, включително отпадъчните води, и отпадъци, различни от остатъците от товари, които са произведени по време на експлоатацията на даден кораб и които попадат в приложното поле на приложения I, IV и V от Марпол 73/78, а така също и отпадъците, свързани с товара, както са определени в директивите за въвеждане в действие на приложение V от Марпол 73/78;
г)
„остатъци от товари“ са остатъци от товарите на борда, които остават в трюмовете или в товарните цистерни след приключване на операциите по разтоварване и почистване, включително излишъците и излетите количества по време на товарене/разтоварване;
д)
„пристанищни приемни съоръжения“ са всички съоръжения, трайно прикрепени, плаващи или подвижни, които могат да послужат за събирането на отпадъци от експлоатацията на кораби или на остатъци от товари;
е)
„риболовен кораб“ е всеки кораб, оборудван или използван с търговска цел за лов на риба или на други живи морски ресурси;
ж)
„кораб за развлечения“ е всеки кораб от всякакъв вид и с всякакъв начин на задвижване, който е предназначен да бъде използван за спортни или развлекателни цели;
з)
„пристанище“ е място или географска зона, устроена и оборудвана по начин, даващ възможност главно за приемането на кораби, включително риболовни кораби и кораби за развлечения.
Без да се засягат определенията, съдържащи се в букви в) и г), „отпадъците от експлоатацията на корабите“ и „остатъци от товари“ се считат за отпадъци по смисъла на член 1, буква а) от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 г. относно отпадъците (8).
Член 3
Приложно поле
Настоящата директива се прилага:
а)
за всички кораби, включително риболовните кораби и корабите за развлечения, независимо под какъв флаг плават, които имат престой в пристанище на дадена държава-членка или действащи в това пристанище, с изключение на военните кораби и спомагателните военни кораби, както и други кораби, принадлежащи на една държава или експлоатирани от държава, докато същата ги използва изключително за правителствени и нетърговски цели; и
б)
за всички пристанища на държавите-членки, в които изброените в буква а) кораби обикновено имат престой.
Държавите-членки взимат мерки, за да следят корабите, изключени от приложното поле на настоящата директива по силата на предходния параграф, буква а), да депонират отпадъците си от експлоатацията и остатъците си от товари, като действат по начин, съвместим с настоящата директива, доколкото това е разумно и възможно.
Член 4
Приемни пристанищни съоръжения
1. Държавите-членки трябва да се уверят, че са налични подходящи приемни пристанищни съоръжения, които да отговорят на нуждите на корабите, използващи обикновено пристанището, без да причиняват неоправдани закъснения за тези кораби.
2. За да бъдат подходящи, приемните съоръжения трябва да са в състояние да поемат видовете и количествата отпадъци от експлоатацията на корабите и остатъците от товари, произхождащи от корабите, които обикновено използват пристанището, като се имат предвид оперативните нужди на ползвателите на това пристанище, значението и географското му положение, видът на корабите, които имат престой в него, както и освобождаванията, предвидени в член 9.
3. Държавите-членки установяват процедури, съответстващи на тези, одобрени от Международната морска организация (ММО), за да уведомят държавата, на чиято територия се намира пристанището, за заявените недостатъци на пристанищните приемни съоръжения.
Член 5
Планове за приемане и третиране на отпадъците
1. Подходящ план за приемане и обработване на отпадъците се изготвя и въвежда за всяко пристанище след консултации със заинтересованите страни, по-специално с ползвателите на пристанищата или с техни представители, като се имат предвид изискванията, посочени в членове 4, 6, 7, 10 и 12. Подробни изисквания относно изготвянето на тези планове фигурират в приложение I.
2. Плановете за приемане и третиране на отпадъците, посочени в параграф 1, могат, когато това е необходимо с оглед ефикасността, да бъдат изготвени на регионално равнище, като всяко пристанище участва, както следва, доколкото в тях са уточнени, за всяко едно от пристанищата, необходимите приемни съоръжения и тези, които са налични.
3. Държавите-членки оценяват и одобряват плана за приемане и обработване на отпадъците, като контролират неговото изпълнение и следят той да бъде подлаган на ново одобряване поне на всеки три години и след всяко важно изменение в експлоатацията на пристанището.
Член 6
Уведомяване
1. Капитаните на кораби, с изключение на риболовните кораби и на корабите за развлечения, имащи разрешение да превозват максимум 12 пътници, при отплаване за пристанище, намиращо се в Общността, трябва да попълнят вярно и точно формуляра от приложение II и да съобщят тази информация на властта или на органа, посочени за тази цел от държавата-членка, на чиято територия се намира пристанището:
а)
най-малко двадесет и четири часа преди пристигането, ако пристанището, в което ще има престой, е известно, или
б)
веднага щом пристанището, в което ще има престой, стане известно, ако тази информация е на разположение по-малко от двадесет и четири часа преди пристигането, или
в)
най-късно в момента, в който корабът напуска предходното пристанище, ако продължителността на пътуването е по-малка от двадесет и четири часа.
Държавите-членки могат да решат тази информация да бъде съобщена на лицето, експлоатиращо пристанищните приемни съоръжения, който да ги препрати на съответната власт.
2. Информацията, предвидена в параграф 1, се съхранява на борда най-малко до следващото пристанище, в което ще има престой, и се предоставя на властите на държавите-членки при поискване от тяхна страна.
Член 7
Депониране на отпадъците от експлоатацията на кораби
1. Капитаните на кораби, които имат престой в пристанище на Общността трябва, преди да напуснат пристанището, да предадат всички отпадъци от експлоатацията на корабите в пристанищно приемно съоръжение.
2. Независимо от параграф 1, на даден кораб може да бъде разрешено да отплава за следващото пристанище, където ще има престой, без да депонира отпадъците от експлоатацията си, ако се окаже, въз основа на информацията, предоставена в съответствие с член 6 и приложение II, че той разполага със специална товароспособност, достатъчна за всички отпадъци от експлоатацията, които са и ще бъдат натрупани по време на предвиденото плаване до пристанището за депониране.
Когато съществуват основателни причини да се смята, че пристанището, в което е предвидено да се депонират отпадъците, не разполага с подходящи съоръжения или че това пристанище не е познато и че следователно съществува опасност отпадъците да бъдат изхвърлени в морето, държавата-членка взима всички необходими мерки, за да избегне замърсяване на морската среда, ако е необходимо, като задължи кораба да депонира своите отпадъци, преди да напусне пристанището.
3. Параграф 2 се прилага, без това да накърнява по-стриктните изисквания за депониране, валидни за корабите, приети в съответствие с международното право.
Член 8
Такси, които се плащат за отпадъците от експлоатацията на кораби
1. Държавите-членки следят разходите по пристанищните приемни съоръжения, предназначени за отпадъците от експлоатацията на корабите, включително и на третирането и премахването на отпадъците, да се покриват от такса, събирана от корабите.
2. Системите за покриване на разходите за използването на пристанищните приемни съоръжения не съставляват по никакъв начин подтикване към изхвърляне на отпадъците в морето. За тази цел следва да се прилагат следните принципи по отношение на корабите, различни от риболовните кораби и от корабите за развлечения, имащи разрешение да превозват максимум 12 пътници:
а)
всички кораби, имащи престой в пристанище на дадена държава-членка, поемат значителна част от разходите, посочени в параграф 1, независимо от това дали използват съоръженията или не. За тази цел таксата може по-специално да бъде включена в пристанищните такси или да се формира като специална предварително определена такса за отпадъците. Таксите могат да варират по-специално в зависимост от категорията, вида и размера на кораба;
б)
частта от разходите, която в някои случаи не е покрита от таксата, посочена в буква а), ще бъде покрита на основата на видовете и количествата отпадъци от експлоатацията на кораба, действително депонирани от кораба;
в)
таксите могат да бъдат намалени ако управлението, проектирането, оборудването и експлоатацията на кораба от екологична гледна точка са такива, че капитанът може да докаже, че корабът отделя намалени количества отпадъци от експлоатацията.
3. За да се гарантира, че таксите са справедливи, прозрачни и недискриминационни и че отразяват разходите по съоръженията и предлаганите и, в съответния случай, използваните услуги, ползвателите на пристанището следва да бъдат информирани за размера на таксите и за базата на изчисляването им.
4. Комисията, най-късно три години след посочената в член 16, параграф 1 дата, представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, оценяващ значението на разликата в системите за покриване на разходите, предвидени в параграф 2, за морската среда и структурата на изхвърлянето на отпадъци. Този доклад се изготвя в сътрудничество с компетентните органи на държавите-членки и представителите на пристанищата.
Тя представя, ако това е необходимо с оглед това оценяване, предложение за изменение на настоящата директива посредством въвеждането на система, която предвижда внасянето от всички кораби, имащи престой в пристанище на дадена държава-членка, на такса, съответстваща на подходящ процент от посочените в параграф 1 разходи, т. е. най-малко една трета, независимо от използването от тях на съоръженията или на алтернативна система, имаща еквивалентно действие.
Член 9
Освобождавания
1. Когато кораби извършват редовни морски превози, свързани с чести и редовни престои, и ако достатъчно доказателства установяват съществуването на споразумение по отношение на депонирането на отпадъците от експлоатацията на кораби и на плащането на съответните такси в дадено пристанище, намиращо се по маршрута на кораба, компетентните за съответните пристанища държави-членки могат да освободят тези кораби от задълженията, посочени в член 6, в член 7, параграф 1, и в член 8.
2. Държавите-членки информират редовно, най-малко веднъж годишно, Комисията за предоставените освобождавания съгласно параграф 1.
Член 10
Депониране на остатъците от товари
Капитанът на кораб, който има престой в пристанище на Общността, трябва да се увери, че остатъците от товари се депонират в пристанищно приемно съоръжение в съответствие с разпоредбите на Марпол 73/78. Всяка такса, свързана с депонирането на остатъците от товари, се заплаща от ползвателя на приемното съоръжение.
Член 11
Изпълнение
1. Държавите-членки следят всеки кораб да бъде подложен на проверка, предназначена да установи дали спазва членове 7 и 10 и да се извършват достатъчно проверки.
2. В случай на проверки на кораби, различни от риболовните кораби и корабите за развлечения, имащи разрешение да превозват максимум 12 пътници:
а)
държавите-членки по време на подбора на корабите, които трябва да бъдат предмет на проверка, обръщат особено внимание:
-
на корабите, които не спазват изискванията за уведомяване, посочени в член 6,
-
на корабите, за които разглеждането на информацията, предоставена от капитана съгласно член 6, дава други основания да се смята, че корабът не спазва разпоредбите по настоящата директива;
б)
тази проверка може да бъде извършена в рамките на Директива 95/21/ЕО, когато тя е приложима; каквато и да е рамката на проверките, нормата от 25 % проверки, установена от директивата, се прилага;
в)
ако компетентната власт не е удовлетворена от резултатите от тази проверка, тя следи корабът да не напуска пристанището, преди да е депонирал отпадъците от експлоатацията си и остатъците от товари в пристанищно приемно съоръжение в съответствие с членове 7 и 10;
г)
когато ясно е установено, че даден кораб е отплавал, без да е спазил член 7 или член 10, компетентната власт на следващото пристанище, в което ще има престой, се информира за това и на кораба не се разрешава, без това да накърнява прилагането на санкциите, посочени в член 13, да напусне пристанището, докато не се извърши по-подробна оценка на факторите, свързани със спазването от страна на кораба на настоящата директива, като точността на информацията, предоставена в съответствие с член 6.
3. Държавите-членки установяват в необходимата степен контролни процедури за риболовните кораби и за корабите за развлечения, имащи разрешение да превозват максимум 12 пътници, за да гарантират, че те спазват изискванията по настоящата директива, приложими по отношение на тях.
Член 12
Съпътстващи мерки
1. Държавите-членки:
а)
вземат всички необходими мерки, за да гарантират, че капитаните, доставчиците на приемни съоръжения и другите заинтересовани лица са правилно информирани за изискванията, на които трябва да отговарят по силата на настоящата директива, и че се съобразяват с тези изисквания;
б)
посочват подходящи органи или органи, които да изпълняват функциите, предвидени от настоящата директива;
в)
взимат мерки с оглед сътрудничеството между техните компетентни органи и търговските организации с цел осигуряване на ефикасното въвеждане на настоящата директива;
г)
следят информацията, предавана от капитаните по силата на член 6, да бъде разглеждана по подходящ начин;
д)
следят формалностите, свързани с използването на пристанищните приемни съоръжения, да бъдат опростени и бързи, за да мотивират капитаните да използват тези съоръжения и да се избегне причиняването на неоправдани закъснения за корабите;
е)
следят копие от твърденията относно недостатъчното наличие на пристанищни приемни съоръжения, посочени в член 4, параграф 3, да бъде предоставено на Комисията;
ж)
следят обработването, оползотворяването и премахването на отпадъците от експлоатацията на кораби и на остатъците от товари да се осъществяват в съответствие с Директива 75/442/ЕИО и с другото действащо в областта на отпадъците законодателство на Общността, и по-специално Директива 75/439/ЕИО на Съвета от 16 юни 1975 г. относно премахването на отработени масла (9) и Директива 91/689/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 г. относно опасните отпадъци (10);
з)
следят, в съответствие с тяхното национално законодателство, всяка страна, участваща в депонирането или приемането на отпадъци от експлоатацията на кораби или на остатъци от товари, да може да поиска обезщетение за неоправдано закъснение.
2. Депонирането на отпадъците от експлоатацията на кораби или на остатъците от товари се счита за свободно движение по смисъла на член 79 от Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (11). Митническите органи не изискват подаването на обобщена декларация в съответствие с член 45 от Митническия кодекс на Общността.
3. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат с оглед създаването на подходяща информационна и контролна система, отнасяща се най-малко за цялата Общност, предназначена да:
-
подобри идентифицирането на корабите, които не са депонирали своите отпадъци от експлоатацията и остатъци от товари в съответствие с настоящата директива,
-
гарантира, че целите, посочени в член 1 от директивата, са били постигнати.
4. Държавите-членки и Комисията си сътрудничат с оглед установяване на общи критерии за идентифициране на корабите, посочени в член 8, параграф 2, буква в).
Член 13
Санкции
Държавите-членки определят системата за санкции, налагани в случай на нарушаване на националните разпоредби, приети по силата на настоящата директива, и вземат всички необходими мерки, за да гарантират тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефикасни, пропорционални и възпиращи.
Член 14
Регулаторен комитет
1. Комисията се подпомага от комитет, установен в член 12, параграф 1 от Директива 93/75/ЕИО (12), наричан по-долу „комитет“.
2. В случаите на позоваване на настоящия параграф, членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО се прилагат, като се спазват разпоредбите по член 8 от посоченото решение.
Срокът, предвиден в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, е фиксиран на три месеца.
3. Комитетът приема свой процедурен правилник.
Член 15
Процедура за изменение
Приложенията към настоящата директива, определението в член 2, буква б), позоваванията на актовете на Общността и позоваванията на актовете на ММО могат да бъдат изменяни според процедурата, предвидена в член 14, параграф 2, за да бъдат съобразени с мерките на Общността или с мерките на ММО, които са влезли в сила, доколкото тези изменения не разширяват приложното поле на настоящата директива.
Приложенията към настоящата директива могат също да бъдат изменени съгласно тази процедура, когато са необходими изменения, за да се подобри режимът, установен с настоящата директива, доколкото тези изменения не разширяват приложното поле на настоящата директива.
Член 16
Изпълнение
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 28 декември 2002 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Въпреки това, по отношение до отпадъчните води, посочени в член 2, буква в), настоящата директива не се прилага до изтичането на дванадесет месеца от влизането в сила на приложение IV от Марпол 73/78, при спазване на разграничението, установено в тази конвенция между нови кораби и съществуващи кораби.
2. Когато държавите-членки приемат тези разпоредби, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на това позоваване се определят от държавите-членки.
Член 17
Оценяване
1. Държавите-членки представят на Комисията на всеки три години доклад за напредъка, отнасящ се до въвеждането на настоящата директива.
2. Комисията представя, съгласно настоящата директива, на Европейския парламент и на Съвета доклад за оценка на функционирането на системата, основаващ се на докладите на държавите-членки, предвидени в параграф 1, както и при необходимост, предложения относно въвеждането на настоящата директива.
Член 18
Влизане в сила
Настоящата директива влиза в сила в деня на публикуването ѝ в Официален вестник на Европейските общности.
Член 19
Адресати
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 27 ноември 2000 година.
Directive 2000/59/EC of the European Parliament and of the Council
of 27 November 2000
on port reception facilities for ship-generated waste and cargo residues
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Article 80(2) thereof,
Having regard to the proposal from the Commission(1),
Having regard to the Opinion of the Economic and Social Committee(2),
Having regard to the Opinion of the Committee of the Regions(3),
Acting in accordance with the procedure referred to in Article 251 of the Treaty(4), and in the light of the joint text approved by the Conciliation Committee on 18 July 2000,
Whereas:
(1) Community policy on the environment aims at a high level of protection. It is based on the precautionary principle and the principles that the polluter should pay and that preventive action should be taken.
(2) One important field of Community action in maritime transport concerns the reduction of the pollution of the seas. This can be achieved through compliance with international conventions, codes and resolutions while maintaining the freedom of navigation as provided for by the United Nations Convention on the Law of the Sea and the freedom of providing services as provided for in Community law.
(3) The Community is seriously concerned about the pollution of the seas and coastlines of the Member States caused by discharges of waste and cargo residues from ships, and in particular about the implementation of the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, as modified by the Protocol of 1978 relating thereto (Marpol 73/78) which regulates what wastes can be discharged from ships into the marine environment and requires States Parties to ensure the provision of adequate reception facilities in ports. All Member States have ratified Marpol 73/78.
(4) The protection of the marine environment can be enhanced by reducing discharges into the sea of ship-generated waste and cargo residues. This can be achieved by improving the availability and use of reception facilities and by improving the enforcement regime. In its Resolution of 8 June 1993 on a common policy on safe seas(5), the Council included among its priority actions the development of availability and use of reception facilities within the Community.
(5) Council Directive 95/21/EC of 19 June 1995 concerning the enforcement, in respect of shipping using Community ports and sailing in the waters under the jurisdiction of the Member States, of international standards for ship safety, pollution prevention and shipboard living and working conditions (port State control)(6) provides that ships posing an unreasonable threat of harm to the marine environment may not proceed to sea.
(6) Pollution of the seas by its very nature has transboundary implications. In view of the subsidiarity principle, action at Community level is the most effective way of ensuring common environmental standards for ships and ports throughout the Community.
(7) In view of the proportionality principle, a Directive is the appropriate legal instrument, as it provides a framework for the Member States' uniform and compulsory application of environmental standards, while leaving each Member State the right to decide which implementation tools best fit its internal system.
(8) Consistency with existing regional agreements, such as the 1974/1992 Convention on the Protection of the Marine Environment in the Baltic Sea Area, should be ensured.
(9) In the interest of improving pollution prevention and avoiding distortion of competition, the environmental requirements should apply to all ships, irrespective of the flag they fly, and adequate reception facilities should be made available in all ports of the Community.
(10) Adequate port reception facilities should meet the needs of users, from the largest merchant ship to the smallest recreational craft, and of the environment, without causing undue delay to the ships using them. The obligation to ensure the availability of adequate port reception facilities leaves the Member States with a high degree of freedom to arrange the reception of waste in the most suitable manner and permits them, inter alia, to provide fixed reception installations or to appoint service providers bringing to the ports mobile units for the reception of waste when needed. This obligation also implies the obligation to provide all services and/or other accompanying arrangements necessary for the proper and adequate use of these facilities.
(11) Adequacy of facilities can be improved by up-to-date waste reception and handling plans established in consultation with the relevant parties.
(12) The effectiveness of port reception facilities can be improved by requiring ships to notify their need to use reception facilities. Such notification would also provide information for effectively planned waste management. Waste from fishing vessels and from recreational craft authorised to carry no more than 12 passengers may be handled by the port reception facilities without prior notification.
(13) Discharges of ship-generated waste at sea can be reduced by requiring all ships to deliver their waste to port reception facilities before leaving the port. In order to reconcile the interest of the smooth operation of maritime transport with the protection of the environment, exceptions to this requirement should be possible taking into account the sufficiency of the dedicated storage capacity on board, the possibility to deliver at another port without risk of discharge at sea and specific delivery requirements adopted in accordance with international law.
(14) In view of the "polluter pays" principle, the costs of port reception facilities, including the treatment and disposal of ship-generated waste, should be covered by ships. In the interest of protecting the environment, the fee system should encourage the delivery of ship-generated waste to ports instead of discharge into the sea. This can be facilitated by providing that all ships contribute to the costs for the reception and handling of ship-generated waste so as to reduce the economic incentives to discharge into the sea. In view of the subsidiarity principle, Member States should, in accordance with their national laws and current practices, retain the powers to establish whether and in what proportion the fees related to quantities actually delivered by the ships will be included in the cost recovery systems for using port reception facilities. Charges for using these facilities should be fair, non-discriminatory and transparent.
(15) Ships producing reduced quantities of ship-generated waste should be treated more favourably in the cost recovery systems. Common criteria would facilitate the identification of such ships.
(16) In order to avoid undue burden for the parties concerned, ships engaged in scheduled traffic with frequent and regular port calls may be exempted from certain obligations deriving from this Directive where there is sufficient evidence that there are arrangements to ensure the delivery of the waste and the payment of fees.
(17) Cargo residues should be delivered to port reception facilities in accordance with Marpol 73/78. Marpol 73/78 requires cargo residues to be delivered to port reception facilities to the extent necessary to comply with the tank cleaning requirements. Any fee for such delivery should be paid by the user of the reception facility, the user being normally specified in the contractual arrangements between the parties involved or in other local arrangements.
(18) It is necessary to undertake targeted inspections in order to verify compliance with this Directive. The number of such inspections, as well as the penalties imposed, should be sufficient to deter non-compliance with this Directive. For reasons of efficiency and cost-effectiveness, such inspections may be undertaken within the framework of Directive 95/21/EC, when applicable.
(19) Member States should ensure a proper administrative framework for the adequate functioning of the port reception facilities. Under Marpol 73/78, allegations of inadequate port reception facilities should be transmitted to the International Maritime Organisation (IMO). The same information could be simultaneously transmitted to the Commission for information purposes.
(20) An information system for the identification of polluting or potentially polluting ships would facilitate the enforcement of this Directive and would be helpful in evaluating the implementation thereof. The SIRENAC information system established under the Paris Memorandum of Understanding on Port State Control provides a large amount of the additional information needed for that purpose.
(21) It is necessary that a Committee consisting of representatives of the Member States assist the Commission in the effective application of this Directive. Since the measures necessary for implementing this Directive are measures of a general scope within the meaning of Article 2 of Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission(7), such measures should be adopted in accordance with the regulatory procedure provided for in Article 5 of that Decision.
(22) Certain provisions of this Directive may, without broadening its scope, be amended in accordance with that procedure in order to take into account Community or IMO measures which enter into force in the future so as to ensure their harmonised implementation,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Purpose
The purpose of this Directive is to reduce the discharges of ship-generated waste and cargo residues into the sea, especially illegal discharges, from ships using ports in the Community, by improving the availability and use of port reception facilities for ship-generated waste and cargo residues, thereby enhancing the protection of the marine environment.
Article 2
Definitions
For the purpose of this Directive:
(a) "ship" shall mean a seagoing vessel of any type whatsoever operating in the marine environment and shall include hydrofoil boats, air-cushion vehicles, submersibles and floating craft;
(b) "Marpol 73/78" shall mean the International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, 1973, as modified by the Protocol of 1978 relating thereto, as in force at the date of adoption of this Directive;
(c) "ship-generated waste" shall mean all waste, including sewage, and residues other than cargo residues, which are generated during the service of a ship and fall under the scope of Annexes I, IV and V to Marpol 73/78 and cargo-associated waste as defined in the Guidelines for the implementation of Annex V to Marpol 73/78;
(d) "cargo residues" shall mean the remnants of any cargo material on board in cargo holds or tanks which remain after unloading procedures and cleaning operations are completed and shall include loading/unloading excesses and spillage;
(e) "port reception facilities" shall mean any facility, which is fixed, floating or mobile and capable of receiving ship-generated waste or cargo residues;
(f) "fishing vessel" shall mean any ship equipped or used commercially for catching fish or other living resources of the sea;
(g) "recreational craft" shall mean a ship of any type, regardless of the means of propulsion, intended for sports or leisure purposes;
(h) "port" shall mean a place or a geographical area made up of such improvement works and equipment as to permit, principally, the reception of ships, including fishing vessels and recreational craft.
Without prejudice to the definitions in points (c) and (d), "ship-generated waste" and "cargo residues" shall be considered to be waste within the meaning of Article 1(a) of Council Directive 75/442/EEC of 15 July 1975 on waste(8).
Article 3
Scope
This Directive shall apply to:
(a) all ships, including fishing vessels and recreational craft, irrespective of their flag, calling at, or operating within, a port of a Member State, with the exception of any warship, naval auxiliary or other ship owned or operated by a State and used, for the time being, only on government non-commercial service; and
(b) all ports of the Member States normally visited by ships falling under the scope of point (a).
Member States shall take measures to ensure that ships which are excluded from the scope of this Directive under point (a) of the preceding paragraph deliver their ship-generated waste and cargo residues in a manner consistent, in so far as is reasonable and practicable, with this Directive.
Article 4
Port reception facilities
1. Member States shall ensure the availability of port reception facilities adequate to meet the needs of the ships normally using the port without causing undue delay to ships.
2. To achieve adequacy, the reception facilities shall be capable of receiving the types and quantities of ship-generated waste and cargo residues from ships normally using that port, taking into account the operational needs of the users of the port, the size and the geographical location of the port, the type of ships calling at that port and the exemptions provided for under Article 9.
3. Member States shall establish procedures, in accordance with those agreed by the International Maritime Organization (IMO), for reporting to the port State alleged inadequacies of port reception facilities.
Article 5
Waste reception and handling plans
1. An appropriate waste reception and handling plan shall be developed and implemented for each port following consultations with the relevant parties, in particular with port users or their representatives, having regard to the requirements of Articles 4, 6, 7, 10 and 12. Detailed requirements for the development of such plans are set out in Annex I.
2. The waste reception and handling plans referred to in paragraph 1 may, where required for reasons of efficiency, be developed in a regional context with the appropriate involvement of each port, provided that the need for, and availability of, reception facilities are specified for each individual port.
3. Member States shall evaluate and approve the waste reception and handling plan, monitor its implementation and ensure its re-approval at least every three years and after significant changes in the operation of the port.
Article 6
Notification
1. The master of a ship, other than a fishing vessel or recreational craft authorised to carry no more than 12 passengers, bound for a port located in the Community shall complete truly and accurately the form in Annex II and notify that information to the authority or body designated for this purpose by the Member State in which that port is located:
(a) at least 24 hours prior to arrival, if the port of call is known; or
(b) as soon as the port of call is known, if this information is available less than 24 hours prior to arrival; or
(c) at the latest upon departure from the previous port, if the duration of the voyage is less than 24 hours.
Member States may decide that the information will be notified to the operator of the port reception facility, who will forward it to the relevant authority.
2. The information referred to in paragraph 1 shall be kept on board at least until the next port of call and shall upon request be made available to the Member States' authorities.
Article 7
Delivery of ship-generated waste
1. The master of a ship calling at a Community port shall, before leaving the port, deliver all ship-generated waste to a port reception facility.
2. Notwithstanding paragraph 1, a ship may proceed to the next port of call without delivering the ship-generated waste, if it follows from the information given in accordance with Article 6 and Annex II, that there is sufficient dedicated storage capacity for all ship-generated waste that has been accumulated and will be accumulated during the intended voyage of the ship until the port of delivery.
If there are good reasons to believe that adequate facilities are not available at the intended port of delivery, or if this port is unknown, and that there is therefore a risk that the waste will be discharged at sea, the Member State shall take all necessary measures to prevent marine pollution, if necessary by requiring the ship to deliver its waste before departure from the port.
3. Paragraph 2 shall apply without prejudice to more stringent delivery requirements for ships adopted in accordance with international law.
Article 8
Fees for ship-generated waste
1. Member States shall ensure that the costs of port reception facilities for ship-generated waste, including the treatment and disposal of the waste, shall be covered through the collection of a fee from ships.
2. The cost recovery systems for using port reception facilities shall provide no incentive for ships to discharge their waste into the sea. To this end the following principles shall apply to ships other than fishing vessels and recreational craft authorised to carry no more than 12 passengers:
(a) all ships calling at a port of a Member State shall contribute significantly to the costs referred to in paragraph 1, irrespective of actual use of the facilities. Arrangements to this effect may include incorporation of the fee in the port dues or a separate standard waste fee. The fees may be differentiated with respect to, inter alia, the category, type and size of the ship;
(b) the part of the costs which is not covered by the fee referred to in subparagraph (a), if any, shall be covered on the basis of the types and quantities of ship-generated waste actually delivered by the ship;
(c) fees may be reduced if the ship's environmental management, design, equipment and operation are such that the master of the ship can demonstrate that it produces reduced quantities of ship-generated waste.
3. In order to ensure that the fees are fair, transparent, non-discriminatory and reflect the costs of the facilities and services made available and, where appropriate, used, the amount of the fees and the basis on which they have been calculated should be made clear for the port users.
4. The Commission shall, within three years of the date referred to in Article 16(1), submit a report to the European Parliament and to the Council, evaluating the impact of the variety of cost recovery systems adopted in accordance with paragraph 2 on the marine environment and waste flow patterns. This report shall be drawn up in liaison with the competent authorities of the Member States and representatives of ports.
The Commission shall, if necessary in the light of this evaluation, submit a proposal to amend this Directive by the introduction of a system involving the payment of an appropriate percentage, of no less than one third, of the costs referred to in paragraph 1 by all ships calling at a port of a Member State irrespective of actual use of the facilities, or an alternative system with equivalent effects.
Article 9
Exemptions
1. When ships are engaged in scheduled traffic with frequent and regular port calls and there is sufficient evidence of an arrangement to ensure the delivery of ship-generated waste and payment of fees in a port along the ship's route, Member States of the ports involved may exempt these ships from the obligations in Article 6, Article 7(1) and Article 8.
2. Member States shall inform the Commission of exemptions granted in accordance with paragraph 1 on a regular basis, at least once a year.
Article 10
Delivery of cargo residues
The master of a ship calling at a Community port shall ensure that cargo residues are delivered to a port reception facility in accordance with the provisions of Marpol 73/78. Any fee for delivery of cargo residues shall be paid by the user of the reception facility.
Article 11
Enforcement
1. Member States shall ensure that any ship may be subject to an inspection in order to verify that it complies with Articles 7 and 10 and that a sufficient number of such inspections is carried out.
2. For inspections concerning ships other than fishing vessels and recreational craft authorised to carry no more than 12 passengers:
(a) in selecting ships for inspection, Member States shall pay particular attention to:
- ships which have not complied with the notification requirements in Article 6;
- ships for which the examination of the information provided by the master in accordance with Article 6 has revealed other grounds to believe that the ship does not comply with this Directive;
(b) such inspection may be undertaken within the framework of Directive 95/21/EC, when applicable; whatever the framework of the inspections, the 25 % inspection requirement set out in that Directive shall apply;
(c) if the relevant authority is not satisfied with the results of this inspection, it shall ensure that the ship does not leave the port until it has delivered its ship-generated waste and cargo residues to a port reception facility in accordance with Articles 7 and 10;
(d) when there is clear evidence that a ship has proceeded to sea without having complied with Articles 7 or 10, the competent authority of the next port of call shall be informed thereof and such a ship shall, without prejudice to the application of the penalties referred to in Article 13, not be permitted to leave that port until a more detailed assessment of factors relating to the ship's compliance with this Directive, such as the accuracy of any information provided in accordance with Article 6, has taken place.
3. Member States shall establish control procedures, to the extent required, for fishing vessels and recreational craft authorised to carry no more than 12 passengers to ensure compliance with the applicable requirements of this Directive.
Article 12
Accompanying measures
1. Member States shall:
(a) take all necessary measures to ensure that masters, providers of port reception facilities and other persons concerned are adequately informed of the requirements addressed to them under this Directive and that they comply with them;
(b) designate appropriate authorities or bodies for performing functions under this Directive;
(c) make provision for cooperation between their relevant authorities and commercial organisations to ensure the effective implementation of this Directive;
(d) ensure that the information notified by masters in accordance with Article 6 be appropriately examined;
(e) ensure that the formalities relating to the use of port reception facilities are simple and expeditious in order to create an incentive for the master to use port reception facilities and to avoid undue delays to ships;
(f) ensure that the Commission is provided with a copy of the allegations of inadequate port reception facilities referred to in Article 4(3);
(g) ensure that the treatment, recovery or disposal of ship-generated waste and cargo residues shall be carried out in accordance with Directive 75/442/EEC and other relevant Community waste legislation, in particular Council Directive 75/439/EEC of 16 June 1975 on the disposal of waste oils(9) and Council Directive 91/689/EEC of 12 December 1991 on hazardous waste(10).
(h) ensure in accordance with their national legislation that any party involved in the delivery or reception of ship-generated waste or cargo residues can claim compensation for damage caused by undue delay.
2. Delivery of ship-generated waste and cargo residues shall be considered as release for free circulation within the meaning of Article 79 of Council Regulation (EEC) No 2913/92 of 12 October 1992 establishing the Community Customs Code(11). The customs authorities shall not require the lodging of a summary declaration in accordance with Article 45 of the Community Customs Code.
3. Member States and the Commission shall co-operate in establishing an appropriate information and monitoring system, covering at least the whole of the Community, to:
- improve the identification of ships which have not delivered their ship-generated waste and cargo residues in accordance with this Directive,
- ascertain whether the goals set in Article 1 of the Directive have been met.
4. Member States and the Commission shall cooperate in establishing common criteria for identifying ships referred to in Article 8(2)(c).
Article 13
Penalties
Member States shall lay down a system of penalties for the breach of national provisions adopted pursuant to this Directive and shall take all the measures necessary to ensure that those penalties are applied. The penalties thus provided shall be effective, proportionate and dissuasive.
Article 14
Regulatory Committee
1. The Commission shall be assisted by the Committee set up pursuant to Article 12(1) of Directive 93/75/EEC(12), hereinafter referred to as "the Committee".
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
The period laid down in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
3. The Committee shall adopt its rules of procedure.
Article 15
Amendment procedure
The Annexes to this Directive, the definition in Article 2(b), references to Community instruments and references to IMO instruments may be amended in accordance with the procedure laid down in Article 14(2) in order to bring them into line with Community or IMO measures which have entered into force, insofar as such amendments do not broaden the scope of this Directive.
Furthermore, the Annexes to this Directive may be amended in accordance with that procedure when necessary to improve the regime established by this Directive, insofar as such amendments do not broaden the scope of this Directive.
Article 16
Implementation
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive before 28 December 2002 and forthwith inform the Commission thereof.
However, as far as sewage as referred to in Article 2(c) is concerned, the implementation of this Directive shall be suspended until 12 months after the entry into force of Annex IV to Marpol 73/78, while respecting the distinction made in this convention between new and existing ships.
2. When Member States adopt these measures, they shall contain a reference to this Directive or shall be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. The methods of making such a reference shall be laid down by Member States.
Article 17
Evaluation
1. Member States shall submit to the Commission a status report concerning the implementation of this Directive every three years.
2. The Commission shall submit an evaluation report on the operation of the system as provided for in this Directive to the European Parliament and the Council, on the basis of the reports of the Member States as provided for in paragraph 1 together with proposals as necessary, concerning the implementation of this Directive.
Article 18
Entry into force
This Directive shall enter into force on the day of its publication in the Official Journal of the European Communities.
Article 19
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 27 November 2000.