32000R1760
L 204/1
ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
РЕГЛАМЕНТ (ЕО) № 1760/2000 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 17 юли 2000 година
за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от говеждо месо и за отмяна
на Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за създаване на Европейската общност, и по-специално членове 37 и 152 от него,
като взеха предвид предложението на Комисията (1),
като взеха предвид становището на Икономическия и социален комитет (2),
като взеха предвид становището на Комитета на регионите (3),
в съответствие с процедурата, предвидена в член 251 от Договора (4),
като имат предвид, че:
(1)
Член 19 от Регламент (ЕО) № 820/97 на Съвета от 21 април 1997 г. за създаване на система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък и относно етикетирането на говеждо месо и продукти от него (5) постановява, че система за задължително етикетиране на говеждо месо трябва да бъде въведена и задължителна във всички държави-членки след 1 януари 2000 г. Същият член предвижда също така, че на основата на предложението на Комисията трябва да бъдат приети общи правила за тази задължителна система преди тази дата.
(2)
Регламент (ЕО) № 2772/1999 на Съвета от 21 декември 1999 г. за установяване на общи правила за задължителна система за етикетиране на говеждото месо (6), предвижда тези общи правила да се прилагат само временно за максимален период от осем месеца, тоест от 1 февруари до 31 август 2000 г.
(3)
За да се постигне яснота, Регламент (ЕО) № 820/97 трябва да се отмени и замени с настоящия регламент.
(4)
В резултат от нестабилността на пазара на говеждо месо и продукти от говеждо месо, причинена от кризата със спонгифорната енцефалопатия по едрия рогат добитък, подобряването на прозрачността на условията за производство и търговия с въпросните продукти, по-специално по отношение на възможност за проследяване, оказа положително въздействие върху консумацията на говеждо месо. За да се поддържа и засили това доверие на потребителите в говеждото месо и да се избегне тяхното подвеждане, е необходимо да се разработи рамка, в която информацията се предоставя на консуматорите чрез достатъчно и ясно етикетиране на продукта.
(5)
В тази връзка е особено важно да се създаде, от една страна, стабилна система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък в етапа на производство и да се създаде, от друга страна, специфична система за етикетиране на Общността в сектора на говеждото месо, която се основава на обективни критерии на етапа на търговия.
(6)
Чрез гаранциите, които предоставя това подобрение, ще се изпълнят някои изисквания от обществен интерес, по-специално защита на здравето на човека и животните.
(7)
В резултат на това ще се подобри доверието на потребителите в качеството на говеждото месо и продуктите от говеждо месо и ще се запази по-високо ниво на защита на общественото здраве и ще се укрепи продължаващата стабилност на пазара на говеждо месо.
(8)
Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ ЕИО на Съвета от 26 юни 1990 г. относно ветеринарни и зоотехнически проверки, приложими в търговията в рамките на Общността с някои живи животни и продукти с оглед на изграждането на общия пазар (7), постановява, че животните, предназначени за търговия в рамките на Общността, трябва да бъдат идентифицирани в съответствие с изискванията на правилата на Общността и регистрирани по такъв начин, че предприятията, центровете или организациите по произход или транзит да могат да бъдат проследявани и че преди 1 януари 1993 г. обхватът на тези идентификационни и регистрационни системи трябва да бъде разширен, така че да включва движението на животни в рамките на територията на всяка държава-членка.
(9)
Член 14 от Директива 91/496/ ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 г. относно принципите, регламентиращи организацията на ветеринарни проверки на животни, които влизат в Общността от трети страни и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ ЕИО (8) постановява, че идентификацията и регистрацията на тези животни, както се предвижда в член 3, параграф 1, буква в) от Директива 90/425/ЕИО, трябва да се извършва, след като тези проверки са направени, с изключение на случаите на животни, предназначени за клане и на регистрирани еднокопитни.
(10)
Управлението на някои схеми за подпомагане на Общността в областта на земеделието изисква индивидуалната идентификация на някои видове добитък. Поради това идентификационните и регистрационни системи трябва да бъдат подходящи за прилагане и контрол на такива идентификационни мерки.
(11)
Необходимо е да се осигури бърз и ефективен обмен на информация между държавите-членки за правилното прилагане на настоящия регламент. Разпоредбите на Общността, свързани с него, бяха установени с Регламент (ЕИО) № 1468/81 на Съвета от 19 май 1981 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията, за да се осигури правилното прилагане на законодателството по митническите или селскостопанските въпроси (9) и с Директива 89/608/ЕИО на Съвета от 21 ноември 1989 г. относно взаимопомощта между административните органи на държавите-членки и сътрудничеството между тях и Комисията за осигуряване на правилното прилагане на законодателството по ветеринарните и зоотехнически въпроси (10).
(12)
Сегашните правила относно идентификацията и регистрацията на едър рогат добитък бяха установени с Директива 92/102/ЕИО на Съвета от 27 ноември 1992 г. относно идентификацията и регистрацията на животни (11) и в Регламент (ЕО) № 820/97. Опитът показа, че приложението на Директива 92/102/ЕИО за едрия рогат добитък не беше напълно задоволително и се нуждае от по-нататъшно подобрение. Поради това е необходимо да се приемат специфични правила за едрия рогат добитък, за да се засили действието на разпоредбите на посочената директива.
(13)
За да бъде въведена подобрена идентификационна система, е извънредно важно да не се налагат излишни искания към производителите по отношение на административните формалности. Трябва да се постановят реални срокове за нейното прилагане.
(14)
За целите на бързо и точно проследяване на животни поради причини, свързани с контрола върху схемите за подпомагане в Общността, всяка държава-членка трябва да създаде национална компютризирана база данни, която да регистрира идентичността на животното, всички стопанства на нейна територия и движението на животните в съответствие с разпоредбите на Директива 97/12/ЕО на Съвета от 17 март 1997 г. за изменение и актуализиране на Директива 64/432/ЕИО относно здравните проблеми, които засягат търговията в рамките на Общността на едър рогат добитък и свине (12) и да изяснява здравните изисквания по отношение на тази база данни.
(15)
Важно е всяка държава-членка да вземе всички мерки, които са необходими, за да се осигури националните компютризирани бази данни да заработят напълно, колкото е възможно по-скоро.
(16)
Трябва да се направят стъпки за създаване на технически условия, гарантиращи най-добрата възможна комуникация на производителя с базата данни и най-пълно използване на базата данни.
(17)
За да стане възможно проследяването на движенията на едрия рогат добитък, животните трябва да се идентифицират с ушна марка, сложена на всяко ухо, и по принцип да се придружават през цялото движение с паспорт. Характеристиките на ушната марка и паспорта трябва да се определят за цялата Общност. По принцип паспорт трябва да се издава на всяко животно, на което е сложена ушна марка.
(18)
Животните, внасяни от трети страни в съответствие с Директива 91/496/ЕИО, трябва да бъдат подлагани на същите идентификационни изисквания.
(19)
Всяко животно трябва да запазва своята ушна марка през целия си живот.
(20)
Комисията обсъжда, на основа на работата, извършена от Общия изследователски център, приложимостта на използване на електронни средства за идентификация на животни.
(21)
Животновъдите, с изключение на превозвачите, трябва да водят актуален регистър на животните в техните стопанства. Характеристиките на регистъра трябва да се определят за цялата Общност. Компетентният орган трябва да има достъп до тези регистри при поискване.
(22)
Държавите-членки могат да разпрострат разходите, които произтичат от прилагането на тези мерки, върху целия сектор на говеждото месо.
(23)
Трябва да бъдат определени органът или органите, които отговарят за прилагането на всеки дял от настоящия регламент.
(24)
Трябва да бъде въведена задължителна система за етикетиране на говеждо месо във всички държави-членки. Съгласно тази задължителна система операторите и организациите, които търгуват с говеждо месо, трябва да посочват в информацията на етикета на говеждото месо и мястото, където животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били заклани.
(25)
От 1 януари 2002 г. трябва да бъде засилено действието на системата за задължително етикетиране на говеждото месо. Съгласно тази задължителна система операторите и организациите, които търгуват с говеждо месо, трябва допълнително да посочват на етикета информация относно произхода, по-специално къде животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били родени, угоявани и заклани.
(26)
Информация, допълваща информацията за това къде животното или животните, от които е получено говеждото месо, са били родени, угоявани и заклани, може да се предоставя съгласно доброволна система за етикетиране на говеждо месо.
(27)
Системата за задължително етикетиране, основаваща се на произхода, трябва да влезе в сила от 1 януари 2002 г., като се уточнява, че пълна информация за движенията на едър рогат добитък в Общността се изисква само за животни, родени след 31 декември 1997 г.
(28)
Системата за задължително етикетиране на говеждото месо трябва да се прилага също така за говеждо месо, внасяно в Общността. Въпреки това трябва да се има предвид, че цялата информация, която се изисква за етикетиране на говеждо месо, произведено в Общността, може да не е на разположение на оператор или организация от трета страна. Поради това е необходимо да се постанови минималната информация, чието посочване върху етикета трябва да осигурят трети страни.
(29)
За операторите или организациите, произвеждащи и търгуващи с мляно говеждо месо, които може да не са в състояние да предоставят цялата изисквана информация съгласно системата за задължително етикетиране на говеждото месо, трябва да се предвидят изключения, които предвиждат известен минимален брой показатели.
(30)
Целта на етикетирането е да направи пазара на говеждо месо максимално прозрачен.
(31)
Разпоредбите на настоящия регламент не трябва да засягат Регламент (ЕИО) № 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 г. относно защитата на географските указания и наименованията за произход на селскостопанските и хранителни продукти (13).
(32)
Трябва да се предвиди също така рамка на Общността за всички означения извън тези, които попадат под системата на задължително етикетиране на говеждо месо, и с оглед на разнообразието на описания на говеждото месо, което се търгува в рамките на Общността, създаването на система за доброволно етикетиране на говеждо месо е най-подходящото решение. Ефективността на такава система за доброволно етикетиране зависи от възможността за проследяване на всяко етикетирано говеждо месо обратно до животното или животните по произход. Процедурите на етикетиране на оператор или организация трябва да бъдат предмет на спецификация, която да се представя на компетентния орган за одобряване. Операторите и организациите трябва да имат право да етикетират говеждо месо само ако етикетът съдържа тяхното име или идентификационен графичен знак. Компетентните органи на държавите-членки трябва да бъдат упълномощени да оттеглят своето одобрение от всяка спецификация в случай на нередности. За да се осигури признаването на спецификациите за етикетиране в цялата Общност, е необходимо да се осигури обмен на информация между държавите-членки.
(33)
Оператори и организации, които внасят в Общността говеждо месо от трети страни, могат също да пожелаят да етикетират своите продукти съгласно системата за доброволно етикетиране. Трябва да се постановят разпоредби, които да осигуряват, доколкото това е възможно, процедурите за етикетиране, свързани с вносното говеждо месо, да са еквивалентни на тези, утвърдени за говеждо месо от Общността.
(34)
Преходът от процедурите в дял II от Регламент (ЕО) № 820/97 към процедурите в настоящия регламент може да предизвика трудности, които не са предвидени в настоящия регламент. За да се преодолее това, трябва да се даде възможност на Комисията да приеме необходимите преходни мерки. Комисията трябва да бъде упълномощена също така да разрешава специфични практически проблеми, когато това е оправдано.
(35)
С оглед гарантиране на надеждността на процедурите, предвидени в настоящия регламент, е необходимо държавите-членки да се задължат да реализират мерки за адекватен и ефикасен контрол. Този контрол не засяга другите видове контрол, които Комисията може да осъществява по аналогия с член 9 от Регламент (ЕО, Евратом) № 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 г. за защита на финансовите интереси на Европейските общности (14).
(36)
Трябва да бъдат постановени подходящи наказания в случай на нарушаване на разпоредбите на настоящия регламент.
(37)
Мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, трябва да бъдат приети в съответствие с Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за уреждане на процедурите за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (15),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ДЯЛ I
Идентификация и регистрация на едър рогат добитък
Член 1
1. Всяка държава-членка създава система за идентификация и регистрация на едър рогат добитък в съответствие с настоящия дял.
2. Разпоредбите на настоящия дял се прилагат без да засягат правила на Общността, които могат да бъдат постановени за изкореняване на заболяване или за целите на контрола и без да засягат Директива 91/496/ЕИО и Регламент (ЕИО) № 3508/92 (16). Въпреки това разпоредбите на Директива 92/102/ЕИО, които са свързани по специфичен начин с едрия рогат добитък, няма повече да се прилагат от датата, от която тези животни трябва да бъдат идентифицирани в съответствие с настоящия дял.
Член 2
За целите на този дял:
-
„животно“ означава животно от рода на едрия рогат добитък по смисъла на член 2, параграф 2, букви б) и в) на Директива 64/432/ЕИО (17),
-
„стопанство“ означава всяко образувание, конструкция или, в случай на ферма на открито, всяко място, разположено на територията на същата държава-членка, в които животни, обхванати от настоящия регламент, се държат, отглеждат или обработват,
-
„животновъд“ означава всяко физическо или юридическо лице, което отговаря за животните, постоянно или временно, включително при транспортирането им или на пазара.
-
„компетентен орган“ означава централният орган или органи в държава-членка, който отговаря за или е натоварен с осъществяването на ветеринарни проверки и прилагането на настоящия дял, или, в случай на осъществяване на контрол на премиите, органите, натоварени с прилагането на Регламент (ЕИО) № 3508/92.
Член 3
Системата за идентификация и регистрация на едър рогат добитък се състои от следните елементи:
а)
ушни марки за индивидуално идентифициране на животните;
б)
компютризирана база данни;
в)
паспорти на животните;
г)
индивидуални регистри, съхранявани във всяко стопанство.
Комисията и компетентният орган на съответната държава-членка имат достъп до цялата информация, обхваната от настоящия дял. Държавите-членки и Комисията предприемат мерки, необходими за осигуряване на достъп до тази база данни на всички заинтересовани страни, включително организации на потребителите, които са признати от държавата-членка, при условие че поверителността на базата данни и защитата, предписана от националното законодателство, са гарантирани.
Член 4
1. Всички животни в стопанството, родени след 31 декември 1997 г. или предназначени за търговия в рамките на Общността след 1 януари 1998 г., се идентифицират с ушна марка, одобрена от компетентния орган, закачена на всяко ухо. И двете марки трябва да имат същия уникален идентификационен код, който прави възможно идентифицирането на всяко животно индивидуално, заедно със стопанството, в което е било родено. Чрез дерогация от горното изискване животни, родени преди 1 януари 1998 г., които са предназначени за търговия в рамките на Общността след тази дата, могат да бъдат идентифицирани в съответствие с Директива 92/102/ЕИО до 1 септември 1998 г.
Чрез дерогация от първа алинея животни, родени преди 1 януари 1998 г., които са предназначени за търговия в рамките на Общността след тази дата с оглед незабавно клане, могат да бъдат идентифицирани в съответствие с Директива 92/102/ЕИО до 1 септември 1999 г.
Едър рогат добитък, предназначен за културни и спортни мероприятия (с изключение на панаири и изложби), може вместо ушна марка да бъде идентифициран с идентификационна система, която предлага еквивалентни гаранции и е разрешена от Комисията.
2. Ушната марка се прикрепя в срок, който трябва да се определи от държавата-членка от раждането на животното и във всички случаи преди животното да напусне стопанството, в което е било родено. Срокът не може да бъде по-дълъг от 30 дни до 31 декември 1999 г. включително и не по-дълъг от 20 дни след тази дата.
Въпреки това по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, посочена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелствата, при които държавите-членки могат да удължат максималния срок.
Никое животно, родено след 31 декември 1997 г., не може да бъде преместено от стопанство, ако не е идентифицирано в съответствие с разпоредбите на настоящия член.
3. Всяко животно, внесено от трета страна, което е преминало проверките, постановени в Директива 91/496/ЕИО и което остава в рамките на територията на Общността, се идентифицира в стопанството по местоназначение с ушна марка, която отговаря на изискванията на този член, в срок, който трябва да се определи от държавата-членка, но не повече от 20 дни след горепосочените проверки и при всички случаи преди напускането на стопанството.
Въпреки това не е необходимо да се идентифицира животно, ако стопанството по местоназначение е кланица, разположена в държава-членка, където са осъществени тези проверки, и животното е заклано в рамките на 20 дни от преминаването на проверките.
Първоначалната идентификация, извършена от третата страна, се вписва в компютризираната база данни, предвидена в член 5, или, ако още не е напълно действаща, в регистрите, предвидени в член 3, заедно с идентификационния код, който е определен от държавата-членка по местоназначение.
4. Всяко животно от друга държава-членка запазва своята оригинална ушна марка.
5. Ушна марка не може да бъде отстранявана или заменяна без разрешение на компетентния орган.
6. Ушните марки се разпределят на стопанството, разпространяват се и се прикрепят на животните по начин, определен от компетентния орган.
7. Не по-късно от 31 декември 2001 г. Европейският парламент и Съветът, на основата на доклад на Комисията, придружен от предложения и в съответствие с процедурата, предвидена в член 95 от Договора, вземат решение по възможността за въвеждане на електронни идентификационни процедури в светлината на постигнатия напредък в тази област.
Член 5
Компетентният орган в държавите-членки създава компютризирана база данни в съответствие с членове 14 и 18 от Директива 64/432/ЕО.
Компютризираната база данни започва да работи не по-късно от 31 декември 1999 г. и след тази дата съхранява всички данни, изисквани в съответствие с посочената директива.
Член 6
1. От 1 януари 1998 г. компетентният орган издава паспорт на всяко животно, което трябва да бъде идентифицирано в съответствие с член 4, в срок от 14 дни от уведомлението за неговото раждане или в случай на внос от трети страни - в срок от 14 дни от уведомлението за неговата реидентификация от съответната държава-членка в съответствие с член 4, параграф 3. Компетентният орган може да издаде паспорт на животни от друга държава-членка при същите условия. В тези случаи паспортът, който придружава животното при неговото пристигане, се предава на компетентния орган, който го връща на издалата го държава-членка.
Въпреки това по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелства, при които максималният срок може да бъде удължен.
2. Когато едно животно бива премествано, то се придружава от своя паспорт.
3. Чрез дерогация от първото изречение на параграф 1 и от параграф 2 държавите-членки:
-
които имат компютризирана база данни, която Комисията счита за напълно работеща в съответствие с член 5, могат да определят, че паспорт се издава само на животни, предназначени за търговия в рамките на Общността, и че тези животни се придружават от техните паспорти само когато са премествани от територията на съответната държава-членка на територията на друга държава-членка, като в този случай паспортът трябва да съдържа информация, която се основава на компютризираната база данни.
В тези държави-членки паспортът, придружаващ животно, внесено от друга държава-членка, се предава на компетентния орган при неговото пристигане;
-
могат до 1 януари 2000 г. да разрешават издаването на колективни паспорти на животни за стада, премествани в рамките на въпросната държава-членка, при условие че тези стада имат един и същ произход и местоназначение и се придружават от ветеринарен сертификат.
4. В случай на смърт на животно паспортът се връща от животновъда на компетентния орган в срок от седем дни от смъртта на животното. Ако животното се изпраща в кланица, управителят на кланицата е отговорен за връщане на паспорта на компетентния орган.
5. В случай на животни, изнасяни за трети страни, паспортът се предава от последния животновъд на компетентния орган на мястото, където животното е изнесено.
Член 7
1. С изключение на превозвачите, всеки животновъд трябва:
-
да води актуален регистър,
-
след започване на работа на компютризираната база данни, да докладва на компетентния орган всяко преместване до и от стопанството и всички раждания и смъртни случаи на животни в стопанството, заедно с датите на тези събития, в срок, фиксиран от държавата-членка в рамките на три до седем дни от настъпването на събитието. Въпреки това, по искане на държава-членка и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, Комисията може да определи обстоятелствата, при които държавите-членки могат да удължат максималния срок и да предвидят специални правила, приложими при преместване на едър рогат добитък, когато такъв е изведен на лятна паша в различни планински райони.
2. Когато е необходимо и в съответствие с член 6, всеки животновъд попълва паспорта незабавно при пристигането и преди заминаването на всяко животно от стопанството и гарантира, че паспортът придружава животното.
3. Всеки животновъд предоставя на компетентния орган, при поискване, цялата информация относно произхода, идентификацията и, когато е необходимо, местоназначението на животните, които притежава, гледа, транспортира, с които търгува или които коли.
4. Регистърът е във формат, одобрен от компетентния орган, води се ръчно или компютърно и е на разположение по всяко време на компетентния орган, при поискване, в минимален срок, който трябва да бъде определен от компетентния орган. Този срок не може да бъде по-кратък от три години.
Член 8
Държавите-членки определят органа, отговорен за гарантиране спазването на настоящия дял. Държавите-членки се информират взаимно, както и информират Комисията за идентичността на органа.
Член 9
Държавите-членки могат да натоварят животновъдите с разноските за системите, посочени в член 3, и за видовете контрол, посочени в настоящия дял.
Член 10
Мерките, необходими за прилагането на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата на управление, посочена в член 23, параграф 2. Тези мерки се отнасят по-специално за:
а)
разпоредби относно ушните марки;
б)
разпоредби относно паспорта;
в)
разпоредби относно регистъра;
г)
минимално ниво на контрола, който трябва да се извършва;
д)
прилагане на административни санкции;
е)
преходни мерки, необходими за улесняване прилагането на настоящия дял.
ДЯЛ II
Етикетиране на говеждо месо и продукти от говеждо месо
Член 11
Оператор или организация, както са дефинирани в член 12:
-
от които се изисква, по силата на раздел I на настоящия дял, да етикетират говеждо месо на всички етапи на търговията,
-
които искат, по силата на раздел II на настоящия дял, да етикетират говеждо месо на мястото на продажбата по такъв начин, че да предоставят информация, различна от посочената в член 13 относно някои характеристики или производствени условия на етикетираното месо или за животното, от което е получено,
трябва да направят това в съответствие с настоящия дял.
Настоящият дял се прилага без да се засяга съответното законодателство на Общността, по-специално по отношение на говеждото месо.
Член 12
За целите на настоящия дял се прилагат следните дефиниции:
-
„говеждо месо“ означава всички продукти, които попадат в кодове по КН 0201, 0202, 0206 10 95 и 0206 29 91,
-
„етикетиране“ означава прикачването на етикет към индивидуално парче или парчета месо, или тяхната опаковка или при неопаковани предварително продукти - представянето на подходяща информация в писмена и видима форма за потребителя на мястото на продажбата,
-
„организация“ означава група от оператори в една и съща или в различни сфери на търговията с говеждо месо.
РАЗДЕЛ I
Система за задължително етикетиране на говеждото месо в Общността
Член 13
Общи правила
1. Оператори и организации, които търгуват с говеждо месо в Общността, го етикетират в съответствие с настоящия член.
Системата за задължително етикетиране осигурява връзка между, от една страна, идентификацията на труповете на закланите животни, четвъртинките или парчетата месо и, от друга страна, индивидуалното животно или, когато това е достатъчно, за да позволи точността на информацията на етикета да бъде проверена, съответната група животни.
2. Етикетът съдържа следните обозначения:
а)
референтен номер или код, който осигурява връзката между месото и животното или животните. Този номер може да бъде идентификационният номер на отделното животно, от което е получено говеждото месо, или идентификационният номер, свързан с група животни;
б)
номер на одобрението на кланицата, в която животното или групата животни са били заклани, и държавата-членка или трета страна, в която е разположена кланицата. Обозначението трябва да гласи: „Заклано в: (наименование на държавата-членка и трета страна) (номер на одобрението)“;
в)
номер на одобрението на транжорната, в която е извършено транжирането на трупа на закланото животно или на групата трупове, и държавата-членка или трета страна, в която е разположена транжорната. Обозначението трябва да гласи:„Транжирано в: (наименование на държавата-членка и трета страна) (номер на одобрението)“.
3. Въпреки това до 31 декември 2001 г. държави-членки, където е на разположение достатъчно подробна информация в идентификационната и регистрационна система за едър рогат добитък, предвидена в дял I, могат да вземат решение за говеждо месо от животни, родени, отгледани и заклани в същата държава-членка, на етикета да се посочва също така допълнителна информация.
4. Задължителната система, предвидена в параграф 3, не трябва да води до прекъсване на търговията между държавите-членки.
Процедурите на прилагане, приложими в тези държави-членки, които възнамеряват да прилагат параграф 3, изискват предварително одобрение от Комисията.
5.
а)
От 1 януари 2002 г. операторите и организациите обозначават на етикета също така:
i)
държава-членка или трета страна по рождение;
ii)
всички държави-членки или трети страни, в които се е състояло угояване;
iii)
държава-членка или трета страна, където се е провело клането;
б)
Въпреки това, когато говеждото месо е получено от животни, родени, отгледани и заклани:
i)
в същата държава-членка, обозначението може да гласи:„Произход: (наименованието на държавата-членка)“;
ii)
в същата трета страна, обозначението може да гласи: „Произход: (наименованието на третата страна)“.
Член 14
Дерогации от системата за задължително етикетиране
Чрез дерогация от член 13, параграф 2, букви б) и в) и от член 13, параграф 5, буква а), i) и ii) оператор или организация, които приготвят мляно месо, обозначават на етикета думите:„приготвено (наименование на държавата-членка или третата страна)“ в зависимост от това, къде е било приготвено месото, и „произход“, когато въпросната държава или държави не са държавата на приготвяне.
Задължението, предвидено в член 13, параграф 5, буква а), iii), се прилага за такова месо от датата на прилагане на настоящия регламент.
Въпреки това такъв оператор или организация могат да добавят на етикета на мляно говеждо месо:
-
едно или повече от обозначенията, предвидени в член 13, и/или
-
датата, на която е приготвено месото.
Въз основа на опита и в светлината на изискванията подобни разпоредби могат да се приемат за транжирано месо и за обрезки от говеждо месо в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2.
Член 15
Задължително етикетиране на говеждо месо от трети страни
Чрез дерогация от член 13 говеждо месо, внесено в рамките на Общността, за което не е на разположение цялата информация, предвидена в член 13, в съответствие процедурата, посочена в член 17, се етикетира с обозначение:„Произход: не ЕО“ и „Заклано в: (наименование на трета страна)“.
РАЗДЕЛ II
Система за доброволно етикетиране
Член 16
Общи правила
1. Всеки оператор или организация изпращат за одобрение спецификация на етикети, съдържащи обозначения, различни от предвидените в раздел I на този дял, на компетентния орган в държавата-членка, в която се осъществява производството или продажбата на въпросното говеждо месо. Компетентният орган може също така да разработи спецификации, които да се използват в съответната държава-членка, при условие че тяхното използване не е задължително.
Спецификациите на доброволното етикетиране съдържат:
-
информацията, която трябва да присъства на етикета,
-
мерките, които се вземат, за да се осигури точността на информацията,
-
контролната система, която се прилага на всички етапи на производството и продажбата, включително контрола, който се осъществява от независим орган, признат от компетентния орган и определен от оператора или организацията. Тези органи трябва да отговарят на критериите, постановени в Европейски стандарт EN/45011,
-
в случай на организация - мерките, които се вземат по отношение на член, който не спазва спецификациите.
Държавите-членки могат да решат, че контролът от страна на независим орган може да бъде заменен с контрол на компетентен орган. Компетентният орган трябва в този случай да разполага с квалифициран персонал и ресурсите, необходими за осъществяване на изисквания контрол.
Разходите за контрола, предвиден в този раздел, се поемат от оператора или организацията, които използват системата за етикетиране.
2. Одобрението на всяка спецификация зависи от това дали компетентният орган се е уверил, на базата на задълбочено проучване на нейните компоненти, посочени в параграф 1, в правилното и надеждно функциониране на предвидената система за етикетиране и, по-специално, на нейната система за контрол. Компетентният орган отхвърля всяка спецификация, която не осигурява връзка между, от една страна, трупа на закланото животно, четвъртинка или парчета месо от него и, от друга страна, отделното животно или, когато това е достатъчно за точността на информацията на етикета, който се проверява, на съответните животни.
Спецификации, които дават възможност за етикети, които съдържат подвеждаща или недостатъчно ясна информация, също така биват отхвърлени.
3. Когато производството и/или продажбата на говеждо месо се осъществява в две или повече държави-членки, компетентните органи на съответните държави-членки проучват и одобряват представените спецификации по отношение на елементите, които се съдържат в тях, свързани с операциите, които се осъществяват на съответните им територии. В този случай всяка заинтересована държава-членка признава одобренията, дадени от другата заинтересована държава-членка.
Ако в срок, който се определя в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, започващ от деня след подаване на заявлението, одобрението нито е отказано, нито е дадено, или не е поискана допълнителна информация, спецификацията се счита за одобрена от компетентния орган.
4. Когато компетентните органи на всички заинтересовани държави-членки одобрят подадената спецификация, съответният оператор или организация са упълномощени да етикетират говеждо месо, при условие че етикетът съдържа неговото наименование или графичен знак.
5. Чрез дерогация от параграфи 1 до 4 Комисията, в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, може да предвиди ускорена или опростена процедура за одобрение в специфични случаи, по-специално за говеждо месо в малки опаковки в търговията на дребно или първокачествени парчета говеждо месо в отделни опаковки, етикетирани в държава-членка в съответствие с одобрена спецификация и представени на територията на друга държава-членка, при условие че не се добавя информация на първоначалния етикет.
6. Държава-членка може да реши, че наименование на един или повече нейни региони не може да бъде използвано, по-специално, когато името на региона:
-
може да доведе до объркване или затруднения при проверката,
-
е запазено за говеждо месо, предвидено в рамките на Регламент (ЕИО) № 2081/92.
Когато се даде разрешение, наименованието на държавата-членка се посочва до наименованието на региона.
7. Държавите-членки информират Комисията за прилагането на настоящия член и по-специално на обозначенията на етикетите. Комисията информира другите държави-членки в рамките на Управителния комитет по говеждо и телешко месо, посочен в член 23, параграф 1, буква б), и, когато е необходимо, в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2, може да постанови правила, свързани с тези обозначения и по-специално да наложи ограничения.
Член 17
Система за доброволно етикетиране за говеждо месо от трети страни
1. Когато производството на говеждо месо се осъществява напълно или частично в трета страна, операторите и организациите имат право да етикетират говеждото месо в съответствие с настоящия раздел, ако в допълнение към спазването на член 16, са получили одобрение на техните спецификации от компетентния орган, определен за тази цел от всяка заинтересована трета страна.
2. Валидността в рамките на Общността на одобрение, дадено от трета страна, подлежи на предварително уведомяване на Комисията от третата страна относно:
-
определения компетентен орган,
-
процедури и критерии, които да се следват от компетентния орган при проучване на спецификацията,
-
всеки оператор и организация, чиято спецификация е приета от компетентния орган.
Комисията предава тези уведомления на държавите-членки.
Когато на основа горепосочените уведомления Комисията стигне до заключение, че процедурите и/или критериите, прилагани в трета страна, не са еквивалентни на стандартите, постановени в настоящия регламент, Комисията решава, след консултация със заинтересованата трета страна, че одобренията, давани от тази трета страна няма да са валидни в рамките на Общността.
Член 18
Санкции
Без да се засяга действие, предприето от самата организация или независимия контролен орган, предвиден в член 16, когато се окаже, че оператор или организация не са спазили спецификацията, посочена в член 16, параграф 1, държавата-членка може да оттегли одобрението, предвидено в член 16, параграф 2, или да наложи допълнителни условия, които трябва да се изпълняват, за да продължи одобрението своето действие.
РАЗДЕЛ III
Общи разпоредби
Член 19
Подробни правила
Мерките, необходими за прилагане на настоящия дял, се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 2. Тези мерки се отнасят по-специално до:
а)
дефиниране на размера на групата животни, посочена в член 13, параграф 2, буква а);
б)
дефиниране на мляното говеждо месо, изрезки на говеждо месо или транжирано говеждо месо, посочени в член 14;
в)
дефиниране на специфични обозначения, които могат да се поставят на етикетите;
г)
необходимите мерки за улесняване на прехода от прилагането на Регламент (ЕО) № 820/97 към прилагането на настоящия дял;
д)
необходимите мерки за разрешаване на специфични практически проблеми. Тези мерки могат да се отклоняват от някои части на настоящия дял, ако това е оправдано.
Член 20
Определяне на компетентни органи
Държавите-членки определят компетентния орган или органи, отговорни за прилагането на настоящия дял, не по-късно от 14 октомври 2000 г.
Член 21
Не по-късно от 14 август 2003 г. Комисията представя на Европейския парламент и на Съвета доклад, придружен, ако е необходимо, с подходящи предложения относно разширяване на обхвата на настоящия регламент по отношение на преработени продукти, съдържащи говеждо месо, и продукти на основата на говеждо месо.
ДЯЛ III
Общи разпоредби
Член 22
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират спазването на разпоредбите на настоящия регламент. Предвиденият контрол не засяга друг вид контрол, който Комисията може да осъществява в съответствие с член 9 от Регламент (ЕС, Евратом) № 2988/95.
Всяка санкция, която държавата-членка налага на титуляр, е пропорционална на тежестта на нарушението. Санкциите могат да включват, когато е оправдано, ограничаване на придвижването на животните до или от стопанството на съответния животновъд.
2. Експерти на Комисията, съвместно с компетентните органи:
а)
проверяват дали държавите-членки спазват изискванията на настоящия регламент;
б)
извършват проверки на място, за да гарантират, че извършването на проверки става в съответствие с настоящия регламент.
3. Държава-членка, на чиято територия се извършва проверка на място, оказва на експертите от Комисията всякаква подкрепа, която те могат да поискат при изпълнението на техните задачи.
Резултатите от извършените проверки трябва да се обсъдят с компетентния орган на съответната държава-членка преди изготвянето и разпространението на окончателния доклад.
4. Когато Комисията сметне, че резултатът от проверките оправдава това, тя извършва преглед на положението в рамките на Постоянния ветеринарен комитет, посочен в член 23, параграф 1, буква в). Той може да вземе необходимите решения в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3.
5. Комисията наблюдава развитието на ситуацията. В светлината на това развитие и в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3, тя може да измени или отмени решенията, посочени в параграф 4.
6. Когато е необходимо, подробните правила за прилагането на настоящия член се приемат в съответствие с процедурата, предвидена в член 23, параграф 3.
Член 23
1. Комисията се подпомага:
а)
при прилагането на член 10, от Комитета на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието, посочен в член 11 от Регламент (ЕО) № 1258/1999 на Съвета (18);
б)
при прилагането на член 19, от Управителния комитет по говеждо и телешко месо, създаден с член 42 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета (19);
в)
при прилагането на член 22, от Постоянния ветеринарен комитет, създаден с Решение 68/361/ЕИО на Съвета (20).
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 4 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от решението.
Срокът, посочен в член 4, параграф 3 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на един месец.
3. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от решението.
Срокът, посочен в член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО, се определя на три месеца.
4. Комитетите приемат свои процедурни правилници.
Член 24
1. Регламент (ЕО) № 820/97 се отменя.
2. Позоваванията на Регламент (ЕО) № 820/97 се считат за позовавания на настоящия регламент и се четат в съответствие с таблица за съответствие в приложението.
Член 25
Настоящият регламент влиза в сила на третия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейските общности.
Той се прилага за говеждо месо от животни, заклани на или след 1 септември 2000 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 17 юли 2000 година.
Regulation (EC) No 1760/2000 of the European Parliament and of the Council
of 17 July 2000
establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products and repealing Council Regulation (EC) No 820/97
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty establishing the European Community, and in particular Articles 37 and 152 thereof,
Having regard to the proposal from the Commission(1),
Having regard to the opinion of the Economic and Social Committee(2),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions(3),
Acting in accordance with the procedure referred to in Article 251 of the Treaty(4),
Whereas:
(1) Article 19 of Council Regulation (EC) No 820/97 of 21 April 1997 establishing a system for the identification and registration of bovine animals and regarding the labelling of beef and beef products(5), states that a compulsory beef labelling system is to be introduced and obligatory in all Member States from 1 January 2000 onwards. The same Article also provides that, on the basis of a Commission proposal, the general rules for that compulsory system are to be adopted before that date.
(2) Council Regulation (EC) No 2772/1999 of 21 December 1999 providing for the general rules for a compulsory beef labelling system(6) provides for these general rules to apply only temporarily for a maximum period of eight months, that is to say from 1 February to 31 August 2000.
(3) For the sake of clarity Regulation (EC) No 820/97 should be repealed and replaced by this Regulation.
(4) Following the instability in the market in beef and beef products caused by the bovine spongiform encephalopathy crisis, the improvement in the transparency of the conditions for the production and marketing of the products concerned, particularly as regards traceability, has exerted a positive influence on consumption of beef. In order to maintain and strengthen the confidence of consumers in beef and to avoid misleading them, it is necessary to develop the framework in which the information is made available to consumers by sufficient and clear labelling of the product.
(5) To that end it is essential to establish, on the one hand, an efficient system for the identification and registration of bovine animals at the production stage and to create, on the other hand, a specific Community labelling system in the beef sector based on objective criteria at the marketing stage.
(6) By virtue of the guarantees provided through this improvement, certain public interest requirements will also be attained, in particular the protection of human and animal health.
(7) As a result, consumer confidence in the quality of beef and beef products will be improved, a higher level of protection of public health preserved and the lasting stability of the beef market will be reinforced.
(8) Article 3(1)(c) of Council Directive 90/425/EEC of 26 June 1990 concerning veterinary and zootechnical checks applicable in intra-Community trade in certain live animals and products with a view to the completion of the internal market(7) states that animals for intra-Community trade must be identified in accordance with the requirements of Community rules and be registered in such a way that the original or transit holding, centre or organisation can be traced, and that before 1 January 1993 these identification and registration systems are to be extended to the movements of animals within the territory of each Member State.
(9) Article 14 of Council Directive 91/496/EEC of 15 July 1991 laying down the principles governing the organisation of veterinary checks on animals entering the Community from third countries and amending Directives 89/662/EEC, 90/425/EEC and 90/675/EEC(8) states that the identification and registration as provided for in Article 3(1)(c) of Directive 90/425/EEC of such animals must, except in the case of animals for slaughter and registered equidae, be carried out after the said checks have been made.
(10) The management of certain Community aid schemes in the field of agriculture requires the individual identification of certain types of livestock. The identification and registration systems must, therefore, be suitable for the application and control of such individual identification measures.
(11) It is necessary to ensure the rapid and efficient exchange of information between Member States for the correct application of this Regulation. Community provisions relating thereto have been established by Council Regulation (EEC) No 1468/81 of 19 May 1981 on mutual assistance between the administrative authorities of the Member States and the cooperation between the latter and the Commission to ensure the correct application of the law on customs or agriculture matters(9) and by Council Directive 89/608/EEC of 21 November 1989 on mutual assistance between the administrative authorities of the Member States and cooperation between the latter and the Commission to ensure the correct application of legislation on veterinary and zootechnical matters(10).
(12) The current rules concerning the identification and the registration of bovine animals have been laid down in Council Directive 92/102/EEC of 27 November 1992 on the identification and registration of animals(11) and Regulation (EC) No 820/97. Experience has shown that the implementation of Directive 92/102/EEC for bovine animals has not been entirely satisfactory and needs further improvement. It is therefore necessary to adopt specific rules for bovine animals in order to reinforce the provisions of the said Directive.
(13) For the introduction of an improved identification system to be accepted, it is essential not to impose excessive demands on the producer in terms of administrative formalities. Feasible time limits for its implementation must be laid down.
(14) For the purpose of rapid and accurate tracing of animals for reasons relating to the control of Community aid schemes, each Member State should create a national computerised data base which will record the identity of the animal, all holdings on its territory and the movements of the animals, in accordance with the provisions of Council Directive 97/12/EC of 17 March 1997 amending and updating Directive 64/432/EEC on health problems affecting intra-Community trade in bovine animals and swine(12), which clarifies the health requirements concerning this database.
(15) It is important that each Member State take all measures that may still be necessary in order to ensure that the national computerised database is fully operational as quickly as possible.
(16) Steps should be taken in order to create the technical conditions guaranteeing the best communication possible by the producer with the database and a comprehensive use of databases.
(17) In order to permit movements of bovine animals to be traced, animals should be identified by an ear tag applied in each ear and in principle accompanied by a passport throughout any movement. The characteristics of the ear tag and of the passport should be determined on a Community basis. In principle a passport should be issued for each animal to which an ear tag has been allocated.
(18) Animals imported from third countries pursuant to Directive 91/496/EEC should be subject to the same identification requirements.
(19) Every animal should keep its ear tag throughout its life.
(20) The Commission is examining, on the basis of work performed by the Joint Research Centre, the feasibility of using electronic means for the identification of animals.
(21) Keepers of animals, with the exception of transporters, should maintain an up-to-date register of the animals on their holdings. The characteristics of the register should be determined on a Community basis. The competent authority should have access to these registers on request.
(22) Member States may spread the costs arising from the application of these measures over the entire beef sector.
(23) The authority or authorities responsible for the application of each title in this Regulation should be designated.
(24) A compulsory beef labelling system should be introduced which is obligatory in all Member States. Under this compulsory system, operators and organisations marketing beef should indicate on the label information about the beef and the point of slaughter of the animal or animals from which that beef was derived.
(25) The compulsory beef labelling system should be reinforced from 1 January 2002. Under this compulsory system, operators and organisations marketing beef should, in addition, indicate on the label information concerning origin, in particular where the animal or animals from which the beef was derived were born, fattened and slaughtered.
(26) Information additional to the information concerning where the animal or animals from which the beef was derived were born, fattened and slaughtered may be provided under the voluntary beef labelling system.
(27) The system of compulsory labelling based on origin should be in force from 1 January 2002, it being understood that full information on movements made by bovine animals in the Community is only required for animals born after 31 December 1997.
(28) The compulsory beef labelling system should also apply to beef imported into the Community. However, provision should be made for the fact that not all the information which is required for labelling beef produced in the Community may be available to a third-country operator or organisation. It is therefore necessary to state the minimum information that third countries must ensure is indicated on the label.
(29) For operators or organisations producing and marketing minced beef who may not be in a position to provide all the information required under the compulsory beef labelling system, exceptions ensuring a certain minimum number of indications must be provided.
(30) The objective of labelling is to give maximum transparency in the marketing of beef.
(31) The provisions of this Regulation must not affect Council Regulation (EEC) No 2081/92 of 14 July 1992 on the protection of geographical indications and designations of origin for agricultural products and foodstuffs(13).
(32) For all indications other than those falling under the compulsory beef labelling system, a Community framework for labelling of beef should also be provided and, in view of the diversity of descriptions of beef marketed in the Community, the establishment of a voluntary beef labelling system is the most appropriate solution. The effectiveness of such a voluntary labelling system depends on the possibility of tracing any labelled beef back to the animal or animals of origin. The labelling arrangements of an operator or organisation should be subject to a specification to be submitted to the competent authority for approval. Operators and organisations should be entitled to label beef only if the label contains their name or their identifying logo. The competent authorities of the Member States should be authorised to withdraw their approval of any specification in the event of irregularities. In order to ensure that labelling specifications may be recognised across the Community, it is necessary to provide for the exchange of information between Member States.
(33) Operators and organisations importing into the Community beef from third countries may also wish to label their products according to the voluntary labelling system. Provisions should be laid down to ensure as far as possible that labelling arrangements relating to imported beef are of equivalent reliability to those set up for Community beef.
(34) The change from the arrangements in Title II of Regulation (EC) No 820/97 to those in this Regulation can give rise to difficulties that are not dealt with in this Regulation. In order to deal with that possibility, provision should be made for the Commission to adopt the necessary transitional measures. The Commission should also be authorised to solve specific practical problems where justified.
(35) With a view to guaranteeing the reliability of the arrangements provided for by this Regulation, it is necessary to oblige the Member States to carry out adequate and efficient control measures. These controls should be without prejudice to any controls that the Commission may carry out by analogy with Article 9 of Council Regulation (EC, Euratom) No 2988/95 of 18 December 1995 on the protection of the European Communities' financial interests(14).
(36) Appropriate penalties should be laid down in the event of a breach of the provisions of this Regulation.
(37) The measures necessary for the implementation of this Regulation should be adopted in accordance with Council Decision 1999/468/EC of 28 June 1999 laying down the procedures for the exercise of implementing powers conferred on the Commission(15),
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
TITLE I
Identification and registration of bovine animals
Article 1
1. Each Member State shall establish a system for the identification and registration of bovine animals, in accordance with this Title.
2. The provisions of this title shall apply without prejudice to Community rules which may be established for disease eradication or control purposes and without prejudice to Directive 91/496/EEC and Regulation (EEC) No 3508/92(16). However, the provisions of Directive 92/102/EEC which relate specifically to bovine animals shall no longer apply from the date on which those animals must be identified in accordance with this title.
Article 2
For the purposes of this title:
- "animal" means a bovine animal within the meaning of Article 2(2)(b) and (c) of Directive 64/432/EEC(17),
- "holding" means any establishment, construction or, in the case of an open-air farm, any place situated within the territory of the same Member State, in which animals covered by this Regulation are held, kept or handled,
- "keeper" means any natural or legal person responsible for animals, whether on a permanent or on a temporary basis, including during transportation or at a market,
- "competent authority" means the central authority or authorities in a Member State responsible for, or entrusted with, carrying out veterinary checks and implementing this title or, in the case of the monitoring of premiums, the authorities entrusted with implementing Regulation (EC) No 3508/92.
Article 3
The system for the identification and registration of bovine animals shall comprise the following elements:
(a) ear tags to identify animals individually;
(b) computerised databases;
(c) animal passports;
(d) individual registers kept on each holding.
The Commission and the competent authority of the Member State concerned shall have access to all the information covered by this title. The Member States and the Commission shall take the measures necessary to ensure access to these data for all parties concerned, including consumer organisations having an interest which are recognised by the Member State, provided that the data confidentiality and protection prescribed by national law are ensured.
Article 4
1. All animals on a holding born after 31 December 1997 or intended for intra-Community trade after 1 January 1998 shall be identified by an ear tag approved by the competent authority, applied to each ear. Both ear tags shall bear the same unique identification code, which makes it possible to identify each animal individually together with the holding on which it was born. By way of derogation from the above requirement, animals born before 1 January 1998 which are intended for intra-Community trade after that date may be identified in accordance with Directive 92/102/EEC until 1 September 1998.
By way of derogation from the first subparagraph, animals born before 1 January 1998 which are intended for intra-Community trade after that date with a view to immediate slaughter may be identified in accordance with Directive 92/102/EEC until 1 September 1999.
Bovine animals intended for cultural and sporting events (with the exception of fairs and exhibitions) may, instead of by an ear tag, be identified by an identification system offering equivalent guarantees and authorised by the Commission.
2. The ear tag shall be applied within a period to be determined by the Member State as from the birth of the animal and in any case before the animal leaves the holding on which it was born. The period may not be longer than 30 days up to and including 31 December 1999, and not longer than 20 days thereafter.
However, at the request of a Member State and in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), the Commission may determine the circumstances in which Member States may extend the maximum period.
No animal born after 31 December 1997 may be moved from a holding unless it is identified in accordance with the provisions of this Article.
3. Any animal imported from a third country which has passed the checks laid down in Directive 91/496/EEC and which remains within Community territory shall be identified on the holding of destination by an ear tag complying with the requirements of this Article, within a period to be determined by the Member State but not exceeding 20 days following the aforesaid checks, and in any event before leaving the holding.
However, it is not necessary to identify the animal if the holding of destination is a slaughterhouse situated in the Member State where such checks are carried out and the animal is slaughtered within 20 days of undergoing the checks.
The original identification established by the third country shall be recorded in the computerised database provided for in Article 5 or, if this is not yet fully operational, in the registers provided for in Article 3, together with the identification code allocated to it by the Member State of destination.
4. Any animal from another Member State shall retain its original ear tag.
5. No ear tag may be removed or replaced without the permission of the competent authority.
6. The ear tags shall be allocated to the holding, distributed and applied to the animals in a manner determined by the competent authority.
7. Not later than 31 December 2001 the European Parliament and the Council, acting on the basis of a report from the Commission accompanied by any proposals and in accordance with the procedure provided for in Article 95 of the Treaty, shall decide on the possibility of introducing electronic identification arrangements in the light of progress achieved in this field.
Article 5
The competent authority of the Member States shall set up a computerised database in accordance with Articles 14 and 18 of Directive 64/432/EC.
The computerised databases shall become fully operational no later than 31 December 1999, after which they shall store all data required pursuant to the said Directive.
Article 6
1. As from 1 January 1998, the competent authority shall, for each animal which has to be identified in accordance with Article 4, issue a passport within 14 days of the notification of its birth, or, in the case of animals imported from third countries, within 14 days of the notification of its re-identification by the Member State concerned in accordance with Article 4(3). The competent authority may issue a passport for animals from another Member State under the same conditions. In such cases, the passport accompanying the animal on its arrival shall be surrendered to the competent authority, which shall return it to the issuing Member State.
However, at the request of a Member State and in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), the Commission may determine the circumstances under which the maximum period may be extended.
2. Whenever an animal is moved, it shall be accompanied by its passport.
3. By way of derogation from the first sentence of paragraph 1 and from paragraph 2, Member States:
- which have a computerised database which the Commission deems to be fully operational in accordance with Article 5 may determine that a passport is to be issued only for animals intended for intra-Community trade and that those animals shall be accompanied by their passports only when they are moved from the territory of the Member State concerned to the territory of another Member State, in which case the passport shall contain information based on the computerised database.
In these Member States, the passport accompanying an animal imported from another Member State shall be surrendered to the competent authority on its arrival;
- may until 1 January 2000 authorise the issue of collective animal passports for herds moved within the Member State concerned provided that such herds have the same origin and destination and are accompanied by a veterinary certificate.
4. In the case of the death of an animal, the passport shall be returned by the keeper to the competent authority within seven days after the death of the animal. If the animal is sent to the slaughterhouse, the operator of the slaughterhouse shall be responsible for returning the passport to the competent authority.
5. In the case of animals exported to third countries, the passport shall be surrendered by the last keeper to the competent authority at the place where the animal is exported.
Article 7
1. With the exception of transporters, each keeper of animals shall:
- keep an up-to-date register,
- once the computerised database is fully operational, report to the competent authority all movements to and from the holding and all births and deaths of animals on the holding, along with the dates of these events, within a period fixed by the Member State of between three and seven days of the event occurring. However, at the request of a Member State and in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), the Commission may determine the circumstances in which Member States may extend the maximum period and provide for special rules applicable to movements of bovine animals when put out to summer grazing in different mountain areas.
2. Where applicable and having regard to Article 6, each animal keeper shall complete the passport immediately on arrival and prior to departure of each animal from the holding and ensure that the passport accompanies the animal.
3. Each keeper shall supply the competent authority, upon request, with all information concerning the origin, identification and, where appropriate, destination of animals, which he has owned, kept, transported, marketed or slaughtered.
4. The register shall be in a format approved by the competent authority, kept in manual or computerised form, and be available at all times to the competent authority, upon request, for a minimum period to be determined by the competent authority but which may not be less than three years.
Article 8
Member States shall designate the authority responsible for ensuring compliance with this title. They shall inform each other and the Commission of the identity of this authority.
Article 9
Member States may charge to keepers the costs of the systems referred to in Article 3 and of the controls referred to in this title.
Article 10
The measures necessary for the implementation of this Title shall be adopted in accordance with the management procedure referred to in Article 23(2). These measures concern in particular:
(a) provisions concerning ear tags;
(b) provisions concerning the passport;
(c) provisions concerning the register;
(d) minimum level of controls to be carried out;
(e) application of administrative sanctions;
(f) transitional measures required to facilitate the application of this title.
TITLE II
Labelling of beef and beef products
Article 11
An operator or an organisation, as defined in Article 12, which:
- is required, by virtue of Section I of this title, to label beef at all stages of marketing,
- wishes, by virtue of Section II of this title, to label beef at the point of sale in such a way as to provide information, other than that laid down by Article 13, concerning certain characteristics or production conditions of the labelled meat or of the animal from which it derives,
shall do so in accordance with this title.
This title shall apply without prejudice to relevant Community legislation, in particular on beef.
Article 12
For the purposes of this title, the following definitions shall apply:
- "beef" means all products falling within CN codes 0201, 0202, 0206 10 95 and 0206 29 91,
- "labelling" means the attachment of a label to an individual piece or pieces of meat or to their packaging material, or in the case of non-prewrapped products the supply of appropriate information in written and visible form to the consumer at the point of sale,
- "organisation" means a group of operators from the same or different parts of the beef trade.
SECTION I
Compulsory Community beef labelling system
Article 13
General rules
1. Operators and organisations marketing beef in the Community shall label it in accordance with this Article.
The compulsory labelling system shall ensure a link between, on the one hand, the identification of the carcass, quarter or pieces of meat and, on the other hand, the individual animal or, where this is sufficient to enable the accuracy of the information on the label to be checked, the group of animals concerned.
2. The label shall contain the following indications:
(a) a reference number or reference code ensuring the link between the meat and the animal or animals. This number may be the identification number of the individual animal from which the beef was derived or the identification number relating to a group of animals;
(b) the approval number of the slaughterhouse at which the animal or group of animals was slaughtered and the Member State or third country in which the slaughterhouse is established. The indication shall read: "Slaughtered in (name of the Member State or third country) (approval number)";
(c) the approval number of the cutting hall which performed the cutting operation on the carcass or group of carcases and the Member State or third country in which the hall is established. The indication shall read: "Cutting in: (name of the Member State or third country) (approval number)".
3. However, up until 31 December 2001, Member States where sufficient details are available in the identification and registration system for bovine animals, provided for in Title I, may decide that, for beef from animals born, raised and slaughtered in the same Member State, supplementary items of information must also be indicated on labels.
4. A compulsory system as provided for in paragraph 3 must not lead to any disruption of trade between the Member States.
The implementation arrangements applicable in those Member States intending to apply paragraph 3 shall require prior approval from the Commission.
5. (a) As from 1 January 2002, operators and organisations shall also indicate on the labels:
(i) Member State or third country of birth;
(ii) all Member States or third countries where fattening took place;
(iii) Member State or third country where slaughter took place;
(b) However, where the beef is derived from animals born, raised and slaughtered:
(i) in the same Member State, the indication may be given as "Origin: (name of Member State)";
(ii) in the same third country, the indication may be given as "Origin: (name of third country)".
Article 14
Derogations from the compulsory labelling system
By way of derogation from Article 13(2)(b) and (c) and from Article 13(5)(a)(i) and (ii), an operator or organisation preparing minced beef shall indicate on the label the words "prepared (name of the Member State or third country)", depending on where the meat was prepared, and "origin" where the State or States involved are not the State of preparation.
The obligation provided for in Article 13(5)(a)(iii) shall be applicable to such meat as from the date of application of this Regulation.
However, such operator or organisation may add to the label of the minced beef:
- one or more of the indications provided for in Article 13, and/or
- the date on which the meat was prepared.
On the basis of experience, and in the light of requirements, similar provisions may be adopted for cut meat and for beef trimmings in accordance with the procedure referred to in Article 23(2).
Article 15
Compulsory labelling of beef from third countries
By way of derogation from Article 13, beef imported into the Community for which not all the information provided for in Article 13 is available, in accordance with the procedure referred to in Article 17, shall be labelled with the indication: "Origin: non-EC" and "Slaughtered in: (name of third country)".
SECTION II
Voluntary labelling system
Article 16
General rules
1. For labels containing indications other than those provided for in Section I of this title, each operator or organisation shall send a specification for approval to the competent authority of the Member State in which production or sale of the beef in question takes place. The competent authority may also establish specifications to be used in the Member State concerned, provided that use thereof is not compulsory.
Voluntary labelling specifications shall indicate:
- the information to be included on the label,
- the measures to be taken to ensure the accuracy of the information,
- the control system which will be applied at all stages of production and sale, including the controls to be carried out by an independent body recognised by the competent authority and designated by the operator or the organisation. These bodies shall comply with the criteria set out in European Standard EN/45011,
- in the case of an organisation, the measures to be taken in relation to any member which fails to comply with the specifications.
Member States may decide that controls by an independent body may be replaced by controls by a competent authority. The competent authority shall in that case have at its disposal the qualified staff and resources necessary to carry out the requisite controls.
The costs of controls provided for in this section shall be borne by the operator or organisation using the labelling system.
2. The approval of any specification shall be subject to the assurance of the competent authority, obtained on the basis of a thorough examination of its components as referred to in paragraph 1, of the proper and reliable functioning of the labelling system envisaged and, in particular, of any specification which does not ensure a link between, on the one hand, the identification of the carcass, quarter or pieces of meat and, on the other hand, the individual animal or, where this is sufficient to enable the accuracy of the information on the label to be checked, the animals concerned.
Specifications which provide for labels containing misleading or insufficiently clear information shall also be refused.
3. Where the production and/or sale of beef takes place in two or more Member States, the competent authorities of the Member States concerned shall examine and approve the specifications submitted in so far as the elements contained therein relate to operations taking place within their respective territories. In such case, each Member State concerned shall recognise the approvals granted by any other Member State concerned.
If, within a period to be fixed in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), counting from the day following the date of submission of the application, approval has not been refused or given, or supplementary information has not been asked for, the specification shall be considered to be approved by the competent authority.
4. Where the competent authorities of all the Member States concerned approve the specification submitted, the operator or organisation concerned shall be entitled to label beef, provided that the label contains its name or logo.
5. By way of derogation from paragraphs 1 to 4, the Commission, in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), may provide for an accelerated or simplified procedure for approval in specific cases, in particular for beef in small retail packages or prime beef cuts in individual packages, labelled in a Member State according to an approved specification and introduced into the territory of another Member State, provided that no information is added to the initial label.
6. A Member State may decide that the name of one or more of its regions may not be used, in particular where the name of a region:
- could give rise to confusion or difficulties in checking,
- is reserved for beef in the framework of Regulation (EEC) No 2081/92.
Where authorisation is given, the name of the Member State shall appear alongside the name of the region.
7. Member States shall inform the Commission of the implementation of this Article and in particular of the indications set out on the labels. The Commission shall inform the other Member States within the Management Committee for Beef and Veal referred to in Article 23(1)(b) and, where necessary, in accordance with the procedure referred to in Article 23(2), rules relating to those indications may be laid down and, in particular, limits may be imposed.
Article 17
Voluntary labelling system for beef from third countries
1. Where the production of beef takes place, in full or in part, in a third country, operators and organisations shall be entitled to label beef according to this section if, in addition to complying with Article 16, they have obtained for their specifications the approval of the competent authority designated for that purpose by each of the third countries concerned.
2. The validity within the Community of an approval granted by a third country shall be subject to prior notification by the third country to the Commission of:
- the competent authority which has been designated,
- the procedures and criteria to be followed by the competent authority when examining the specification,
- each operator and organisation whose specification was accepted by the competent authority.
The Commission shall transmit these notifications to the Member States.
Where, on the basis of the above notifications, the Commission reaches the conclusion that the procedures and/or criteria applied in a third country are not equivalent to the standards set out in this Regulation, the Commission shall, after consultation with the third country concerned, decide that approvals granted by that third country shall not be valid within the Community.
Article 18
Sanctions
Without prejudice to any action taken by the organisation itself or the independent control body provided for in Article 16, where it is shown that an operator or organisation has failed to comply with the specification referred to in Article 16(1), the Member State may withdraw the approval provided for in Article 16(2) or impose supplementary conditions to be respected if its approval is to be maintained.
SECTION III
General provisions
Article 19
Detailed rules
The measures necessary for the implementation of this title shall be adopted in accordance with the management procedure referred to in Article 23(2). These measures concern in particular:
(a) definition of the size of the group of animals, referred to in Article 13(2)(a);
(b) definition of the minced beef, beef trimmings or cut beef referred to in Article 14;
(c) definition of specific indications that may be put on labels;
(d) measures required to facilitate the transition from the application of Regulation (EC) No 820/97 to application of this title;
(e) measures required to resolve specific practical problems. Such measures, if duly justified, may derogate from certain parts of this title.
Article 20
Designation of competent authorities
Member States shall designate the competent authority or authorities responsible for implementing this title, no later than 14 October 2000.
Article 21
At the latest by 14 August 2003, the Commission shall submit a report to the European Parliament and the Council, together, if necessary, with appropriate proposals regarding extending the scope of this Regulation to processed products containing beef and beef-based products.
TITLE III
Common provisions
Article 22
1. Member States shall take all the necessary measures to ensure compliance with the provisions of this Regulation. The controls provided for shall be without prejudice to any controls which the Commission may carry out pursuant to Article 9 of Regulation (EC, Euratom) No 2988/95.
Any sanctions imposed by the Member State on a holder shall be proportionate to the gravity of the breach. The sanctions may involve, where justified, a restriction on movement of animals to or from the holding of the keeper concerned.
2. Experts from the Commission, in conjunction with the competent authorities:
(a) shall verify that the Member States are complying with the requirements of this Regulation;
(b) shall make on-the-spot checks to ensure that the checks are carried out in accordance with this Regulation.
3. A Member State in whose territory an on-the-spot check is made shall provide the experts from the Commission with any assistance they may require in the performance of their tasks.
The outcome of the checks made must be discussed with the competent authority of the Member State concerned before a final report is drawn up and circulated.
4. Where the Commission deems that the outcome of checks so justifies, it shall review the situation within the Standing Veterinary Committee referred to in Article 23(1)(c). It may adopt the necessary decisions in accordance with the procedure laid down in Article 23(3).
5. The Commission shall monitor developments in the situation: in the light of such developments and in accordance with the procedure laid down in Article 23(3) it may amend or repeal the decisions referred to in paragraph 4.
6. Detailed rules for the application of this Article shall be adopted, where necessary, in accordance with the procedure referred to in Article 23(3).
Article 23
1. The Commission shall be assisted:
(a) for the implementation of Article 10, by the European Agricultural Guidance and Guarantee Fund Committee referred to in Article 11 of Council Regulation (EC) No 1258/1999(18);
(b) for the implementation of Article 19 by the Management Committee for Beef and Veal set up by Article 42 of Council Regulation (EC) No 1254/1999(19);
(c) for the implementation of Article 22 by the Standing Veterinary Committee set up by Council Decision 68/361/EEC(20).
2. Where reference is made to this paragraph, Articles 4 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
The period referred to in Article 4(3) of Decision 1999/468/EC shall be set at one month.
3. Where reference is made to this paragraph, Articles 5 and 7 of Decision 1999/468/EC shall apply, having regard to the provisions of Article 8 thereof.
The period referred to in Article 5(6) of Decision 1999/468/EC shall be set at three months.
4. The Committees shall adopt their rules of procedure.
Article 24
1. Regulation (EC) No 820/97 shall be repealed.
2. References to Regulation (EC) No 820/97 shall be construed as references to this Regulation and shall be read in accordance with the correlation table set out in the Annex.
Article 25
This Regulation shall enter into force on the third day following the day of its publication in the Official Journal of the European Communities.
It shall be applicable to beef from animals slaughtered on or after 1 September 2000.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 17 July 2000.